runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
René Gade (ALT), 2019-02-19:
Det, jeg vil spørge til, drejer sig lidt om det, jeg også spurgte Dansk Folkepartis ordfører om.
Jeg vil spørge ordføreren, om der har været eksempler på, at man har handlet på de informationer og de ting, som man egentlig ikke fremover ønsker at retten må tage hensyn til.
Har der været eksempler på, at retten i Danmark i dag, altså indtil nu, har handlet på det og givet en formildende straf?
Altså, der var et eksempel fra Sverige, der også blev taget frem af den tidligere ordfører.
Men nogle af de høringssvar, vi får, siger meget klart, at det, der skete i Sverige, altså slet ikke er sammenligneligt med, hvad der er sket her i Danmark.
Har ordføreren eksempler på, at det her rent faktisk er noget, der er nødvendigt, og noget, der er godt at gøre, altså fordi vi har set eksempler på, at der er brug for sådan et lovforslag her?
Rosa Lund (EL), 2019-02-19:
Den dybere mening findes deri, at vi sådan set er enige i lovforslagets intentioner, men at vi er bange for, at man her går ind og piller ved magtens tredeling, og at man går ind og på en uhensigtsmæssig måde blander sig i, hvad dommerne skal tillægge vægt og ikke tillægge vægt, hvilket bliver fremhævet i flere af høringssvarene.
Så ja, på den måde kan jeg sådan set godt forstå, at både hr. Jan E. Jørgensen og hr. Peter Kofod synes, det er lidt tvetydigt.
Men det, som vi er kommet frem til i Enhedslisten lige nu, er, at vi har tænkt os at stemme gult til det her lovforslag.
Men vi vil som altid bruge lovbehandlingen på at blive klogere.
Og så kan det jo være, at hr. Peter Kofod kan overtale min kollegaer og mig til at skulle mene noget andet.
Men det er det svar, jeg har i dag.
Naser Khader (KF), 2019-02-19:
Jeg forstår ikke, at Enhedslisten igen og igen holder mere med kulturen og religionen end individet og individets rettigheder.
Hver gang vi diskuterer de her ting, er det religionen og kulturen, der kommer først.
Ja, det er én dom, men det, der er specielt ved den dom, er, at man eksplicit skriver, at man har taget hensyn til det kulturelle.
Det er jo det, der er anderledes ved den dom.
Det er jo det, der er principielt, det er det, der er historisk, og den kan danne præcedens.
Mit spørgsmål er: Hvor mange domme skal der til, før Enhedslisten synes, det er nok, og at man nu skal gøre noget ved det?
Rosa Lund (EL), 2019-02-19:
Det synes jeg er svært at give et helt eksakt tal på.
Men jeg kan berolige hr. Naser Khader med, at det er meget sjældent, at vi i Enhedslisten holder med religionen.
Vi er som bekendt socialister, og derfor går vi ind for en adskillelse af kirke og stat.
Så der kan hr. Naser Khader tage det helt roligt.
Naser Khader (KF), 2019-02-19:
Det der drejer sig om børn, der har fået tæsk derhjemme.
Jeg forstår ikke, at I ikke har en højere prioritet end religionen og kulturen, og det er jo det, der er historisk.
Kan ordføreren pege på andre domme, hvor det kulturelle bliver nævnt eksplicit?
Karsten Hønge (SF), 2019-02-19:
Jeg anerkender jo fuldstændig, at den her proces ikke er optimal efter SF's opfattelse.
Det er den ikke.
Men det var så det, der kunne opnås, og jeg er igen sikker på, at vi, hvis Enhedslisten og Alternativet i København var blevet i forligskredsen og havde prøvet at tage det i den rigtige retning, kunne have fået et andet resultat og måske et bedre resultat.
Det her var så det, man havde mulighed for, og i den her sammenhæng skal jeg heller ikke blande mig i Enhedslistens sådan omgang med økonomi, men i SF er vi faktisk et parti, der betaler vores regninger.
Vi kan godt lide metroen – vi er begejstrede for metroen – og forskellen til Enhedslisten og Alternativet er, at SF også står ved at betale regningerne, og den her regning skal altså betales.
Men fremover vil vi gerne arbejde for, at vi får hegnet ind, at det her var en helt usædvanlig situation.
Det var en situation, der skulle løse nogle helt konkrete problemer, men det skal efter vores opfattelse hegnes ind.
Rosa Lund (EL), 2019-02-19:
Jeg kender ikke til andre domme, hvor det kulturelle bliver nævnt eksplicit, og jeg vil sige, at vi i Enhedslisten bekymrer os meget om vold mod børn.
Det vil vi gerne have stoppet, og vi er rigtig glade for, at særlig højrefløjen herinde har ændret holdning til det her spørgsmål.
For hvis vi endelig skal have en historietime, vil jeg sige, at det jo tog ret lang tid at overbevise hr. Naser Khaders parti, hr. Peter Kofods parti og hr. Jan E. Jørgensens parti om, at det skulle være ulovligt at slå sine børn.
Henrik Dahl (LA), 2019-02-19:
Tak for ordet.
Charles James Napier var en britisk general, som var øverstkommanderende for de britiske styrker i Indien i midten af 1800-tallet.
På et tidspunkt, mens han tjente ude i Indien, ville han håndhæve det forbud, man havde indført mod at brænde enker af.
De lokale indfødte, som stod i begreb med at brænde en enke af, sagde: Jamen det er jo vores tradition at brænde enker af.
Til det svarede Charles Napier, at det er vores tradition at henrette mordere.
Det er jo sådan set det, som den her diskussion drejer sig om: Det er en retsstat og nogle traditioner, der står over for hinanden.
Man kan ikke et helt overføre det, men jeg er sikker på, at alle kan se, hvilket stof konflikten grundlæggende er gjort af.
Når en retsstat fastslår, at dette eller hint ikke er tilladeligt, så kan man ikke komme og bruge sin kultur eller sin religion som undskyldning.
Kriminelle handlinger skal straffes ens, uanset hvilken kulturel eller religiøs baggrund gerningsmanden har, og en byret skal ikke kunne lægge til grund, at kultur eller tro skal tillægges vægt, når det drejer sig om forbrydelser.
Det ville også være mærkeligt at gøre det.
Der er sagt mange gode ting i debatten indtil videre.
En ting, jeg ikke har hørt nogen nævne, er grundlovens § 70.
Den fastslår jo, at religion hverken kan bruges som undskyldning for at blive fritaget for sine rettigheder eller sine pligter.
Det med rettighederne bliver ofte nævnt, men den kan altså heller ikke bruges til, at man bliver fritaget for sine pligter, herunder selvfølgelig pligten til at overholde gældende lov.
Netop for at undgå præcedens og for at slå fast, hvordan tingene forholder sig, kommer vi jo med det her lovforslag, L 149.
Det er et rigtig godt og fornuftigt lovforslag, som Liberal Alliance naturligvis bakker op.
Jan E. Jørgensen (V), 2019-02-19:
Jeg er sådan set enig i, at dommens præmisser kan læses på forskellige måder.
Det, som jeg bare ikke helt forstår, er, at når man er enig i indholdet af lovforslaget, hvorfor så ikke bare stemme for?
Altså, man kan have det synspunkt, som Jørn Vestergaard har, nemlig at loven er overflødig, men man kan ikke have det synspunkt, at loven gør skade.
Og i øvrigt er der jo ikke noget nyt i, at vi fra Folketingets side i lovgivningen fastlægger, hvad der skal være en skærpende omstændighed, og hvad der skal være en formildende omstændighed.
Eksempelvis fremgår det direkte af straffeloven, at hvis en forbrydelse er foretaget af flere i forening, skal det have skærpende betydning.
Så det er der sådan set ikke noget nyt i.
Der er ikke noget som helst i lovforslaget, som Alternativet er uenig i, og så er det noget vanskeligt at forstå, hvorfor man så synes, at man skal stemme imod.
René Gade (ALT), 2019-02-19:
Jamen det er da også en balancegang, for som oftest har man jo lyst til at tænke, at man har forstået det her ind til benet, og så bare sige ja, når man nu er enig i hensigten.
Men tænk nu, hvis det ikke er os politikere, der i den her sag er de rigtige til at vurdere, om en dommer skal se bort fra det her, altså det element, at der er noget, der er kulturelt betinget.
Tænk nu, hvis det faktisk ikke er Folketingets politikere, der er de bedste til det.
Det kan være, at det er nogle, der er uddannede jurister, der faktisk er rigtig dygtige til det.
Men det er i hvert fald ikke mig, der skal vurdere, om noget, der rent faktisk ikke hjælper noget – det er sådan, jeg læser alle høringssvarene – så skal laves som et lovforslag, fordi vi herindefra gerne vil sende et politisk signal.
Det er ikke mig som politiker, der skal sige ja til det fra Alternativets side uden at have faglig og saglig opbakning fra eksperterne.
Der lyder det til, når jeg læser høringssvarene, at der altså er en politisk intention her, et lovforslag, som vil noget godt, og som vi er fuldstændig enige i, men som jeg til hver en tid vil sige nej tak til at stemme ja til, hvis det primært er for at vise en politisk dagsorden.
Peter Kofod (DF), 2019-02-19:
Er det her ikke et spørgsmål om retfærdighed for ordføreren?
Det var i øvrigt ikke den sag, som ordføreren omtaler.
Men der tog man jo udgangspunkt i én dom, som man synes var uretfærdig, for at rejse hele den her debat om samtykke i den her type sager.
Og jeg syntes jo, det var helt fair, at Enhedslisten slog på tromme for det.
For hvis der var én sag og én dom, som Enhedslisten syntes var problematisk, så skal man selvfølgelig hejse et flag for det.
Men lad mig vende tilbage til udgangspunktet.
Jeg forstår sådan set ikke, at ordføreren jo helt rigtigt, og hvad jeg er helt enig i, afviser, at de her ting – altså kulturel baggrund, religion osv. – skal tillægges vægt.
Jeg var helt enig i det, som Enhedslistens ordfører sagde.
Og så kom konklusionen, som så var, at man ikke ville stemme for lovforslaget.
Altså, det er da dybt paradoksalt.
Hvori findes den dybere mening i det?
Rosa Lund (EL), 2019-02-19:
Jamen i spørgsmålet om voldtægt drejer det sig jo ikke kun om én dom.
Jeg er ret sikker på, at den dom, hr. Peter Kofod henviser til, er den dom, som faldt i Herning, og som vi har diskuteret meget her.
Men der har jo været rigtig mange andre domme, der har omhandlet voldtægter.
Når det er sagt, er der jo her kun tale om én dom, som endda er anket, og jeg mener ikke, at der i Folketinget er præcedens for, at vi ændrer lovgivningen på baggrund af én dom, hvis det er et svar til hr. Peter Kofod.
Jan E. Jørgensen (V), 2019-02-19:
Jeg er ikke helt sikker på, at jeg forstod spørgsmålet.
Men jeg startede med at oplæse præmissen for dommen fra Retten i Næstved, der handlede om et vietnamesisk forældrepar, og det er den konkrete baggrund for, at vi har det lovforslag her i dag.
Og så må ordføreren altså gentage sit spørgsmål, for det var noget uklart for mig, hvad der blev ment.
René Gade (ALT), 2019-02-19:
Men spørgsmålet er jo simpelt hen, om den dom i Næstved på nogen måde viser, at der er behov for, at vi får lavet sådan en lov.
Det er mig helt uklart, også i forhold til hvad ordføreren har nævnt af begrundelse.
Altså, der er ikke noget i den dom, som ikke ville være fornuftigt set ud fra – som jeg forstår det – normale retsperspektiver.
Der er ikke noget i den dom, som er synderlig anderledes, end hvad vi ønsker fremover, når vi får det her lovforslag gennemført, hvilket det jo bliver, da der er flertal for det.
Så jeg spørger bare ordføreren: Er der noget i den dom fra Næstved, som gør, at det her lovforslag fremover kommer til at hjælpe vores dommere med at gøre noget bedre, end man gjorde i Næstved?
Jan E. Jørgensen (V), 2019-02-19:
Jamen jeg kan da godt læse præmisserne op igen, hvis hr. René Gade ikke hørte det i første omgang: »Retten har lagt vægt på, at der er tale om simpel vold og enkelte tilfælde af trusler, sammenholdt med, at forholdene ligger tilbage i tid, at forholdene må anses for at være kulturelt betinget, og at de er ophørt, efter at de tiltalte af kommunen har fået anvisninger på, hvordan børneopdragelse håndteres i Danmark.
« Man skal jo ikke have besøg af kommunen for at indse, at man ikke må slå sine børn og true dem med at blive slået ihjel og få klippet ørerne af.
Altså, man skal kende loven og vide, at sådan gør man ikke i Danmark.
Det kræver altså ikke besøg fra kommunen.
Og at det er kulturelt betinget, er underordnet – det er ikke noget, retten skal lægge vægt på.
Så ja, det er det, som denne lov gør op med.
Retten vil ikke fremover kunne lægge vægt på, at vold mod børn måtte være kulturelt betinget.
Rosa Lund (EL), 2019-02-19:
Jeg skal ikke gentage, hvad tidligere ordførere har sagt om, hvad lovforslaget handler om.
Jeg vil bare lige notere eller nævne her, at lovforslaget jo tager udgangspunkt i én dom, altså én enkelt dom, som er blevet afsagt i byretten, og som i øvrigt er anket.
Det synes jeg og det synes vi i Enhedslisten er et grundlag, der er en lille smule tyndt – eller i hvert fald at det her lovforslag prøver at løse et problem, som er ikkeeksisterende.
Jeg opfatter det lidt som sådan et slag i luften, altså at man forsøger at løse et problem, som ikke rigtig er der, og som ikke rigtig eksisterer hos de danske domstole.
Så har jeg hørt tidligere ordførere tale om svenske domstole, og så tænker jeg: Det må de selv finde ud af ovre på den anden side af vandet.
I hvert fald synes jeg bare, det er vigtigt, at vi lige tænker over, at det her altså handler om en enkelt dom, som det her lovforslag er blevet til på baggrund af.
Når det er sagt, synes vi jo i Enhedslisten, at det er rigtig vigtigt at bekæmpe vold i hjemmet, vold mod børn, vold mod kvinder, og vi synes også, det er rigtig positivt, at regeringen på det her punkt gerne vil imødekomme Istanbulkonventionen.
Og det er jo lidt sjovt, for når vi diskuterer voldtægtslovgivning, er regeringen lidt mere afvisende over for at implementere Istanbulkonventionen i dansk lovgivning.
Når det er sagt, synes vi jo, som I kan høre, at det er svært for os at se, hvad det er for et problem, det her lovforslag skal løse.
Det virker lidt som et slag i luften.
Samtidig er vi jo enige i intentionerne med lovforslaget, altså at vi skal forebygge vold i hjemmet og bekæmpe vold mod børn og kvinder.
Vi ser frem til udvalgsbehandlingen, hvor vi vil prøve at granske nogle af de høringssvar, som er ret kritiske over for det her lovforslag.
Der er nogle bekymringer for, at man her går ind og blander sig i domstolenes skøn over, hvornår noget er en formildende omstændighed, og den bekymring kan vi godt dele lidt i Enhedslisten.
Det er i hvert fald noget, vi gerne vil se nærmere på.
Udgangspunktet er i hvert fald her, at vi kommer til at stemme gult til lovforslaget, men vi vil som altid gerne bruge udvalgsbehandlingen på at blive lidt klogere.
Så skulle jeg hilse fra Radikale Venstre, som desværre ikke kunne være her, og sige, at de også regner med at stemme gult til lovforslaget.
Jan E. Jørgensen (V), 2019-02-19:
Altså, Enhedslisten kan sige, at det er et mindre problem, eftersom det kun er én dommer ved én byret i Danmark, der har lagt vægt på, at volden var kulturelt betinget.
Man kan ikke sige, at det er et ikkeeksisterende problem.
Én dom er en dom for meget.
Det går jeg da ud fra at Enhedslisten er enig med mig i.
Så jeg skal bare have forklaret: Mener Enhedslisten, at det bør tillægges vægt, at forældre slår deres børn som følge af en eller anden kulturel baggrund, eller skal det ikke være noget, man tillægger vægt?
Altså, det er sådan set et ret nemt spørgsmål.
Man kan bare svare på, om der skal lægges vægt på den kulturelle baggrund, eller om det ikke skal have nogen betydning.
Rosa Lund (EL), 2019-02-19:
Jamen jeg synes da ikke, der er nogen undskyldning for at slå hverken sin kæreste eller sine børn eller sine venner for den sags skyld, heller ikke en religiøs baggrund eller en kulturel baggrund.
Så det skal ikke tillægges nogen vægt, nej.
Jan E. Jørgensen (V), 2019-02-19:
Jamen hvorfor stemmer Enhedslisten så ikke for lovforslaget?
Det er mig fuldstændig ubegribeligt.
Rosa Lund (EL), 2019-02-19:
Det er, fordi vi deler nogle af de bekymringer, som bl.a. Børns Vilkår fremhæver i deres høringssvar.
Vi deler også nogle af de bekymringer, som professor i jura Jørn Vestergaard har, og som han har fremsendt til Retsudvalget.
Det vil vi gerne kigge nærmere på, og det vil vi gerne bruge udvalgsbehandlingen til.
Peter Kofod (DF), 2019-02-19:
Tak for det.
Jeg må indrømme, at jeg er sat helt af efter de svar, som hr. Jan E. Jørgensen fik af ordføreren.
Hvordan kan man på den ene side sige, at det her ikke skal tillægges vægt, men at man ikke vil stemme for lovforslaget, der netop har til hensigt at sørge for, at det ikke skal tillægges vægt?
Altså, det, som Enhedslistens ordfører fremfører i dag, er da dybt paradoksalt.
Så det vil jeg gerne have en forklaring på.
Jeg kan tydeligt huske, dengang Enhedslisten med bål og brand var ude og markere meget kraftigt i forhold til én dom, som handlede om voldtægt – i øvrigt en dom, der blev anket, og som fik et helt andet resultat, da den røg videre til næste instans.
Men da skulle vi alle sammen diskutere det her, som også var et meget vigtigt spørgsmål.
Uanset om der er én dom eller ti domme, er det et vigtigt spørgsmål.
Så jeg forstår ikke det her: Altså, Enhedslisten må gerne tage en dom op – så er den vigtig – men regeringen kan ikke tage en dom op, for så er den ikke vigtig.
Hvad er retfærdigheden i det her?
Kristian Pihl Lorentzen (V), 2019-02-19:
Jo, jeg ved godt, at Enhedslisten er store tilhængere af planøkonomi, hvor man fra det offentliges side, statens side, går ind og fastsætter prisniveauet osv., i stedet for at have lidt tillid til markedskræfterne.
Vil man lave almennyttige boliger, kan man som sagt gøre det ad andre kanaler rundtomkring.
Henning Hyllested (EL), 2019-02-19:
Det er klart, at det med den måde, man skruer det sammen på, selvfølgelig bliver maksimering af priserne på grundene.
Det bliver også i DSB's interesse, og derfor bliver det selvfølgelig sværere.
Det, jeg bare siger, er, at det jo kunne være sjovt, hvis det offentlige ligesom ville sætte ind, og at det, når de der grunde skulle købes, ikke blev til de der vanvittige priser, som grundene i København sælges til – og det er det, vi snakker om – og dermed bliver det også meget, meget vanskeligt at få billigere boliger etableret, så også København bliver en by for almindelige mennesker.
Ole Birk Olesen (LA), 2019-02-19:
Jeg synes, at det i nogle sager er fornuftigt at have kloge mennesker til at træffe beslutninger, og derfor synes jeg, at fredningsnævnene har en vigtig funktion i det her samfund.
Men fredningsnævnene kan ikke vurdere på en demokratisk måde, om det er vigtigere at have en fredning af den tidligere lossepladsgrund, end det er at få en metro til Sydhavnen.
Det kan fredningsnævnene ikke vurdere, fordi fredningsnævnene i det spørgsmål ikke er eksperter.
Derimod er vi i Folketinget valgte eksperter på vegne af folket, i forhold til hvad der er vigtigt i det her samfund.
Øjvind Vilsholm (EL), 2019-02-19:
I forlængelse af det her kunne det lyde, som om ministeren så har fuldstændig styr på at vægte de forskellige naturværdier på den ene og den anden grund.
Det var i hvert fald også det, ministeren sagde i sin tale, altså at nu bytter vi den ene fredning ud med den anden, og at det kan være lige så godt eller faktisk bedre.
Men hvad så med de kulturmæssige værdier, som der jo er nede i Fiskerihavnen, hvor Stejlepladsen ligger, og som jo giver en helt unik fortælling om Københavns historie, som vil være værd at bevare af kulturmæssige årsager?
Hvordan forholder ministeren sig til det?
Ole Birk Olesen (LA), 2019-02-19:
Det forholder jeg mig til på den måde, at vi her står over for forskellige hensyn.
De forskellige hensyn er i første omgang blevet afvejet af Københavns Borgerrepræsentation, folkevalgte mennesker, hvor et flertal har besluttet, at det er vigtigere at skaffe finansieringen til By & Havn, som kan finansiere en forlængelse af metroen til Sydhavnen, end det er at bevare en fredning, som her handler om Stejlepladsen.
Det er en politisk beslutning, der er blevet truffet.
Der er forskellige hensyn, der er blevet vægtet af folkevalgte.
Det kan ingen eksperter vægte.
Det må nødvendigvis være en demokratisk beslutning og ikke en ekspertbeslutning, om det er vigtigst at få metroen til Sydhavnen, eller om det er vigtigst at bevare den konkrete fredning, som Enhedslistens ordfører her taler om.
Øjvind Vilsholm (EL), 2019-02-19:
Altså, vi må jo så bare konstatere, at der ifølge ministerens synspunkt udelukkende er tale om nogle demokratiske afvejninger her og ikke nogen hverken naturmæssige eller kulturmæssige afvejninger.
Det tager vi til efterretning.
Så vil jeg gerne høre om noget andet.
I forhold til at bebygge Lærkesletten, det, ministeren kalder campingarealet, er det jo en voldsom bebyggelse.
Hvordan vil ministeren sikre, at det areal, som man jo gerne vil bevare, altså Strandengen, kan bevares og f.eks. ikke bliver udsat for stibyggeri eller anden slitage?
Ole Birk Olesen (LA), 2019-02-19:
Jeg synes, at alle, der hører den her debat, og det gælder også de unge mennesker, der sidder oppe på tilhørerpladserne i dag, nu skal kende baggrunden for den manipulation, som Enhedslistens ordfører her står for.
Det, som Enhedslistens ordfører nu kalder Lærkesletten, er et nyt navn, som man har opfundet, fordi man gerne vil hævde, at det er et sted med stor naturværdi.
Oprindelig hed stedet Lossepladsgrunden, fordi den består af, at man har fyldt den op med en masse skrald, som der efterfølgende er kommet noget jord hen over.
I en periode kaldte man det så Campinggrunden, fordi man ønskede oven på dette skrald med jord over at have en campingplads.
I kampen, for at det her skal blive til et areal, som der ikke må bygges på, har nogle mennesker, heriblandt Enhedslisten, besluttet at kalde det Lærkesletten.
Det er det, der er baggrunden for det ord.
Rosa Lund (EL), 2019-02-19:
Så skal jeg forsøge at holde mig ude af det, som ministeren vælger helt forfejlet at kalde for manipulation.
Ministeren taler om folkevalgte, der har truffet nogle beslutninger.
Jeg vil gerne spørge ministeren og regeringen, om det slet ikke gør indtryk, at folket, altså dem, der bor der, er meget store modstandere af, at man affreder det her område.
Det må da gøre indtryk, at dem, der bor lige ved siden af, dem, der bruger det her område, altså os, der bor i København, ikke ønsker, at det her område bliver affredet.
Ole Birk Olesen (LA), 2019-02-19:
Åh, Enhedslisten, det er det samme hver gang.
Når folkevalgte organer, altså folket, dem, der har valgt Københavns Borgerrepræsentation, dem, der har valgt Folketingets medlemmer, beslutter noget, siger Enhedslisten, at det egentlige folk ikke er dem, som har valgt de folkevalgte forsamlinger, men det er dem, der råber højest i en lokal debat.
Det er en kok fra tv, som bor i området, som har let adgang til medierne, der er folket, hvorimod de mennesker, som er blevet valgt af folket ved en demokratisk proces, ikke er det rigtige folk; det er simpelt hen ikke demokrati.
Det er en af de usandheder, som Enhedslisten bruger for at promovere sin ultrasocialistiske dagsorden.
Man udpeger nogle bestemte grupper med bestemte interesser til at være det egentlige folk, mens dem, der har valgt de folkevalgte forsamlinger, tages til side, for det er ikke det rigtige folk.
Rosa Lund (EL), 2019-02-19:
Jeg er ikke sikker på, at de mennesker, som bor i Sydhavnen, generelt set synes, at de har let adgang til medierne, men lad det nu ligge.
Jeg vil gerne gå lidt videre, for jeg kan mærke, at ministeren ikke har tænkt sig at komme med nogen som helst reaktion på, at dem, der bor lige ved siden af det her område, ikke ønsker det affredet.
Jeg skal bare spørge ministeren fremadrettet, om det så bliver sådan, at kommuner bare kan komme til Folketinget og bede om at få affredet et område, fordi de skal bygge noget med profit for øje, eller fordi de skal betale en regning.
Kan den her regering garantere, at vi ikke kommer til at se en masse lovforslag om at affrede områder, fordi der er nogle kommuner, som skal betale en eller anden regning?