runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Mette Frederiksen (S), 2020-12-08:
Ja, det er jo faktisk et rigtig godt forståelsespapir, vi fik lavet for halvandet år siden, og det går jo, må man sige, når man tænker på, at vi også håndterer en global pandemi i fællesskab herfra, ret godt med at indfri alt det, vi gerne vil i forståelsespapiret.
Og jeg tilslutter mig de ord, der er.
Vi har ikke noget ønske om, at uligheden i Danmark skal stige – faktisk tværtimod.
Så alle tingene hænger sammen.
Men vi står bag det forståelsespapir, der er.
Så er jeg glad for ordene om, at det, vi viser i den her tid, er, at der er forskellige måder at håndtere en økonomisk krise på.
Og jeg bliver jo så til stadighed overrasket, når jeg finder ud af, at Venstre eksempelvis ønsker at fjerne Arnes mulighed for at komme på en tidligere pension og bruge de penge til nogle andre ting – givet skattelettelser.
For der var jo også engang, hvor Venstre var optaget af helt almindelige lønmodtagere.
Så jeg vil bare sige, at samlet set viser vi lige nu, at man kan håndtere kriser på mange måder, og den her måde er bare bedre.
Jamen det synes jeg er helt relevant, og man kan sige, at noget af det, vi har lært i forhold til foråret, er, at der bliver nødt til at være et ordentligt tilbud til dem, der er allermest udsatte.
Jeg kender jo også folkeskolelærere, der til de mest udsatte i klassen ringer hver dag og gjorde det i foråret for at høre, hvordan det gik, og tilbød at gå en tur i løbet af dagen.
Og jeg tror, at vi har behov for at samle alle gode kræfter, altså både ude i civilsamfundet, det frivillige Danmark, naboer, der holder øje, andre i familien, ressourcepersoner, der kan træde til, men også, at der kan være nogle tilbud i offentligt regi.
Pernille Vermund (NB), 2020-12-08:
Tak, hr. formand.
Det kunne jo være, at vi skulle kalde det her svaretime med statsministeren i stedet for spørgetime, eller måske vi skulle følge op med en svaretime efter spørgetimen.
Den 25. april 1989 holdt daværende statsminister Poul Schlüter en tale her fra Folketingets talerstol.
Talen er senere gået over i historien som gulvtæppetalen.
Tillad mig at citere den daværende statsminister: »Den foreliggende sag er belyst tilstrækkeligt, og ansvaret var regeringens og justitsministerens.
Der er ikke fejet noget ind under gulvtæppet.«
Folketingets flertal fæstnede dengang lid til statsministerens ord, og tamilsagen, som det jo handlede om, blev fejet ind under gulvtæppet.
Der kom i første omgang ikke nogen uvildig undersøgelse.
Nu ved vi jo godt, hvordan det gik.
Der gik et år, pressen arbejdede videre, og regeringens forsøg på at lukke sagen og gemme sig bag embedsværkets svigt lykkedes ikke.
Tamilsagen sluttede med en rigsretssag og regeringens afgang.
Gulvtæppetalen ramte regeringen ret hårdt under bæltestedet – lige der, hvor det gør allermest ondt.
Og lektien er selvfølgelig, at sandheden altid kommer for en dag.
Det, der bliver fejet ind under gulvtæppet, bliver ikke liggende.
Det skal nok komme frem.
Ingen regering, uanset hvor sikker den føler sig, lige meget hvor magtfuldkommen den opfører sig, vil kunne gå fri for evigt.
Statsministeren kender historien.
Pia Olsen Dyhr (SF), 2020-12-08:
Det synes jeg er positivt.
Det synes jeg er en glimrende idé.
I virkeligheden skal vi jo slippe tankerne løs, for det behøver ikke at være staten eller kommunerne, det kan også være civilsamfundet, det kan være alle mulige, der løser det her problem.
Og der må jeg jo sige, at der er en anden gruppe, der bekymrer mig under den her krise, og det er sådan set de ældre.
For vi har jo kunnet se i forhold til vores ældre, både dem, der er på plejehjem, men også dem, der er hjemme, at de bliver meget isolerede.
Det er jo ikke, fordi vi ikke skal passe på dem – vi skal også sørge for, at de ikke får smitte udefra – men samtidig bliver vi jo nødt til at sørge for, at de også kan se familiemedlemmer, og lige præcis dér skal vi måske, ligesom det er lykkedes i forhold til juleaften med de hjemløse og med folk på bosteder, også kigge særligt ind i forhold til de ældre, så de får det der ene besøg, måske to besøg, ved at vi opstiller alternative muligheder ude på vores ældreinstitutioner; i Holland lavede man det med teltene, det er ikke så nemt nu i kulden – men vi skal også tænke i nogle kreative løsninger, så vores ældre ikke ender med en ensom jul.
Mette Frederiksen (S), 2020-12-08:
Altså, der er jo som udgangspunkt på baggrund af sundhedsmyndighedernes anbefalinger mulighed for at besøge vores ældre på plejecentrene, og det er også blevet lempet hen ad vejen, i forhold til hvordan vi startede.
Derudover er der så muligheder for at holde fællesspisning, selvfølgelig i respekt for coronareglerne, selve juleaften.
Vi har set det i andre lande, at hvis først coronaen kommer ind på et plejecenter – jeg er ked af at sige det – slår den jo ihjel, og vi har nu også her i hovedstaden et plejecenter, hvor der er al, al for stor smitte både blandt beboere og blandt medarbejdere.
Så vi skal skærme vores ældre, det bliver vi nødt til, men selvfølgelig skal der også være plads til, at man kan få holdt den jul, man nu kan, inden for de retningslinjer, der er.
Det er en svær balancegang med den her, og jeg vil appellere til, at vi også dér læner os op ad myndighederne.
Mette Frederiksen (S), 2020-12-08:
Vi har et rigtig, rigtig godt samarbejde med Enhedslisten om mange ting, men ikke på det her område, og her er der en erklæret politisk uenighed.
Det er i mine øjne ikke helt i orden at præsentere de udsatte boligområder med ord som oldekolle.
Jeg kunne lige så godt fortælle historien om udsatte boligområder, hvor der er alt for meget kriminalitet, hvor der er massiv social kontrol over for kvinder, hvor der er radikalisering og politisk islamisering, hvor der opildnes til terror, hvor der er alt for få mennesker, der går på arbejde, og hvor vi ser parallelsamfund, som undergraver vores demokrati.
Det er det, jeg ser mange steder – ikke alle steder, overhovedet.
Men det er jo store udsatte boligområder, hvor der er massive integrationsproblemer, og hvor der er en nøje social kontrol med hinanden.
Det skal vi i mine øjne have gjort noget ved, fordi det der er ødelæggende for Danmark, og det er ødelæggende for et samfund, der hænger sammen, og i øvrigt for mange børns muligheder for at vokse op med lige muligheder.
Vi har gjort så mange ting i Danmark, og ikke ret meget af det har virket.
Derfor står jeg fuldstændig på mål for den aftale, vi har på parallelsamfundsområdet.
Vi bliver nødt til at få det her brudt op, så danskerne igen begynder at bo mere sammen.
Søren Pape Poulsen (KF), 2020-12-08:
Der er meget, jeg gerne vil diskutere med statsministeren – både om mink og finanslov og alt mulig andet – men nu står vi jo i spørgetimen med spørgsmål til statsministeren og ikke til Søren Pape Poulsen, medmindre statsministeren vil bytte job med mig.
Det vil jeg gerne diskutere.
Men så vil jeg da bare spørge – for der er jo meget udenomssnak, og det er jo alvorligt, det her – om statsministeren har givet en ordre via en anden.
Men lad os nu lade det ligge; der bliver rigelig tid til at diskutere det.
Så vil jeg bare gerne spørge: Hvornår fik statsministeren kendskab til stabschefens indblanding i daværende minister Mogens Jensens udtalelser?
Mette Frederiksen (S), 2020-12-08:
Inden jeg svarer på det spørgsmål, skal jeg bare forstå, om hr. Søren Pape Poulsen i dag står og foregiver, at der ikke har været nogen kontakt mellem Det Konservative Folkepartis ministre, de pågældende særlige rådgivere og den tidligere statsminister Lars Løkke Rasmussen og den tidligere statsministers særlige rådgivere?
Det er der ikke noget som helst odiøst i, det er der ikke noget som helst forkert i.
I øvrigt synes jeg faktisk, at hr. Søren Pape Poulsen taler udenom, nemlig når vi diskuterer mink: Bakker Det Konservative Folkeparti op om, at minkene skulle aflives?
Det spørgsmål forekommer mig fortsat at være utrolig relevant.
Det er den ansvarlige minister, der står til ansvar både for sin underskrift, for sine handlinger og for sine ord.
Det er ikke anderledes i den her regering, end det er i alle mulige andre.
Derudover tror jeg sådan set, hr. Søren Pape Poulsen kunne blive en udmærket statsminister for Danmark.
Jeg har ikke tænkt mig at afgive posten frivilligt.
Selv om det er spørgetime med spørgsmål til statsministeren og statsministeren svarer på de spørgsmål, der bliver stillet, så kan man jo ikke stå i dag og påstå, at man kan skille coronaindsatsen i Danmark fra minkspørgsmålet.
For den eneste grund til, at de mink skulle slås ihjel, var folkesundheden.
Der var ikke andre grunde end at passe på danskerne.
Søren Pape Poulsen (KF), 2020-12-08:
For lidt mere end et år siden, den 27. september 2019, lavede DR en artikel om den tidligere stabschefs rolle i bl.a. Ø- og K-udvalget.
Det var der stor debat om, og det husker vi sikkert alle sammen.
Da sagde statsministeren jo: » Folketinget har muligheden for at kontrollere ministeren for et givent område, og stille dén minister til ansvar for beslutningen, der er taget i økonomiudvalget eller koordinationsudvalget.
Men Martin Rossen kan ikke stilles til ansvar, da Mette Frederiksen siger, at det i sidste ende er hende, der står til ansvar for Martin Rossen.
– Det er mig, der sidder for bordenden, siger Mette Frederiksen.
Er det rigtigt forstået?
Mette Frederiksen (S), 2020-12-08:
Jeg har allerede svaret på, hvem det er, der har ansvaret.
Det er nemlig den pågældende minister.
Sådan er det i den her regering, sådan var det også i den regering, hr. Søren Pape Poulsen selv var medlem af, og sådan vil det også være i en fremtidig borgerlig regering, medmindre man ændrer fundamentalt på det danske folkestyre.
Så vil jeg gerne svare på en ting i det, der bliver sagt, nemlig om man kan skille minkspørgsmålet og coronahåndteringen ad.
På det mener jeg at svaret er et rungende nej.
Lad os endelig tage den diskussion, for jeg kan stadig væk fornemme, at der er partier her i Folketinget, der ikke er enige i, at minkene skal slås ihjel, og som holder fast i enten på de sociale medier, i det ordvalg, der bruges, eller direkte her i Folketingssalen, at vi godt kunne blive ved med at have en minkproduktion.
Hvordan kan det lade sig gøre, når der ligger en risikovurdering af den karakter fra sundhedsmyndighederne, som der gør?
Så man kan ikke skille de to ting ad.
Det minkreservoir, der var i Danmark på det tidspunkt,
ville med den risikovurdering, vi kender alle sammen fra Statens Serum Institut, være potentielt undergravende for den danske folkesundhed.
At der så er begået fejl i sagen, ved vi godt.
Det må man sige efterhånden er belyst.
Men man kan ikke skille mink og corona ad.
Nu er der jo nogle, der ikke har haft ordet her endnu, og jeg vil sige, at jeg stadig væk synes, det er relevant for danskerne at vide, hvem der egentlig bakker op om det her.
For jeg fornemmer, at der stadig væk er partier, der mener, at de mink ikke skulle have været aflivet – i hvert fald ikke dem alle sammen.
Og så kan man ikke samtidig påstå, at vi er enige om coronaindsatsen i Danmark, for de to ting hænger altså uløseligt sammen.
Søren Pape Poulsen (KF), 2020-12-08:
Tak for det.
Jeg har svært ved at forestille mig et job i Danmark, der er mere krævende lige i øjeblikket end det, statsministeren har her i en coronakrise.
I har truffet valg, som har været svære.
Langt de fleste har været rigtige, det anerkender jeg og kvitterer for.
Jeg har også den største forståelse for, at der bliver begået fejl.
Under det pres kunne vi sikkert alle sammen have truffet forkerte beslutninger, og det gør vi, fordi vi er mennesker.
Men – for nu kommer der et men – når statsministeren er blevet kritiseret i de seneste uger, handler det jo ikke om coronakrisen.
Hvad angår coronakrisen, er vi jo alle sammen enige.
Vi ønsker lige meget coronaen udryddet.
Og endnu vigtigere: Erkender man fejl, får man oftest tilgivelse.
Altså, regeringen fremlagde selv en redegørelse, som skulle vise offentligheden, hvordan det kunne ske, at den største beslutning i nyere danmarkshistorie var ulovlig.
Her blev hele ansvaret placeret hos fødevareministeren.
Nu har B.T. så fremlagt hemmelige dokumenter, der viser, at jeres egen redegørelse for at sige det pænt i hvert fald ikke er fyldestgørende, at det var statsministerens egen stabschef, som førte fødevareministerens hånd i skandalen, og at statsministerens egen regering helt bevidst har udeladt centrale oplysninger i redegørelsen.
Statsminister, når det nu er dokumenteret, at regeringen først brød loven og derefter forsøgte at skjule, hvad der var foregået hele vejen igennem, hvordan er det så, man skal kunne have tillid til regeringen?
Mette Frederiksen (S), 2020-12-08:
Jo, selvfølgelig vil jeg gerne forholde mig til det konkret.
Jeg ved godt, at der er nogle konkrete mennesker, der kommer i klemme.
Det ændrer bare ikke på, hvad det generelle billede er.
Det generelle billede er, at da jeg voksede op i Aalborg som barn i 1980'erne, havde vi mere sammenhængende boligområder.
Vi havde ikke etnisk opdelte skoler.
Vi boede og levede sammen på en helt anden måde end det, der er tilfældet i dag.
Nu begynder vi at have etnisk opdelte gymnasier, etnisk opdelte folkeskoler, og etnisk opdelte daginstitutioner og boligområder.
I mine øjne er det undergravende for det Danmark, jeg tror på, og hvor man bor og lever side om side, uafhængigt af hvad man tjener, og hvor man kommer fra.
Hvis vi skal have brudt den tendens, som har en lang række følgevirkninger af undertrykkende karakter, især over for kvinder, men også over for helt almindelige mennesker med indvandrerbaggrund, som ønsker Danmark, og som ikke ønsker at blive skubbet i retning af det antidemokratiske og i retning af de radikaliserede, bliver vi nødt til at få gjort noget ved det her.
Ingen er lykkedes med det før.
Derfor mener jeg, at man bliver nødt til at bakke op om den aftale, der er om parallelsamfund, for det er i mine øjne den eneste vej til for alvor at få gjort noget ved problemerne.
Magnus Heunicke (S), 2020-12-09:
Jeg tror så, jeg er nødt til at gentage det, jeg sagde i min indledning, for det er åbenbart ikke helt kommunikeret klart nok.
Det er afgørende for mig, at der tages bedst muligt hånd om kræftramte børn og deres familier i hele landet.
Jeg forventer, at den fremtidige organisering af børneonkologien i Danmark overvejes grundigt og drøftes med de fem regioner og andre relevante aktører.
Jeg tror ikke, jeg helt forstod spørgsmålet.
Det, jeg forfægter her, og det, jeg forsvarer her, er den gældende lovgivning på området.
Jeg forsvarer den rollefordeling, der er, hvor det er Sundhedsstyrelsen, der står for at vurdere, og det, som jeg forklarer, er, hvorfor Sundhedsstyrelsen har sat gang i og hele tiden har gang i at vurdere konkrete specialeplaner, for at se: Gør vi noget?
Fanger vi nok op?
Det arbejde ser jeg ingen grund til at jeg skal blande mig i politisk.
Liselott Blixt (DF), 2020-12-09:
Ministeren er den øverste magt, ministeren er den, der har ansvaret, og ministeren ville kunne få næsten samtlige partier til at bakke op; så er der altså ikke noget til hinder for, at man tager en beslutning med det samme eller slutter det fuldstændig af.
Det, som man har gjort nu, er, at man siger, at nu lægger vi den stille hen og lader den hvile.
Det vil sige, at man kommer til at udsulte et område.
Er det den måde, man vil flytte kræftbehandlingen for børn til Rigshospitalet på?
Er det den måde, man vil opnå det på?
Ulla Tørnæs (V), 2020-12-09:
Mange tak.
Spørgsmålet lyder ganske enkelt: Er ministeren af den holdning, at minkmassegravene skal være tømt inden jul?
Rasmus Prehn (S), 2020-12-09:
Der har så været en rest af mink, som man var nødt til at håndtere hurtigt, og der valgte man at grave dem ned.
Det har givet en masse bekymring i lokalbefolkningen.
Det skal jeg beklage.
Jeg har taget kontakt til dem med det samme, og det, som vi har sagt, er, at vi nu har sat Fødevarestyrelsen i gang med at lave et beslutningsgrundlag, så vi hurtigst muligt kan få håndteret de her mink, gerne ved at grave dem op og brænde dem eller noget andet.
Det beslutningsgrundlag afventer vi stadig væk.
Jeg ville da ønske, at jeg kunne stå her og love, at det kunne være op til jul.
Det tror jeg er overoptimistisk.
Men jeg ser gerne, at vi får håndteret det her så hurtigt som overhovedet muligt.
Liselott Blixt (DF), 2020-12-09:
Men hvis ministeren mener, at der skal tages en beslutning, hvorfor søren sætter man det så i bero nu?
Ulla Tørnæs (V), 2020-12-09:
Det var jo ikke noget særlig præcist svar, der kom fra ministeren, men jeg forstår, at ministeren trods alt beklager, at man er nået dertil, hvor man er nået, nemlig at man hen over en nat bare sådan lige uden videre og uden lovhjemmel – det skal jeg ikke klandre fødevareministeren for, fordi det er under kollegaens ressort, nemlig miljøministeren – etablerer gravene og også uden overhovedet at involvere kommunerne endsige give nogen som helst former for information til lokalbefolkningen om, hvad der rent faktisk foregår.
Men nu taler ministeren så om, at man er ved at tilvejebringe et beslutningsgrundlag for at få fjernet de døde mink, altså at få fjernet minkmassegravene.
Hvornår forventer ministeren at have det beslutningsgrundlag klar?
Liselott Blixt (DF), 2020-12-09:
Nu er vi så kommet så langt, at vi forhåbentlig er opmærksom på det, og at lægerne sender dem hurtigere af sted, som ministeren siger at man har kunnet gøre siden den 1. oktober.
Det her var jo nogle, der bare skulle have været inde til en scanning, så man kunne have opdaget det – og man kunne spritte af bagefter, og der var ikke tæt berøring.
I dag kan vi jo også se, at der er 33 pct. færre, der kommer og får en kræftdiagnose.
Det vil sige, at vi potentielt kan have 2.800, der går rundt med kræft, og som ikke kommer til undersøgelse.
Det skal forhåbentlig ikke skyldes, at lægerne ikke sender dem videre.
Magnus Heunicke (S), 2020-12-09:
Jeg har godt set de tal, som mig bekendt kommer fra Kræftens Bekæmpelse.
Dem tager jeg meget, meget alvorligt.
Jeg mener, det er for tidligt at sige, hvor skylden ligger.
Jeg tænker, at der kan være mange forskellige årsager til det, men der er ingen årsager, der er gode nok, og der er ingen undskyldninger, der er gode nok.
For det drejer sig jo om mennesker, der står med en alvorlig sygdom, og vi ved, at tiden tæller.
Jo længere tid der går, før man opdager det, jo dårligere chancer har man for at overleve og at få den behandling, der skal til.
Liselott Blixt (DF), 2020-12-09:
Jeg er glad for, at ministeren tager det alvorligt, men problemet er jo også, at de her mennesker mange gange bagefter skal kæmpe for at få en patienterstatning, fordi der er læger, der ikke har set dem.
Så jeg håber, at ministeren også vil se på at gøre det lidt lettere, sådan at folk, der er blevet ekstra syge af de her ting, ikke skal kæmpe ekstra meget for at komme videre i deres forløb.
Magnus Heunicke (S), 2020-12-09:
Det er Sundhedsstyrelsen, der efter sundhedsloven har ansvaret for at sikre kvalitet og sikre, at man foretager de nødvendige justeringer.
Det her er et område – det er spørgeren jo også bekendt med – som har en meget stor kompleksitet, og af de forskellige kræftdiagnoser, som rammer de her børn, er nogle af dem uhyre sjældne.
Nogle er lidt mere udbredte, men nogle af dem er uhyre sjældne, og vi skal jo sikre, at den organisering, der er, lever op til den kompleksitet.
Det handler jo om at redde flest muliges liv og dermed sikre, at der er et godt kvalitativt niveau alle steder i Danmark, og det er det arbejde, som styrelsen er i gang med.
Det er klart, at det i forvejen er en hård belastning at gå med noget, man er nervøs for hvad er, og så få det at vide, man har frygtet, nemlig at det er en livstruende sygdom, man har gået med, og så ikke føle, at der er blevet sat tilstrækkeligt ind.
De mennesker skal vi selvfølgelig gøre alt for at hjælpe og samle op sundhedsfagligt, men også hjælpe, hvis de ifølge reglerne skal have økonomisk kompensation.
Liselott Blixt (DF), 2020-12-09:
Mange tak.
Mener ministeren, at der er grund til at tage planerne om at flytte børnekræftområdet til København, der p.t. er sat i bero, op til overvejelse igen, når nu både læger og familier landet over har været ude at sige, at det vil være en stor fejl, eller mener ministeren, at disse planer bør tages helt og aldeles af bordet?
Magnus Heunicke (S), 2020-12-09:
Tak for spørgsmålet.
Jeg vil godt starte med at sige, at jeg har stor forståelse for den utryghed, den meget ulykkelige utryghed, som den her debat medfører for familierne med kræftramte børn, børnene selv og selvfølgelig også medarbejderne, men først og fremmest familierne, der har så meget at slås med.
Efter sundhedsloven er det Sundhedsstyrelsens opgave at fastsætte specialfunktioner i sygehusvæsenet, og heri ligger også ansvaret for løbende at sikre en høj faglig kvalitet i behandlingen og helhed i patientforløbene.
Der er en stigende kompleksitet i udredningen og behandlingen af kræftsyge børn, og derfor har Sundhedsstyrelsen ment, at der har været behov for at se nærmere på en organisering af børnekræftområdet, og det faglige arbejde, de har sat i gang, med en armslængde til mit ministerium, er i regi af det rådgivende udvalg for specialeplanlægning.
Jeg har noteret mig, at styrelsen oplyser, at den faglige gennemgang ikke er afsluttet, at der ikke er truffet nogen beslutninger, og at der fortsat udestår grundige drøftelser.
Jeg kan også oplyse, at styrelsen den 3. december 2020 har oplyst, at den har besluttet at udskyde den videre proces til efter påske 2021, og at de har meldt ud, at der er behov for en fælles drøftelse med de fem regioner af status på arbejdet og den videre proces.
Jeg vil godt gentage, at det er helt afgørende for mig, at der tages bedst muligt hånd om kræftramte børn og deres familier i hele landet.
Jeg forventer, at den fremtidige organisering af børneonkologien i Danmark overvejes grundigt og drøftes med regionerne og andre relevante aktører.
Liselott Blixt (DF), 2020-12-09:
Jeg synes, at det her er en meget, meget trist historie.
For vi ser, at det her er et område, hvor man vil tage fra rigtig mange regioner, altså ikke fra Region Sjælland, for de har ikke noget, men de andre regioner, der faktisk har en rigtig høj kvalitet på børnekræftområdet.
Der er familier, som bruger over 100 dage om året på det, og som måske også har andre børn, som de skal tage vare på, en familie, som de skal passe på, og som lige pludselig har udsigt til, at de måske skal rejse til Rigshospitalet, til hovedstaden, altså det sted, der er sværest og dyrest at komme til og bare få overnatning eller sikre, at man kan komme til at parkere en bil, eller hvad søren det ellers er.
Det er det mest problematiske område.
Samtidig ved vi, at det er svært at få speciallæger ud til andre regioner, og her har ministeren jo et ansvar.
Man har flere gange sagt, at man vil gøre alt for at få flere speciallæger til andre regioner, men her vil man endnu en gang tage et speciale til hovedstadsområdet, hvor vi har rigelig med speciallæger, men vi mangler dem alle andre steder ude i landet.
Så ministeren kunne med lethed sige: Det der bliver der ikke noget af, vi lukker den her.
Så længe kvaliteten er der, og så længe vi har lægerne derude, bør vi tage det her af bordet.
Efter påske er rigtig lang tid, og de vil allerede nu se, at der er læger, der ikke søger ud til de områder.
Så man ødelægger det.
Så holdt alle medarbejderne op, og hvad skete der?
Der var et kæmpe underskud.