Steffen Larsen (LA), 2024-10-11:
Mange tak, fru formand.
Danmark er ikke en ø, og vi kan ikke sejle alting igennem helt alene.
Vi er afhængige af at have gode naboer, og vi er også afhængige af, at de naboer træffer gode valg.
Apropos øer var jeg på Lampedusa i det forgangne halvår, hvor jeg sammen med Udlændinge- og Integrationsudvalget besøgte øen for netop at se på deres udfordringer med flygtninge og migranter.
Ligeledes besøgte vi Sicilien og selve Rom, hvor vi også mødte og talte med både italienere, men også EU-udsendte, der var der for at observere, hvad der skete med migrationsstrømmene igennem Italien.
Her mødte jeg også en vis naivitet fra den EU-udsendte, som vi mødte i den danske ambassadørbolig i Rom.
Der blev det sagt, at det lader til, at befolkningerne har fået den opfattelse, at der er øget kriminalitet, altså som om kriminaliteten ikke var ægte, og som om det bare var noget, man havde fået en fejlopfattelse af.
Men jeg må også konkludere, at den slags fejlopfattelser har vi ikke råd til at have.
For nogen siger, det er en fejlopfattelse, når man siger, at der er følgevirkninger af migrationen til Europa, som er negative.
Vi har ikke råd til at se det som en fejlopfattelse, at der er negative konsekvenser.
Det er vi nødt til at tage dybt alvorligt, og det bliver man også nødt til at gøre på europæisk plan.
Derfor er jeg også glad for det her forslag.
For i Europa-Parlamentet har man taget det som et skridt i den rigtige retning.
Men det er et meget lille skridt, i forhold til hvad der reelt er brug for.
Så jeg håber jo, at man fra ministerens side, hvis han skal ned at tale med kollegaer i Europarådet eller i Ministerrådet, tager med, at det her ikke er nok.
Der er stadig problemer ved de ydre grænser, og der er stadig problemer med den måde, Schengensamarbejdet fungerer på i forhold til tredjelandsborgere, der skal udsendes – det er absolut nødvendigt for os at få behandlet dem ordentligt.
Selve beslutningsforslaget, vi behandler her, omhandler reelt en række stramninger af Schengenreglerne for udlændinge fra tredjelande, der færdes internt i Europa.
De har jo som sagt de mundrette navne screeningsforordningen og grænsetilbagesendelsesforordningen.
Som jeg startede med at sige
, er Danmark ikke en ø, så vi kan ikke bare lade os isolere, og vi kan ikke bare lukke vores egne grænser.
Det er ikke nok, for problemet er: Hvis mennesker kommer ind over vores grænser og vores forhold til vores naboer er blevet dårligt, hvor skal vi så sende de folk, der kommer ind over grænserne, hen?
Vi har ikke noget valg.
Briterne står med det problem, at de ikke kan komme af med de folk, der kommer over Den Engelske Kanal, for de kan ikke sende dem tilbage til Frankrig, for der er ikke nogen aftale med franskmændene om at sende dem retur.
De kan heller ikke rigtig få dem fløjet tilbage til Iran eller Pakistan, for de vil afvise at få deres egne statsborgere retur, hvis de udsendes modvilligt.
Dermed strander folkene i Storbritannien.
2,5 millioner mennesker er ankommet til Storbritannien over de sidste 4 år.
Det er lige godt halvdelen af Danmarks befolkning.
Det er en katastrofe for dem.
Brexit var ikke alt, hvad det virkede til, og ikke, hvad de lovede.
Det kunne have gjort mange ting, men det fungerede ikke for dem, for deres forhold til deres naboer blev et problem.
Så kan man spørge, om det ikke er EU, der giver dem det problem ved at nægte at tage folk tilbage, der krydser Den Engelske Kanal.
Muligvis, men det er fortsat sådan, at vi altså er endt i den situation i Danmark, at vi er afhængige af at have gode naboer.
Vi kan ikke leve med, at svenskerne træffer dårlige valg, og vi kan heller ikke leve med, at tyskerne træffer dårlige valg.
Vi må presse på, for at man i hele Europa og hele EU træffer bedre valg, når det kommer til migration, for ellers får vi de negative effekter i så høj en grad, at vi ikke kan bære det.