Troels Lund Poulsen (V), 2017-04-21:
Tak for det.
Jeg vil også sige tak for muligheden for i dag her i Folketingssalen at sætte fokus på et meget, meget vigtigt spørgsmål, nemlig det, som er temaet, om, hvad ministeren kan oplyse om de menneskelige og samfundsøkonomiske konsekvenser af lovændringerne vedrørende førtidspension og fleksjob af 1. januar 2013.
Vi havde jo en del af debatten i går her i Folketingssalen, ikke om hele reformen, men om dele af reformen og ikke mindst ressourceforløb, og det vender vi nok også tilbage til under dagens debat.
Det, som forespørgselsdebatten i dag tager afsæt i, er jo, at Enhedslisten vil sætte fokus på de menneskelige og samfundsøkonomiske konsekvenser af reformen af førtidspension og fleksjob.
Det er bestemt en god anledning til at gøre status på reformen, som jeg tror alle her i Folketingssalen ved blev vedtaget af et bredt flertal i Folketinget under den tidligere SRSF-regering.
Jeg kan starte den her debat med at sige, at efter min opfattelse er reformen rigtig og ikke mindst vigtig for de borgere, som er udsatte i vores samfund.
Med reformen er der sket et helt nødvendigt paradigmeskifte.
Udgangspunktet er nu, at mennesker ikke skal parkeres på passiv forsørgelse, hvis der er en realistisk mulighed for, at de kan blive en del af arbejdsmarkedet.
Det synes jeg sådan set er et meget, meget vigtigt politisk signal at sende til de mennesker, som på den ene eller anden måde har eller oplever problemer.
Reformen skal også ses, i lyset af at udviklingen gik i den, synes jeg, helt forkerte retning.
Stadig flere mennesker fik tilkendt en førtidspension, og heriblandt var der stadig flere unge med psykiske lidelser.
Alle partierne bag reformen var enige om, at denne kedelige udvikling skulle man forsøge at vende, og at det bestemt ikke er perspektivrigt, hverken for den enkelte eller for samfundet, at opgive mennesker til et passivt liv på førtidspension.
Lad mig derfor også starte med intentionen bag reformen.
Det står sådan set meget klart i de første linjer i aftaleteksten, og jeg citerer: » ... det er nødvendigt at nytænke førtidspensions- og fleksjobområdet, så flere får mulighed for at realisere deres potentiale i et aktivt arbejdsliv og være en del af fællesskabet.«
Det kræver, at mennesker med en potentiel arbejdsevne får den nødvendige hjælp til at udvikle arbejdsevnen, så de ikke ender på førtidspension.
Der blev derfor med reformen opbygget et helt nyt system i landets kommuner med rehabiliteringsteams og koordinerende sagsbehandler.
Samtidig blev der opbygget en helt ny indsats med tværfaglige ressourceforløb og en ny fleksjobordning.
Der er givet plads til personer med en begrænset arbejdsevne.
Intentionerne med reformen er derfor efter min opfattelse fuldstændig rigtige og også helt nødvendige.
Vi skal sætte alle sejl ind på at understøtte, at mennesker kommer tættere på arbejdsmarkedet gennem ressourceforløb eller et fleksjob.
Der er heller ikke nogen tvivl om, at det var og er en ambitiøs reform, som tager tid at implementere.
Forligskredsen følger derfor også implementeringen meget tæt, og det vil jeg komme tilbage til lige om lidt.
Jeg glæder mig dog over, at reformen, her godt 4 år efter den trådte i kraft, har vist gode takter.
Tilgangen til førtidspension er næsten halveret fra ca. 1.400 personer om måneden 2011 til ca. 700 personer om måneden i 2016.
Det største relative fald er sket blandt unge under 40 år, og det er nok reformens største succes, for det betyder også, at langt flere i dag får en aktiv indsats i et ressourceforløb eller i fleksjobordning.
Lige nu er ca. 19.000 borgere i ressourceforløb, og de seneste tal viser, at knap hver tredje, der har afsluttet et ressourceforløb, har fået styrket tilknytningen til arbejdsmarkedet.
De er enten kommet i ordinær beskæftigelse, i fleksjobordning eller i uddannelse.
3 pct. er i ordinær beskæftigelse, 12 pct. er i fleksjob, 13 pct. er på ledighedsydelse, og 1 pct. er i uddannelse 3 måneder efter endt ressourceforløb.
43 pct. er tilfredse, 33 pct. er utilfredse, og 24 pct. ved ikke eller har undladt at svare.
De mest tilfredse borgere er dem, der selv ønsker et ressourceforløb, og det er i særlig grad unge og borgere med psykiske lidelser.
Jeg hæfter mig også ved, at der især er stor tilfredshed med de virksomhedsrettede tilbud, som også er noget af det, som vi ved virker bedst, når det handler om at få borgere tilbage på arbejdsmarkedet.
Det viser samtidig, at retorikken om meningsløse arbejdsprøvninger langtfra tegner det fulde billede af dem, der er i forløb ude på arbejdsmarkedet.
Det synes jeg også er vigtigt at nævne i dag og ikke mindst også huske på som folketingspolitiker.
Reformen har også betydet, at vi har fået skabt en mere rummelig fleksjobordning, hvor også borgere med en meget lille arbejdsevne kan få deres ressourcer i spil.
Lige nu arbejder ca. 20.000 borgere med en væsentlig nedsat arbejdsevne i fleksjob på op til 10 timer om ugen, de såkaldte minifleksjob.
Endelig vil jeg også nævne, at ledigheden blandt fleksjobbere er faldet fra ca. 25 pct. til ca. 18 pct.
De mange resultater er vigtige skridt i den rigtige retning.
Særlig vigtigt er det, at flere borgere i dag får den rigtige hjælp og støtte gennem en indsats, der kan bringe dem tættere på arbejdsmarkedet.
Men det er også vigtigt, at der fortsat tilkendes førtidspension til de borgere, der er så syge eller har så betydelige funktionsnedsættelser, at det er åbenbart formålsløst at forsøge at udvikle deres arbejdsevne.
Det er også vigtigt at understrege.
Førtidspensionen blev ikke afskaffet med reformen, selv om mange får det til at lyde sådan.
Sidste år blev der tilkendt ca. 8.400 nye førtidspensioner.
Når det er sagt, er forligskredsen og jeg selv som beskæftigelsesminister fuldt bevidste om, at vi fortsat står over for en lang række udfordringer.
Vi ved f.eks. fra brugerundersøgelser, at for mange borgere oplever, at de ikke har nok indflydelse på deres eget forløb.
Vi har jo også gennem mediernes omtale af reformen og borgerhenvendelser hørt om eksempler på forløb, hvor borgerne ikke har kunnet se meningen og målet eller formålet med indsatsen.
Der er ingen tvivl om, at der stadig er plads til forbedring, når det handler om at få lavet gode ressourceforløb af høj kvalitet.
Vi har i forligskredsen fulgt reformen meget tæt, ikke mindst under den tidligere beskæftigelsesminister Jørn Neergaard Larsen.
Men også i de sidste måneder, hvor jeg har haft fornøjelsen af at være beskæftigelsesminister, har jeg brugt mange kræfter på hele spørgsmålet om dette tema.
Med den seneste initiativpakke går vi nu endnu mere målrettet til værks.
Med en ny skrivelse sætter vi for det første klare rammer for, hvem der skal have et ressourceforløb, og hvem der ikke skal.
Det er fuldstændig fundamentalt for mig igen at slå det fast i den her debat.
For det andet giver vi som et forsøg borgerne ret til at få inddraget den regionale sundhedskoordinater, når den konkrete indsats med ressourceforløb skal tilrettelægges.
Meningen med det er at skabe større tryghed for de borgere, der er bekymrede for, om et konkret tilbud tager tilstrækkeligt hensyn til deres helbred.
Endelig og for det tredje har vi som et led i initiativpakken prioriteret ca. 40 mio. kr. til et projekt, der skal styrke borgerinddragelsen, nedbringe sagsbehandlingstiderne og sikre en god og aktiv virksomhedsrettet indsats.
Efterfølgende har jeg også skrevet til alle landets kommuner om initiativpakken.
Det er vigtigt, at kommunerne bakker op og understøtter, at ressourceforløb altid bliver den hjælp, som de er tiltænkt at være.
Lad mig her afslutningsvis samle op på de samfundsmæssige og menneskelige konsekvenser af reformen af førtidspension og fleksjob.
Reformen har betydet et helt nødvendigt og vigtigt skift i indsatsen for vores udsatte borgere, så der nu fokuseres på borgernes muligheder og ikke på deres begrænsninger.
Det er både set ud fra et menneskeligt og et samfundsmæssigt perspektiv meget positivt, og det skal vi huske at værne om.
Vi er i gang med en langsigtet investering i de borgere, der står længst væk fra arbejdsmarkedet, og derfor er det også helt afgørende, at det, der sættes i værk, har den rigtige retning og giver mening.
Mit hovedfokus er derfor fortsat at sikre, at reformen lever op til de høje forventninger, som vi havde, da den blev vedtaget. Næste milepæl
– og det er en afgørende milepæl –
bliver den store evaluering af hele reformen, som finder sted her i 2017.
Den skal give os et solidt fundament for at se på, om der er behov for justeringer af reformen.
Og jeg vil også sige her i dag, som jeg sagde i går, at det er vi helt åbne over for i forligskredsen og dermed også i regeringen.
Der hersker ingen tvivl om, at reformen grundlæggende er rigtig, men vi er også parate til at forhandle om eller handle på at sikre, at intentionerne bliver indfriet.
Det vil jeg også glæde mig til at diskutere med Folketingets partier.
Det er jo ikke nødvendigvis sådan, at alt i den forbindelse bliver diskuteret i dag, og derfor kommer vi også til at vende tilbage til det tema senere, tror jeg, her i løbet af 2017.
Jeg forventer også, at der fortsat på en konstruktiv måde vil blive indkaldt til samråd og stillet spørgsmål om konsekvenserne og virkningerne af reformen.
Men med det vil jeg glæde mig til en god og konstruktiv debat her i Folketingssalen om et meget vigtigt tema, både samfundsøkonomisk og ikke mindst politisk, for de borgere, som vi gerne vil hjælpe ind på eller give en tættere tilknytning til det danske arbejdsmarked.