runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Søren Espersen (DF), 2017-03-24:
Og jeg takker for debatten, som vi er kommet i gang med nu.
Den handler jo i sin kerne om, hvilket internationalt forum der fremover skal behandle og pådømme krige landene imellem – Den Internationale Straffedomstol eller FN's Sikkerhedsråd.
Jeg vil først erklære mig enig med udenrigsministeren i, at ICC's etablering for knap 20 år siden var en god beslutning, altså at der kom en international straffedomstol, som kunne holde fast ved, at krigsforbrydelser, folkedrab og forbrydelser mod menneskeheden ville kunne straffes, og at ofrene og de pårørende kunne få et håb om, at retfærdigheden en dag ville ske fyldest.
Og jeg forstår, at regeringen ikke er specielt interesseret i at geråde sig ud i den stribe af juridiske og statsretlige problemer, der ville opstå, hvis man besluttede sig til at tilslutte sig Kampalaændringerne.
Jeg tror ikke, det vil være klogt, at regeringen går i den retning – ikke alene på grund af det juridiske, men også fordi man ville være med til at fratage FN's Sikkerhedsråd ansvaret for international fred og sikkerhed.
Det er givetvis af samme årsag, at lande som Storbritannien, Frankrig, Australien og Canada også har afvist tanken.
Netop FN's Sikkerhedsråd med de her fem permanente medlemmer med vetoretten er set med vore øjne den sikre og trygge institution, som vi også fremover bør sætte vores lid til, når krigstilstande mellem stater opstår.
Og der har været situationer – det medgiver jeg – hvor man kunne have håbet, at Sikkerhedsrådet havde reageret, men det faktum, at klodens fem helt afgørende magter skal nå til enighed, indebærer så til gengæld, at Sikkerhedsrådets afgørelser, når de afsiges, med det samme opnår international lovstatus.
En sådan vægtig international tillid vil ICC efter vores opfattelse nok ikke kunne opnå.
Og hvem skulle i øvrigt indkaldes som vidne imod den indstævnede krigsførende stats regeringsleder?
Ja, det må jo så, hvis det skulle gå ordentligt til, blive modparten, altså den anden krigsførende stats regeringsleder.
Det lyder smukt, men tanken er umulig, medmindre de to stater er enige om det, hvilket af og til er sket i løbet af historien, men ikke når det drejer sig om krigsførelse.
Med alle de fejl og mangler, som Sikkerhedsrådet uden tvivl har, er de beslutninger, der træffes i rådet, af stort set alle verdens lande anerkendt som værende international lov.
Det er med disse begrundelser, at Dansk Folkeparti afviser beslutningsforslaget.
Anders Samuelsen (LA), 2017-03-24:
Det har jeg ikke nået at sætte mig ind i, inden jeg kom op på denne talerstol.
Men det er jo igen heller ikke rigtigt.
F.eks. er det her med indeksering af velfærdsydelser, som vi konkret tager op – og jeg tager det med ud på min alliancerejse, som jeg er på vej ud på, for bl.a. at skabe større opbakning til, at vi får styr på det – jo et konkret element af problematikken om den vandrende arbejdskraft og konsekvenserne af den vandrende arbejdskraft.
Det er et punkt, som er med til at gøre, at opbakningen til at have en fri bevægelighed af arbejdskraften mindskes.
Vi tager det jo konkret op.
Der bliver lyttet til de konkrete kritikpunkter, vi tager det med i regeringsarbejdet, og vi tager det med ud, når vi diskuterer det med vores kolleger, og så lykkes vi forhåbentlig også med at få tingene på plads.
Så jeg synes ikke, at det er en berettiget kritik, og det samme gælder i forhold til de ydre grænser, som der rigtignok var grund til at kritisere at der ikke var styr på.
Det er der kommet bedre styr på, og det skal der da nikkes anerkendende til, synes jeg.
Rasmus Nordqvist (ALT), 2017-03-24:
Man kan sige, at den her forespørgselsdebat ligger underligt, nemlig i forlængelse af den redegørelsesdebat, vi lige har haft, hvor vi netop har talt om udviklingen af og situationen i EU.
Helt grundlæggende har jeg det meget svært med begrebet et slankere EU.
Det er nok mest min egen kropssituation, der diskvalificerer mig fra at deltage i den del af debatten.
Jeg vil sige lidt om, hvad jeg egentlig ønsker for EU, og måske uddybe noget af det, jeg sagde før.
For os er det helt afgørende, at man ser i øjnene, at man står med nogle meget alvorlige grænseoverskridende udfordringer, som ikke kan løses alene.
Vi mener, at EU, fordi det er et samarbejde, der fungerer, faktisk er fuldstændig afgørende.
Det handler selvfølgelig om klimaudfordringerne, først og fremmest.
Det handler også om sikkerhed.
Det handler om en række ting.
Specielt med klima- og miljødagsordenen ser vi EU som en helt, helt central spiller.
Vi kan også se, at det er EU, der rigtig tit er dem, der driver den globale udvikling på det her område, fordi vi heldigvis er nogle lande, der er enige om, at der skal gøres noget.
Det gør jo ikke, at jeg står og klapper af alt, der kommer fra EU.
Men det er det politiske indhold, jeg er uenig i.
Det er det, vi putter ind i samarbejdet, som jeg mener er den største udfordring.
Det er jo det, som er op til vælgerne, når de vælger Europa-Parlamentet og de vælger de nationale parlamenter og dermed regeringerne.
Det kan jeg så arbejde imod sammen med mine andre gode, grønne og progressive kræfter på tværs af Europa.
Hvis jeg skal pege på noget, som jeg tænker faktisk behøver at blive forbedret i selve samarbejdet, ikke indholdet, så handler det for Alternativet meget om at se på en demokratisering og øget gennemsigtighed i samarbejdet.
Vi har ikke lagt skjul på, at vi gerne ser, at man ændrer på samspillet mellem institutionerne, at man lægger initiativretten over til Parlamentet, som er demokratisk valgt, frem for til Kommissionen.
Vi så også gerne, at der var langt mere gennemsigtighed i møderne i eksempelvis Ecofin osv., fordi vi tror, det er det, der er med til at forbedre den demokratiske legitimitet i projektet.
Der bliver sagt slankere, større, mindre, stærkere, svagere.
Altså, det handler først og fremmest om at gøre indholdet i samarbejdet, vi har, meget, meget grønnere og mere socialt.
Det er en politisk kamp, som skal kæmpes af politikere i de nationale parlamenter og Europa-Parlamentet.
Henrik Dahl (LA), 2017-03-24:
Det er faktisk den samme person, der har skrevet artiklen, og som står her og taler, og denne enhedsperson prøver faktisk at give udtryk for det samme, altså at når det drejer sig om politisk legitimitet, når det drejer sig om i det hele taget at etablere solidaritet inden for et politisk rum, også med hvad det indebærer i forhold til vores sociale systemer osv., så er grænser fuldstændig uomgængelige.
Men vi ville være meget, meget fattigere, hvis vi også havde f.eks. toldgrænser og skulle håndhæve dem meget, meget hårdt.
Kenneth Kristensen Berth (DF), 2017-03-24:
Hr. Henrik Dahl bliver bedre og bedre til det der med at padle som en rigtig politiker, og det er også fint nok – det skal hr. Henrik Dahl have lov til – for jeg tror, at det, hr. Henrik Dahl egentlig mener, er det, hr. Henrik Dahl siger i det her interview, og det er nemlig fuldstændig rigtigt, altså at man bliver nødt til at have en grænse, og at man bliver nødt til også i Danmark at have nogle grænser og da i særdeleshed, når de ikke fungerer i udlandet.
Så jeg vil bare sige, at jeg godt kan lide den hr. Henrik Dahl, der taler i RÆSON.
Den hr. Henrik Dahl, der taler fra talerstolen, er jo bundet af nogle andre konditioner, og det respekterer jeg.
Henrik Dahl (LA), 2017-03-24:
Det er jo et spørgsmål, som meget hurtigt kan udvikle sig til nogle markeringer, man ikke bliver særlig meget klogere af.
Grænser er jo fuldstændig afgørende, og det er også det, der sigtes til i interviewet i forhold til politisk legitimitet.
Når det drejer sig om politik, har vi jo knivskarpe grænser, i forhold til hvor langt de danske myndigheders jurisdiktion osv. osv. går.
De er fuldstændig nødvendige, for at man kan opretholde legitimiteten af politiske beslutninger – det kan der slet ikke være nogen tvivl om.
Og det tror jeg sådan set heller ikke at vi er særlig uenige om.
Så jeg vil gerne diskutere forskellige typer af grænser, og selvfølgelig skal der være en ydre grænse, som man virkelig kan kontrollere.
Det er altafgørende, for at Schengensamarbejdet kan fungere.
Så jeg opfordrer bare til, at vi undgår nogle sådan meget ideologiske udvekslinger af overskrifter.
Kenneth Kristensen Berth (DF), 2017-03-24:
Hr. Henrik Dahl er jo et tænksomt menneske, og jeg har en lille smule på fornemmelsen, at hr. Henrik Dahls EU-skepsis måske ikke helt kommer til udtryk i det, som hr. Henrik Dahl causerer over i sin ordførertale.
Altså, der var et glimrende interview med hr. Henrik Dahl i RÆSON for et par år siden, hvor hr. Henrik Dahl udtalte sig om nationalstaten, om væsentligheden i at have en nationalstat og om behovet for solidaritet inden for en nationalstat, som er vanskeligt at genskabe i et konglomerat, som EU vel er.
Og det er jo betragtninger, som jeg er fuldstændig enig med hr. Henrik Dahl i.
Så siger hr. Henrik Dahl noget om grænser, som jeg synes er ganske interessant.
Hr. Henrik Dahl siger, og nu læser jeg lige højt: »Og det har været sådan en pinefuld proces, hvor man så skulle sige, at det med, at det grænseløse Europa er fantastisk, det viser sig jo ikke at være rigtigt.
Det bygger på en forkert analyse af nationalstaten.
Derfor er man nødt til at sige, at vi skal selvfølgelig have nogle bløde grænser i Europa, men vi skal bare ikke ende i en situation, hvor vi ikke har nogen grænser.« Så er spørgsmålet jo til hr. Henrik Dahl: Er det så ikke en af de ting, hvor EU kunne slankes, altså at man f.eks. lod nationalstaterne have grænsekontrol?
Nikolaj Villumsen (EL), 2017-03-24:
Jamen jeg synes da, det er helt afgørende, at alle presses til at betale skat, ikke mindst de store og mægtige.
Men som hr. Holger K. Nielsen jo også var inde på i sin tale i den tidligere debat, vi havde, redegørelsesdebatten om EU, så er der et kæmpestort problem med den højreorienterede økonomiske politik, som EU tvinger landene til at føre, også når et flertal af et lands befolkning demokratisk vælger at gå en anden vej, som vi eksempelvis har set det i Grækenland, hvor venstrefløjen har vundet på at gøre op med sparepolitikken, men hvor EU har afpresset den græske regering til at gennemføre en forfejlet højreorienteret økonomisk politik.
Kenneth Kristensen Berth (DF), 2017-03-24:
Tak for det.
Det undrer mig ikke, at hr. Rasmus Nordqvist ikke er med på det der med slankere.
Det er nu ikke på grund af hr. Rasmus Nordqvists kropsbygning, som sikkert er helt fin og med i det nye mandeideal om, at man skal have en daddybody, eller hvad det hedder.
Det, jeg bare gerne vil høre Alternativet udtale sig om, er definitionen af ordet slankere.
Tidligere i debatten var vi lidt inde på det.
Jeg fik hr. Rasmus Nordqvist til at driste sig til at nævne ordet infrastruktur, når det handler om ting, som EU ikke skal tage sig af.
Nu har hr. Rasmus Nordqvist haft lidt betænkningstid, så nu vil jeg bare give hr. Rasmus Nordqvist en tredje chance for måske at kunne sige lidt mere end infrastruktur om, hvad EU ikke skal tage sig af.
Nikolaj Villumsen (EL), 2017-03-24:
Nej, jeg synes da, det er positivt, at kommissæren gør det.
Holger K. Nielsen (SF), 2017-03-24:
Enhedslisten gør meget ud af, at EU er et neoliberalt projekt.
Det blev sagt flere gange af hr. Nikolaj Villumsen.
Mener Enhedslisten, at det er neoliberal politik, når Margrethe Vestager vrider armen rundt på Apple, Microsoft og de store multinationale selskaber, for at de skal betale mere i skat, og for at de ikke skal misbruge deres position på markedet?
Nikolaj Villumsen (EL), 2017-03-24:
Jamen som jeg prøvede at gøre klart – og jeg skal gerne sige det endnu klarere – så ønsker vi at ændre indretningen af det indre marked, så det bliver muligt at gå foran og eksempelvis forbyde karburatorsprit i tatoveringsblæk for at tage et større hensyn til forbrugerne, altså sådan at man ikke får den her totale harmonisering, som forhindrer lande i at gå foran, men i stedet for indfører minimumsstandarder, der lægger en bund og stopper et ræs nedad.
Jan E. Jørgensen (V), 2017-03-24:
Ahr, nu er der vel ikke nogen, der tvinger tatovører til at bruge blæk med karburatorsprit i, og der er vel heller ikke nogen, der forbyder kunderne at spørge tatovøren, hvad han har hældt i sit blæk, men lad det nu ligge.
Nikolaj Villumsen (EL), 2017-03-24:
Tak for det spørgsmål.
Jamen Enhedslisten går jo ind for handel.
Vi går ind for, at man kan handle med hinanden, også på tværs af grænser.
Men det problem, der er med EU's indre marked, er, at man har indrettet det sådan, at man sætter hensynet til virksomheder over hensynet til mennesker og miljø, over hensynet til muligheden for eksempelvis at forbyde karburatorsprit i tatoveringsblæk.
Og jeg tror, at mange vil løfte øjenbrynene, når de hører, at det er noget, som vi simpelt hen ikke kan beslutte at forbyde her i Folketinget på grund af indretningen af det indre marked.
Jan E. Jørgensen (V), 2017-03-24:
Karburatorsprit i tatovørblæk
– ja, så må vi hellere komme ud af det der indre marked, det kan jeg godt se.
Altså, jeg ved ikke, hvorfor det overrasker mig, for det burde ikke overraske mig, at et supersocialistisk parti, eller hvad vi skal kalde det, som Enhedslisten er imod markedet, for det er jo markedskræfter.
Så hvad enten det er et indre marked eller et ydre marked, er det noget, man selvfølgelig gerne så afskaffet.
Men altså, hvis nu Enhedslisten kunne bestemme, at vi meldte os ud af EU, ud af det indre marked osv., hvad skulle vi så sætte i stedet?
Har man et bud på det?
Holger K. Nielsen (SF), 2017-03-24:
Jeg kan så forstå, at her er et eksempel på, at EU ikke er et neoliberalt projekt.
Rasmus Nordqvist (ALT), 2017-03-24:
Det dejlige ved, at man begynder at kende sine kolleger rigtig godt, er, at man kunne have vidst, at det her spørgsmål kommer igen fra hr. Kenneth Kristensen Berth.
Der er ikke områder, som vi siger man skal samarbejde om, og andre områder, som vi siger man ikke skal samarbejde om.
Der er forskellige måder at samarbejde på.
Det samarbejde kan være meget besluttende, så vi laver total harmonisering.
Der kan være minimumsstandarder, og der kan være den helt enkle koordinering.
Det er det, vi mener er det helt centrale.
Det var det, jeg prøvede at forklare med eksemplet med infrastruktur, som åbenbart var meget fremmed at høre fra min mund, kan jeg forstå på spørgeren.
Søren Espersen (DF), 2017-03-24:
Men må jeg så spørge på en anden måde?
Kunne udenrigsministeren forestille sig, at årsagen til, at Storbritannien meldte sig ud af EU, var arbejdskraftens frie bevægelighed?
Kunne udenrigsministeren forestille sig, at det var den afgørende grund?
Det var den afgørende grund, og det er også den afgørende grund til, at det ender med en folkeafstemning i Frankrig, hvis det gør det.
Det er også den afgørende grund dér.
Det er de store ting, som jeg har nævnt, der betyder noget for den enkelte borger, og det er skiftende regeringer fuldstændig resistente over for, for de ting vil de ikke pille ved, for det ødelægger jo ideologien.
Det ødelægger ideologien, og danske regeringer har været rigtig gode til at spille med på den der ideologimusik, og at den nye regering her, også med en udenrigsminister fra Liberal Alliance, følger det og bare fortsætter ad den samme kedsommelige vej, synes jeg er dybt, dybt skuffende.
Det må jeg sige.
Anders Samuelsen (LA), 2017-03-24:
Det er jeg simpelt hen bare ikke enig med spørgeren i – og det var også nærmest en konklusion, der kom fra spørgerens side.
Det, som jeg har understreget flere gange i dag, er netop, at man skal levere på de konkrete områder, at man skal levere i forhold til migration, i forhold til kontrollen med de ydre grænser, i forhold til terrorbekæmpelsen og i forhold til vækst og beskæftigelse og ordnede, gode forhold på arbejdsmarkedet.
For vi står jo ikke i den samme situation, som vi gjorde for halvandet år siden, hvor vi så folk vandre på motorvejene.
Det gør vi bl.a. ikke, fordi der trods alt er kommet bedre styr på de ydre grænser.
Det er da et fælles mål, som vi har, og det deler vi så også med Dansk Folkeparti.
Det er da et eksempel på, at man også begynder at fokusere på de opgaver, som man måske tidligere tog for let på, sådan at de nu bliver taget mere alvorligt.
Det er da et godt tegn, og det skal vi da sammen glæde os over.
Søren Espersen (DF), 2017-03-24:
Jeg er skuffet over den indstilling, regeringen har.
Altså det her med, at nu skal man tage sig af de konkrete ting, og at man skal have et slankere EU, har vi hørt fra skiftende regeringer de sidste 30 år.
Problemet er jo ikke de små ting, der bliver nævnt.
Problemet er jo, at befolkningerne rundtom bakker ud, fordi vi ikke vil gøre noget ved de ting, der er store, og som bekymrer borgerne.
Det er de områder, hvor man kunne få befolkningen med.
Hvis man eksempelvis sagde, at nu arbejder vi for at trække os ud af Schengen, for vi vil have lov til at bevare og beskytte vores egne grænser, så er jeg sikker på, at indstillingen til EU ville blive ganske anderledes i Danmark og sikkert også i mange andre europæiske lande.
Det kommer bare ikke til at ske.
Det er rene drømmerier, som skiftende regeringer som sagt har haft i 30 år.
Anders Samuelsen (LA), 2017-03-24:
Næh, det forslag til vedtagelse, som der er lagt op til her, og som der er et bredt flertal bag, fokuserer jo på nogle af de ting, som jeg også har omtalt både i min indledende tale og i min afsluttende tale, nemlig at man skal levere konkrete resultater vedrørende de grænseoverskridende udfordringer, der er, og det skal vi gøre til gavn for borgerne og virksomhederne.
Det arbejde er samtidig noget, som der med teksten i forslaget til vedtagelse er et bredt flertal i Folketinget der bakker op om at vi skal fortsætte med at fremme på den europæiske dagsorden.
Jeg tror, at det siden den udtalelse, som der bliver henvist til at jeg kom med, er blevet tydeligere, måske også internt i DF, at det, man egentlig ønsker, er at få splittet EU ad og få nedlagt det danske medlemskab af EU.
Og det er der jo så tilsyneladende ifølge målingerne 13 pct. – og det er faktisk en mindre andel end den, der bakker op om DF – som synes er en god idé, men derfor skal man jo have lov til fra DF's side at forfægte det synspunkt, at Danmark ikke længere skal være medlem af EU.
Kenneth Kristensen Berth (DF), 2017-03-24:
Det er stærkt besynderligt, at udenrigsministeren nu her efter – vi startede kl. 12.30 eller noget i den retning – 4 timers debat står tilbage med det indtryk, at Dansk Folkepartis hovedformål er at få Danmark meldt ud af EU.
Vi har jo netop en debat nu om et slankere samarbejde, fordi det er det, vi ønsker.
Vi ønsker, at EU kommer tilbage til kernen, kommer tilbage til et samarbejde, der handler om det indre marked og opgaver i snæver tilknytning til det indre marked.
Så umiddelbart ville jeg da tro, at Liberal Alliance ville have støttet Dansk Folkepartis forslag til vedtagelse, hvis Liberal Alliance ikke havde været i regering – eller hvad?
Tak for det.
Jeg må sige, at jeg desværre ikke føler mig så meget klogere, end jeg var, da jeg startede her efter at have læst statsministerens opinionsartikel i Berlingske.
Jeg må indrømme, at jeg bliver stadig mere mystificeret i forhold til det der budskab, som udenrigsministeren kom med, da udenrigsministeren ikke var udenrigsminister, om, at Liberal Alliance skulle stå for en mere EU-skeptisk politik end Dansk Folkeparti.
Altså, jeg kan simpelt hen ikke se det for mig.
Det er mig komplet umuligt i lyset af den debat, vi har her, hvor Liberal Alliance jo som regeringsparti er gået sammen med en stribe andre stærkt EU-begejstrede partier som Alternativet og Radikale Venstre om et fælles forslag til vedtagelse.
Vil udenrigsministeren stadig væk mene, at det parti, udenrigsministeren repræsenterer, er mere EU-skeptisk end det parti, jeg repræsenterer, Dansk Folkeparti?
Anders Samuelsen (LA), 2017-03-24:
Tak for det, og tak for en rigtig god debat.
For det første kan der ikke være nogen tvivl om, at Europa i disse år står over for en række udfordringer af grænseoverskridende karakter.
Vi ved alle, hvad vi taler om.
Det er migration, det er manglende kontrol af EU's ydre grænser, det er terrorbekæmpelse, manglende vækst og beskæftigelse og situationen i EU's nærområder.
Det er eksempler på grænseoverskridende problematikker, som berører os alle sammen. For det andet fornemmer jeg også, at der er en relativt bred enighed om, at selv om vi kan være uenige om, hvordan disse udfordringer præcist skal løses, så er der dog enighed om, at det er svært at gøre det uden om et stærkt og forpligtende internationalt samarbejde, og at EU har en central rolle at spille også i den sammenhæng.
For det tredje synes jeg, at der tegner sig et billede af, at der er enighed om, at det, der er behov for, er, at der kan leveres konkrete resultater.
Vi skal ikke spilde tid og kræfter på traktatændringer – det mærker jeg i hvert fald ikke at der er stor efterspørgsel på her i salen.
Det ville i øvrigt også tage årevis at komme igennem med det, og al den tid, som vi ville bruge på at diskutere det, kunne vi have brugt på noget andet og samtidig mere fornuftigt.
I stedet skal vi fokusere på at levere resultater her og nu til gavn for den enkelte borger og den enkelte virksomhed, og det arbejde vil regeringen fortsætte, også efter debatten i dag.
Holger K. Nielsen (SF), 2017-03-24:
Tak, formand.
Som andre også har sagt, er den her diskussion jo meget politisk bestemt.
Jeg er meget enig med fru Zenia Stampe i hendes beskrivelse af, hvordan forskellige politiske partier og retninger definerer, hvad der er vigtigt ved EU, og hvad de mener med, at EU skal slankes.
For der er forskel på, hvad det er, som man mener skal slankes.
Der er nogle, der var have al regulering væk, så man får et indre marked.
Det er det, som højrefløjen vil, og som de britiske konservative vil.
Det er jo deres våde drøm, at alt regulering forsvinder.
Så er der andre, der vil have mere regulering og faktisk mindre indre marked, fordi man mener, at EU kan være et værn imod en globalisering, som også skal styres.
Så den debat er unægtelig meget, meget besværlig.
Men vi er så bare nødt til at erkende, at der ikke er noget objektivt svar på det.
Jeg må også indrømme, at da jeg hørte det igen fra ledende EU-folk efter Brexit, tænkte jeg, at det der havde jeg da godt nok hørt før.
Og sandheden er jo, at der er så mange interesser involveret, at det er meget nemmere sagt end gjort, og derfor bliver der heller ikke taget alvorligt fat på det.
Så skulle vi ikke starte et andet sted og diskutere, hvad det er for en regulering, vi har brug for i Europa, hvis vi skal have det her til at fungere, og hvad vi så skal bruge af instrumenter for at få den regulering op at stå?
Og der er vi jo meget optaget af eksempelvis det sociale område, at vi får et indre marked.
Vi er tilhængere af det indre marked; vi mener, det har været en kæmpefordel for de europæiske borgere.
Men som i alle andre tilfælde skal markedet også reguleres med hensyn til sociale forhold for at undgå social dumping, med hensyn til miljøforhold for at undgå, at man konkurrerer unfair på dårligt miljø, og så der i det hele taget bliver taget større hensyn til mennesker, miljø og sociale forhold.
Kan det lade sig gøre?
Ja, selvfølgelig kan det, og det er jo det, den politiske kamp i allerhøjeste grad handler om.
Så derfor er det en vigtig erkendelse, at det her er en dybt politisk diskussion, at der ikke er nogen objektive svar på det, og at det jo afspejler, at EU er en politisk kampplads, hvor forskellige interesser mødes og kæmper imod hinanden.
Og i forlængelse af det, vi talte om tidligere i dag, er det unikke ved EU-samarbejdet jo simpelt hen, at hvor vi før i tiden rev hovedet af hinanden, sprættede maven op på hinanden, så sidder vi nu i forhandlingslokalerne og diskuterer og forhandler kedelige ting som kvoteordninger for fisk, landbrugspolitik osv.
Og det er præcis deri, det fredsskabende ligger, nemlig at vi snakker sammen, at vi forhandler med hinanden i stedet for at rive hovedet af hinanden.