Mette Abildgaard (KF), 2019-02-08:
Tak for det.
Jeg er glad for, at jeg lige præcis nåede på talerstolen, inden markedskræfterne blev fuldstændig afskaffet her til formiddag!
Jeg vil naturligvis også komme ind på begge elementer i det her lovforslag, men jeg vil lige starte med den diskussion, som egentlig sluttede den tidligere ordførers runde af, nemlig diskussionen mellem hr. Joachim B. Olsen og fru Kirsten Normann Andersen.
For der er ingen tvivl om, at de, der bærer ansvaret, er de mænd, og desværre også kvinder, som er med til at skabe en kultur, som har skabt den her myte – det er der ingen tvivl om.
Og jeg synes, vi skal passe lidt på med at dømme lægerne alt for hårdt, for jeg forstår også godt, at de står i et etisk dilemma.
Jeg forstår godt, at den læge, der oplever, at en kvinde kommer til ham og siger, at hun er dødsangst for sin bryllupsnat – at hun styrtede på cykel, da hun var teenager, og er bange for, at der på hendes bryllupsnat, når hun ligger der, ikke kommer blod – føler et behov for at hjælpe den kvinde. Selvfølgelig skal han samtidig sige til hende, at det er en myte, at det overhovedet skulle være sådan, men jeg forstår også godt situationen set fra hans vinkel.
At der så er en industri, der tjener penge på det her, synes jeg ikke der er noget behov for, og det kommer jeg tilbage til senere.
Men lad mig lige starte så at sige over bæltestedet, nemlig med brystkassen, i forhold til den første del af lovforslaget, som naturligvis også skal kommenteres.
Der bakker vi fra Det Konservative Folkepartis side fuldstændig op om, at vi får indført de her krav til uddannelse af dem, der udfører den her behandling, og som ikke i forvejen har en lægefaglig uddannelse – det må være et minimum.
Jeg blev meget overrasket, da jeg første gang hørte, at det ikke krævede en autorisation at udføre akupunktur – det kom som en overraskelse for mig, og det tror jeg faktisk det gør for mange danskere.
Så den del bakker vi naturligvis fuldstændig op om.
Det gør vi også om den anden del af lovforslaget, men for dælen, hvor er det et svært etisk dilemma.
Det skal vi også bare nogle gange indrømme her i Folketinget, når vi beskæftiger os med noget, der er utrolig svært.
I min verden står vi så at sige med valget mellem at løse det her kortsigtet eller løse det langsigtet.
Når man går ind og tillader de her konstruktioner af jomfruhinder, løser man problemet kortsigtet – man løser problemet for den enkelte kvinde i den aktuelle situation; hun kommer ud af sin knibe.
Og jeg har sympati for, at man gerne vil løse det kortsigtet, men hvis vi skal komme det her til livs, hvis vi skal komme problemet til livs og sikre, at den her myte ikke bliver ved med at eksistere, er vi nødt til at løse problemet langsigtet, og det tror jeg bedst vi gør ved at indføre det her forbud.
Men jeg anerkender også, at det vil betyde, at der er nogle kvinder, der kommer til at stå i en situation, hvor de ville ønske, at de kunne få den her konstruktion.
Og naturligvis skal vi sikre, at der er nogle tilbud til dem.
Vi skal sikre, at der er krisecentre, de kan komme på, hvis de får brug for det.
Vi skal sikre, at der er psykologbehandling, at der kan være mægling i familien, hvis der er konflikter.
Naturligvis skal vi sikre det.
Men i min verden er det et valg mellem at løse det her kortsigtet for den enkelte her og nu og så at løse det langsigtet med et brud med den her myte.
Der er ikke nogen tvivl om, at når det sker i dag, er det, fordi der er et socialt og kulturelt pres, og det har vi et ansvar for at gøre op med.
Jeg har set, at der er mange forskellige holdninger i høringssvarene.
Jeg har set, at Det Etiske Råd har været inde at udtale sig om den her sag.
Og jeg har også set, at der er nogle sådan meget ultraliberale, der siger: Jamen der er jo ikke forskel på det her og eksempelvis, om en kvinde vil have opereret større bryster – det er også et indgreb, som er uden et sådan sundhedsfagligt formål.
Hvis en kvinde får opereret større bryster, gør hun det, fordi det er et ønske, hun har aktivt om at få nogle store, flotte bryster, og det er hendes eget valg.
Når man får opereret en kunstig hinde ind, gør man det for at undgå noget; så gør man det for at undgå fordømmelse fra familien.
Og det er altså ikke et positivt tilvalg, det er derimod en frygt, man handler på.
Så i min verden er der forskel på, om man gør det for at undgå noget eller for at opnå noget, i forhold til det her frihedsspørgsmål.
Vi anerkender i Det Konservative Folkeparti, at det her er et etisk dilemma.
Der er ikke nogen nemme svar, men som jeg har været inde på, tror vi, at vi løser problemstillingen langsigtet med det her lovforslag, og at det er det, der må være det rette at gøre politisk.
Det er sjældent, jeg løber tør for ord, men jeg ved knap, hvad jeg skal sige.
Det er egentlig ikke mit indtryk, at der i dag er en vældig stigmatisering af kvinder med mindre bryster.
Tværtimod oplever jeg nok nærmere det omvendte, altså at kvinder, der får meget store bryster, kan blive stigmatiseret på den baggrund.