Lars Løkke Rasmussen (V), 2017-05-23:
Tak for det.
Jeg skal gøre det relativt kort, for det har været en spændende og meget interessant debat, men jeg har jo givet mit og regeringens bud på sådan den aktuelle temperatur på rigsfællesskabet ganske grundigt i forbindelse med indledningen her og også i den skriftlige redegørelse, og der er sådan set ikke meget af det sagte, der rykker ved det.
Det rokker så ikke ved, at det har været en interessant debat.
Det har også været en meget lang debat, og jeg synes, den har været interessant derved, at der jo har været mange aspekter, der knytter sig direkte op til rigsfællesskabet.
Den tredje del af rigsfællesskabet, Danmark, har vi så ikke talt så meget om, men det gør vi så tit.
Hvordan går det i Danmark?
Her går det også godt målt på realøkonomien.
Men det har også været spændende at lytte til de nordatlantiske medlemmers egen vurdering af, hvad situationen er på Færøerne og i Grønland, og ud af det kan man jo også nemt lytte sig til, at det ser meget forskelligt ud, altså at de udfordringer, man står med i de andre dele af rigsfællesskabet, Færøerne og Grønland, er meget forskellige, og det giver jo næsten sig selv af mange gode grunde, bl.a. hele den geografiske dimension.
Og jeg nævner det her, selv om det måske er en banalitet, fordi jeg tror, at det også skal tages med i den her debat om, hvordan vi skaber spændstighed nok i rigsfællesskabet til, at alle føler sig veltilpas.
For det handler jo, som hr. Sjúrður Skaale også sagde til sidst – hvilket jeg er meget enig i – at den mulighed for at hjemtage ansvar og selvstændiggøre sig inden for rammerne af rigsfællesskabet også skal afpasses med de realøkonomiske muligheder og den kompetence, der bygges op, og det er den sidst overtagne del, altså opgaven med person-, familie- og arveretten til Færøerne, jo et meget godt eksempel på.
I det hele taget vil jeg sige at jeg er meget enig i hr. Sjúrður Skaales tilgang til tingene.
Desværre har jeg så ikke det syn på grundloven, at det bare er sådan en harmonika, man kan trække ud.
Jeg tror også, vi har været inde på det ad tidligere omgange, og det hænger bl.a. sammen med det forhold, at jeg selv har prøvet at hive i den her harmonika i andre sammenhænge, f.eks. i hele spørgsmålet om danskere i udlandets adgang til at stemme ved danske valg, hvor jeg havde en lige så ideel interesse i at gøre det anderledes, end vi gør i dag, som jeg mener og vurderer hr. Sjúrður Skaale og hr. Magni Arges interesse er i spørgsmålet om en anden rolle i udenrigspolitikken for Færøerne, men hvor jeg bare måtte konstatere, at der er så meget patina på grundloven, at det kunne man ikke bare trække ind, hvor man ville.
Så mit udgangspunkt er jo, at vi har den grundlov, vi har, og fuld respekt for alle ønsker om at træde ud.
Men der er også en stor glæde over, at det er blevet bekræftet her i dag, at ambitionen på Færøerne er at skabe et identitetspapir, og der er en fælles analyse, både fra Tjóðveldisflokkurins medlem og det færøske Socialdemokrati, Javnaðarflokkurins, medlem, af, at den aktuelle stemning på Færøerne ikke er i retning af en løsrivelse, men noget mere bevægelsesfrihed.
Det er et ønske, jeg godt forstår, og derfor er det også fortsat mit håb – og jeg vil gentage det her i dag, for nu har jeg efterhånden nævnt det nogle gange – at Færøerne vil være med til at finde de pragmatiske løsninger.
Når jeg er så optaget af det, herunder spørgsmålet om, hvordan vi udvikler DFG-ordningen, Danmark for så vidt angår Færøerne og Grønland, så er det jo, fordi jeg synes, at det er et udtryk for rettidig omhu at få den diskussion i god tid, inden vi potentielt kommer til at stå i en eller anden konflikt, som involverer både Færøerne og Grønland.
Så det vil jeg gerne gentage her.
Jeg har jo nævnt det flere gange i forhold til den færøske lagmand og i forhold til den grønlandske landsstyreformand, og jeg håber også, at det kan blive et emne, som vi konkret kan diskutere, når vi mødes til rigsmøde på Bornholm her i juni måned.
Så vil jeg gerne, ligesom andre talere jo også har været inde på det her i dag,
kvittere for den meget flotte tale, som også var med et emotionelt tilsnit, som hr. Kristian Hegaard fra Det Radikale Venstre holdt, fordi det jo minder os alle sammen om, hvad det også handler om, nemlig menneskelige relationer og familiære bånd – jeg er selv et eksempel på det – et historisk skæbnefællesskab, som vi alle sammen har et ansvar for at værne om.
Jeg vil også gerne ekkoe, hvad hr. Karsten Hønge sagde, og jeg synes, han sagde flere kloge ting.
Jeg overraskes selv ved at stå her på Folketingets talerstol og fremhæve hr. Karsten Hønge som en, jeg nu vil støtte mig til i min argumentation, men ikke desto mindre synes jeg, at hr. Karsten Hønge ramte hovedet på sømmet, bl.a. ved sine observationer om det, der er den globale realitet, nemlig at der ikke findes et magtens tomrum, og i den her diskussion om, at er det en interesse for Danmark, for Færøerne og for Grønland at bevare og udvikle det her rigsfællesskab, som vi har, bør det indgå i analysen: Hvad er alternativet?
Og jeg er slet ikke i tvivl om – det var jeg heller ikke ved indledningen af den her debat – at det ikke bare er sådan, som fru Aleqa Hammond citerede mig for, da hun sagde, at jeg gang på gang har sagt, at det er i Danmarks interesse at bevare rigsfællesskabet.
Det er et for snævert citat, for det er ikke bare i Danmarks interesse.
Det er i Færøernes interesse, det er i Grønlands interesse, og det er i Danmarks interesse at bevare og udvikle rigsfællesskabet og at læne sig op mod hinanden, bl.a. af den grund, som hr. Karsten Hønge fremhævede, nemlig at alternativet jo ikke er, at man bare svæver i egen ret.
Men alternativet i realiteternes verden er jo, at man i givet fald så måtte søge andre alliancer.
Jeg tror i virkeligheden, med henvisning til hvad jeg allerede har sagt i min indledning, og hvad jeg har sagt i den skriftlige redegørelse, og med det forhold in mente, at vi lige om lidt, når den her debat er slut, starter på en tilsvarende debat, for så vidt angår Grønland, at jeg vil indskrænke mine bemærkninger til det, jeg her har sagt, idet jeg så selvfølgelig vil stille mig til rådighed for de spørgsmål og bemærkninger, der måtte være.
Og så vil jeg i øvrigt udtrykke en oprigtigt følt glæde over, at vi om ikke i dag, fordi afstemningen er udskudt til et andet og senere tidspunkt, men jo altså forventeligt, kan man se, med det forslag til vedtagelse, der er fremsat, vil kunne samles meget, meget bredt, ikke bare blandt de danske partier, men også over til de nordatlantiske medlemmer, om en vedtagelse, som er en rettesnor for vores videre samarbejde.