Hans Kristian Skibby (DF), 2019-04-12:
Hvis man sådan følger den her debat og man ellers også har fulgt de øvrige diskussioner, vi har haft her i Folketinget omkring kviklånsmarkedet og den måde, som området bliver reguleret på, så vil mange måske stå tilbage med flere spørgsmål end svar.
De to af dem kom faktisk fra SF, som er forslagsstillere på det her beslutningsforslag, og den tredje kom fra Socialdemokratiet.
Fru Karin Gaardsted har netop fortalt om, hvor vigtigt det her er, og at det sågar skal komme til at stå i regeringsgrundlaget.
Undskyld mig, hvorfor har man så ikke gjort noget ved det med de tre ministre, som de to partier har præsteret at have haft i sidste regeringsperiode?
Det er jo der, hvor jeg synes at det lidt stritter i forhold til intentionerne bag det, og det er måske også derfor, at Enhedslistens ordfører vælger at spørge ordføreren omkring det, for det kan man jo kun undres over.
Det har man jo ikke kunnet, fordi man ikke har været enige.
Det er jo sådan set en kendsgerning.
Den behøver man ikke at kigge ret langt efter.
Så det synes jeg vi skal lade ligge.
Nu prøver man så på at pudse glorien lidt ved at gøre sig bedre her i salen ved at ville diskutere forbrugerrettigheder og regulering af kviklånsmarkedet.
På mange måder er det en diskussion, som vi selvfølgelig tager på os, men med hensyn til eksempelvis forslaget i det her om skærpede regler for reklamer synes jeg måske, at forslagsstillerne glemmer, at rigtig mange af de reklamer kommer fra udenlandske medier.
De kommer fra sendetilladelser i London eller andre steder, det er virksomheder, der kommer fra Malta, som kommer ind til danske forbrugere via udenlandske medier, hvor det sådan set ikke kan lovreguleres fra dansk side.
Det er rigtig mange, der får deres reklamer via deres iPads eller iPhones eller fra hjemmesider eller fra fjernsyn, som bliver sendt fra andre lande, eksempelvis fra England på TV3 – bare for at give et eksempel.
Derfor vil det jo være skønne spildte kræfter, hvis man tror, at man kan komme det her til livs ved eksempelvis at bruge de former for initiativer.
I Dansk Folkeparti deler vi jo grundpræmissen om, at de typer af kviklån, som der er i Danmark, skal begrænses, og de skal være bedre i forhold til at håndtere de forbrugerretlige betingelser.
Vi har jo gjort det med 48-timersreglen, at vi i Dansk Folkeparti har sagt, at vi meget gerne vil have, at den her betænkningstid, fortrydelsesperioden, bliver skærpet netop for at sikre, at folk ikke optager unødige kviklån til stor ugunst for den enkelte forbruger selv.
Der kan vi jo se, at det halter gevaldigt med kreditvurderingen i dag.
Det er altså i forhold til kreditvurderingen, at man efter vores opfattelse skal sparke døren ind, og så skal vi selvfølgelig gøre det i forhold til den lovregulering, som der i forvejen er på markedet, som det er i dag.
Vi skal have vores 48-timersbetænkningstid, fortrydelsestid, til at virke efter det, der var lovens intention, dengang vi for mange år siden valgte at gennemføre den.
Der tror vi jo på, at det kan ske, hvis man eksempelvis får Finans Danmark til at være lidt mere positivt stemt i forhold til at få kreditvurderingerne til at blive bedre.
De har jo ligesom været lidt protektionistiske over for andre aktører på markedet.
Hvis man vil gøre det bedre for forbrugerne, vil jeg i hvert fald anbefale, at Finans Danmark begynder at åbne lidt for tilgangen til at lade hele markedet komme ind og være med til at give den rigtig gode kreditvurdering.
Vi ved også, og vi har noteret os, at regeringen har nedsat en arbejdsgruppe efter det her forbrugerpolitiske udspil, som regeringen kom med, og vi vil meget gerne være med til at diskutere en række forbedringer, men vi vil ikke støtte et beslutningsforslag som det her, som jo mere eller mindre er sammensat til dagens anledning, fordi der snart er valg, men også fordi det indeholder alt for mange andre ukonkrete ting, som vi ikke kan støtte.