Kaare Dybvad Bek (S), 2021-04-26:
Jeg vil indlede med at takke partierne bag »Aftale om National strategi for bæredygtigt byggeri« af den 5. marts 2021 for nogle gode og konstruktive forhandlinger, hvor vi sammen har fastlagt rammerne for den langsigtede, grønne omstilling af byggeriet.
For der er ingen tvivl om, at byggeriet skal bringes ind i en ny, grøn tidsalder, hvor klimavenlige løsninger går hånd i hånd med sunde, gode og billige byggerier.
Forslagsstillerne er som bekendt også en del af den politiske »Aftale om National strategi for bæredygtigt byggeri«.
Med beslutningsforslaget ønsker forslagsstillerne at pålægge regeringen dels at fremsætte forslag, så der i forbindelse med kommunernes og regionernes byggerier og renoveringer kan stilles et bæredygtighedskrav om et maksimalt CO 2 -aftryk, dels at undtage byggerier, der opfylder sådan et krav fra anlægsloftet.
Indledningsvis skal jeg bemærke, at det allerede er muligt for kommuner og regioner at stille krav om et maksimalt CO 2 -aftryk for deres egne byggerier, men samtidig vil jeg bemærke, at der ikke foreligger et fagligt grundlag for at stille et generelt krav om livscyklusberegning og CO 2 -grænseværdier for renoveringer.
I de europæiske lande, der er langt fremme i arbejdet med klimakrav til bygninger, som f.eks. Holland eller Frankrig eller Finland, gælder aktuelle eller kommende krav om CO 2 -grænseværdier kun for nybyggeri.
Der er heller ikke kendskab til øvrige lande, der på nuværende tidspunkt har planer om at indføre krav om livscyklusberegning for renoveringer og derfor heller ikke grænseværdier for renoveringer.
Med hensyn til at undtage kommuners og regioners bygninger, der opfylder visse bæredygtighedskrav fra anlægsloftet, aftales niveauet for afgrænsning af den kommunale og regionale anlægsramme mellem regeringen, KL og Danske Regioner i forbindelse med de årlige forhandlinger om kommunernes og regionernes økonomi.
Hvis udgifter, som i dag er omfattet af anlægsrammerne, skal undtages fra udgiftsstyring via de aftalte anlægsrammer, vil det således kræve særskilt finansiering af et højere anlægsniveau for de kommunale og regionale anlægsudgifter for det samlede økonomiske råderum.
Alternativt svækkes de offentlige finanser.
Undtagelsen af specifikke anlægsudgifter fra anlægsrammen vil derfor fortrænge rum til andre offentlige investeringer inden for den samlede udgiftsramme, det kunne eksempelvis være kollektiv trafik, infrastruktur eller lignende.
Den nuværende rammestyring af kommunernes og regionernes samlede bruttoanlægsudgifter understøtter, at de enkelte kommuner og regioner skal foretage prioriteringer af deres anlægsinvesteringer på baggrund af lokale behov og ønsker inden for den samlede ansvarlige ramme.
Det er i min optik helt centralt, at vi stiller kommende bæredygtighedskrav til byggeriet ud fra et fagligt funderet og oplyst grundlag.
Som del af den politiske »Aftale om National strategi for bæredygtigt byggeri« er der således også igangsat et arbejde med at belyse helhedsvurderinger ved renoveringer, der bl.a. skal bidrage til at understøtte beslutninger om eventuel nedrivning eller ombygning, der kan afspejle den rette balance mellem økonomi, kvalitet og klimabelastning på lang sigt.
Partierne bag aftalen blev i den forbindelse enige om at mødes ultimo 2022, hvor aftalepartierne vil modtage en afrapportering vedrørende initiativet – helhedsvurderinger ved renoveringer – med det sigte, at det skal være muligt i fremtiden også at stille krav til klimapåvirkning ved renovering af byggeri.
Det er en afrapportering og nogle drøftelser, jeg imødeser, og jeg mener ikke, at vi kan forhåndsdiskontere det konkrete udfald af arbejdet i konkrete beslutninger allerede nu.
Regeringen kan på den baggrund ikke støtte beslutningsforslaget.