Pernille Vermund (NB), 2023-09-07:
Tak for ordet.
Penge har vi rigeligt af, og arbejdskraft er den nye valuta, siger regeringen.
Og i dag behandler vi så et finanslovsforslag, der nærmest er blottet for det, der burde være den åbenlyse konsekvens af den udtalelse.
Lad os starte med pengene, altså dem, der er rigeligt af, i hvert fald i staten, for der er langtfra rigeligt af dem i de danske familier.
Med verdens højeste skattetryk, stigende renter på boligmarkedet og høje udgifter til alt fra fødevarer til energi og brændstof er det svært for mange danske familier at få pengene til at række.
Og det anerkender regeringen sådan set, men finanslovsforslaget gør stort set intet ved problemet.
Det bliver stadig dyrere at være dansker, pengene bliver liggende i en bugnende statskasse – penge, som danskerne vel at mærke har betalt for meget i skatter og afgifter.
Jeg ved godt, at statsministeren ikke anerkender, at et øget økonomisk råderum er penge, som vi har betalt for meget, i forhold til hvad der er budgetteret med, men jeg har så endnu til gode at finde ud af, hvor pengene ellers skulle komme fra, hvis ikke fra danskernes skatter og afgifter.
Det ville derfor være på sin plads at sende nogle af dem tilbage til de danske familier.
I Nye Borgerlige foreslår vi at bruge en del af det økonomiske råderum på at sænke elafgiften.
Elafgiften steg som bekendt for nylig til samme niveau, som vi kender det fra sidste efterår, og det vil kunne mærkes i familiernes budgetter, når vinterens elregninger rammer.
Det er nu, vi har mulighed for at afbøde de værste skader.
Det er nu, der skal handles, hvis vinteren ikke skal blive en unødvendig kold tid at leve i.
Et andet sted, hvor det er svært at få pengene til at række, er i kernevelfærden; i kommuner og regioner.
Og ja, selvfølgelig skal man også dér forvalte pengene med omhu og prioritere.
Der kan formentlig spares på en del tåbelige projekter i flere af landets kommuner, men når administrationen af stadig flere love og regler og bekendtgørelser fylder en stadig større del af budgettet i den borgernære velfærd, forpligter det også herinde.
Men det sker ikke.
Tværtimod.
Lovmængden og regelbyrden stiger, og behovet for administrative medarbejdere stiger, og konsekvensen er tydelig.
Antallet af administrative stillinger i det offentlige er nu steget til 100.000 – svimlende 100.000.
Det er fuldstændig vanvittigt!
Det er spild af gode skattekroner – penge, som enten kunne være brugt på kernevelfærd, eller som kunne komme ud og gøre gavn i det danske familier.
Og i en tid, hvor vi hører, at arbejdskraft er den nye valuta, er det fuldstændig uhørt, at politikeres iver efter at indføre nye regler og skabe mere administration skal optage en så stor del af danskernes dyrebare arbejdstid.
Der er ingen grund til og ingen undskyldninger for at fortsætte regeltyranniet.
I Nye Borgerlige vil vi gerne hjælpe regeringen med at sikre den nye valuta og øge arbejdsudbuddet på tre konkrete områder.
For det første skal den offentlige sektor optage en mindre del af arbejdskraften fremover.
Siden fru Mette Frederiksen trådte til som statsminister i 2019 er den samlede offentlige beskæftigelse steget med 40.000.
Som nævnt er antallet af administrative stillinger nu steget til i alt 100.000.
Med finanslovsforslaget tager regeringen initiativ til at spare en smule på de administrative stillinger i staten, men de ca. 500 stillinger, som de 400 mio. kr. i besparelser kan veksles til, er for uambitiøst.
Det bør være en fælles forpligtelse at skære i regelmængden, så kommuner og regioner ligeledes kan spare på administration og få råd til mere kernevelfærd.
For det andet skal vi åbne for, at virksomheder lettere kan rekruttere dygtige medarbejdere udefra, men det skal ske på ordnede vilkår og med en garanti for, at opholdstilladelsen bortfalder, såfremt medarbejderen mister sit arbejde eller begår kriminalitet.
Med andre ord er udlændinge, som overholder vores lovgivning og forsørger sig selv, velkomne, men gør man ikke det, skal der være en konsekvens, og konsekvensen skal være en udvisning.
For det tredje skal vi forpligte os på at få flere i arbejde.
Det gælder de mere end 40.000 unge, der hverken er i job eller uddannelse, de mange seniorer, der holdes uden for arbejdsmarkedet, og ikke mindst den enorme andel af indvandrere fra MENAPT-landene, som stadig lever på passiv forsørgelse.