Peder Hvelplund (EL), 2025-02-21:
Tak for det, formand.
Retten til fri abort er en fundamental frihedsrettighed og en grundlæggende forudsætning for ligestilling.
Manglende reproduktive rettigheder er et kæmpemæssigt ligestillingsproblem, der i værste tilfælde bogstavelig talt handler om liv og død og i bedste fald om, at kvinder ikke har ret til selv at træffe beslutninger om deres egen krop og deres egen fremtid.
De rettigheder er under pres i hele verden, hvor de bliver begrænset og tilbagerullet.
I Danmark gør vi det modsatte.
Vi styrker retten til fri abort.
Vi hæver abortgrænsen fra uge 12 til uge 18 og øger dermed retten til selvbestemmelse for flere hundrede gravide hvert eneste år.
Vi giver unge mellem 15 og 17 år ret til at bestemme over deres egen krop ved at fjerne kravet om forældresamtykke for abort.
Vi nedlægger de formynderiske regionale abortsamråd og opretter i stedet for et samlet nationalt abortnævn, der skal sikre en ensartet praksis og, særlig vigtigt, sikre inddragelse af den gravides egen vurdering i sagsbehandlingen.
Det er vigtigt, for der kommer fortsat til at være gravide, der er brug for en abort efter uge 18.
Det kan skyldes, at der er alvorlige sundhedsproblemer hos den gravide eller fosteret.
Der er også eksempler på, at partnervoldsofre ikke har turdet anmode om en abort før sent i graviditeten af frygt for deres voldelige partner, og voldtægtsofre, der har været i chok og ikke har anet deres levende råd, i forhold til hvad de skulle gøre, da de fandt ud af, at de var gravide.
Vi ved i øvrigt også, at en højere abortgrænse hverken fører til flere eller til senere aborter, for der er ikke nogen, der får en abort for sjov.
Når de først har besluttet sig for at få en abort, ønsker de naturligvis, at den bliver gennemført så hurtigt som muligt, og det kommer en højere ugegrænse ikke til at ændre på.
Vi mener derfor stadig væk, at en grænse ved uge 18 er unødvendigt streng.
Der følger ikke nogen sundhedsvidenskabelig begrundelse med, og den er i øvrigt stadig lavere end i mange andre lande, som vi normalt sammenligner os med.
I Island er abortgrænsen f.eks. 22 uger, og i England og Holland er den 24 uger.
Så kampen for fri abort er altså langtfra slut.
Det er den ikke herhjemme, og det er den heller ikke globalt set, heller ikke i den vestlige verden.
USA har netop indført den såkaldte Global Gag Rule, som indebærer, at der ikke må gives amerikansk støtte til organisationer, der udfører eller sågar bare rådgiver om abort, uagtet hvad de ellers laver.
Det vil få katastrofale konsekvenser for utallige kvinder og unge piger verden over.
I løbet af de sidste par år er gravide døde inden for EU's grænser, i Polen, fordi man ikke har villet udføre livsnødvendige aborter.
Problemet rykker altså tættere på.
Det er derfor en bunden opgave at kæmpe for retten og adgangen til abort både ude og hjemme.
Det er en ligestillingskamp, men det er også en frihedskamp.
Det giver slet ikke mening at tale om frihed i lande, hvor man ikke er fri til at bestemme over egen krop og egen fremtid.
Med de tre lovforslag, vi behandler her i dag, bliver Danmark et mere frit land ved at forbedre gravides selvbestemmelsesret og ret til egen krop.
Det skal vi være stolte af.
Tak for ordet.