Liselott Blixt (DF), 2021-04-08:
Mange tak.
Da vores sædvanlige ordfører, fru Karina Adsbøl, ligger derhjemme og ser med – hej Karina, og god bedring! – har jeg taget ordførerskabet i dag.
Men jeg har bestemt også en holdning, og det er noget, jeg har været involveret i tidligere, så jeg kender selvfølgelig problemstillingen og vores holdninger til rugemødre.
Det at være gravid er jo en superskøn fornemmelse, specielt hvis det er ukompliceret og det er en god oplevelse.
Men det kan også være en ubehagelig kamp med frygt for tab og en kamp, som mor og foster kæmper sammen.
Det betyder også, at det nærmest er umuligt at gå igennem en graviditet uden at få følelser for det barn, som kommer ud af det.
Der er også risiko for komplikationer, så det er ikke bare en ting, man kan gøre uden nogen som helst risiko.
Jeg forstår den kvinde, som desværre ikke kan få et barn, og jeg føler med hende.
Men jeg mener ikke, at vi skal ændre reglerne, for det skaber nogle helt andre udfordringer.
At få et barn er ikke en menneskeret, og et barn er heller ikke en handelsvare eller noget, der skal tingsliggøres.
Både kvindens krop og barnets krop er på spil, og mennesker bør ikke være en handelsvare.
Alligevel kan vi jo se, at markedet vokser, især hvor det sker på et delvis illegalt marked, og så er der også risiko for snyd.
Argumentationen for det ser ud til at være, at når der er et marked, må vi jo tage os af det, og så må vi i Danmark sørge for, at det sker under ordentlige forhold.
Men det betyder, at vi som samfund så også påtager os et medansvar for det menneskesyn, som kommercialiseringen er udtryk for.
Og fordi noget bliver gjort, selv om det er ulovligt, er det ikke rigtigt at lovliggøre det.
Og at vi skal tillade en højere hastighed på motorvejene, fordi der er flere, der ikke overholder hastighedsgrænserne.
Flere aspekter af rugemoderskabet er problematiske etisk set, og der vil altid være meget på spil for alle parter i de her sager, og penge er noget af det.
Man kan jo også lige pludselig stå med en kvinde, som fortryder, at hun har aftalt at give barnet fra sig – og hvad gør man så?
Vi har set det i andre lande.
Vi har også haft sager herhjemme, hvor der er blevet snydt.
Og hvis barn er det?
Kvinden har jo ganske vist båret barnet, men barnets dna er et andet, så juridisk er der også udfordringer.
Der er simpelt hen alt for mange problemer forbundet med rugemoderskab, både for barnet og kvinden, og det bliver også svært at lave en model, hvor penge ikke spiller en rolle, om det så drejer sig om penge under bordet, eller om det er for at kunne gå hjemme, mens man venter sig.
Et gennemgående tema i debatten om rugemoderskab er da også, at rugemødre alene accepterer at indgå i aftalen om rugemoderskab, fordi de i udgangspunktet befinder sig i en sårbar eller udsat situation, hvilket kan gælde både i forbindelse med kommercielle og altruistiske aftaler.
I sidstnævnte tilfælde kan den kommende rugemor have svært ved at sige fra over for en veninde eller over for slægtninge.
Så det er et meget ømtåleligt emne.
I Danmark er det balanceret, og så kan man komme med rigtig mange ting, der burde være anderledes, men at lempe på ordningen er ikke en vej, vi ønsker at gå, og derfor kan vi ikke stemme for det her forslag.