Dan Jørgensen (S), 2020-12-21:
Nu vil jeg ikke forfalde til samme heteroseksuelle, normative kønsstereotyper som den foregående formand og sige det, men det er da bemærkelsesværdigt, at det er to mænd, der har glemt at spritte af heroppe, ikke?
Tak for en fremragende debat.
Tak til Tommy Ahlers for at holde ikke bare en rød og en blå, men også en grøn tale – den grønne tale fik godt nok kun det sidste minut, men alligevel.
Tak til Morten Messerschmidt for at minde os om potentialet i power-to-x.
Tak til Ruben Kidde for også at minde os om, hvad klimavidenskaben egentlig siger, og at det egentlig er dens resultater, der er årsagen til, at vi overhovedet har de her diskussioner.
Tak til Mai Villadsen for at minde os om, at der ikke findes noget quickfix.
Tak til Mona Juul for at tale om generationskontrakten.
Tak til Torsten Gejl for som altid at levere en passioneret tale og formentlig Folketingets mest vidtgående forslag.
Tak til Nye Borgerlige – og det er faktisk helt oprigtigt – for selv om vi er uenige om stort set alt, som det jo fremgår, så formår hr. Peter Seier Christensen altid at stille de spørgsmål, hvor man bliver lidt udfordret.
Et af de spørgsmål vil jeg gerne starte med her, nemlig: Hvorfor egentlig gå igennem alt det her besvær?
Hvorfor egentlig bruge så mange milliarder kroner på at reducere drivhusgasser i det her lille land?
Det er ikke, fordi man ikke godt kan forstå tankegangen, men når vi vælger at gøre det, er det ikke, fordi vi tror – jeg tror det i hvert fald ikke – at det mindre CO 2 , vi leder ud i atmosfæren, i sig selv gør den store forskel.
Det gør nok en lille forskel, men det gør ikke den store forskel.
Det, der gør den store forskel, er, at vi er et foregangsland.
Det er, at vi er det land, der viser andre lande, at det faktisk kan lade sig gøre.
Det er, at vi kan inspirere andre, og at vi gør det på en måde, så vi viser, at man sagtens kan have meget ambitiøse klimamål, samtidig med at man skaber arbejdspladser, samtidig med at man har høj livskvalitet, samtidig med at man har lighed.
Og i og med at vi også presser os selv, fordi vi sætter mål, der er så høje, at vi endda ikke ved, hvordan vi får opfyldt dem – altså, selv Klimarådet, som jo er meget fantasifulde og meget ambitiøse, siger, at de ikke rigtig kan vise, hvordan man kommer op på de mellem 60 og 70 pct. – så tvinger vi os selv til hele tiden at innovere.
Vi tvinger os selv til at udvikle nye løsninger.
De nye løsninger kan bruges i resten af verden, og det er det, der gør, at vi for alvor kan gøre en forskel.
Lyder det lidt vidtløftigt, som en smuk vision, der er svær at realisere?
Ja, det er det selvfølgelig.
Det er sværere at realisere end at tale om, men når jeg alligevel har tiltro til, at det kommer til at ske, så er det, fordi det kan lade sig gøre.
Se på det danske vindmølleeventyr.
I 1991, da vi lavede verdens første havvindmøllepark, var der ikke ret mange økonomer, der sagde, at det var en fremragende idé, at det 100 pct. var den mest omkostningseffektive måde at lave strøm på i fremtiden.
Det sagde de selvfølgelig ikke, for det var en meget dyrere løsning, og der skulle virkelig udvikles meget teknologi, for at det kan lade sig gøre.
I dag er vi så efter så mange årtier kommet dertil, hvor havvind er konkurrencedygtigt nok til at kunne udkonkurrere kul og atomkraft.
Der blev spurgt af en lidt – jeg skulle til at sige emsig, men det vil ikke være pænt – ambitiøs journalist på gangen herude for et par uger siden: Hvad tror du, Svend Auken ville have sagt til det der med hockeystaven?
Jeg tror ikke, han ville have brugt det udtryk – hvis han talte om sport, var det kun om tennis – men han ville have sagt: Selvfølgelig.
Det, der var hans vision, var, at vi skulle være selvforsynende med grøn energi, og det bliver vi i 2027, hvis alt går vel.
De år, hvor han var minister, steg CO 2 -udledningerne, men jeg tror alligevel, de fleste nok er enige om, at det var meget godt, at vi havde ham og den regering, for de satte gang i alle de ting, der gør, at vi har så meget at stå på i dag, at vi kan lave den omstilling, vi kan i dag, og at vi er verdens mest ambitiøse land, når det kommer til havvind; at det er os, der bliver fremhævet af Det Internationale Energiagentur som det land, andre bør kigge på; at vi nu tager det næste skridt med energiøer, som andre formentlig og forhåbentlig vil prøve på at følge efter.