Finn Sørensen (EL), 2017-03-28:
Hvis man skal løse et problem, skal man jo finde den grundlæggende årsag til, at problemet er der, og den grundlæggende årsag til de problemer, vi diskuterer her, er nogle bestemmelser i EU-traktaten, specielt bestemmelser i forhold til det indre markeds regler.
For det er jo de regler, der betyder, at vi er blevet frataget muligheden for selv at bestemme, hvem der skal have adgang til de velfærdsydelser, vi har her i landet, og om disse velfærdsydelser skal kunne tages med ud af landet.
Disse regler betyder også, at vi er frataget nogle vigtige redskaber til at sikre, at de arbejdere, der kommer hertil, arbejder her på lige vilkår, altså det problem, vi plejer at kalde social dumping.
Og der er hele historien om børnechecken jo det klassiske eksempel på den første del af det med velfærdsydelserne.
For i den oprindelige danske lov om børnechecken står der jo højt og tydeligt, at hvis man er skattepligtig her i landet og børnene opholder sig her, så har man ret til at få en børnecheck.
Så var der nogle få undtagelser i forhold til muligheden for at tage den med ud af landet, f.eks. hvis børnene skulle studere, nogle meget rimelige principper, som det danske Folketing har været enige om i årevis.
EU har bare bestemt noget andet.
For EU har bestemt, at hvis man opnår status som vandrende arbejdstager – og det kan man gøre med 10 timers arbejde om ugen i nogle få uger – så har man ret til den fulde børnecheck, og man har også ret til at tage den med ud af landet.
Det er EU, der har bestemt det, og ikke det danske Folketing, og det er stik i strid med den lovgivning om børnechecken, vi vedtog for mange, mange år siden her i landet.
Så indførte VK-regeringen nogle optjeningsprincipper, men man ville ikke respektere sammenlægningsprincippet, som jo siger, at hvis der er optjeningsprincipper for at få en ydelse, skal man medregne de perioder, den vandrende arbejdstager har opholdt sig i andre EU-lande.
Det ville VK-regeringen ikke respektere, på trods af at det var rimelig klart, at det var i strid med EU-reglerne.
Så kom Thorningregeringen til, og jeg ved ikke, om de er mere eller mindre EU-loyale, men de turde i hvert fald ikke administrere i strid med EU-reglerne, så de rettede ind i forhold til optjeningsprincipperne og sammenlægningen af perioderne, med det resultat, at de kom til at administrere i strid med den lovgivning, som VK-regeringen havde lavet, et grundlag, som de blå partier så truede med at vælte Thorningregeringen på.
Så skete der jo bare det, at et flertal pålagde Thorningregeringen, at de skulle rette sig efter det, der stod i lovteksten, og Enhedslisten var en del af det flertal.
Det var ikke, fordi vi var enige i lovteksten, men fordi vi mener, at dansk lov skal stå højere end EU-lovgivningen, og det ville Thorningregeringen stadig væk ikke, medmindre der blev vedtaget et lovforslag.
Så fremsatte Enhedslisten et lovforslag, der nøjagtig beskrev de principper, der var i den danske lovgivning om børnechecken, fra starten af.
Jo, jeg tror, at Dansk Folkeparti stemte for det, men de andre ville ikke, nogle, fordi det var i strid med EU-reglerne, og andre, fordi de absolut ville have nogle optjeningsprincipper.
Så fortsatte Thorningregeringen med at administrere i strid med den her lovgivning, som VK-regeringen havde vedtaget, og det gør den nuværende regering også, på trods af at den truede med at vælte Thorningregeringen på nøjagtig det grundlag.
Hvad viser alt det her?
Det viser selvfølgelig, at ondets rod er nogle partier, der ikke helt kan finde ud af, om de vil udfordre EU-retten, eller hvad de vil, og det er jo et problem i sig selv.
Men det grundlæggende problem er, at det altså er nogle andre, der har bestemt de regler, som vi administrerer børnechecken efter, og det synes jeg at man skal bide mærke i.
Så er der det med indekseringen af børnechecken, og ja, det er den næstbedste løsning, hvis vi ikke kan få de principper.
Men det løser jo ikke problemet, for de regler, der er om velfærdsydelser, gælder jo dem alle sammen.
Hvad social dumping angår, har vi været inde på det mange gange, men Domstolen har forhindret os i at kræve, at udstationerede virksomheder fuldt og helt skal leve op til danske overenskomster, og lave en konflikt for at komme igennem med det.
Vi har ikke mulighed for at sikre, at vandrende arbejdstagere lever op til nøjagtig de samme lønog arbejdsvilkår, i det øjeblik de kommer ind i landet, en ganske simpel og fornuftig ting, som vi bruger i forhold til tredjelandes arbejdere, nemlig at stille krav om en arbejds- og opholdstilladelse, hvor der ligger en ansættelseskontrakt som grundlag.
Selv sådan et beskedent krav må vi ikke have for EU.
Så vil man ikke nok forholde sig til i den videre diskussion, at det er nogle EU-regler, der forhindrer os i selv at bestemme i det her forhold, og det er dem, der skaber problemerne?
Derfor vil jeg gerne læse et lille forslag til vedtagelse op, der lyder sådan:
Forslag til vedtagelse »Folketinget konstaterer, at EU-reglerne forhindrer det danske Folketing i at bestemme reglerne for vandrende arbejdstageres adgang til danske velfærdsydelser og dagpenge, og at EU-reglerne fratager os de nødvendige redskaber til at sikre lige vilkår for såvel udenlandske som for danske arbejdere.
Folketinget pålægger derfor regeringen at benytte forhandlingerne om en revision af forordning 883 til at rejse kravet over for de andre regeringschefer om en dansk undtagelse på dette område.«