Torsten Schack Pedersen (V), 2019-01-15:
Tak for det.
Alternativet, Enhedslisten og SF ønsker at få samfundsrepræsentanter tilbage i finansielle institutioners bestyrelser, og de skulle have til formål at rapportere om mistænkelig og ulovlig adfærd til ministeren, Finanstilsynet eller SØIK.
Forslagsstillerne foreslår, at samfundsrepræsentanter i en ny lovgivning sikres større beføjelser og mulighed for at underrette myndighederne.
Lad mig bare sige, at i Venstre støtter vi ikke forslaget, for det er en tilbagevenden til og udvidelse af en ordning, som blev afskaffet i 2002.
Der er gået 17 år, og uden at have været folketingsmedlem i 2002, forstår jeg, at en af begrundelserne dengang var, at der ikke rigtig var nogen evidens for, at en repræsentant udpeget af staten fremmede ansvarligheden i finansielle institutioners bestyrelser, og derfor afskaffede man de repræsentanter.
Det skal selvfølgelig også ses i lyset af, at særlig de krav, vi har indført i de senere år, har stillet helt, helt andre krav til vores pengeinstitutter.
Men lad mig bare lige sige, og det er også i forhold til den debat, der har været hidtil, at det lyder, som om der ikke var problemer i den finansielle sektor, da man havde samfundsrepræsentanter i bestyrelserne.
Men uden at have lavet sådan den store gennemgang kan jeg da huske fra min barndom, at 6. Juli Banken gik konkurs, og jeg mener også, at Midtbank og Kronebanken gik konkurs, selv mens der sad repræsentanter udpeget af staten i bestyrelserne.
Så jeg synes måske lidt, at debatten foregår på en lidt skæv baggrund, for det virker, som om at hvis bare staten udpeger et par repræsentanter, er alt i den skønneste orden.
Sådan viser historien i hvert fald det ikke har været.
Jeg forstår godt bevæggrunden for beslutningsforslaget, og den deler jeg jo grundlæggende på baggrund de handlinger, vi har været vidne til op til og under finanskrisen.
De var præget af letsindighed, og man kørte med bind for øjnene og tog meget, meget store risici og accepterede at være involveret i aktiviteter sammen med folk, hvor man absolut ikke havde styr på sin såkaldte kundekendskabsprocedure.
Og der har været hvidvaskskandaler og alt det andet, vi har brugt utrolig meget tid på.
Det er jeg jo grundlæggende enig i at vi har en fælles opgave i at bekæmpe bedst muligt.
Der synes jeg også bare, at det for fuldstændighedens skyld skal fremføres, at det jo ikke er sådan, at vi her i Folketinget har siddet på hænderne.
Vi har faktisk taget en lang række initiativer for at værne den finansielle sektor mod de her sager, og det er jo ikke, fordi det er synd for den finansielle sektor, men fordi det er synd for os alle sammen, for hvis den finansielle sektor kører uden at tage det fornødne ansvar, er det jo ikke bare aktionærerne i en bank, der betaler prisen, men det er os alle sammen, fordi banker og finansielle institutioner har stor betydning for vores samfundsøkonomi og et bankkrak kan ryste en ellers velfungerende økonomi.
Vi stiller naturligvis nogle helt særlige krav til banker og finansielle institutioner, netop fordi de har så stor betydning for vores samfundsøkonomi.
I forhold til bestyrelserne er det særlig kravet om egnethed og hæderlighed til bestyrelsesmedlemmerne, der er centrale.
Vi er nødt til som samfund at sikre os, at dem, der vælges, er folk, der har samvittigheden i orden og har de kompetencer, som er nødvendige for at kunne medvirke til en ansvarlig drift af virksomhederne.
Og som erhvervsministeren også sagde, er det jo ikke en opgave, vi er i mål med, og der er mere undervejs.
De er vigtige for økonomien, og de er centrale i forhold til at sikre, at der er kapital til rådighed for virksomheder, så de kan investere og skabe arbejdspladser.
Men de har som sagt også et stort omfang, og derfor stiller vi også skrappe krav til dem for at sikre en robusthed, så der også kan træffes forkerte beslutninger, for det gøres der i virksomheder, uden at det får store konsekvenser.
Derfor skal de være langt bedre polstret i dag end tidligere.
Og som sagt er det ikke en proces, hvorom vi kan sige, at vi er i mål.
Det er en proces, vi fortsætter.
Som sagt og for at runde af er der ikke rigtig i mine øjne nogen evidens for, at samfundsrepræsentanter skulle være den evig lyksaliggørende løsning.
Derfor er vores konklusion i Venstre, at vi ikke kan støtte beslutningsforslaget, og jeg har lovet at hilse fra mine erhvervsordførerkollegaer i Liberal Alliance og Konservative og meddele, at de heller ikke støtter beslutningsforslaget.