Morten Messerschmidt (DF), 2021-12-21:
Tak, formand, og tak til ministeren for redegørelsen både i skrift og tale.
Der er et par enkelte nedslagspunkter, som jeg vil sige lidt om, men helt overordnet er vi selvfølgelig i Dansk Folkeparti glade for at være en del af de overordnede brede forlig – med enkelte undtagelser – som således ikke bare baner vejen for den grønne omstilling, men jo også sådan helt basalt lægger et sikkerhedsnet under en meget, meget væsentlig del af dansk infrastruktur, nemlig det, at der er varme i radiatoren og strøm i stikkontakten.
Når det er sagt, er der jo også nogle helt konkrete udfordringer i øjeblikket, som rigtig mange mennesker oplever i relation til netop varmeregningen og elregningen.
Derfor vil jeg håbe, at ministeren i løbet af debatten her vil komme med nogle bud på, hvordan vi sikrer, at de folk, der altså oplever galoperende stigninger på både el- og varmeregningen i øjeblikket, kan blive kompenseret.
For det hænger jo i virkeligheden sammen: Hvis folk oplever store udsving på f.eks. el- og varmeregningen, vil de også være naturligt skeptiske over for den politik, der føres.
Det vil skabe modstand, og det vil så gøre, at det bliver vanskeligere at holde det meget brede flertal, som vi i Dansk Folkeparti i hvert fald mener er væsentligt, hvis vi skal lykkes med den grønne omstilling.
Så det er både for at hjælpe de folk, især dem, der måske ikke har den helt store pengepung – det kunne jo være folk i den lavere del af indkomstpyramiden; det kunne være folk på overførselsindkomster; ældre, der ikke har mulighed for at tjene flere penge ved lige at tage lidt flere timer på arbejdsmarkedet – og komme dem i møde med en løsning på det her problem, som altså fylder rigtig, rigtig meget, tror jeg, for de fleste.
Det er den første pointe, jeg vil komme med, og jeg forstår egentlig godt, at det ikke hører til i sådan en redegørelse, men synes alligevel, at det hører til i debatten.
Den anden betragtning, jeg vil gøre, er i forhold til det, som flere jo har talt om allerede, nemlig den her nu længe varslede CO 2 -skat.
Og jeg hører altså til dem, der altid bliver en lille smule nervøs, når især venstrefløjspolitikere taler om skatter, for jeg tænker, at det er et eller andet, man skal bruge til at sikre sin vælgerbase, og så er man i øvrigt ligeglad med, hvordan erhvervslivet har det – formanden skuler til mig.
Så uanset om vi taler CO 2 -skat eller vi taler andre grønne reformer, er det altså ekstremt vigtigt både at tage hensyn til den sociale balance og til erhvervslivet, samtidig med at vi realiserer vores mål.
Det er jo sikkert ikke noget, som i almindelighed betragtes – og slet ikke af ministre eller folk, der gerne vil være minister – nær så attraktivt som at kunne gå ud og åbne en havvindmøllepark eller et solcelleanlæg, eller hvad det måtte være.
Altså, hele tanken om den der lidt mere kedelige del af energipolitikken har ikke så meget opmærksomhed, men har dog alligevel vundet indpas i redegørelsen.
Det er jeg glad for, for hvis vi ikke sikrer, at hele distributionsnettet følger med, i takt med – det har vi en forventning om – at stadig mere bliver elektrificeret, kan det hele jo sådan set være ligegyldigt.
Så kan vi godt, som fru Anne Paulin er inde på, sikre, at folk kan købe deres elbiler, men hvis ikke der er strøm i kontakten til at få ladet elbilen op, fordi elnettet er gammelt og ikke er moderniseret i forhold til de nye forventninger, duer det jo ikke til ret meget.
Tilsvarende gælder det alle de ting i vores hverdag, hvor vi har været vant til i en 50-årig eller 100-årig periode, at det har været noget, der altså kørte på fossilt brændsel, hvad end det så er oliefyret eller plæneklipperen ude i haven.
Vi er nødt til at sikre, hvis vi vil have folk med på den grønne omstilling, elektrificeringen, at elnettet så også kan følge med i forhold til den stigende produktion og efterspørgsel.