Orla Hav (S), 2018-04-03:
Først vil jeg sige tak for redegørelserne.
Det er så OSCE-delen, som jeg skal tage mig af.
Hvis man kigger på det, er der en tendens til, at det i det daglige rugbrødsarbejde på det udenrigspolitiske område skubbes i baggrunden af de helt store overskrifter mellem de udenrigspolitiske sværvægtere, desværre ofte på Twitterniveau.
Folketingets partier har bedt regeringen om, at vi som minimum nuancerer den danske debat om de mere detaljerede organisationer og diskussioner i bestræbelsen på at fremme fred og afspænding i en verden med desværre alt for mange konflikter.
OSCE, Organisationen for Sikkerhed og Samarbejde i Europa, er et af organerne, der indgår i arbejdet for at fremme forståelse, fred og sikkerhed i Europa.
Organisationen har sit udgangspunkt i den store forandring, der skete efter murens fald og opløsningen af magtbalancen mellem supermagterne.
Alle håbede jo, at dette ville medvirke til fred og sikkerhed.
Desværre viste der sig hurtigt et behov for at skabe organisationer, der kunne indgå i de mere nuancerede debatter om ufred og spændinger.
OSCE spiller her en rolle som både overvåger og debatforum.
Erkendelsen er, at jo flere menneskelige relationer, jo større er mulighederne for at få nuancerne med i bestræbelserne på at opbygge tillid mellem landene.
Nej, det kan man jo ikke sige.
Det mest afskrækkende eksempel på manglende respekt for hinanden er Ukrainesituationen, hvor det store Rusland har taget sig selv til rette og skabt en hårdknude af mangel på forståelse mellem landene i regionen.
OSCE har været et anvendeligt instrument i bestræbelsen på at løse hårdknuden, men det er ikke nogen enkel og ligetil opgave.
Yderligere kompliceres situationen af tilbageskridtene på menneskerettighedsområdet.
Danmark bidrager både økonomisk, organisatorisk, diplomatisk og med inddragelse af debatten mellem parlamentarikere.
Erkendelsen af, at det er vigtigt at bevare de stridendes synspunkter i et lokale, er væsentlig, om end den ikke altid er opløftende.
Gemytterne kommer hurtigt i kog, når gammelkendte attituder fra Mister Njet-perioden kommer til overfladen og dominerer den ene sides argumentation.
Skal vi så give op?
Nej, det må ikke ske.
Som mennesker er vi nødt til at tro på virkningen af dialog og debat, uanset dens tendens til blot at stå på egne synspunkter.
Ser vi på den menneskelige dimension, belastes den yderligere af de spændinger, der findes i den europæiske sikkerhedspolitik.
Det er specielt Tyrkiets tiltagende mangel på respekt for de demokratiske principper og retsstatsprincipperne, der volder problemer, der fortsat vil kræve en indsats fra bl.a. OSCE.
Et element i denne mangel er, at det er helt afgørende, at vi fastholder torturbekæmpelse på OSCE's dagsorden.
Fra Socialdemokratiets side bakker vi op om Danmarks aktive rolle på dette og andre bløde værdiers område.
Våbenkontrol er yderligere et redskab for at fremme fred og afspænding.
Forventelig kommer cyberdiskussionen til at være en væsentlig diskussion i OSCE-regi, og det er både væsentligt og rigtigt set at sætte dette på dagsordenen mellem landene.
Valgobservationer er væsentlige både for parlamentarikere, ministerier og organisationers egne folk.
Det giver mulighed for at lægge pres på for at overholde de grundlæggende principper for demokrati, som ikke alle steder har lige så stærke rødder, som de har hos os.