Karin Liltorp (M), 2024-05-16:
Tak for ordet.
Og tak for redegørelsen fra ministeren.
Først og fremmest burde det jo nu stå klart for alle, at klima, migration og udviklingsbistand hænger uløseligt sammen.
Jeg håber, at de politikere, som eventuelt ikke synes, at klima eller migration er noget, vi i Danmark behøver at bruge særlig meget energi eller penge på, har læst den her redegørelse og lært lidt.
For vores engagement i verden gør en forskel, og vi er nødt til at engagere os.
Med en investering på 21,2 mia. kr. i 2023 har Danmark sat en betydelig stødpude op, som desuden kan ses som en hjælp til os selv på den lange bane.
I 2023 blev der desværre markeret rekordstore humanitære behov globalt set.
FN anslår, det har vi været inde på før, at 363 millioner mennesker havde akut brug for humanitær bistand, og prognoser antyder, at antallet af klimamigranter i Afrika syd for Sahara vil nå op på 86 millioner i 2050.
86 millioner migranter, hvoraf en god del vil søge mod EU, illustrerer, at vi potentielt står over for et kæmpeproblem, for slet ikke at tale om, at de selv står over for et kæmpeproblem.
Selv om vi i Danmark og EU allerede arbejder på både akutte og langsigtede løsninger langs de irregulære migrationsruter, må vores fokus være helt klart.
Vi skal støtte der, hvor nøden og katastroferne er mest påtrængende, både for dem, men også for os selv.
Udviklingsbistanden skal rettes mod sin oprindelige hensigt: at fremme udvikling og adressere de underliggende årsager til migration.
Det kræver bl.a. en prioritering af projekter, der skaber bæredygtig vækst, sikrer adgang til uddannelse og arbejdspladser især for unge og forbedrer deres fremtidsudsigter, hvilket selvfølgelig vil være med til at mindske migrationstrykket.
Desuden er det altafgørende, at udviklingsbistand bidrager til klimatilpasning i de mest sårbare lande.
Vi skal samarbejde tæt med civilsamfundet, FN, EU og private aktører for at skabe de innovative og effektive løsninger, der er brug for.
Herudover må vi ikke glemme betydningen af at fremme demokrati og menneskerettigheder, især for piger og kvinder.
Socialdemokratiets ordfører har allerede været inde på det, men i går havde vi den store ære at have besøg af nogle sindssygt modige kvinder fra både Iran og Afghanistan.
De sætter deres liv på spil for basale rettigheder for kvinder, f.eks. retten til at gå på gaden uden en mand, retten til at klæde sig, som de vil, og retten til at få en uddannelse.
De pågældende kvinder, dem, vi talte med i går, har været nødt til at flygte, men selv her i Vesten er de under permanent beskyttelse, da styret i de pågældende lande har tråde ude i hele verden.
Det er ganske uhyggeligt, hvis I spørger mig.
Der er desværre stadig en stor kamp at kæmpe, og det er så vigtigt, at vi støtter disse menneskerettighedsforkæmpere.
Vi har som nation og som Europa en betydelig interesse i et bæredygtigt og velstående Afrika.
Vi skal derfor prioritere strategiske samarbejder og investeringer i uddannelse, infrastruktur og den grønne omstilling samt fremme af lovlig migration gennem uddannelse og samarbejde.
Samtidig skal vi fortsætte med at dele vores ekspertise såsom vores erfaringer med vand, grøn energi og klimatilpasning, hvilket har skabt tætte partnerskaber med flere af de mest klimasårbare lande i Afrika.
Klimainvesteringer er afgørende, og det er glædeligt, at regeringen har taget dette alvorligt ved at reformere Investeringsfonden for Udviklingslande med en forventning om at tredoble Danmarks bidrag til global finansiering inden 2030.
Det sidste, jeg vil komme ind på, er civilsamfundets rolle.
Civilsamfundet spiller nemlig en central rolle i udviklingssamarbejdet.
Lokale aktører er til stede før, under og efter kriser, og derfor må vi styrke deres modstandskraft for både at forebygge og håndtere kriser på kort og lang sigt.
Desuden har det danske civilsamfund ydet en vigtig støtte i Ukraine, hvor danske organisationer har bidraget til at styrke det ukrainske civilsamfund og ydet humanitær hjælp til de mest sårbare.
En af de ting, der slår mig, er, at vi er rigtig gode til at støtte de frivillige organisationer derude i verden.
Der tænker vi langsigtet og sørger for fast finansiering, så de kan løse de opgaver, som de er så gode til.
Og så kommer der lige en sidebemærkning fra ordføreren her: Kunne det ikke være dejligt, hvis vi sørgede for, at de hjemlige frivillige organisationer fik samme behandling?
De har i mange år levet med uforudsigelighed og manglende bevillinger, og der synes jeg også, de fortjener lidt bedre.
Overordnet set er redegørelsen glædelig læsning.
Der er masser af eksempler på, hvordan den danske hjælp og bistand er med til at gøre en reel forskel i den del af verden, hvor de er mindre privilegerede, end vi er, og det gode arbejde skal vi gerne fortsætte med i fremtiden.