Karina Lorentzen Dehnhardt (SF), 2023-05-26:
Det er da klart, at hvis man sælger videre, er det ikke lovligt.
Det handler om eget forbrug, og sådan er det også i den portugisiske model.
Så det er slet ikke så kompliceret; det behøver man ikke stille op som et problem.
Henrik Rindom, som jo er en af dem, der ved mest om rusmidler i Danmark overhovedet, og som også er fortaler for den portugisiske model, har faktisk foreslået, at fordi der er en gruppe unge mennesker, som vi aldrig kommer i kontakt med, og som vi simpelt hen ikke får hen til behandlingsmulighederne, så skulle man i stedet for at pålægge dem at betale bøden, hvis de får en bøde for cannabisbesiddelse, give dem et pålæg om at gå i behandling.
Han mener, at vi så ville kunne få dem i behandling.
Gør det ikke indtryk på ordføreren?
Tak for det.
Og tak for en god debat.
Det er jo faktisk rart at se, at vi bliver flere og flere, i hvert fald i tørre mandattal, der bakker op om den her model.
Jeg er med på, at man ikke helt kan tælle Moderaterne med, men de er i hvert fald med os i ånden, og stod de mere frit, er jeg ret sikker på, at de også havde bakket det her forslag op.
Det er desværre ikke tilfældet denne gang, men jeg er fuldstændig enig med fru Nanna W. Gotfredsen i, at vi aldrig overgiver os.
Vi kommer til at kæmpe, og jeg tror også, at det vil lykkes for os en dag, for det system, vi har, har spillet fallit.
Vi har jo i SF en landsmødebeslutning om den portugisiske model.
Den indebærer, at man i stedet for at tænke straf i strafferetlig henseende møder brugeren med en anden sanktion.
Så det betyder altså ikke, at man ikke oplever en sanktion; det er bare en sanktion, som består af hjælp i stedet for.
I den portugisiske model er stoffer stadig væk ulovlige, og man går også efter bagmændene.
For os handler det om at reducere skadevirkningerne af stofbrug og have fokus på brugeren.
Så til Nye Borgerlige vil jeg sige, at det her forslag ikke handler om at afkriminalisere stoffer; det handler om at afkriminalisere brugeren, som ikke længere skal betragtes som kriminel.
I stedet fokuseres der på afhængigheden som et sundhedsproblem, og de mødes med en hjælp, som passer til situationen, og en respekt for, at nogle ikke kan eller måske ikke vil tage imod hjælpen, og at det er en proces, hvor man nogle gange skal mødes mange gange med hjælp, før man har kræfterne til at gøre den indsats, der betyder, at man kan måle et fremskridt.
Det synes jeg faktisk ikke er at opgive folk.
Jeg synes, det er at respektere, hvor de er i livet, og sige: Vi vil gerne investere i dig, vi vil gerne hjælpe dig, men vi vil altså ikke straffe dig, fordi du ikke kan lade være med at bruge stoffer.
I Portugal er der heller ikke nogen politikere, som snakker om at gå tilbage til tidligere tider, hvor man straffer brugeren.
Jeg mener faktisk også, at vi skal tage hul på at ændre vores tilgang.
Vi kan ikke straffe os ud af afhængighed.
Og hvordan tror vi egentlig at vi bedst hjælper de mennesker, som indtager de her ulovlige produkter?
Er det bedst med et tilbud om hjælp?
Eller er det bedst med en plet på straffeattesten og at konfiskere deres stof, så de skal ud at lave penge til nye stoffer?
Måske skal de tage et par ekstra sexkunder for at få penge eller bryde ind i et par ekstra huse.
Jeg synes ikke, at vi skal straffe brugerne, og jeg synes, at vi skal møde dem med hjælp.
Og når man har mødt nogle af de mest udsatte brugere, synes jeg faktisk også, at det er utrolig svært at holde fast i en tilgang af straf.
Bliver det unge menneske, som festryger cannabis, hjulpet af en plet på straffeattesten, fordi han har en klump i lommen?
Det kan være, at det forhindrer ham i at få et fritidsjob eller en læreplads – noget af det, som kunne gøre, at han kom videre i sit liv.
Hjælper det den unge mand, som selvmedicinerer sig på grund af adhd?
Det tror jeg simpelt hen ikke på.
Og hvad med den aktive heroinbruger, som er i heroinbehandling, men som også har et sidemisbrug?
Det er der rigtig mange der har.
Bliver han eller hun hjulpet af, at vi kan straffe vedkommende?
Jeg tror simpelt hen ikke på det.
Men måske kunne vi bruge anledningen til at komme i kontakt med nogle af de mennesker og tilbyde dem hjælp i stedet for.
Der er altså en gruppe af mennesker, som vi ikke kommer i kontakt med, fordi det, at der stadig væk er straf, betyder, at de ikke kommer i kontakt med hjælpeapparatet.
Og måske kunne man bruge det, at politiet antræffer dem, til at få dem hjulpet hen et sted, hvor der faktisk er hjælp.
Så kan det jo være, at de tager imod hjælpen, men det kan også være, de ikke tager imod hjælpen.
Det er stadig væk en proces for nogle, men vi vil i hvert fald få den lille mulighed for at starte en dialog med nogle af de mennesker, som måske havde brug for, at vi var der for dem.