Flemming Møller Mortensen (S), 2018-03-15:
Mange tak, formand.
Jeg kunne ønske mig, at de kameraer, der snurrer her, var fra 21 Søndag på DR og 19 Nyhederne på TV 2.
Jeg ville ønske, at drøftelsen og budskabet her blev banket ud til den danske befolkning, for som den foregående ordfører sagde, er det her den alvorligste årsag til sygdom blandt danskere og årsagen til flest dødsfald blandt vores landsmænd.
Næsten 14.000 mennesker om året dør som følge af tobaksrygning, og vi bliver nødt til at se i øjnene, at vi ikke får succes her i landet med at reducere omfanget af sygdom og dødsfald, hvis ikke vi griber fat i lige nøjagtig tobakken.
Men det er alvorligt.
Som jeg hyppigt har sagt som Socialdemokratiets sundhedsordfører og forebyggelsesordfører, er det her en bombe under børn og unges helbred.
Vi kan jo tale om os voksne, altså os voksne, der har et frit valg og kan gøre, som vi vil.
Men for børn og unge, som lokkes til tobakken, og som bliver afhængige af den, er det en helt anden sag.
For det er her, vi voksne skal handle.
Og som min kollega her i Folketinget, tidligere sundhedsminister fra Venstre, Bertel Haarder, engang sagde i en debat, vi havde: Når det drejer sig om børn og unge, kan man ikke kalde det formynderi, når vi handler politisk.
Så er det at tage ansvar.
Jeg nævnte, at børn og unge bliver lokket.
Vi har en rigtig stærk tobaksindustri i Danmark og i hele verden.
Det er en industri, om hvilken der gang på gang er blevet talt om, at den har løjet og bedraget med resultater.
Så er man en gang gået på den, ja, så er der mange, der aldrig slipper af med vanen.
Derfor skal vi handle politisk, og derfor er jeg rigtig glad for den her forespørgsel.
Og jeg er rigtig glad for, at vi står sammen i den røde del af Folketinget om at sige, at vi bliver nødt til at få handlet; vi bliver nødt til at konfrontere den regering, der altid har serveretten, når der skal tages initiativer, til at gøre alt, hvad vi kan i den her sag.
Fru Stine Brix sagde, at der var en nær slægtning, en bedsteforælder, der var død af det her.
Jeg har lige mødt en fotograf herude i dag, som skulle tage nogle billeder af mig i forbindelse med sagen om tobak, fordi min far døde af lungekræft.
Og jeg stod med hans sidste tobak – nu må man jo ikke tage rekvisitter med her i Folketingssalen, ellers havde jeg gjort det – og lugtede til den tobak, han ikke nåede at ryge, men som gjorde, at han fik en rigtig, rigtig slem død.
Han måtte tage afsked med det liv, han var så glad for, alt for tidligt.
Men vi skal handle, vil jeg sige til ministeren.
Det er en lang vej, og det ved vi godt.
Det siger ministeren også.
Jeg synes bare, vi må konstatere, at vi desværre har en regering, som godt nok slår sig op på, hvad det er, vi skal nå, men jeg synes virkelig, det skorter på initiativer.
Jeg har egentlig lysten til at tro, at vores sundhedsminister, som står i spidsen for sundhed, forebyggelse og sundhedsfremme i en trekløverregering, måtte have den samme lyst til at gøre noget ved nogle af tingene, som ministerens forgænger, fru Sophie Løhde, havde som sundhedsminister, hvor hun sagde, at hun ville arbejde for en røgfri generation og sørge for at lave en harmonisering mellem gymnasieskolerne og erhvervsskolerne – for bare at nævne et par konkrete initiativer.
Det er desværre ikke det, vi ser.
Og derfor er der ikke blevet taget vare på bomben under vores sundhed, sådan som regeringen lægger det an nu.