Per Larsen (KF), 2024-05-16:
Tak for det, formand, og tak til forslagsstillerne for at fremsætte forslaget om at afskaffe tolkegebyret i sundhedsvæsenet.
Vi konservative har ikke store følelser for tolkegebyret, men vi ved, at tolkegebyret er forhadt i sundhedsvæsenet, hvor man jo har rigeligt at se til i forvejen.
Det kunne måske være børn og sådan noget, og det synes jeg måske heller ikke er helt hensigtsmæssigt.
Faktisk er sundhedsvæsenet jo så presset, at der er lange ventelister både til udredning og til behandling, og faktisk har regeringen indskrænket patientrettighederne, så det udvidede frie sygehusvalg først kan anvendes efter 8 uger, hvor det jo tidligere var efter 4 uger, altså en væsentlig forringelse for patienterne.
Og det er jo ikke kun på hospitalerne, at man skal bruge tid på øget administration ved også at skulle administrere de ca. 10.000 personsager, hvor der bruges tolk, og sikre, at gebyrerne bliver ekspederet.
Det er også hos de praktiserende læger og hos de praktiserende speciallæger, at den administrative byrde fylder.
Tolkegebyret er på 191 kr. ved video- eller telefontolkning, og det er på 334 kr., hvis der skal anvendes fysisk tolkning.
Jeg har så undersøgt, hvordan dut-regnestykket så ud, dengang man indførte ordningen.
Der blev der budgetteret med gebyrindtægter på 30 mio. kr.
Udgifterne blev estimeret til 31,8 mio. kr., og regionerne blev derfor kompenseret for en manko på 1,8 mio. kr.
Udgifterne, som selvfølgelig er estimater, var som følger: 20 mio. kr. til udfærdigelse af undtagelseserklæringer; 6,4 mio. kr. til administration – og den administration dækker simpelt hen over det der med at inddrive midlerne, og det er noget, Region Nordjylland står for, for det har man centreret der, og det gør man givetvis så godt, som man nu kan der; 1,2 mio. kr. til information omkring ordningen; og så var der endelig estimeret 4,2 mio. kr. til Styrelsen for Patientklager, for der er selvfølgelig også mulighed for at klage over det.
Der opkræves et gebyr pr. patient for hver konsultation hos alment praktiserende læger og praktiserende speciallæger, hvor der benyttes tolk, og hvor den efterfølgende takst så er på 191 kr. for en videotolkning og 334 kr. for fremmødetolkning.
Fakta er imidlertid – og det jo så der, det begynder at blive rigtig interessant – at regionerne kun fik 8,7 mio. kr. ind i gebyrer, hvilket sidst blev opgjort i juni måned 2023, altså har vi en meget stor og omkostningstung opgave, hvor omkostningerne ved at køre det her slet ikke bliver dækket.
Og netop i en tid, hvor der er lange ventelister på grund af manglende kapacitet i sundhedsvæsenet, ville det da være hensigtsmæssigt at fjerne gebyret helt eller delvis.
Læger, sygeplejersker og andet sundhedspersonale bør jo bruge deres tid på at behandle patienterne frem for at registrere og informere i stort omfang.
Det siger også sig selv, at en faktura fra f.eks. sådan en video- eller telefontolkning på 191 kr. selvfølgelig er administrativt tung, og derfor bliver det selvfølgelig også vanskeligt at få tingene til at hænge sammen.
Så summa summarum er vi i hvert fald åbne for at drøfte, om man f.eks. kan nedbringe administrationen og nedbringe byrden for sundhedsvæsenet, sådan at sundhedsvæsenet netop bruger tiden på at tage sig af de syge.
Integration hører jo fremdeles hjemme i kommunerne, i hvert fald i væsentlig større omfang end i sundhedsvæsenet, og de patienter, som har brug for en tolk, er jo i forvejen meget tæt knyttet til kommunen.
Så i udvalgsarbejdet vil vi i hvert fald prøve på at bore noget mere i, om ikke man kan lave en mere hensigtsmæssig ordning og måske eventuelt komme frem til, at der var penge at spare ved helt at fjerne tolkningsgebyret fremadrettet, fordi pengene jo slet ikke passer.