Kirsten Normann Andersen (SF), 2020-05-15:
Tak til Det Konservative Folkeparti for at fremsætte det her forslag.
I SF tager vi udfordringen med mangel på læger i den almene praksis dybt alvorligt, og et samlet Folketing, inklusive os selv, stod da også bag den store lægedækningsaftale, som vi indgik i januar 2017 – en aftale, som netop havde til hensigt at dæmme op for manglen på praktiserende læger, men også en aftale, hvor jeg allerede dengang gjorde gældende, at det stadig væk er en udfordring, vi står over for, og at der er et langt sejt træk, vi stadig væk skal have løst.
Det har den nye regering så også taget fat på i den seneste aftale om regionernes økonomi, hvor der også er adresseret i hvert fald de første 100 ekstra hoveduddannelsesforløb, hvilket også er et udtryk for, at vi hele tiden trækker i den rigtige retning.
Når De Konservative foreslår at øge antallet af hoveduddannelsesforløb i almen medicin, mener jeg faktisk også, at partiet så at sige sparker en åben dør ind, for netop lægedækningen har jo haft rigtig stor sundhedspolitisk opmærksomhed og med rette.
Særlig når det gælder uddannelse i almen medicin, er vi udfordret.
Det er angiveligt ikke specielt attraktivt for unge læger, at de både skal købe en klinik og nedsætte sig i et område, måske med udsigt til at være låst fast i et område mange år frem i tiden.
Derfor skal vi også overveje, om vi på en anden måde kan dække behovet for alment praktiserende læger.
I SF mener vi først og fremmest, at patienter skal have mulighed for at have deres egen praktiserende læge.
Men hvorvidt egen praktiserende læge er ansat i regionen og bosiddende i en regionsklinik, måske sammen med nogle andre læger, er ikke afgørende for kvaliteten.
Men nye ejerformer kan være afgørende for, hvordan vi i fremtiden kan tiltrække nye praktiserende læger.
Med til drøftelsen hører også, at vi generelt er udfordret af mangel på læger, også på andre områder, inden for andre specialer, og i parentes bemærket har jeg lyst til her at sige, at vi også er udfordret af manglen på sundhedspersonale generelt.
Vi skal derfor også generelt have fokus på, hvordan vi kan gøre det attraktivt at søge uddannelse inden for sundhedssektoren.
En del af løsningen kan være større fleksibilitet i virksomhedsområderne for de respektive faggrupper, så sygeplejersker og terapeuter i højere grad kan aflaste lægerne, ligesom social- og sundhedsassistenter og lægesekretærer og andet sundhedspersonale måske i højere grad kan aflaste sygeplejersker.
Når flere kloge stikker hovederne sammen, er der nemlig større chance for, at patienten kommer rask ud af sygehuset igen, og hvem vil ikke gerne se gode resultater af dagens arbejde?
Dimensioneringen af sundhedsuddannelser og også læger skal fortsat stå højt på den sundhedspolitiske dagsorden, men det giver altså god mening at afvente en kommende dimensioneringsplan, hvor vi også får lejlighed til at vurdere lægedækningen generelt.
Derudover vil jeg så også lige for en god ordens skyld bemærke, at der er en væsentlig økonomisk omkostning forbundet med det her forslag, som isoleret set relaterer sig til praktiserende læger, som jeg i stedet for gerne så blev adresseret til en mere tværfaglig drøftelse, hvor man på tværs af hele sundhedssektoren kunne se på de rigtige og de gode løsninger.
Derfor kan SF heller ikke støtte forslaget.