runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Liselott Blixt (DF), 2020-05-07:
Men noget af det, vi ved, er, at når vi tager det her stykke for stykke, så skaber det utrolig meget bureaukrati og administration.
Ordføreren var også inde på det, nemlig det her med at udfylde nogle skemaer.
Kræftsyge patienter har svært ved at dokumentere, hvordan deres tandstilling har været, før de fik stråler eller kemobehandling, og mange af de unge, der kan få, har også svært ved at dokumentere.
Det tager tid, ressourcer, penge, som vi kunne bruge på noget andet, hvis vi havde en reform, der indkransede alle borgere på en måde.
Er ordføreren ikke enig i det?
Ministeren taler godt for sin sag.
Jeg føler også, at ministeren skubber en masse børn foran sig ved at blive ved med at tale om, at det er børnenes tarv.
Jeg tænker på alle dem, der kan redde et ægteskab, hvor børnene bliver i familien, og hvor man faktisk finder løsninger på det frem for at finde udfordringer og problemer.
Det er jo nogle af de børn, vi kan se tilbage på faktisk er blevet hjulpet.
Jeg bekymrer mig i hvert fald en del, netop fordi jeg har set et andet billede af det.
Men det er klart, at det er ministerens lovforslag, og så er det klart, at man synes, det er den rigtige måde at gøre det på.
Karina Adsbøl (DF), 2020-05-07:
Tak for det.
Først og fremmest må jeg også sige, at jeg synes, det er en uskik, at man, når man har indgået en aftale på tværs af partier, og der er lavet et lovforslag, så inden der er gået et år og den har haft virkning, laver det om igen.
I Dansk Folkeparti kæmpede vi for refleksionsperioden, og så snakker man meget om barnets tarv.
Men jeg tror, at man kan spørge rigtig mange børn, hvad deres drøm er, og at de vil svare, at de, hvis de kunne bestemme, gerne ville have, at mor og far var blevet sammen, og at de kunne danse rundt om juletræet sammen som familie.
Det tror jeg vil være de fleste børns højeste ønske, og så kan der selvfølgelig være nogle andre ting i det.
Så derfor synes jeg, det er rigtig ærgerligt, og man siger, at tallene kan man ikke rigtig bruge.
Nej, men det, vi jo i hvert fald ved, er, at cirka hver tiende ikke har gennemført den her skilsmisse, og så kan man jo undersøge det nærmere.
Altså, man kan undersøge baggrunden, og man kan undersøge tallene, og man kan dykke ned i det.
Men jeg må også sige, at jeg synes, det er en uskik.
Jeg tror faktisk, at refleksionsperioden har medvirket til, at rigtig mange har tænkt sig godt om en ekstra gang og også er blevet sammen, og det synes jeg er rigtig godt.
Så jeg synes bare, at det er rigtig ærgerligt, at regeringen nu vælger at gå den vej.
I Dansk Folkeparti mener vi, at børn har ret til en mor og en far.
De har ret til deres mor og til deres far, og der må jeg bare sige, at jeg ser nogle udfordringer.
Nu siger ministeren, at man ikke kan give regeringen skylden for Familieretshuset og systemet, og at finansieringen var født med en fejl.
Men jeg tænker, at det er de samme regnedrenge, der sidder i Finansministeriet nu, som også sad der tidligere, og det her handler om at få rettet op.
Det handler om at få hjulpet familierne, og der har det vist sig – det ved jeg; jeg har også snakket med flere, som har tænkt sig rigtig grundigt om – at den refleksionsperiode har virket for mange, og nu får de jo ikke engang chancen, fordi man fjerner den, og det på trods af, at de alligevel har kunnet blive skilt, hvis det var, at de var udsat for vold eller noget andet.
Jeg synes, det er rigtig vigtigt, når man indgår et ægteskab, og det har betydning, og derfor et det også rigtig godt, at man lige tænker sig ekstra grundigt om, inden man lader sig skille, specielt også når der er børn, og det tror jeg også at mange gør.
Men nu fjerner man simpelt hen muligheden for det, og det vil så sige, at det, når, kan man sige, konflikterne kører højt, ikke er altid, man tænker lige rationelt, og derfor er det jo også godt, at man har en refleksionsperiode.
Astrid Krag (S), 2020-05-07:
Men jeg er simpelt hen dybt uenig, og i forhold til den der vending med, at man så lige kan tænke sig om en ekstra gang, må jeg sige, at vi hører fra aktørerne på det her område, at det betyder en eskalering af konflikterne, at det her er alvorligt for børnene, at børnene kommer i klemme.
Og selv, hvis man nu sagde, at man kunne bruge tallene, som Dansk Folkeparti bruger dem, altså at en ud af ti så ender med at blive sammen, så er der ni ud af ti børn, der bliver fanget i nogle voldsomme, optrappende konflikter.
Det kan jeg ikke stå på mål for, og tallene kan i øvrigt ikke bruges sådan.
Så man kan ikke engang sige det sådan.
Derfor bliver jeg, når man bliver ved med at sige, at de så har mulighed for lige at tænke sig godt om, nødt til at sige, at det jo altså ikke er blevet forbudt.
Man må stadig godt tænke sig godt om, inden man bliver skilt.
Det har vi ikke forbudt.
Det, vi har fjernet, er det krav og den tvang, der var, om, at man skulle blive sammen, fordi vi har kunnet høre, hvor meget det skader børnene.
Så må voksne mennesker altid tænke sig om, og jeg tror da, at alle ville håbe, at vi havde færre konfliktfyldte skilsmisser, og derfor er det også godt, at vi fastholder rådgivnings- og afklaringssamtaler og digitale behandlingsforløb.
Men vi kan jo bare ikke ved lovgivning slå fast, at man ikke må have dårlige skilsmisser i det her land, og at man altid skal være voksen nok til at passe ordentligt på sit barn.
Brigitte Klintskov Jerkel (KF), 2020-05-07:
Som hr. Torsten Gejl var inde på, havde vi nogle meget lange og konstruktive forhandlinger, og derfor synes jeg også, det er rigtig, rigtig ærgerligt, at ministeren kører solo hen over de partier, som er med i aftalen her, og ikke vil indkalde til reelle forhandlinger på området.
Derfor kunne jeg godt tænke mig at høre om noget: Hvordan kan det være, at ministeren ikke ønsker reelle forhandlinger på området, når det nu er sådan, at der i Folketinget er tradition for det, når vi taler familieret?
Astrid Krag (S), 2020-05-07:
Jeg er da fuldstændig enig med Dansk Folkepartis ordfører.
Jeg tror ikke, du finder et barn, som ikke også mange år efter forældrenes skilsmisse ønsker og drømmer om, at deres forældre var blevet sammen.
Det kan vi bare ikke lovgive os ud af herinde i Folketinget, og det er ikke sådan, at man ud fra de tal kan konstatere, at hver tiende ikke har gennemført en skilsmisse.
De kan have gennemført en skilsmisse ad en anden vej.
De kan have droppet den ansøgning, de havde lavet, fordi de var blevet uenige om vilkårene, og indsendt en ny.
Man kan ikke bruge tallene på den måde, som Dansk Folkepartis ordfører og Det Konservative Folkepartis ordfører gør.
Men stil nogle spørgsmål til det i udvalgsbehandlingen, og så kan vi jo få det udboret.
Det helt afgørende her er, at vi skærmer børnene og passer på børnene, men i forlængelse af det, som ordføreren siger med, hvad børn drømmer om, altså at deres forældre, hvis de ikke kan blive sammen, så kan være i rum sammen og behandle hinanden ordentligt – vi ser jo desværre skilsmisser, hvor det går helt galt – bekræfter mig jo bare i, at det betyder, at der er opbakning fra Dansk Folkeparti til, at vi fastholder de rådgivnings- og afklaringssamtaler, der var en del af de her forløb, herunder det digitale læringsforløb.
For vi har vel alle sammen en intention og et ønske om, at vi herindefra skal gøre, hvad vi kan, for at skilsmisser bliver så skånsomme som overhovedet muligt, først og fremmest for børnene, men kan vi gøre noget for at hjælpe de voksne til at komme bedre igennem, er det jo også godt og værd at tage med.
Det prøvede jeg faktisk at svare på i min opsamling, men lad mig gøre det igen.
Nu er det her et spørgsmål om to helt konkrete ordninger, tvungen delt bopæl og refleksionsperiode, som vi vil have afskaffet, og som der er et bredt flertal der ønsker afskaffet, og hvor det i min bog ikke giver meget mening at sige, at det skal vi så have et langt forhandlingsforløb om, for det er jo ikke sådan, at man kan afskaffe det lidt; enten har vi som princip tvunget delt bopæl eller refleksionsperiode, eller også har vi ikke.
Så kunne man begynde at skrue op og ned for ugerne, men der er nu et bredt flertal, der ønsker at skærme børnene ved at lytte til eksperterne på området, der har råbt vagt i gevær – endda også vældig kraftigt.
Når det så er gået så hastigt, som det er, er det, fordi Folketinget arbejder, som Folketinget arbejder, så hvis ikke vi kunne nå at fremsætte det her lovforslag på en måde, hvor vi har første behandling her i dag, ville virkeligheden være, at vi ville komme bagud og først ville kunne fremsætte det i efteråret, og så ville mange flere børn i langt længere tid skulle leve med det øgede pres og det øgede konfliktniveau, som følger med tvungen delt bopæl og den her refleksionsperiode.
Og det mener jeg ikke nogen af os kan leve med, når der ikke var nogen grund til det, fordi vi på forhånd kunne konstatere, at der var et flertal bag at afskaffe de to ordninger.
Liselott Blixt (DF), 2020-05-07:
Mange tak.
Det er dog en utrolig trist debat at høre på.
Det lyder, som om alle skilsmisseforældre er gale på hinanden, og at vi har skadede børn alle steder.
Jeg synes også, det er trist, at man måske laver nogle hurtige løsninger.
Jeg står som kommunalpolitiker i den situation, at jeg også er giftefoged, og jeg nyder det, hver gang jeg kan vie et par, som har valgt hinanden for fremtiden og som ægtepar.
Men jeg har også været ude for i den periode, hvor man kunne få en hurtig skilsmisse, at jeg faktisk har viet nogle for anden gang, fordi de blev skilt for hurtigt.
Så jeg kunne godt tænke mig at spørge ministeren, om man har tal på, hvor mange der har fortrudt de her hurtige skilsmisser og er blevet viet igen.
Astrid Krag (S), 2020-05-07:
Jeg ved ikke, om vi har de tal liggende, men dem kan vi da fremskaffe i udvalgsbehandlingen.
Men hvis jeg skal holde de to hensyn op mod hinanden, nemlig børn, der bliver klemt i skilsmisser, hvor konfliktniveauet stiger, og hvor den periode, de er i klemme, bliver længere, holdt op mod generne ved at skulle blive gift igen, fordi man finder ud af, at man egentlig ret godt kan lide hinanden og gerne vil være ægtefæller, bliver jeg bare nødt til at sige, at jeg vægter det noget højere, at vi skærmer børnene, end det, spørgeren beskriver hun har oplevet som giftefoged.
Brigitte Klintskov Jerkel (KF), 2020-05-07:
Så har jeg et andet spørgsmål.
Med refleksionsperioden har familierne jo stadig væk deres fulde ret og frihed til at blive skilt, og så kunne jeg godt tænke mig at høre, om ministeren ikke værner om familierne og barnets tarv, for hvis nu en familie rent faktisk i en refleksionsperiode kan få det til at fungere igen, vil det jo betyde, at familien ligesom kan blive sammen og barnet vil have sin trygge og stabile hverdag.
Det viser sig jo også, at mange gange, når familierne er blevet skilt, medfører det rigtig mange konflikter omkring samvær, som er rigtig hårde for børnene, og hvor børnene lider afsavn i dagligdagen i forhold til den anden forælder.
Astrid Krag (S), 2020-05-07:
Med det her forbyder vi ikke, at man tænker sig om, med det her forbyder vi ikke, at man trækker stikket på en skilsmisseansøgning og sætter sig ned for at finde ud af, om man kan finde ud af det igen, men faktisk sørger vi for, at der stadig er de rådgivnings- og afklaringsforløb, der hele tiden har været der.
Så jeg mener, at vi rammer den helt rigtige balance med forslaget her.
Mette Frederiksen (S), 2020-05-12:
Og jeg tror ikke, at der er nogen partier, der ikke er optaget af turismen.
Jeg selv glæder mig jo til den dag, hvor vi som land igen kan byde velkommen til dem udefra, som ønsker at gæste f.eks. den vidunderlige kyst i Jylland og andre steder, men det skal selvfølgelig foregå på en klog og begavet måde, som både skal afstemmes i forhold til landene omkring os, altså hvad vi gør i Europa, hvad det betyder i forhold til smitterisikoen, og hvad det betyder i forhold til, hvor mange mennesker der pludselig er i vores land.
Det er en løbende vurdering, vi foretager, og der skal vi selvfølgelig være i tæt dialog med først og fremmest vores nabolande.
Morten Østergaard (RV), 2020-05-12:
Det er bare, fordi man fornemmer sådan en forskel, at jeg blev ægte overrasket over udmeldingen i søndags og opfattede det som et udtryk for, at tingene går bedre, end vi vidste i torsdags, altså når man kunne lægge nye retningslinjer til grund.
Og det var præcis det, vi tog højde for i aftalen: at så kunne vi diskutere det igen.
Det tilsagn fik jeg ikke, men det vil jeg nu stadig væk insistere på er inden for rammerne af den aftale.
Ellers bliver man i hvert fald efterladt med et billede af – lidt igen – at man godt kan skrive tingene ned, men når så virkeligheden manifesterer sig, tæller det måske alligevel ikke helt.
Og det er ikke klædeligt, synes jeg, for det politiske samarbejde.
En af de andre ting, vi skrev ned, var jo, at inden den 1. juni skal det afklares – ikke mindst af hensyn de mange i Danmark, hvis job afhænger af turister – hvordan forholdet er på grænsen.
Jeg kan jo konstatere, at der er mange drøftelser på kryds og tværs mellem forskellige lande, og at Kommissionen er på vej med noget, men jeg vil gerne spørge til statsministerens holdning: Er det ikke oplagt hurtigst muligt og i hvert fald senest samtidig med Tyskland at normalisere forholdene på den dansk-tyske grænse – om ikke andet så af hensyn til dansk økonomi, hvor økonomerne, som vi har betjent os af, jo faktisk peger på det her som en af de mest alvorlige udfordringer for den økonomiske situation lige nu?
Mette Frederiksen (S), 2020-05-12:
Altså, først vil jeg sige, at det arbejde, som SSI og ekspertgruppen har tilvejebragt, netop kun er matematiske modeller, og derfor må man jo heller ikke basere sin beslutningskraft alene på baggrund af det; det er en del af det beslutningsgrundlag, vi har.
Og det er jo helt rigtigt, at kampen mod corona ser ud til at være gået bedre i Danmark, end vi havde turdet håbe, og det er i høj grad takket være danskernes ændring af adfærd og den massive opbakning til at få os godt igennem det her.
Så langt, så godt.
Jeg er uenig i den præmis, at der ikke var et godt beslutningsgrundlag i torsdags.
Og jeg tror, det er vigtigt at få sagt til danskerne, at vi havde det beslutningsgrundlag, der var opdateret på det tidspunkt.
Jeg minder bare om et enkelt eksempel.
I et af de sydøstasiatiske lande, som er blevet kåret til at være et af de lande, der har håndteret situationen allerbedst – med god grund – havde man smitten under kontrol, men det ser ud til, at én mand på én natklub har startet rigtig mange smittekæder.
Så skrøbeligt kan det være, og derfor kan vi stå i en anden situation om 1 uge, om 14 dage, om 1 måned.
Derfor kan man ikke tilrettelægge det her arbejde som i almindelige politiske forhandlinger.
Vi bliver nødt til hele tiden at følge sygdommens udvikling, og det gør vi jo selvfølgelig også i den her uge, og det kommer vi til at gøre i næste uge.
Fase to er knap nok begyndt.
Noget er begyndt.
Den professionelle idræt er begyndt.
Men mange skolebørn, som endnu ikke er i skole, kommer først i skole på mandag, og det gælder også for åbningen af eksempelvis restaurationsbranchen.
Så jeg går ud fra, at alle partier bakker op om den aftale, vi lavede i torsdags.
Og så skal vi selvfølgelig løbende vurdere, om tingene udvikler sig på en helt anden måde end det, vi havde forestillet os.
Men fase to skal lige have lov at komme i gang.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2020-05-12:
Og det vil jeg bruge til at sige til statsministeren, at vi i Dansk Folkeparti jo har kæmpet imod mange af de her moskébyggerier, der er rundtomkring i Danmark.
Vi har kæmpet imod, at de kommer op og bliver bygget med minareter.
Vi har kæmpet imod, at der bliver kaldt til bøn fra muslimske moskeer i det offentlige rum.
Vi synes ikke, det hører hjemme i det danske samfund.
Men det, vi kan se i den her tid med coronakrisen, er, at man flere steder begynder at lave bønnekald i det offentlige rum via store højtaleranlæg eller på anden vis, og der vil jeg gerne bede statsministeren om at svare på, om hun synes, det er en god udvikling, eller om hun er enig med os i, at det skal vi have stoppet.
Altså, vi har endda haft de danske kirker lukket i en periode, og samtidig har danskere i forskellige boligområder så kunnet høre muslimske bønnekald.
Det synes vi ikke hører nogen steder hjemme.
Mette Frederiksen (S), 2020-05-12:
Jeg bliver spurgt til, om jeg synes, det er en god udvikling, og det synes jeg ikke.
Vi har religionsfrihed i Danmark, vi har ikke religionslighed, og det synes jeg er utrolig vigtigt at holde fast i, også i fremtiden.
Der skal ikke være nogen som helst forskel på retshåndhævelsen i det her land, og derfor undrede det mig egentlig også, at der var folketingspolitikere ude at kritisere, at politiet har håndhævet loven på Islands Brygge.
For det går jo ikke.
Det er jo ikke ærindet, vi skal være optaget af.
Det er jo, at man selvfølgelig overholder reglerne og loven, og at politiet skal være til stede.
Jeg kender jo ikke begrundelsen for, at der ikke bliver sendt en patruljevogn i den konkrete situation, men det er jo helt oplagt, at hvis der er nogen problemer i et boligområde med nogle, der ikke overholder reglerne, skal politiet jo så også være mere til stede; det er klart.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2020-05-12:
Men sagen er bare, at politiet jo ikke var der.
Altså, ved det her bønnemøde, eller hvad det nu har været, 30 eller 40 muslimer, eller hvor meget det nu er, i Gellerupparken ved Århus – var det søndag aften? – var politiet der ikke, og mig bekendt var der vel en times tid, hvor politiet kunne være kommet.
Den patruljevogn, der skulle af sted og håndtere det, var åbenbart indblandet i et færdselsuheld eller noget trafikkaos, eller hvad det nu har været, så i landets næststørste by kunne man ikke håndhæve reglerne, men man kunne godt håndhæve reglerne på Islands brygge med 2.500 kr. i bøde til en mor med to børn.
Vi så for nylig billeder af, desværre nu afdøde Yahya Hassans begravelse, hvor der på de billeder, jeg har set, ingen respekt er for de adfærdskrav, der var.
Politiet var til stede og har efterfølgende sagt, at man mente, at situationen var fair, og at den var sådan nogenlunde under kontrol, men man kan se på billederne, at der ikke er nogen, der holder 2 m's afstand – eller det ved jeg ikke; der er i hvert fald ikke ret mange, og der er i hundredvis af folk samlet.
Så kan statsministeren ikke godt forstå, hvorfor der kan brede sig den opfattelse, at der gælder måske lidt forskellig retshåndhævelse alt afhængigt, af hvem vi har med at gøre?
Jeg er jo enig i, at det ikke må ske, men vil statsministeren så sørge for, at det ikke sker?
Pia Olsen Dyhr (SF), 2020-05-12:
Det er jeg så ikke enig i, for udfordringen er jo, at forældrene i virkeligheden mangler barselsdagpenge i den sidste ende, hvis de f.eks. skal blive hjemme lidt længere tid, fordi de ikke kan aflevere deres barn.
Der er jo mange af de her ting, som kræver kompensation.
Jeg er sådan set enig med statsministeren i, at det ikke går på det langsigtede, men at det handler om løsning af her og nu-problemer.
Et af de problemer, som vi endnu står med, og som ikke er løst, og som jeg faktisk mener er lidt katastrofalt at vi ikke har løst, er de her risikogrupper, som i dag har fået at vide, at de i virkeligheden ikke skal komme på deres arbejde – det nævnte statsministeren igen på pressemødet i dag – fordi de f.eks. har kræft eller andre ting, som gør, at de skal passe godt på sig selv.
De skal have mulighed for lønkompensation.
Den lønkompensation lader vente på sig, og jeg vil derfor gerne spørge statsministeren, om vi ikke godt kan blive enige om, at der skal være en aftale på plads – jeg kan ikke tale dansk længere – inden ugen udløber.
Pernille Skipper (EL), 2020-05-12:
Igen vil jeg sige: Tak for det.
Hvis vi lige vender tilbage til hjælpepakkerne og skattely – for jeg tror, at statsministeren nok har regnet ud, hvad det næste, der kommer nu, er – så var Danmark jo et af de første lande til at lave en betingelse i hjælpepakkerne om, at man ikke kunne få adgang, hvis man var placeret i skattely, og det har i sidste uge fået EU-Kommissionen til at gå ud at understrege, at man ikke må undtage virksomheder i andre EU-lande fra hjælpepakker, fordi det frie marked, kapitalens frie bevægelighed, står over det, også selv om det er virksomheder, der er placeret i kendte EU-skattely som f.eks. Luxembourg.
Det sammenholdt med, at EU's sortliste er mangelfuld – Schweiz er vist ikke engang på den skattelyliste –
så er vores aftale jo egentlig mangelfuld.
Altså, der er stadig væk virksomheder, som er placeret i reelle skattelylande, som kan få adgang til hjælpepakkerne og dermed fælleskassen.
Så er det ikke på tide, at vi laver en national sortliste over skattelylande?
Mette Frederiksen (S), 2020-05-12:
Det kan jeg svare meget kort på, for det synes jeg.
Forhandlingerne gik stærkt, men vi var enige om at holde hånden under så mange som muligt igennem den her del, og at pengene så selvfølgelig skal gå til de rigtige.
Så jeg synes, det er et rigtig, rigtig godt element, der er kommet med ind i aftalen.
Så kan vi jo altid diskutere, hvordan vi så får defineret, hvad skattely er, og hvad det så er for en liste, vi henviser til – det kan også være, at det er det spørgsmål, der kommer nu; det ved jeg ikke.
Men det synes jeg selvfølgelig.
Og, ja, jeg håber da, at vi kan være så mange partier som overhovedet muligt, der er enige om, at vi vil have en retfærdig genopretning af dansk økonomi.
Det modsatte ville jo også være et virkelig mærkeligt synspunkt at indtage, for der er jo ikke nogen, der er skyld i coronakrisen – den ramte os – men nogle betaler en højere pris end andre.
Der er nogle, der ikke kan arbejde hjemme, som er i de mest udsatte job, som er mere disponeret for sygdommen end andre.
Der er nogle, der sidder løsere på arbejdsmarkedet, og som altid bliver fyret før andre, nemlig dem, der ikke har ret lange uddannelser.
Vi er jo gået i gang med genopretningen, og aftalen om Landsbyggefonden skal med henvisning til, hvad hr. Morten Østergaard var inde på før, jo også have en klimavinkel, og i hele den genopretningsplan skal vi jo hele tiden se på, at det selvfølgelig skal være økonomisk ansvarligt, og at det skal være grønt, men den her gang skal det altså også være retfærdigt.