Mette Thiesen (DF), 2023-12-01:
»Folketinget noterer sig, at svær overvægt er et problem for mange danskere, og at svær overvægt koster samfundet mange penge i form af udgifter til sundhedsvæsenet samt tabt produktion.
Folketinget noterer sig videre, at der findes medicinsk behandling, som har vist sig at hjælpe borgere til store vægttab samt forebyggelse af hjerteanfald og slagtilfælde, men at denne medicin er dyr, og at man p.t. ikke kan få tilskud til medicinen.
Folketinget noterer sig, at dette skaber ulighed i sundhed, fordi nogen har råd til medicinen, mens andre, der kunne have stor gavn af medicinen, ikke har råd og derfor må undvære.
Folketinget pålægger derfor regeringen at indkalde til forhandlinger om en økonomisk bæredygtig model for tilskud til vægttabsmedicin til dem med det største behov.«
Der findes rigtig mange fordomme om mennesker med svær overvægt.
Når vi taler svær overvægt, taler vi jo selvfølgelig ikke om, at man lige mangler at tabe 10 kg efter en barnefødsel, at man gerne lige vil tabe 15 kg, fordi man har fundet en kjole i skabet, som man kunne passe engang, eller de 20 kg, som har sneget sig på igennem mange år.
Her taler vi om massiv og livstruende overvægt; overvægt, der skaber mistrivsel og manglende livslyst; overvægt, der er farlig, dødelig, og som skader både den enkeltes liv og helbred, men som også gør, at man indlægges oftere, at man har langt flere sygedage, og at man er langt mere udsat for følgesygdomme.
Det er altså den sidste form for overvægt, som vi taler om i dag.
Min påstand vil være, at langt de fleste, der bliver svært overvægtige, har en eller anden form for spiseforstyrrelse.
Desværre har man i mange år ikke i lige så høj grad anerkendt den form for spiseforstyrrelse.
Jeg har selv lidt af en efter en lidt for voldsom slankekur i gymnasiet, hvor maden blev min fjende i hverdagen; det, der gjorde, at jeg undgik sociale sammenhænge, der involverede mad; det, der gjorde, at jeg løj og brugte undskyldninger for at betrygge omgivelserne i, at jeg huskede at spise, selv om kiloene raslede af mig og det var meget synligt, da jeg blev student.
Heldigvis kom jeg ud af det, men hvad nu, hvis det havde været omvendt?
Hvad, hvis jeg havde overspist og var blevet svært overvægtig?
Havde bekymringen, havde omsorgen, havde forsøgene på hjælp været det samme?
Jeg er faktisk i tvivl.
Vi står her i dag, fordi vi desværre ser i Danmark, at vi har et A- og et B-hold: dem, der har råd til den her nye slankemedicin, og dem, der ikke har; mennesker, der er svært overvægtige, og hvor man faktisk måske ville kunne forebygge en operation, men hvor det ikke lader sig gøre, fordi de simpelt hen ikke har råd til at købe medicinen.
Hvor mange operationer kunne man forebygge, hvis man havde en tilskudsmodel?
Hvor mange liv kunne man redde fra hjerte-kar-sygdomme og andre svære følgesygdomme?
Hvorfor skal Dorte fra Gentofte have bedre vilkår end Tanja fra Langeland eller fra Lolland?
Der er masser af spørgsmål i det her.
Vi mangler stadig en masse svar, men det er jo bl.a. derfor, vi står her i dag.
Mit bud er, at det er rigtig mange, vi kunne redde fra både den svære overvægt, men også alle de følgesygdomme, der følger med.
Det er jo godt, hvis vi kan det.
Det er godt for det enkelte menneske med svær overvægt.
Man mister livslyst, man mister glæde, når man lider af så svær overvægt.
Man har svært ved at komme ud og være sammen med andre mennesker.
Så det er det menneskelige aspekt i det.
Det er det ene ben, og det er vigtigt, ekstremt vigtigt, for der er mennesker, der bliver ensomme af det her.
Men den anden del er altså også samfundsøkonomien; samfundsøkonomien, som vi ved bliver ekstra udfordret af både flere sygedage, altså det her med, at man simpelt hen ikke kan passe sit arbejde, men også i forhold til vores sygehusvæsen, som er presset nok i forvejen, på grund af alle de her følgesygdomme.
Så helt sikkert vil jeg mene, at en tilskudsmodel i forbindelse med den her vægttabsmedicin vil være en ren win-win-situation, både for det enkelte menneske, men så sandelig også for samfundsøkonomien.
Men det handler selvfølgelig om, at vi skal finde en bæredygtig model for tilskuddet.
For som vi talte om før, handler det jo ikke om, at alle mennesker skal have mulighed for tilskud til det her, men det skal være langt mere gennemskueligt, og det skal være langt mere retfærdigt, end det er i dag.
I Dansk Folkeparti ønsker vi i hvert fald at gøre op med det her A- og B-hold, også på det her område.
Vi vil rigtig gerne forebygge hjerte-kar-sygdomme og alt det, der følger med svær overvægt, og det er jo faktisk bare sund fornuft og udtryk for rettidig omhu.
Jeg glæder mig rigtig meget til debatten i dag, og jeg håber, at vi kan lande en bred forståelse for at sikre en tilskudsmodel og derved forebygge svær overvægt med alt, hvad deraf følger, langt bedre, end vi gør i dag.