Jens Joel (S), 2022-04-07:
Altså, hvis Marcus vælger sit gymnasium, vil der jo stadig væk være størst sandsynlighed for, at det faktisk er det, han får.
Marcus er ikke en fiktiv person, nej, men det scenarie, hr. Morten Dahlin stiller op, er faktisk et fiktivt scenarie, hvor man siger: Marcus vil ikke længere kunne komme på gymnasiet.
Det er der ikke noget der tyder på at han ikke vil kunne.
Det, der er vores pointe, er, at det jo ikke er alle, som har det ligesom Marcus, og det er egentlig okay.
Det er faktisk derfor, vi har valgt at lave en model, som ikke opretter distrikter, og som ikke bestemmer, at man skal gå på det nærmeste gymnasium, men som giver de unge mennesker et frit valg.
Tak for det, formand.
I dag behandler vi jo et vigtigt lovforslag – et lovforslag, der handler om, at der skal være gymnasier og ungdomsuddannelser i hele landet, også i de tyndere befolkede områder.
Det er et lovforslag, der handler om, at vi skal have blandede gymnasier.
Det er et lovforslag, der har været efterspurgt af gymnasiernes foreninger, af elevernes organisationer, af rigtig mange lokale politikere, og det er et lovforslag, som jo i virkeligheden skal gøre op med nogle af de tendenser, vi har set, til polarisering, opsplitning, opdeling af vores land og vores ungdomsuddannelser.
Det er et problem, der er bredt anerkendt i Folketinget.
Og inden næste skoleår, måtte man forstå, ønskede Venstreregeringen at have løst problemet.
Det var så ikke løst i 2017, men heldigvis er der nu et politisk flertal, som har lavet en aftale, som betyder, at vi får gymnasier i bedre balance, med bedre elevfordeling, med fokus på, at man kan vælge gymnasier over hele byen eller i hele det område, man bor i.
Altså, der skal være mere fokus på, at man kan komme længere væk og ikke kun kan vælge og være sikker på at få plads på det gymnasium, der er tættere på, og at der også skal være gymnasier de steder i landet, hvor der er faldende ungdomsårgange, hvor der er relativt få unge mennesker, og hvor det derfor kan have store konsekvenser, hvis nogen fra en ungdomsårgang forlader det.
Så jeg er glad for, at vi i et bredt flertal fra Dansk Folkeparti hen over regeringen og midten til Enhedslisten på den anden side i virkeligheden er gået sammen om at sige, at det er en kvalitet ved det danske skolevæsen, at man selvfølgelig kan ønske, hvor man gerne vil gå i skole, men det er også en kvalitet, at man sikrer, at vi mødes på tværs af forskellige religiøse, etniske, sociale baggrunde, og derfor har vi lavet et forslag til elevfordeling – eller til det, vi kalder den koordinerede tilmelding.
Det er, fordi det der med fordeling lyder, som om det er noget, der er fuldstændig afkoblet fra det, man ønsker.
Og sandheden er i dag, at der ikke er frit valg – der er jo ikke frit optag.
Jeg fik ikke selv det gymnasium, som jeg søgte ind på, men jeg fik en god gymnasietid alligevel.
Det, der er problemet lige nu, er, at der er for mange steder, hvor man har gymnasier, som er totalt ude af balance, samtidig med at man jo faktisk har et system, hvor der ikke er frit valg, og hvor de populære gymnasier bliver fyldt, og hvor man så kun har en chance for at komme ind, hvis man bor tæt på.
Det er nogle af de ting, som vi skal have gjort op med, ud over at vi skal sikre, at der er et gymnasie dér, hvor man bor – et sted, man er tæt på – sådan at vi ikke får affolket og ikke får en situation, hvor de unge mennesker, der bor i de tyndere befolkede områder af vores land, ikke har mulighed for en ungdomsuddannelse.
Jeg er sikker på – og jeg kan se i salen – at der er mange, der gerne vil stille spørgsmål til det her, så det vil jeg se frem til.