runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Christina Egelund (LA), 2016-10-13:
Så med andre ord mener ordføreren ikke, at det vil svække EU's troværdighed som forhandlingspartner, hvis man først indgår en aftale, man har forhandlet om i årevis, for så bagefter at meddele, at der er en del af det, som for den anden part er meget afgørende, som man desværre ikke kan være med på alligevel.
Det har ingen påvirkning i forhold til EU's troværdighed?
Jan E. Jørgensen (V), 2016-10-13:
Altså, jeg tror bare, man måske sætter barren meget højt for sig selv, hvis man synes, at man skal lave sådan alternative juridiske betragtninger på en 1.600 sider lang aftale.
Der er jo folk ansat til at komme med de her vurderinger – det er der i ministerierne, og det er der i Kommissionen.
Altså, hvis man vil bedrive politik, må man jo en gang imellem forlade sig på, at de mennesker, vi har ansat og betaler løn til for at komme med nogle vurderinger, også kommer med vurderinger, der er rigtige.
Rasmus Nordqvist (ALT), 2016-10-13:
Nej, jeg synes netop, det ville være godt for EU's troværdighed, at vi faktisk står værn om, at der er noget, der hedder jura og de forskellige kompetenceniveauer, og at EU går ud og siger: Nej, vi står op for det her.
Vi står op for, at vi ikke kan bestemme det hele.
Det ligger faktisk forskellige steder.
Christina Egelund (LA), 2016-10-13:
Jamen jeg har ikke så meget at tilføje til det.
Vi er jo sådan set enige om, hvordan processen burde have været.
Det, vi så er uenige om, er, hvad konsekvensen skal være af, at processen ikke har været, som vi to synes den burde have været.
Det, vi så er uenige om, er, hvad konsekvensen af det processuelle skal være, og det bunder måske nok i virkeligheden i en politisk uenighed om, om man er bekymret eller ikke er bekymret for den frihandelsaftale, og der er jeg bare ikke bekymret.
Søren Søndergaard (EL), 2016-10-13:
Nej, vi havde jo ikke behøvet at sætte noget som helst på spil.
Vi havde jo bare kunnet tage en normal behandling i Folketinget.
Nu er der lagt op til, at det allerede skal være i januar.
Det kunne måske ovenikøbet være fremskyndet lidt.
Så det ville jo under ingen omstændigheder have skadet vores troværdighed.
Det ville bare have opretholdt den klarhed, at når vi har overgivet kompetence fra Folketinget, så skal der selvfølgelig være mandatgivning, og hvis ikke der er det, skal det behandles i Folketinget.
Så det synes jeg ikke er noget problem.
Men jeg forstår ordføreren på den måde, at ordføreren i virkeligheden er enig i, at der burde være taget mandat i den her sag, og det kvitterer jeg for.
Jan E. Jørgensen (V), 2016-10-13:
Jeg synes, det er en meget fjollet sammenligning, det må jeg indrømme.
Jeg synes, det er en meget fjollet sammenligning.
Og så forstår jeg heller ikke de indledende bemærkninger om, at med hensyn til grænseoverskridende kriminalitet, så nå ja, herregud.
Der troede jeg sådan set, at vi så ret ens på det i Venstre og Dansk Folkeparti, nemlig at hjemmerøvere, rocker-bande-kriminelle med europæiske rødder osv. gør vi alt, hvad vi kan, for at bekæmpe.
Så kan vi måske være uenige om midlerne, men jeg troede da, at vi havde en fælles forståelse af, at det var alvorlige problemer.
Jeg er med på, at det ikke er noget, man skal gå rundt og være bange for på den måde, men det er da i hvert fald noget, man skal tage alvorligt.
Jeppe Jakobsen (DF), 2016-10-13:
Det kan godt være, at ordføreren synes, at sådan noget som, at ting skal være vedtaget, før man begynder at administrere efter dem, er sådan et fjollet og lidt ligegyldigt princip.
Men for nogle af os er det et princip.
Så jeg vil bare gentage mit spørgsmål: Hvordan ville ordføreren have haft det, hvis der var blevet administreret efter noget, som man antog der ville være flertal for, men som der aldrig kom et flertal for?
Hvordan havde ordføreren så reageret?
Jan E. Jørgensen (V), 2016-10-13:
Hr. Jeppe Jakobsen har skrevet under på, at han vil overholde grundloven, og så går jeg ud fra, at han også har sat sig lidt ind i den.
Det er en regering, der jo har et demokratisk flertal bag sig, ellers havde den ikke været regering.
Så det er jo ikke noget med, at nogle bare har siddet og tænkt, at det her er der da nok nogle der synes er en god idé – og sikkert også et flertal.
Det er regeringen, der indgår aftaler, herunder handelsaftaler.
Hvis man mener, at der er tale om vidtrækkende betydning, så indhenter man mandat i Europaudvalget.
Sammenligningen med betalingsringen er jo helt ude i hampen, for det ville i givet fald være en beslutning, hvor der ikke er andre, der kan træffe den beslutning, end muligvis Borgerrepræsentationen i København.
Det kan vi også diskutere, for eksempelvis ville Frederiksberg, hvor jeg bor, blive spærret inde, og jeg kunne mene, at man efter vejloven også lige skulle spørge os.
Men det er en helt anden debat, som jeg har svært ved at se hvad har med EU at gøre.
Christina Egelund (LA), 2016-10-13:
Frihandel er godt.
Det åbner markeder for virksomheder og for forbrugere til begge parters fordel.
Frihandel skaber vækst, arbejdspladser og gør verdens fattige rigere.
For os i Liberal Alliance er frihandel det allervigtigste i det europæiske samarbejde, og vi glæder os, hver gang EU lander en ambitiøs frihandelsaftale med et andet land, for det er jo præcis det, EU kan og skal, altså åbne døre, nedbryde toldmure, fjerne handelshindringer og meget gerne være bannerfører i den globale frihandel.
Det betyder ikke, at vi ukritisk og med bind for øjnene skal skrive under på hvad som helst, der kalder sig frihandel, men det betyder, at når EU har indgået en god frihandelsaftale, skal vi være parate, ikke fodslæbende.
Frihandel som begreb er under politisk pres i verden, og vi skal huske på, hvad alternativet til frihandel er.
Typer som Marine Le Pen og Donald Trump ønsker at erstatte frihandel med national protektionisme.
Det er ærgerligt.
Og jeg håber inderligt, at hverken den ene eller den anden af dem får magt, som de har agt.
I en tid, hvor stigende nationalpopulisme udfordrer globaliseringen, skal vi stå vagt om det vigtige i, at lande handler med hinanden uden politiske, protektionistiske tjulahoplege.
Derfor er det også en smule overraskende, at Enhedslisten og Alternativet, som jeg i den grad betragter som globalt orienterede partier, ønsker at stikke en kæp i hjulet for, at frihandelsaftalen mellem EU og Canada kan anvendes midlertidigt, mens de nationale ratifikationsprocesser pågår.
Det er helt almindelig praksis, at de dele af blandede aftaler, der er helt eller delvis EU-kompetence, tages i imidlertid anvendelse, indtil alle EU's medlemslande formelt har ratificeret aftalen, og sådan bør det også være.
Alternativt vil EU være en langt svagere forhandlingspart, når der skal landes globale aftaler, og det har ingen europæere interesse i.
Vi skal ikke overlade scenen til kineserne, når det f.eks. kommer til miljøstandarder.
Når vi har overladt kompetencen til EU om at forhandle frihandelsaftaler, skal vi også acceptere, at EU rent faktisk benytter den kompetence.
Hvis der endda så var noget vildt kontroversielt i selve aftalens indhold, kunne jeg måske bedre forstå beslutningsforslaget, men helt ærligt, det er der jo ikke.
Det er Canada, vi gerne vil handle med.
Jeg har boet i Canada i et par år, og selv hvis jeg mønstrer min vildeste paranoia, kan jeg ikke finde noget at være bekymret for.
Så at vi skulle blokere for midlertidig anvendelse af en god frihandelsaftale i en tid, hvor alle hepper på, at EU viser sit værd, og hvor protektionismens ånd bæres frem af kedelige politiske kræfter, er i min optik ret sært.
Liberal Alliance kan ikke støtte beslutningsforslaget.
Rasmus Nordqvist (ALT), 2016-10-13:
Tak for en passioneret ordførertale for denne frihandelsaftale.
Nu var der en lille bemærkning om, at det var uforståeligt, at Alternativet faktisk ville stå op om, at der er noget, der hedder forskellige niveauer af kompetence, og at vi derfor ikke mener – når vi ikke har klarhed omkring det – at vi kan lade noget træde i kraft.
Så jeg bliver egentlig nødt til at spørge ordføreren, som jeg også lidt har gjort før til nogle af de andre: Har ordføreren et overblik over de tre niveauer af kompetence i de her små 1.600 siders aftale?
Hvad ligger der i den delte kompetence, og hvad ligger der i den rene nationale kompetence?
Men altså, nu er det her jo ikke bare en frihandelsaftale.
Det er den mest ambitiøse frihandelsaftale nogen sinde.
Det er sådan, vores kære kommissær præsenterer den.
Det vil sige, at den er langt mere vidtrækkende end noget andet, vi nogen sinde har lavet.
Christina Egelund (LA), 2016-10-13:
Men jeg har ikke sidestillet CETA med frihandelsaftaler med hverken Vietnam eller Colombia.
Det, jeg refererer til, er den praksis, som man har, når EU forhandler frihandelsaftaler i verden, og det er jo den samme, ligegyldigt hvilken type aftale det er, man forhandler.
Det, der jo er på spil her, er både, sådan i det større globale spektrum,
om man vil frihandel eller ikke vil frihandel, men også EU's – sådan set også Danmarks, men i særlig grad EU's – troværdighed som forhandlingspart.
Der mener jeg bare – og det tror jeg også Alternativet har interesse i – at EU globalt står som en stærk forhandlingspartner i frihandel.
Som jeg sagde i min tale, vil jeg nødig overlade det til kineserne eller andre, som ikke har de samme standarder i forhold til arbejdstagerrettigheder eller miljø, som vi har i Europa.
Så derfor er der jo meget på spil, i forhold til om EU kan leve op til de aftaler, vi indgår, med den opbakning fra medlemslandene, som man jo sådan set har fra flere år tilbage.
Søren Søndergaard (EL), 2016-10-13:
Tusind tak.
Jeg vil ikke tage debatten med Liberal Alliances ordfører om indholdet i den her aftale nu.
For det skal vi jo diskutere efter nytår, og så får vi debatten der om, hvorvidt den her aftale nu er så uproblematisk, som Liberal Alliances ordfører giver udtryk for.
Men jeg vil bare igen spørge til spørgsmålet om mandatgivning.
Hvordan har Liberal Alliance det med, at der ikke er indhentet mandat i Europaudvalget til de her forhandlinger?
Er det noget, som Liberal Alliance støtter, eller deler Liberal Alliance på det punkt den opfattelse, som flere andre har givet udtryk for, at det er problematisk, når vi ikke på forhånd diskuterer tingene i Folketinget, men overlader dem til Europaudvalget, at Europaudvalget så ikke får lov at behandle dem med henblik på at give et mandat til regeringen?
Christina Egelund (LA), 2016-10-13:
Jeg synes, at regeringen skal tage flere mandater i Europaudvalget end det, man gør.
Vi har også haft forskellige drøftelser i Europaudvalget om, hvordan Europaudvalget f.eks. kan tvinge en til enhver tid siddende regering til at tage et mandat på et område, som regeringen ikke selv har udpeget til at være vigtigt nok.
Og det støtter jeg, fordi jeg i forhold til den demokratiske proces synes det er vigtigt, at der er en demokratisk kontrol, også tidligt i processen.
Men det er bare ikke det, vi diskuterer her.
Det, vi diskuterer her, er, om Danmark på grund af en historisk, intern proces skal blokere for en del af en frihandelsaftale på et område, hvor vi jo har overgivet kompetence til EU.
Der mener jeg vi sætter både vores eget lands, men også risikerer at sætte EU's troværdighed som forhandlingspartner på spil, og det synes jeg ikke vi skal.
Det, vi ved, er, at det er fuldstændig almindelig praksis, helt almindelig procedure, når man indgår de her frihandelsaftaler, som jo er ekstremt komplekse.
Jeg tror, den her aftale fylder 1.500 sider, og jeg må indrømme, at jeg ikke har overblik over, præcis hvilke kompetencer der ligger hvor.
Men det, vi ved, er, hvad det er for en procedure, vi sætter i gang, når Danmark meddeler EU, at vi er med på, at man fra EU's side går i gang med at forhandle en frihandelsaftale med Canada.
I det mandat ligger der bl.a., at midlertidig anvendelse er en del af aftalen, og så vil det jo være mærkeligt, at vi fra dansk side på grund af interne procedurer tilbage i tiden vil blokere for en del af aftalen, som Danmark allerede har nikket til.
Magni Arge (T), 2016-10-13:
Tak, hr. formand.
Jeg har en lidt anderledes tilgang til diskussionen om frihandelsaftalen mellem Danmark, EU og Canada, og den handler om, at aftalen faktisk ikke er en fordel for alle dele af rigsfællesskabet.
For Færøerne er det her faktisk en trussel, hvis jeg kan sige det sådan, for den aftale, som Færøerne har med EU, er en frihandelsaftale mellem EU og Færøerne, men det er ikke en ren frihandelsaftale mellem Færøerne og Danmark og EU.
For eksporten af vores fiskeprodukter er begrænset til denne positivliste, og vi kan ikke eksportere alle forarbejdede fiskevarer til EU.
Det vil jeg også gerne høre en bekræftelse af fra ministeren.
Ifølge den her aftale, så vidt jeg kan læse den, får EU også en lempeligere adgang til eksport af fiskeprodukter, som har oprindelse i andre lande, til Danmark og EU.
Det er det, man kalder »a more relaxed rule of origin«.
Det stiller Færøerne og sikkert også Grønland dårligere, hvad angår konkurrenceforhold på det danske marked og på EU's marked.
Derudover indeholder den her frihandelsaftale også en passus angående adgang for »fishing vessels« – altså fiskeskibe – »to Canadian ports«.
Den skal, som det står i aftalen »be as favourable and cannot be more restrictive than for fishing vessels of other countries«.
Jeg kan fortælle jer, at alle canadiske havne er lukkede for færøske fiskeskibe.
Færøske fiskeskibe har i dag slet ikke adgang til at komme ind i Canadas havne.
Så selv om jeg som sådan ikke vil blande mig i, hvilke aftaler Danmark og Canada indgår eller EU og Canada indgår, så vil jeg gerne bede ministeren om at svare på, om man i det hele taget har set på de færøske forhold i den her sammenhæng, sådan at rigsfællesskabets, det såkaldte rigsfællesskabs, forskellige dele i hvert fald ikke stilles ringere med den aftale, der indgås med Canada.
Søren Søndergaard (EL), 2016-10-13:
Det er rigtig godt, at vi får en illustration af, hvordan ord kan drejes.
Der er en vis forskel på frihandel og fri handel.
Det vil jeg bare lige gøre opmærksom på.
Frihandel er et begreb, som involverer nogle ganske bestemte dele.
Jeg vil sige, at når det gælder den fri handel, det, at man i maksimalt omfang kan handle over grænserne, støtter vi det selvfølgelig fuldstændigt, men det betyder ikke, at vi er imod, at man kan sætte nogle begrænsninger på den fri handel.
Selvfølgelig kan vi da fastsætte nogle begrænsninger på den fri handel.
Så vil jeg bare sige til hr. Jakob Engel-Schmidt, at spørgsmålet om, hvor stor en del af bruttonationalproduktet der præcis kommer fra det, synes jeg ikke jeg skal gøre mig klog på her fra talerstolen, især ikke fordi – især ikke fordi – det tal, der blev fremlagt, da vi fik det første udkast til en TTEP-aftale, var langt højere end det tal, vi fik senere.
Så altså, beløbet på de 2 mia. kr. vil jeg godt se beviset for er tilfældet.
Det ved vi jo
dybest set ikke.
Jakob Engel-Schmidt (V), 2016-10-13:
Det må altså være op til den enkelte seer ude bag skærmen at vurdere, hvor lysende klart det svar, hr. Søren Søndergaard gav i forhold til frihandel, rent faktisk er.
Når jeg spørger, skyldes det blot, at jeg netop deler den opfattelse, hr. Ole Birk Olesen udtrykte før, om, at Enhedslisten konsekvent har stemt nej til de frihandelsaftaler, man har haft mulighed for at tiltræde, og da Danmark er et lille land og omkring 40 pct. af vores bruttonationalprodukt, altså al værdi her i landet, kommer fra virksomheder, der handler med hinanden, så ville det jo være interessant at se på, hvordan Enhedslistens politik ville have forkrøblet dansk udviklingsøkonomi over de sidste mange år, havde Enhedslisten haft agt som magt eller i virkeligheden magt som agt - jeg skal beklage den forvikling af ord, som jeg udsatte formanden og ordføreren for.
Og tak for ordet.
Søren Søndergaard (EL), 2016-10-13:
Jeg bliver jo nødt til at insistere på, at selv om man går ind for så meget fri handel over grænserne som overhovedet muligt, at der er et andet parameter, der vejer tungt for Enhedslisten, og det er f.eks., at den fri handel ikke indebærer miljøødelæggende stoffer, at den ikke forurener vores fødevarer, at den ikke indebærer social dumping.
Og der har vi jo tydeligt en forskel fra Venstre.
Det havde ikke Venstres interesse.
For Venstre var det bare om at komme i gang med mest mulig fri handel med arbejdskraft over grænserne.
Resultatet har vi set.
Christina Egelund (LA), 2016-10-13:
Jeg vil bede ordføreren om at sætte nogle ord på, hvordan ordføreren mener det vil påvirke EU's troværdighed som forhandlingspartner ved globale frihandelsaftaler, hvis man skulle gøre, som Alternativet her foreslår, nemlig at løbe fra en del af aftalen.
Jakob Engel-Schmidt (V), 2016-10-13:
Altså, jeg skal på forhånd beklage, at mit indignationsniveau ikke er helt på samme stade som hr. Søren Søndergaards.
Det er nyt for mig.
Det kan så også være, at hr. Søren Søndergaard vil fortælle mig, om han er klar over, hvor stor en del af Danmarks BNP der netop rent faktisk kommer fra fri handel over grænser.
Og når jeg spørger om det, skyldes det jo, at CETA forudsættes at øge eksporten med 2 mia. kr. og derfor også styrker det grundlag, hvormed man også fra Enhedslistens politikeres side kan uddele og bruge flere midler på velfærd.
Det overrasker mig egentlig, at Enhedslisten tilsyneladende har fået sådan en helt positiv holdning til frihandel.
Nu tør jeg selvfølgelig ikke bede om at få sådan et konkret svar.
Det kan være, det skal være skriftligt og fra ministeren, men jeg vil trods alt mene, det vil være bedst, at hr. Søren Søndergaard redegør for de fordele, der er, så ikke ministeren på vegne af hr. Søren Søndergaard nu også skal ulejliges med det svar.
Søren Søndergaard (EL), 2016-10-13:
For det første løber vi jo ikke fra en del af aftalen.
Jeg håber da virkelig, at EU har gjort Canada opmærksom på, at indtil de instanser har ratificeret den, er aftalen ikke endelig.
Det håber jeg da virkelig EU har gjort.
Christina Egelund (LA), 2016-10-13:
Men det er jo ikke den endelige ratifikation, vi debatterer her.
Det er spørgsmålet omkring midlertidig anvendelse, som Alternativet og Enhedslisten problematiserer, og det er en del af aftalen.
Det en del af den aftale, som man har forhandlet i årevis, og jeg synes jo, det er underligt, hvis ordføreren ikke erkender, at det selvfølgelig ville svække Europas troværdighed markant som forhandlingspartner, hvis man skulle løbe fra den del af aftalen og dermed jo så overlade den globale scene til kineserne eller andre, som ikke går så meget op i f.eks. miljøstandarder, som jeg ved Enhedslisten gør.
Erkender ordføreren ikke, at det selvfølgelig svækker Europas troværdighed som forhandlingspartner, hvis man løber fra den del af aftalen, der handler om midlertidig anvendelse?
Søren Søndergaard (EL), 2016-10-13:
Altså, jeg kan henholde mig fuldstændig til det, hr. Rasmus Nordqvist svarede på præcis det samme spørgsmål tidligere i debatten.
Jeg er fuldstændig overbevist om, at den nye canadiske premierminister vil have forståelse for, at der eksisterer et demokratisk system i Europa, og det demokratiske system må man selvfølgelig respektere.
Claus Kvist Hansen (DF), 2016-10-13:
Tak for det.
Beslutningsforslaget her omhandler Danmarks ratifikation af Parisaftalen, som blev indgået ved klimatopmødet COP 21 i december 2015.
I Dansk Folkeparti ser vi Parisaftalen som et fremskridt i forhold til tidligere.
For frem til Parisaftalen har arbejdet med at nedbringe udledningen af CO2 været en aktivitet, som kun en mindre skare bestående af fortrinsvis rige lande har beskæftiget sig med, mens det store flertal af lande ikke har deltaget.
Derfor er Parisaftalen skelsættende, for nu har næsten alle verdens lande taget del i projektet og forpligtet sig til at yde hver deres bidrag.
Indtil videre er der meget stor forskel på, hvor meget de forskellige lande agter at foretage sig, men i forhold til tidligere, hvor kun et lille antal lande deltog, er det en stor forskel.
I Dansk Folkeparti glæder vi os over Parisaftalen, og vi stemmer for ratifikationen her i Folketinget, bl.a. fordi den økonomiske byrde, der er forbundet med en nedbringelse af CO2-udledningen, alt andet lige er blevet mere rimeligt fordelt med aftalen, og det er ubetinget et fremskridt.
For man kan ikke komme uden om, at den førte klimapolitik har været en økonomisk byrde for Danmark og for andre lande, som har engageret sig i sagen.
Strategien for dansk klimapolitik har været at udskifte det gamle produktionsapparat med et nyt og grønt, men dyrere produktionsapparat.
Selv om den danske vindmølleindustri unægtelig har været en succes og den har skabt tusindvis af arbejdspladser – og tak for det – kan man ikke komme udenom, at den elektricitet, som vindmøllerne producerer, har været dyrere end den elproduktion, vi kunne have fastholdt fra vores kraftværker.
Vores synspunkt er, at man skal lægge mere vægt på at spare på energien.
For at fjerne overflødigt forbrug er langt den bedste måde at spare CO2 på, samtidig med at det giver driftsøkonomiske forbedringer.
Eksempelvis er vi i Danmark fantastisk dygtige til at isolere vores boliger og dermed minimere forbruget af varme – det gør sig især gældende, når der bygges nyt.
Men den eksisterende bygningsmasse indeholder også et stort potentiale for besparelser, som kan realiseres, ligesom forældede varmeinstallationer kan udskiftes med nye og økonomiske løsninger.
Ad den vej kan vi opnå, at vi både sparer på CO2-udledningen, samtidig med at vi forbedrer økonomien, både for den enkelte bygningsejer og for hele samfundet.
Derfor er vores opfordring til regeringen og til Folketinget, når vi i de kommende år skal fastlægge energi- og klimapolitikken, at fokus i langt højere grad lægges på at spare på energien.
DF stemmer for ratifikationen.
Søren Søndergaard (EL), 2016-10-13:
Jeg synes, at vi skal bevare arbejdsdelingen, og jeg synes, at vi skal stille ministeren det spørgsmål, for så får vi det jo med henvisning til protokol og det hele.
Så kan vi jo i samme forbindelse spørge om, hvor mange gange Venstre og Liberal Alliance har stemt imod en frihandelsaftale, så vi får det komplette billede.
Rasmus Nordqvist (ALT), 2016-10-13:
Tak, og tak til ministeren.
Jeg skal nok lade være med at nørde igennem for meget ned i små spørgsmål, da jeg jo ved, at ministeren er vikar.
Men jeg kunne egentlig godt tænke mig at høre lidt ind til det sidste, ministeren nævner om de her kapitler om handel og bæredygtighed osv., som der lægges op til ikke at skulle være i den midlertidige ikrafttrædelse.
Er det ligesom noget, som er helt afgørende for regeringen, når man er til rådsmødet, at de her dele ikke er med, eller er det noget, hvor man siger, at hvis der nu er et flertal, der går den anden vej, kan vi godt gå med til det?
Når jeg spørger om det, er det jo, fordi der jo, trods det, at den her har været forbi udvalget ni gange, siden man gik i gang med forhandlinger, aldrig er taget mandat, så vi heller ikke helt ved, hvad det er for et mandat, regeringen føler de har, når de går ned og skal forhandle den her midlertidige ikrafttrædelse.
Rasmus Jarlov (KF), 2016-10-13:
Jeg skal for god ordens skyld sige, at Det Konservative Folkeparti er på linje med bl.a. Venstre og Liberal Alliance, hvis ordføreres bemærkninger jeg kan tilslutte mig.
Vi er meget store tilhængere af frihandel, og vi er derfor også glade for, at der bliver lavet en frihandelsaftale mellem EU og Canada.
Jo flere lande vi kan handle frit med, jo bedre.
Det er fundamentet for vores velstand i Danmark og resten af verden, og det ser vi som en meget, meget stor fordel.
Det er klart, at der også kan være ulemper ved en frihandelsaftale.
Konkurrence er ikke en af dem, men det er klart, at der er nogle relevante problemstillinger, venstrefløjen peger på, som handler om den nationale suverænitet.
Derfor er vi heller ikke fuldstændig afvisende over for de problemstillinger, som bliver rejst.
Men overordnet set
er vores holdning, at frihandel er noget meget, meget positivt, og at vi vil strække os langt for at opnå den.
I forhold til mandatgivningen er vi meget på linje med den redegørelse, vi har fået fra regeringen i Europaudvalget.
Og jeg har egentlig lidt svært ved at se problemet i den her frihandelsaftale, i forhold til at der har været masser af frihandelsaftaler tidligere, hvor man har fulgt den samme procedure.