runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Pernille Schnoor (ALT), 2019-02-19:
Der tror jeg vi er ret enige.
Nu har jeg lige erfaret her de sidste par dage, at i Københavns Kommune er det foreslået – og jeg er sikker på, det er en S-borgmester – at man skal have færre karakterer i udskolingen, fordi læring jo i høj grad er blevet til en konkurrence frem for noget med, at man som person bare får noget mere viden og bliver i stand til at klare nogle ting ude i samfundet.
Merete Riisager (LA), 2019-02-19:
Jeg tror, at jeg vil holde mig til mit eget ressortområde og lade de andre ministre svare for deres.
I forhold til det med børns ansvar i skolen er det rigtigt, at det her med integrationen og ansvaret for andres læring er to gode eksempler.
Der går også en linje ned imellem rød og blå blok her, for jeg mener jo ikke, at børn har ansvar for andre børns integration.
Det kan de da ikke have.
Selvfølgelig har de ikke det.
Det er da de voksne, der har det ansvar.
Så der er der jo store forskelle.
Jeg mener heller ikke, at et barn kan have ansvar for et andet barns læring, og der går også nogle skillelinjer ned imellem her.
F.eks. synes jeg godt, at det kan sætte meget små børn under pres, hvis de bliver sat i et gruppearbejde, hvor de skal løfte andre børn.
Det er ikke spor usædvanligt.
Der mener jeg også, man skal kigge på barnets alder og se, om det er okay at sætte Lise i 3. klasse til at lave gruppearbejde, hvor hun i en eller anden grad forventes at tage ansvar for et andet barns læring.
Er det i orden?
Der mener jeg bare, at vi skal beskytte børn langt bedre.
Det er helt fint, at vi er uenige, for det er vi, og det må vi også godt få frem her i Folketingssalen.
Det tror jeg er udmærket.
Pernille Rosenkrantz-Theil (S), 2019-02-19:
Jeg er simpelt hen fuldstændig målløs.
Står landets undervisningsminister helt seriøst på landets fineste talerstol og siger, at de eneste ordentlige forældre er dem, der er borgerlige?
Det er sgu alligevel rimelig vildt.
Undskyld, jeg bander, det må man selvfølgelig ikke i Folketingssalen.
Så det skal jeg stoppe med med det samme.
Men måske landets undervisningsminister også kan berette om, hvad der ville ske, hvis kun 40 pct. af landets folkeskoler underviste i dansk.
Det er bare, fordi jeg jo mener, at man som minister har en række redskaber, hvis det er sådan, at landets kommuner ikke lever op til den lovgivning og de retningslinjer, der er.
Hvad angår sociale indsatser, kan jeg bare konstatere, når vi taler om f.eks. angst, at det er halvdelen af landets kommuner, der ikke lever op til det, de skal, og 40 pct. af landets kommuner melder ind, at de lever op til reglerne eller til de anbefalinger, der er vedrørende forebyggelse.
Det undrer mig jo bare, at den situation kan eksistere, og derfor spørger jeg undervisningsministeren: Hvad ville der ske, hvis kun 40 pct. af landets folkeskoler underviste i dansk?
Hvad ville ministeren så konkret stille op med det?
Merete Riisager (LA), 2019-02-19:
Først vil jeg gerne dementere, at jeg har sagt, at de eneste ordentlige forældre er borgerlige.
Selvfølgelig er det ikke sådan, og det har jeg heller ikke sagt.
Det kunne jeg ikke drømme om.
Jeg har sagt, at de borgerlige dyder er der behov for, og venstreorienterede og venstreorienterede politikere må meget gerne være talsmænd for borgerlige dyder.
Det synes jeg er fremragende, og det findes der også nogle der er.
Men jeg siger bare, at jeg tror, at det bliver de borgerlige partier, der kommer til at påtage sig det ansvar at genskabe de rammer omkring børnelivet, som gør, at man som barn kan føle sig sikker og tryg.
I forhold til det her med de 40 pct. er jeg ikke sikker på, at jeg helt forstår spørgsmålet.
Sådan forstår jeg det, for ellers bliver det et lidt hypotetisk spørgsmål.
Man kan sige, at jeg, selv om jeg er liberal, også har strammet op på tilsynet både på de frie skoler og på grundskoler og ungdomsuddannelser, fordi vi ikke kan have institutioner eller skoler, som kører helt i hegnet.
Det går ikke.
Vi har en forpligtigelse til, at alle de børn, der kommer i skole, også går på en skole eller en ungdomsuddannelse, som fungerer.
Pernille Schnoor (ALT), 2019-02-19:
Det var en spændende tale, som jo mest handlede om, hvordan man som forældre skal tale til sine børn, og hvad for nogle spørgsmål man må stille dem.
Jeg synes, ministeren behændigt undlod at komme ind på, hvad man egentlig kan gøre inden for ministerens område, altså undervisningsverdenen, og der kunne jeg da godt tænke mig at spørge ministeren om lige præcis den her rapport fra VIVE, som kom ud i december 2018.
Der påpeger de bl.a., at der siden 2009 har være et fald i andelen, der synes, at de virkelig godt kan lide at gå i skole, og der har været et fald i andelen, der vurderer, at de klarer sig fagligt godt.
Jeg kunne fortsætte med rækken af spørgsmål, som ministeren kom med, og sige: Ja, det kan da godt være, at det er, fordi der er for mange valg, der overlades til børnene og de unge selv.
Det kunne jo være et af de spørgsmål, som ministeren glemte at have med i sin række af spørgsmål.
Merete Riisager (LA), 2019-02-19:
Der var skam mange af de spørgsmål, som jeg nævnte, som også knytter sig til skolen og uddannelserne.
I forhold til uddannelsesparathedsvurderingen er det jo lige præcis de voksnes ansvar at give børn og unge et realistisk billede af deres muligheder og hjælpe dem derhen, hvor de gerne vil, men også at sige til dem, eksempelvis hvis man ikke kan nå kravene til ungdomsuddannelserne: Hvordan skal vi så hjælpe dig videre?
Det har vi et godt svar på.
Så det er et rigtig godt eksempel på, hvor vi har taget ansvar og sagt: Der skal simpelt hen være et bedre afsæt for børn og unge, som ikke kan komme direkte ind på en ungdomsuddannelse.
Jeg kan godt give andre eksempler, men jeg har ikke så meget tid.
Men man kan f.eks. prioritere kultur i skolen, man kan prioritere den frie leg i stedet for at båndlægge frikvartererne, man kan nedprioritere ansvaret for egen læring for de små børn.
Og nu blinker det røde skilt, men jeg kan sagtens give mange andre eksempler, hvor det handler om, at de voksne skal tage ansvar, også i skolen.
Pernille Rosenkrantz-Theil (S), 2019-02-19:
Det er rigtigt.
Vi har nogle utrolig gode borgmestre i København.
Men jeg vil sige, at det synes jeg de skal have lov til at eksperimentere med.
Jeg mener principielt, at der er meget stor forskel på at tale om karakterer, bedømmelser, nationale test, og hvad der ellers kunne være, i de mindre klasser og på at tale om det i udskolingen.
Jeg mener, det er to forskellige ting.
Og jeg er ikke en af dem, der abonnerer på, at vi skal afskaffe karakterskalaen, og at vi skal droppe det der med karakterer i folkeskolen.
Jeg synes, det er fint at få afskaffet de nationale test i de mindste klasser, og jeg synes, det er fint, at man gør det, man gør, i Københavns Kommune, så det er ikke en underkendelse af det.
Men at gå i retning af sådan en fuld afskaffelse af karakterer ville jeg synes var at gå for langt.
Merete Riisager (LA), 2019-02-19:
Det er der nogle lærere der er.
Men det er rigtigt, at vi generelt sagtens kan blive bedre til at spotte social kontrol og hjælpe børn og unge, der bliver udsat for det, uanset hvad for en religiøs minoritet de er medlemmer af.
Men man må også bare sige, hvis man kigger på minoriteterne, at der altså er nogle minoriteter, som følger den sociale kontrol op med trusler om vold, og det er altså noget andet.
Det er en anden historie, end hvis man har nogle konservative rammer omkring børn og unge, som kan være slemme nok, men social kontrol og vold er virkelig en giftig cocktail, og de børn og unge, der kommer ind i den zenit, skal have en særlig opmærksomhed.
Det er klart.
Trine Torp (SF), 2019-02-19:
Det er lige til den der række af spørgsmål, som skulle være det modsatte af voksenansvar.
Jeg bliver sådan lidt i tvivl, om ministeren faktisk er imod, at man lytter til børn.
Man kunne jo også tolke nærvær som det, at man faktisk interesserer sig for børns perspektiv.
Noget af det, vi skriver ind i lovgivningen, er, at vi skal være bedre til at lytte til børn, og det kræver jo nogle gange nogle spørgsmål til dem.
Så jeg kunne faktisk blive ret meget i tvivl: Er alle de der spørgsmål det modsatte af borgerlige dyder?
Ellers mangler jeg i hvert fald en konkretisering af, hvad det er for nogle beslutninger, ministeren mener borgerlige partier skal træffe for at implementere borgerlige dyder.
Merete Riisager (LA), 2019-02-19:
Det er nogle meget brede spørgsmål at nå at svare på på 1 minut.
Selvfølgelig skal man inddrage børn.
Selvfølgelig skal man lytte til dem.
Det er også det, der ligger i en skandinavisk og en dansk børneopdragelse.
Det er, at vi er nået til et punkt, hvor buen er spændt for hårdt for børn og unge.
Et godt eksempel er ansvar for egen læring.
Vi skelner ikke imellem børnegrupper i folkeskolen i dag, og hvor gamle de er.
Det vil sige, at et barn i 1. eller 2. klasse kan blive bedt om at tage stilling til sin egen læring: Hvordan har du tænkt dig at nå fra A til B til C?
Det er meget svært for et barn i 1., 2. eller 3. klasse at tage stilling til.
Så det, jeg siger, er, at vi jo skal kigge mere kritisk på, hvad det er for et ansvar, vi placerer hos børnene.
Er det rimeligt?
Er det rimeligt at spørge et barn i 7. klasse: Hvordan har du tænkt dig at løse klimakrisen?
De voksne skal nok finde en løsning.
Der er stor forskel.
Peder Hvelplund (EL), 2019-02-19:
Det lykkedes alligevel ministeren at sige en ting i sin tale, som jeg var fuldstændig enig i, nemlig det med, at børn bliver overdænget med ansvar.
Der nævnte ministeren så en række spørgsmål, men jeg tænker lidt, at der også er nogle andre spørgsmål, der handler om, at børn bliver overdænget med ansvar, f.eks. det, at der er 64.500 børn, der vokser op i fattigdom, hvor de uvægerligt kommer til at skulle tage ansvar for familiens økonomi, fordi de f.eks. ikke kan deltage i fødselsdage, ikke kan gå til fodbold.
Der er skoler, hvor der er børn, der får ansvar for, hvordan klassens liv fungerer, fordi der kun er én voksen til 28 elever i klassen, hvor der samtidig skal inkluderes både børn med adfærdsvanskeligheder og børn med integrationsvanskeligheder.
Der er daginstitutioner, hvor der er voksne, der er alene med op til 20 børn, som skal ind at have frugt og på wc og have skiftet ble.
De får også et ansvar for at få deres dagligdag til at fungere.
Når ministeren siger, at der er et voksenansvar, så handler det vel også om, at der er et strukturelt problem – at det ikke kun er voksne, men at der faktisk også er et politisk ansvar for, at børn på den måde bliver overdænget med ansvar?
Pernille Bendixen (DF), 2019-02-19:
Men det findes jo i næsten alle religiøse miljøer, og det findes i forskellige grader, og det bliver ved med at poppe op, at bl.a. lærerne i folkeskolen ikke ved, hvordan de skal håndtere det.
Jeg er godt klar over, at man kan henvende sig til nogle steder og få hjælp, men mener ministeren, at lærerne er gode nok til at spotte og til at hjælpe unge mennesker, der er udsat for social kontrol?
Trine Torp (SF), 2019-02-19:
Sådan som jeg hørte ordførerens ordførertale, var det én lang tale om holdninger til børneopdragelse og en kritik af forældre, der ikke opdrager deres børn eller drager omsorg for dem på den måde, som ordføreren og ordførerens parti godt kunne tænke sig.
Nu er det her jo et Folketing, og det er her, vi laver love og sætter rammer for familiers liv.
Pernille Bendixen (DF), 2019-02-19:
Jamen ordføreren hørte sådan set rigtigt – det var faktisk ment lidt som en kritik.
Som vi ser det, er vi simpelt hen blevet for slappe; vi er blevet bange for at sætte grænser for børnene.
Og det kan godt være, at det ikke er politisk, men vi bliver jo nødt til at sige det, når det er det, vi tror der er problemet.
Så må vi jo som meningsdannere sætte gang i en debat, og ud af det kan der måske, måske ikke komme noget lovgivning.
Men ordføreren har helt ret i, at det her var en holdningstale, det var ikke en politisk tale.
Trine Torp (SF), 2019-02-19:
Skal jeg forstå det sådan, at det som afrunding på debatten sådan set kunne være fint nok at sende en appel ud til forældrene om, at de skal opdrage deres børn og drage omsorg for dem på en anden måde, og dermed at Dansk Folkeparti ikke mener, at det er et politisk ansvar at gøre noget ved den psykiske mistrivsel?
Pernille Bendixen (DF), 2019-02-19:
Selvfølgelig er det et politisk ansvar at gøre noget ved den psykiske mistrivsel, og jeg læste jo også op om alle de midler, der er sat af, for det er jo politiske prioriteringer, hvor der er blevet sat penge af til bl.a. den forebyggende indsats.
Og det er jo rigtig fint.
Men det ændrer jo bare ikke på, at vi bliver nødt til at sige, hvad det er, vi opfatter som værende problemet.
Men vi kan jo ikke lovgive om, hvordan man skal opdrage sine børn.
Pernille Rosenkrantz-Theil (S), 2019-02-19:
Tak for det.
Altså, nogle gange kunne man jo godt ønske sig, at man havde en halv times taletid, ikke?
Og derfor er det fair and square, hvis man helst vil tage
Men jeg kunne godt tænke mig også lige at følge lidt op på det spor omkring det politiske ansvar.
Nu har vi lavet de ting på skilsmisseområdet, og det er rigtig godt med det, men hvad tænker Dansk Folkeparti i forhold til senfølgeområdet efter seksuelle overgreb, i forhold til vold og i forhold til alkoholmisbrug i hjemmene?
Altså, hvad tænker Dansk Folkeparti, i forhold til hvordan vi kommer videre med nogle af de ting, hvor man kan sige, at der er alt muligt, vi ikke ved om, hvorfor det er, at børn mistrives.
Det kan sagtens have med opdragelsen at gøre – det tror jeg sådan set kan være en del af det.
Men der er også nogle områder, hvor vi godt ved, at hvis de her faktorer er til stede, har børnene det helt sikkert ikke godt.
Hvad har Dansk Folkeparti gjort sig af tanker og refleksioner i forhold til mistrivsel på de områder?
Pernille Bendixen (DF), 2019-02-19:
Altså, i forhold til senfølger i forbindelse med seksuelt misbrug mener vi simpelt hen ikke, at vi er gode nok.
Vi mener faktisk også, at der mangler indsatser ude i kommunerne, og det vil vi rigtig gerne være med til at se på.
I forhold til vold er vi jo netop ved at behandle, at psykisk vold bliver strafbart, og det synes vi er rigtig positivt – det skal selvfølgelig bare ikke kamme over, og det er jo en virkelig svær balancegang.
Hvornår er det psykisk vold, hvornår er det f.eks. opdragelse osv. osv.?
Så vi er jo nødt til at se hinanden i øjnene og snakke om det.
Misbrug er jo et evigt problem, og jeg tror i virkeligheden aldrig, vi kommer det til livs, uanset hvor meget vi lovgiver herindefra, men vi vil meget gerne være med til at se på det stadig væk, som vi også plejer.
Pernille Rosenkrantz-Theil (S), 2019-02-19:
Jeg synes, det lyder rigtig godt både i forhold til den del, der handler om seksuelt misbrug, hvor vi også har lavet nogle ting i fællesskab, og også i forhold til psykisk vold.
Men hvis vi nu taler alkoholmisbrug, kunne jeg godt tænke mig at spørge – for jeg tror sådan set også, at det der med at komme det helt til livs er en rimelig stor målsætning – om Dansk Folkeparti f.eks. vil være med til at kigge på, om man kunne nedbringe ventelisterne for de børn, der er blevet unge og voksne, og som lider på grund af de ting, de har med sig i bagagen.
Det var det ene.
Det andet er: Hvad mener ordføreren vi kan gøre i forhold til fysisk vold?
Pernille Bendixen (DF), 2019-02-19:
Det er jo sjovt at blive spurgt om det.
Jeg har faktisk været hos vores finansordfører for at få ham til at sætte penge af på finansloven til TUBA.
Da det ikke lykkedes, gik jeg hjem til min egen kommune og forsøgte at få den til det.
Der lykkedes det så at blive enige om, at man skulle se på området, men i et bredere perspektiv.
Det er faktisk noget, vi er rigtig meget optaget af i Dansk Folkeparti.
Så kom endelig til os, hvis I vil lave noget på det område.
Vold skal jo anmeldes, og politiet skal også påvise, om der er foregået vold.
Jeg tror i virkeligheden nogle gange, at problemet strander dér.
Der er jeg simpelt hen ikke klog nok til at vide, hvad pokker vi så gør ved det.
Pernille Rosenkrantz-Theil (S), 2019-02-19:
Men jeg ved ikke, om det er den misforståelse, der er opstået.
Jeg mener ikke og vi mener ikke, at der skal være karakterfrie skoler.
Det betyder ikke, at man ikke kan have friskoler, der gør den slags, men folkeskolen skal ikke være karakterfri og skal ikke være testfri.
Vi ønsker bare ikke nationale test i de mindste klasser.
Jane Heitmann (V), 2019-02-19:
Nu spurgte jeg sådan set ikke til ordførerens personlige holdning, men det er jo selvfølgelig altid forfriskende.
Jeg spurgte sådan set mere til Socialdemokratiets holdning, når ordføreren nu står her og taler for en anden evalueringsmodel.
Men kan ordføreren blive sådan lidt mere konkret i forhold til det.
Nu hører jeg noget med evaluering, men hvor er det sådan helt konkret, at vi kan lære noget af de eksamens- og prøvefri friskoler, hvis man skal arbejde hen imod den model, som man synes er optimal, set med Socialdemokratiets briller?
Pernille Rosenkrantz-Theil (S), 2019-02-19:
Der er to ting, jeg vil nævne fra den sidste regeringsperiode, som jeg er allermest stolt af.
Den ene er, at vi afskaffede fattigdomsydelserne – det vil sige, at vi afskaffede kontanthjælpsloftet og dermed strukturelt rykkede en masse børn et sted hen med flere penge om måneden.
Jeg mener, at det simpelt hen er et spørgsmål om, at hvis man ikke har den økonomiske bekymring og det stress, det giver, kan man bruge en masse kræfter på at få gjort noget ved de andre sociale problemer.
Den anden ting, jeg vil nævne, er den lovgivning, som vi fik lavet på anbringelsesområdet.
Det var faktisk under Karen Hækkerup, og det er efter min mening noget af det bedste lovgivning, der er lavet.
Vi fik strammet op på underretningerne, så kommunerne skal reagere inden for 24 timer, for ellers kommer vi efter dem.
Jeg kunne så ønske, at der også var en minister, der kom efter dem.
Kom vi så langt nok?
Nej, vi taler om noget, hvor vi har haltet bagefter i hele Danmarks sygdomshistorie, så der er utrolig mange skridt, der skal gås endnu.
Jeg håber, at vi når det, inden jeg går på pension, men det er jo det tidsperspektiv, man skal have på det.
Pernille Bendixen (DF), 2019-02-19:
Fru Mette Frederiksen siger jo, at hun vil være børnenes statsminister.
Det hænger bare ikke sammen oppe i mit hoved, når man så siger, at man vil tvangsfjerne flere børn.
Det lyder, som om det er målet i sig selv, at man vil tvangsfjerne flere børn.
Hvis der er en situation, hvor børn mistrives, er det da lige præcis, når de er tvangsfjernet.
Pernille Rosenkrantz-Theil (S), 2019-02-19:
Jeg vil gerne komme med en forudsigelse, nemlig at vi to i løbet af det næste år kommer til helt bredt i Folketinget at lave en aftale sammen på det område.
Og jeg rydder lige den første del af vejen, for jeg tror sådan set ikke, at vi ligger specielt langt fra hinanden: Vi vil ikke tvangsanbringe flere børn; vi vil gerne have flere anbringelser.
Det er to helt principielt forskellige ting, for hvis du tvangsanbringer nogen, gør du noget mod nogens vilje, men hvis du anbringer nogen, giver du mulighed for at lave aflastning eller for f.eks. at lave flere familieanbringelser, så en alkoholiseret mor kan være på afvænning, men kan blive sammen med sit barn.
Det er bare for at sige, at jeg faktisk ikke tror, at vi er så langt væk fra hinanden, for jeg opfatter egentlig, at Dansk Folkeparti har samme ønske som os, nemlig at beskytte børnene.
Og det er det, det handler om.
May-Britt Kattrup (LA), 2019-02-19:
Tak for det.
Jeg vil gerne lige følge op på det her med spørgsmålet om »skal«.
For fru Pernille Rosenkrantz-Theil nævnte ikke ét eksempel.
Vi fik at vide, at man kunne skrive en hel bog, og at man kunne læse en hel bog op, og at det kunne man ikke nå på 1 minut.
Men kunne ordføreren så bare komme med alle de steder, hvor man gerne vil have et »skal«, som man kan nå at sige på 1 minut?
Pernille Bendixen (DF), 2019-02-19:
Det kunne være rigtig rart at høre: Hvad forestiller Socialdemokratiet sig at gøre på det her område, hvis man selv får regeringsmagten?
Og det kunne være lige så rart at få at vide: Hvad gjorde Socialdemokratiet på det her område, dengang man sidst havde regeringsmagten?
Pernille Rosenkrantz-Theil (S), 2019-02-19:
Jamen vi kan da godt forsøge.
Vi vil jo mægtig gerne af med f.eks. ventelisterne til de sociale tilbud.
Det vil sige, at der vil vi gerne have en vrider ind – det var noget af det, vi lavede i forbindelse med satspuljen – hvor vi siger, at hvis man f.eks. har senfølger efter seksuelle overgreb, går vi ind og sætter en grænse.
Der vil vi gerne have en klar grænse.
Nu har vi sat pengene af.
Vi vil også gerne have en klar grænse for, hvor lang tid man skal vente.
Jeg vil sige, at jeg ikke har kunnet se noget ...
Nej, nu skal jeg lade være med at uddybe det, for så kan jeg ikke sige flere.
Så nu kommer jeg lige med nogle andre i stedet for.
Det samme gælder, hvad angår alkoholmisbrug.
Jeg har lige været ude hos TUBA i morges, og der er det sådan, at de fortæller, at der står 800 unge mennesker på venteliste, som har behov for hjælp, efter at de er vokset op i et hjem med alkoholproblemer.
Mit bud vil være, at det koster samfundet mange, mange millioner kroner, at vi ikke sørger for, at den behandling bliver givet med det samme.
Så der mener vi også, at der skal være en »skal«-bestemmelse, i forhold til hvor lang tid man kan stå på en venteliste.
Det er at ligestille med sundhedsområdet.
Det er jo derfor, at vi laver sammenligningen.
Man skal bruge nogle af de redskaber, man har på sundhedsområdet, også på socialområdet.
Så kunne vi godt tænke os, at vi gik videre ned ad underretningssporet.
Det vil sige, at der bliver lagt klare standarder ind for, hvor meget vi forventer en kommune gennemsnitligt underretter.
Det var, hvad jeg kunne nå på 1 minut.
May-Britt Kattrup (LA), 2019-02-19:
Tak for det.
Men der bliver jo netop gjort nogle indsatser på de her områder.
Og vi er enige om, at der er nogle kommuner, der ikke gør det godt nok.
Ordføreren sagde selv, at 80 pct. gør det godt, og at 20 pct. gør det dårligt.
Hvorfor så lægge et regelsæt ned over alle dem, som gør det godt, altså de 80 pct., i stedet for at lave en målrettet indsats over for de 20 pct., som så ikke gør det godt nok, og som kunne gøre bedre brug af de indsatser, som vi allerede har sat i gang?
Pernille Rosenkrantz-Theil (S), 2019-02-19:
Nu bad du lige før om en remse over »skal«-bestemmelserne, så det var dem, jeg tog der.
Ellers er det faktisk præcis det princip, som vi lægger op til i vores udspil, altså vores »fingrene væk«-udspil, hvis du gerne vil læse op på det.
Men det, det går ud på, er faktisk meget præcist at kunne give frihedsgrader, også frihedsgrader, som ikke findes i dag, til kommuner, der lever op til bestemte standarder, men at man så læner sig mere ind over bordet i forhold til dem, der ikke lever op til standarderne.
Så noget af det, vi lægger op til i vores »fingrene væk«-reform er faktisk præcis det, at man kan have differentierede værktøjer, i forhold til hvordan man skrider ind over for kommunerne.
Det er ikke det samme som »skal«-bestemmelserne.
Det er ligesom et andet regime.
Jane Heitmann (V), 2019-02-19:
Tak for det.
Jeg kan forstå på ordføreren, at Socialdemokratiet gerne vil have et opgør med de nationale test og med karakterskalaen, og at man gerne vil have et mindre fokus på karakterer.
Det kan alt sammen give rigtig god mening, men jeg vil egentlig bare gerne sådan i al fredsommelighed spørge ordføreren: Hvad kan vi lære af de eksamens- og prøvefri friskoler?