Josephine Fock (ALT), 2017-04-28:
Tak for det.
Jeg vil sige tak til Dansk Folkeparti for at tage initiativ til den her forespørgselsdebat i dag.
Jeg synes altid, det er relevant, at vi diskuterer, om vi er gode nok til det, vi nu gerne vil gøre her i Danmark, og det, forespørgselsdebatten adresserer, er jo beskæftigelsen for personer med udenlandsk oprindelse i Danmark.
Vi havde i 2015 cirka 170.000 fuldtidsbeskæftigede personer med udenlandsk statsborgerskab på arbejdsmarkedet, og de bidrager jo i den grad til det danske samfund.
Danmark vinder stort på, at vi er et attraktivt land for dygtig arbejdskraft, og mange danske virksomheder er dybt afhængige af at kunne tiltrække specialiseret, dygtig og kvalificeret arbejdskraft på tværs af grænser.
Så det er vigtigt at slå fast, at der er masser af udenlandsk arbejdskraft, som via arbejdsmarkedet bidrager til Danmark, og som vi skal huske at værdsætte.
Så ser verden i disse år historisk mange flygtninge, og derfor har vi også i Danmark oplevet at skulle tage et større ansvar end vanligt, i hvert fald i en periode.
Historisk har vi ikke været gode nok til at integrere flygtninge på det danske arbejdsmarked.
Men så synes jeg, det er ærgerligt og hindrende, når vi ofte hænger fast i historikken og kaster håndklædet i ringen og konstaterer, at det er en opgave, vi ikke kan klare.
Vores dårlige historik er funderet i en masse dårlige beslutninger og tilgange, og jeg synes, det er forkert at sige, at vi ikke har lært af dem, og at vi står over for en umulig opgave.
Danmark er et af verdens mest lykkelige, velfungerende og rige lande, og derfor synes jeg, det er helt klart, at vi kan integrere mennesker med en anden baggrund på vores arbejdsmarked, og vi er allerede godt i gang.
Nye tal viser, at antallet af flygtninge og familiesammenførte til flygtninge, som har fået job, er tredoblet.
Vi har fået en trepartsaftale, som har gjort meget.
Vi har et civilsamfund og privatpersoner, der løfter en kæmpe opgave med at hjælpe vores nye borgere til rette.
De vil gerne.
Vi er dybt afhængige af det engagement fra såvel civilsamfund som virksomheder, for det er jo dér, ude i virkeligheden, at livet leves og den rigtige integration foregår.
Så jeg vil gerne her fra talerstolen også sige en stor tak til alle de mennesker og virksomheder, som bidrager til det her.
Et godt eksempel på, hvad vi som politikere kan gøre for at sikre bedre rammer, er bl.a. trepartsaftalen.
Før var det sådan, at alt, alt for mange flygtninge imod deres vilje blev erklæret ikke jobparate, fordi de ikke kunne dansk fra dag et og derfor bl.a. ikke kunne logge ind på Jobnet og søge job.
Det var jo helt tosset, og derfor blev det heldigvis også lavet om.
For lidt over et år siden var det kun 3 pct., der blev vurderet egnet til et job, og de blev altså forhindret i at arbejde, bl.a. fordi de ikke talte dansk fra dag et.
I dag er der en langt større andel arbejdsløse flygtninge, som erklæres jobparate, end arbejdsløse med dansk statsborgerskab.
Det siger sig selv, at sådan en ændring også har en effekt på, om det kan lykkes at få folk i arbejde.
Så det går fremad.
Vi er altså på rette vej.
Samtidig må vi heller ikke ryge i den anden grøft, for det nytter ikke noget bare at gøre mennesker, der reelt ikke kan arbejde på grund af fysiske eller psykiske udfordringer, jobparate på papiret.
Og vi er også nødt til have forståelse for, at der er mennesker i den her gruppe, der har så meget med i bagagen, at det ikke er et arbejde eller vores nedbrydende kontanthjælpssystem, de har brug for.
Det er også en forståelse, vi må have med, når vi nærmest med månedlige mellemrum skal have opgjort de allernyeste tal for, hvor mange mennesker der er kommet i arbejde efter 1 år i et helt nyt land som krigsflygtninge.
Nogle gange er det, som om vi slet ikke kan forstå og acceptere, at det her er en opgave, der kræver vilje, men også tid.
Endelig kunne jeg godt ønske, at vi ikke reducerede integrationsdebatten til kun at være et spørgsmål om hurtig beskæftigelse.
Det er også uddannelse, det er hverdagstrivsel, det er kulturforståelse, det er gode fællesskaber, det er naboskaber, det er kollegaskaber osv., som i én stor samlet pakke gør, at mennesker – nye mennesker i Danmark – bliver godt integreret.
Vi skal værdsætte og vi skal sørge for, at der er en konstant beskæftigelsesindsats.
Vi skal bakke op om den beskæftigelsesindsats, og vi skal ikke modarbejde den.
Så for at opsummere og gøre det helt kort: Vi er verdens lykkeligste, rigeste og mest velfungerende land, og selvfølgelig kan vi gøre det meget bedre, end vi har gjort det historisk.
Jeg mener, vi er rigtig godt på vej.
De udfordringer, vi står med, er nogle, vi kan løse, hvis vi gør det i fællesskab.
Og derfor vil jeg også til afslutning sige, at vi jo er med i det forslag til vedtagelse, som Socialdemokratiets ordfører præsenterede tidligere i ordførerrunden.
Tak for det.