Karina Lorentzen Dehnhardt (SF), 2020-05-19:
Tak for ordet.
I ethvert demokrati er det væsentligt, hvordan et parlament kan sikres en uafhængig rådgivning og en juridisk vurdering.
Vi har rigtig dygtige jurister i Justitsministeriet, men de betjener jo først og fremmest ministeren, og det efterlader Folketinget i en lidt svær situation.
I hvert fald kan man jo nok ikke lige forvente, at lovafdelingen i Justitsministeriet skal sige: Det her lovforslag, vi har sendt frem, strider desværre mod grundloven.
Samtidig må vi sige, at der de senere år har været konstant pres på konventioner, og der har også været en øget lyst til, tror jeg, at tage en procesrisiko – det udtryk har jeg hørt et par gange – og det har jo medført, at der kan være begrundelser for at få en ekstra vurdering ud over den, som ministerierne leverer, af, om en lov lever op til grundloven.
Det gælder også vores internationale forpligtelser, og her tænker jeg selvfølgelig på menneskerettighederne og på EU-retten.
SF har faktisk tre gange tidligere fremsat et forslag om et forfatningsråd, som skulle kunne levere den her uvildige rådgivning af Folketinget.
Det er godt nok ved at være nogle år siden: første gang i 1991, tror jeg.
Alle gange er forslaget desværre kuldsejlet.
Vi synes stadig, at ideen er god, for ud over at kunne give en second opinion kan et forfatningsråd noget meget vigtigt, som det ministerielle synspunkt måske ikke kan, nemlig åbent at fremlægge overvejelserne pro et contra.
Og det er nok så vigtigt, at man kender overvejelserne og eventuelle uenigheder, men under alle omstændigheder vil der jo være tale om et råd, fordi det i sidste ende er domstolene, som skal afgøre, om en lov er ulovlig.
Det skete f.eks. i Tvindsagen.
Så bundlinjen er, at vi synes, at ideen om et forfatningsråd er god, men vi synes, at den udgave, som Dansk Folkeparti har fremlagt her, måske er en lidt sparsom udgave af det, SF engang foreslog.
Hvis et råd skal oprettes, skal det i hvert fald sikres, at vi vurderer ikke bare grundloven, men også forholdet til menneskerettighederne og EU-retten, som jo fylder mere og mere, og som også ligger som en grundlæggende præmis i dansk retstradition i dag.
Det er i øvrigt en idé, som to tidligere socialdemokratiske justitsministre har tilsluttet sig, og også den nuværende højesteretsdommer Jens Peter Christensen har været fortaler for det her forslag.
Vi er måske også en lillebitte smule lorne ved, at et kommende råd med DF's forslag ser ud til at skulle hente sin stab i Justitsministeriet, eller i hvert fald er det dem, som skal være med til at udnævne, hvem der skal sidde i rådet.
Og det er jo egentlig de jurister, som man ønsker at udfordre med det her.
Jeg har været tilbage og kigge på SF's gamle forslag, og vi foreslog at hente to fra de juridiske fakulteter, to fra advokatstanden, to fra domstolene plus en formand.
Vi synes jo, det er afgørende, at sammensætningen af sådan et forfatningsråd fremstår både med den nødvendige autoritet, men også med en oplevet uafhængighed og en vis sagkundskab.
Så SF kan i hvert fald ikke støtte forslaget, som det ligger her.
Vi synes stadig væk, det er en rigtig god idé.
Vi synes, vi skal arbejde videre på det, og så kan det jo være, at vi sammen kan nå frem til måske en beretning eller et eller andet, et fælles fodslag, om det her forslag.
Som bekendt er tillid jo godt, men risikoen for kontrol er langt bedre.