Pernille Rosenkrantz-Theil (S), 2023-04-14:
Og så siger man, at personer ikke betyder noget i politik.
Jeg skulle hilse at sige, at der er enkelte partier, der er skiftet over i nogle andre positioner efter valget, og sådan skal det jo også være – at man kan det – men det er lidt overraskende at følge med i den udvikling.
Det her er nuancernes holdeplads.
Nu var der nogle, der blev enormt sure over, at der blev fortalt anekdoter heroppefra, og så vil jeg fortælle noget af det der helt personlige, som man egentlig overhovedet ikke burde fortælle heroppefra.
Men jeg har faktisk virkelig ikke kunnet sove i nat, og det var, fordi det her er så alvorligt.
De gange, hvor jeg ellers har haft det på den måde, har været de gange, vi har sendt soldater i krig fra det danske Folketings side.
Det synes jeg også har været nogen af de allertungeste og allersværeste beslutninger at træffe.
Det her har samme kaliber.
Det er jo, fordi jeg mener, at det værste justitsmord, man kan begå mod mennesker, er at tage deres børn fra dem uretmæssigt.
Omvendt mener jeg, at det værste justitsmord, man kan begå mod børn, er ikke at fjerne dem, hvis de har behov for at få skabt en anden livsbane.
De to ting er til stede samtidig, når vi taler om det her.
Jeg mener godt, de ting kan være til stede samtidig.
Jeg mener godt, man kan insistere på at undgå begge.
Jeg er faktisk enig, når der bliver sagt, at den gældende lovgivning ikke bliver overholdt.
Det er da et kæmpeproblem – det er da et kæmpemæssigt problem, at der bliver begået så mange fejl, som tilfældet er.
Heldigvis er det ikke fejl i anbringelsesgrundlaget – det skal vi lige have med – for det er rigtigt, at der findes enkelte sager, hvor børnene er blevet fjernet uretmæssigt, men langt de fleste af de fejl, der omtales, er procedurefejl.
Men de må da heller ikke ske.
De procedurer er jo ikke lavet for sjov.
De er jo sådan set lavet, fordi der er mennesker, der skal høres: Børnene skal høres, forældrene skal høres.
Så det at lave procedurefejl er rigtig alvorligt.
Og så er det jo ikke bare alvorligt, men jo decideret livsødelæggende de gange, hvor det også handler om, at der har været fejl i selve anbringelsesgrundlaget.
Der er det jo livsødelæggende både for barnet og for forældrene.
Den holdning kan efter min mening godt være til stede.
Og det gør de partier, der har skrevet under på den her aftale, vel også.
Ellers havde man vel ikke skrevet under på den.
For med den her aftale er der sat et betydeligt millionbeløb – 300 mio. kr. – af til at anbringe flere børn.
Det vil sige, at de partier, der har været med til at indgå den her aftale, jo med åbne øjne har sagt ja tak til flere anbringelser.
Det er jo ikke alle mulige anbringelser.
Det, der koster de 300 mio. kr., er den automatiske søskendeundersøgelse.
Der er nemlig ikke nogen automatik i, at søskende bliver anbragt.
Så uklogt er Folketinget heldigvis ikke.
For Folketingets partier kan godt, når man sidder inde i forhandlingslokalet, se alle nuancerne.
Selvfølgelig kan der være familier, hvor der er behov for, at det ene af børnene bliver anbragt – selvfølgelig kan det være sådan.
Men i rigtig mange familier vil det være sådan, at der, hvor det er giftigt for storesøsteren, er det det også for lillesøsteren.
Og de nuancer synes jeg man har fundet en rigtig fin balance i ved at sige, at det, der skal være automatik omkring, er søskende undersøgelsen , altså det, at man går ind og kigger på søskende.
Så er det fuldstændig rigtigt, som fru Katrine Daugaard siger, at det kan man da sagtens gøre ifølge den lovgivning, der allerede gælder.
Ja, man kan gøre det, men man skal ikke gøre det, og man skal heller ikke forklare, hvorfor man ikke har gjort det, og man skal heller ikke forklare, hvorfor man ikke har anbragt de andre søskende.
Jeg vil sige det sådan, at hvis jeg som minister stod og sagde det samme, som LA og DF har sagt heroppefra, nemlig at det bare er den nugældende lovgivning, der skal overholdes – det er bare den nugældende lovgivning, der skal overholdes – ville alle sammen og med rette opfatte det som total ansvarsforflygtigelse.
Og det mener jeg faktisk også det ville være.
Der er også en del af det her, der handler om lovgivning, der ikke er god nok, og det er jo derfor, vi skal stramme bardunerne med noget lovgivning.
Så er der rigtig meget af det, der handler om kommuner, der ikke efterlever den lovgivning, der er – enig – og det er jo derfor, det her er nuancernes holdeplads.
Men jeg mener, at det er ansvarsforflygtigelse fra Folketingets side, hvis man vurderer, at Folketinget overhovedet ingen skyld eller ansvar har i den her sammenhæng, at lovgivningen er helt perfekt, så det stykke arbejde, vi har lavet fra Folketingets side, er helt perfekt, men kommunerne har hele ansvaret, fordi de ikke gør det godt nok.
Nej, nej, den går altså ikke.
Jeg mener, at en del af ansvaret ligger herinde på Christiansborg og ligger i de regler og rammer, vi har givet på det her område.
Nej, det er jeg sådan set ikke uenig i, men nu var det jo ikke det, ordføreren sagde heroppefra.