Marianne Bigum (SF), 2023-03-14:
Mange tak for ministerens redegørelse og mange tak for ordet, som jeg tager på vegne af hr. Karsten Hønge, som er vores ordfører på området.
Først og fremmest synes jeg, det er utrolig vigtigt, omend trist, at redegørelsen tager sit udgangspunkt i noget af det, som vi længe har kunnet se, nemlig konsekvenserne af klimaforandringerne, som er særlig voldsomme i de arktiske områder.
Når isen smelter, går det ikke bare ud over befolkningen; det går også ud over utrolig sårbar natur, og det går ud over kloden, i og med at havet stiger.
I Arktis vil geografien ændre sig markant; det har den allerede gjort de seneste årtier.
Når isen forsvinder, vil der opstå helt nye geostrategiske muligheder i en region, hvor rigsfællesskabet spiller en enormt stor rolle.
Det er en region, hvor afspænding og ro synes erstattet af spænding og konflikt efter Ruslands ulovlige invasion af Ukraine.
For Rusland er i den grad til stede i Arktis og vil være det fremover, uanset hvordan landets overgreb på Ukraine ender og staten efterfølgende retsforfølges.
Klimaforandringernes tydelighed i Arktis har i mange år gjort det klart, at stater har måttet samarbejde i regionen.
Det er et samarbejde, der dog har måttet sættes på pause efter den russiske invasion.
Men ikke kun Rusland kan blive et problem for fremtiden.
Det er kun et par år siden, at Kina vedtog en arktisstrategi, og landet definerer sig nu med det nyopfundne og absurde begreb nærarktisk stat.
Samtidig har Kina igennem mange år forsøgt at få foden i døren ind til Grønland og Færøerne med lukrative tilbud til gengæld for kontrol med mineraler, råstoffer og fisk.
Det er forsøg, som næppe vil stoppe, sådan som Kinas selvbevidsthed om egen magt tager til i disse år.
Udfordringer i de arktiske egne tårner sig op som et isbjerg, og måske er vi kun i stand til at se de og dem, der ligger oven vande.
Men en ting er helt sikkert: Klimakrisens konsekvenser vil gøre isbjergene mindre, men problemerne større.
Nye sejlruter, som polarforskere og opdagelsesrejsende aldrig rigtig fandt, vil om få år være blotlagt for verdenshandelen, og den, der fremover kan kontrollere de arktiske have, vil kunne kontrollere store dele af den.
Det er et skræmmende perspektiv, som vi allerede nu bør handle på.
I den anledning vil jeg gerne kvittere over for den grønlandske regering ledet af SF's søsterparti, der i denne periode både har valgt, at Grønland skal tilslutte sig Parisaftalen, og at planerne om et hasarderet olieeventyr skal skrinlægges.
Det ville være næsten tragikomisk, at man skulle bore efter olie det sted på Jorden, som rammes hårdest af klimaforandringerne, mens man i øvrigt i resten af verden netop i de her år bør søge – og nogle steder også søger – væk fra fossile brændstoffer.
Det er mere af den slags handling, der er brug for.
Vi har ikke meget tid.
Vi har et særligt ansvar for at sikre en bedre arktisk fremtid, ikke kun når det gælder om at stoppe de voldsomme temperaturændringer, men også om det særlige ansvar, vi har i rigsfællesskabet.
Søværnet spiller en stor rolle i ikke bare suverænitetshåndhævelsen af kongeriget, men også når det gælder sikringen af miljøovervågning, redningstjeneste, fiskeriinspektion og mange andre vigtige opgaver.
Det er noget, som bør styrkes og udbygges.
Truslen fra klimakrisen og et aggressivt, voldeligt Rusland kræver det simpelt hen.
Man kan hurtigt blive bedrøvet over alle disse negative udsigter, men det må vi ikke lade os knække af.
Vi skylder hinanden og klodens fremtid at gøre det rigtige og overlevere et bæredygtigt Arktis til de kommende generationer.
Vi skal inden så længe i gang med en ny arktisk strategi, og en strategi for Arktis kan også blive starten på en ny strategi for, hvordan vi samarbejder i rigsfællesskabet.
Nu har vi faktisk en chance for at vise, at vi mener det alvorligt, når vi taler om modernisering af forholdet mellem de tre nationer, de tre folk, som udgør rigsfællesskabet.
Nu kan vi i praksis udvide Grønland og Færøernes udenrigspolitiske handlerum, og det kan netop være et vigtigt skridt imod et rigsfællesskab med mere ligeværd og gensidig respekt – et rigsfællesskab, der kigger fremad mod de udfordringer og muligheder, der vil komme, og et rigsfællesskab, der med tiden ønsker at bruge den fælles, men også konfliktfyldte, historie til konstruktivt at komme videre sammen.
For vi opnår langt mere sammen end hver for sig.
Så lad os inddrage de to mindste af de tre nationer endnu mere, end vi gør det i dag.
Tak for ordet.