Jeppe Søe (M), 2023-02-09:
Jeg kunne vel i virkeligheden have holdt den samme tale, som jeg holdt forleden, men jeg synes, at der er nye ting i det her borgerforslag, som bl.a. peger på noget politikerlede, og det vil jeg egentlig gerne have lov til at tale om.
Borgerforslaget er stillet på baggrund af regeringens beslutning om at bede arbejdsduelige danskere, herunder altså også politikerne, om at bidrage til fællesskabet i 7,4 timer årligt med den konsekvens, at vi ikke længere har fri på det, der fremover bare vil være en helt almindelig fredag.
Jeg har svært ved at se proportionerne i det her forslag.
Til gengæld kan jeg godt få øje på politikerleden, både her i forslaget og i de sociale mediers kommentarspor, og jeg forstår det til dels.
Det er ikke nogen særlig god historie, at vi her på tinge faktisk gør, hvad vi kan.
Det er en bedre historie, at nogle få i samfundet er forfordelt, og den slags historier giver os i øvrigt mulighed for, at vi kan stå sammen om at dyrke en mistro og en misundelse, der samtidig nedgør andres indsats.
Det er ærgerligt, at vi er mange, der fungerer sådan.
Det er fristende at placere ansvar.
Det skal vi som politikere bære – helt enig, jeg tager det gerne.
Jeg synes fortsat, det er rimeligt, at alle danskere bidrager i flok.
Jeg tænker, at vi ville blive genvalgt, hvis vi indførte et par ekstra helligdage, men politik må aldrig være styret af forsøget på at skaffe bedre målinger.
Det her er vores politiske vurdering, det er vores valg, og det står vi på mål for.
Alle, der står på den her talerstol, har kæmpet for at stå her, og vi står her alle, fordi vi står for noget.
Ingen af os har interesse i at lægge snubletråde ud for danskernes livsglæde, men vi er nu nogle, der tager ansvar for at bevare den livsglæde, også selv om det koster noget.
Det kræver besindelse og det kræver nuancer at få øje på, at det, vi forsøger at pege på her, ikke er det, de fleste drømmer om, men der er trods alt også en del, der måske kan se, at det er nødvendigt.
Andre løsninger ville ramme skævt og fremprovokere samme reaktioner, dog kun fra de få, der så blev ramt.
Nu opfordrer vi til, at alle sammen bidrager.
Det er trods alt et lille offer, når en nødvendig indsats bliver fordelt ligeligt på millioner af danskere.
Det er lidt over et minut ekstra om dagen at arbejde, og man får løn for det.
Det kan man være uenig i; det er også en del af et levende demokrati.
Men hav nu tillid til jer selv.
Hvis den politiske proces i Danmark skal fungere, kræver det, at vi har tillid til hinanden.
Tilliden til den politiske proces skal vi nok arbejde en smule på at genoprette, men med jobbeskrivelsen som politiker følger den konsekvens, at man må stå på mål for det, der fra min stol somme tider ligner en meget urimelig udlægning af indsatsen, vi politikere lægger.
Jeg anerkender, at danske politikere har rigtig fine vilkår.
Jeg er også indstillet på, at der måske er vilkår, der kunne trænge til et eftersyn og et gennemsyn, men grundlæggende er vilkårene for mig at se til at forstå, og de står mål med indsatsen og ansvaret.
Vi politikere, hver og en, gør faktisk, hvad vi kan.
På fredag er der fællesspisning i 3. klasse på Nørholm Skole i Nordjylland.
Min søn Villum går i den klasse.
Han ville ønske, at jeg kom til det arrangement, som for ham er ugens væsentligste.
Det gør jeg ikke, for jeg kan ikke nå det, og sådan må det være, for det er en del af jobbet.
Vi politikere bliver faktisk på arbejdet, til vi er færdige, og når vi ikke er i salen, hvilket man jo kan se på tv-billederne at vi ikke altid er, ja, så er vi måske hjemme på det, vi før kaldte weekend, inden vi blev valgt – for så er der lovstof med i tasken, der skal gennemgås inden næste uges forhandlinger.
Jeg siger ikke, at vi skal hyldes ekstraordinært for indsatsen.
Jeg påpeger bare, at de fleste politikere faktisk har empirisk belæg for at udtale sig om det at yde en ekstra indsats, også når det somme tider er ubelejligt.
Hvis vi gennemfører borgerforslaget, har vi fundet i omegnen af 15-20 mio. kr. årligt.
Så mangler vi fortsat et par milliarder, nemlig 2,8 mia. kr. Så kunne det næste borgerforslag måske lige pludselig lyde, at alle danskere skulle bidrage med 10 pct. af deres bruttoløn.
Det sidestiller os jo så i indsatsen, men det ville være et useriøst forslag, og i øvrigt, når nu vi er ved det, ville det nok bryde lidt med den danske model.
Vi har fundet en løsning.
Den er ubelejlig i værste fald.
Det koster ikke noget andet end tid, nemlig et minut dagligt.
Den har vi altså alle sammen at give af i svære tider.
Jeg vil gerne bidrage.
Jeg tillader mig helt ligefremt at rette samme appel til alle andre om også at bidrage.
Lad os gøre det i fælles flok, hver og en, og trække Danmark i en meningsfuld retning.
Det er en mulighed, vi har.
Det er sådan, vi løser de udfordringer, vi har.
Det er en forpligtelse.
Vi kan altså godt det her sammen.