Trine Pertou Mach (EL), 2025-04-11:
I onsdags, den 9. april, gik flaget på halv stang på officielle bygninger i Danmark.
Det var en smuk og værdig markering af 85-årsdagen for den sidste gang, kongeriget Danmark blev militært invaderet af en brutal og hensynsløs stormagt uden respekt for folkeretten og staters territoriale integritet.
Den 9. april var samtidig 84-årsdagen for, at den danske ambassadør Henrik Kauffmann i 1941, et år inde i den tyske besættelse, underskrev den første aftale, der gav USA vidtgående baserettigheder i Grønland.
I dag er situationen så den, at USA's præsident har erklæret, at det er nødvendigt for ham at overtage Grønland af hensyn til verdensfreden og international sikkerhed og ikke mindst for at beskytte grønlænderne.
Han siger, at han tror, at det vil ske, og at han ikke vil udelukke at bruge militær magt for at gennemføre sin plan.
Paradoksalt nok er der nærmest ingen grænser for de militære aktiviteter, som USA, hvis de ville, kunne udfolde i Grønland efter den gældende aftale, altså den aftale fra 1951, som i øjeblikket er uopsigelig.
For som der står i aftalen, skal den forblive i kraft i samme tidsrum som den nordatlantiske traktat.
Så så længe NATO-traktaten består, har USA uopsigelige baserettigheder i Grønland efter en aftale fra 1951, da ingen drømte om at spørge grønlænderne, om de ønskede amerikanske baser i deres land.
Endnu mere paradoksalt er det, at vi i dag her i Folketinget behandler et beslutningsforslag og et lovforslag, som giver USA – den supermagt, der aktuelt truer kongerigets territoriale integritet og i øvrigt er gået til angreb på det, der er kernen i danske og europæiske sikkerhedspolitiske interesser, nemlig folkeret, suverænitet og samarbejde for fælles sikkerhed – meget vidtgående rettigheder på foreløbig tre flyvestationer i Danmark.
Det er et forslag, der grundlæggende bryder med årtiers konsekvente danske politik om, at vi ikke tillader stationering af udenlandske tropper i Danmark i fredstid.
Er det virkelig det rigtige svar at give til et USA, som truer med at annektere Grønland, mens Trump er klar til såkaldte fredsaftaler med despoten Putin hen over hovedet på Ukraine og Europa, og mens han smider håndgranater imod den i forvejen stærkt sårede internationale retsorden og det multilaterale system?
Heldigvis er der også andre end Alternativet og Enhedslisten, der har stillet sig selv det spørgsmål.
Den Konservatives forsvarsordfører, hr. Rasmus Jarlov, sagde allerede i februar til Berlingske – og jeg citerer: »Vi har behov for at finde ud af, hvor vi har USA, før vi sender sådan en aftale til afstemning.
Det er meget usikkert, hvor vi har amerikanerne.«
I dag har vi så lige hørt, at De Konservative støtter beslutningsforslaget.
Hvad er det egentlig, der er sket, siden hr. Rasmus Jarlov sagde sine kloge ord i februar?
Har vi fundet ud af, hvor vi har USA?
Er vi blevet overbevist om, at USA igen står skulder ved skulder med Danmark i støtten til Ukraines kamp mod den brutale russiske overmagt?
I dag viser en megafonmåling faktisk, at 47 pct. af de adspurgte er imod baseaftalen.
Så det er altså ikke kun på den yderste venstrefløj, at den her baseaftale bliver mødt med skepsis eller afvisning.
Jeg skal ikke lægge skjul på, at Enhedslisten hele tiden har været imod at stille dansk territorium til rådighed for USA, hvorfra de kan operere uden at spørge Danmark.
Men med valget af Donald Trump bliver det ærlig talt helt ubegribeligt for mig, at regeringen og et flertal i Folketinget ikke trækker i nødbremsen og i det mindste udsætter behandlingen af aftalen, indtil den rimelig kaotiske og eksplosive situation omkring Trumps territoriale trusler mod Grønland og andre lande er afklaret, ja, indtil vi har fundet ud af, hvor vi har USA.
Så længe Folketinget ikke har godkendt aftalen, er der ikke en gyldig aftale, men hvis vi vedtager den med et flertal i løbet af 1 måned eller 2, hænger Danmark på aftalen i 10 år, uanset om Trump annekterer Grønland dagen eller måneden efter, eller hvis USA vælger at forlade NATO.
Og så har vi i øvrigt brudt med det grundlæggende princip om, at vi ikke ønsker at have fremmede staters soldater stationeret på dansk jord.
Det havde vi end ikke, da den kolde krig var på sit allerkoldeste.
Europa har brug for fred og stabilitet og med tiden også afspænding, men med baser i Danmark og andre europæiske lande fra USA's hold har vi ikke længere mulighed for entydigt at bestemme selv.
USA er på vej væk fra det, vi står for, og derfor er det en virkelig uklog beslutning at invitere dem indenfor.
Faktisk mener jeg, at det er uansvarligt at åbne døren for en brutal stormagt, som ikke har vist sig synderlig villig til at spille efter de regler, vi vanligvis søger at efterleve.
At belønne Trump med en baseaftale er det forkerte at gøre, og Enhedslisten kan ikke støtte beslutningsforslaget.