René Gade (ALT), 2018-10-24:
Jeg vil istemme, hvad mine ordførerkolleger har sagt i forhold til det gode forarbejde, der er gået forud for det her lovforslag.
I Alternativet var vi netop kommet i Folketinget, da man i Skatteudvalget nedsatte den her arbejdsgruppe tværpolitisk, og som Venstres ordfører også sagde, var det Socialdemokratiet og Dansk Folkeparti, der gik forrest, men regeringen var med og forsøgte også at imødekomme ønsket om at gøre noget af det til virkelighed.
I dag bliver noget af det til virkelighed, selv om det sikkert er svært, når man sidder i regering.
Jeg tænkte, at det var lidt en alternativ ting at gå ind og arbejde på den her måde i Folketinget, og det er det også, for vi vil gerne det tværpolitiske, hvor vi lytter til det fornuftige hos hinanden, men det er jo fantastisk, at det ikke kun er os, der har opfundet den dybe tallerken, i og med at det allerede er sådan.
I Alternativet er vi tit ude at tale om en ny politisk kultur, og hvordan vi gerne vil arbejde i Folketinget generelt, og at vi skal huske at fremme forståelsen og måske få intrigerne dæmpet lidt en gang imellem, og det er der i hvert fald nogle andre partier der er gået forrest med i den her sag, og det tror jeg egentlig sker rigtig tit herinde.
Men det gør jo ikke, at vi ikke skal blive ved med at fremmane ønsket og fornuften i, at vi gør det noget mere.
Så generelt fuld opbakning til processen og lige så stor opbakning til ønsket om at mindske sort arbejde.
Det er for langt de fleste, som Liberal Alliances ordfører også nævnte før, næsten en daglig vurdering, om man skal vælge at betale sin skat, når man får udført opgaver i hjemmet, eller hvor det nu måtte være, fordi man kan synes, at skattetrykket er for stort, eller at staten sjusker med vores penge, eller at vi smider for mange væk i skat.
Den vurdering er bare ikke op til den enkelte, for man skal betale sin skat, og derfor er det også vores opgave som politikere at fremme glæden ved netop vores skattesystem.
Derfor duer det heller ikke, at vi står og tordner mod SKAT hele tiden.
I de her uger, i de her år ser vi jo, hvordan man fifler med skatten på et meget, meget højere niveau andre steder i samfundet, og der kan man en gang imellem spørge lidt retorisk: Kan det virkelig være rigtigt, at man skal være så krakilsk, når der er nogen, der får udført rengøring derhjemme for et lille beløb, eller når der er nogen, der får børn passet af nogle unge mennesker, eller hvad det nu måtte være.
Diskussioner om, hvor vores petitessegrænse er, havde vi også oppe i udvalgsarbejdet, og de diskussioner synes jeg er rigtig, rigtig interessante, for hvis vi skal blive ved med at have fuld tillid til, at det nytter at betale skat, og det gør det, for ellers får vi slet ikke mulighed for at opretholde det samfund, vi har i dag, så bliver vi også nødt til at kigge på, hvornår det er ret og rimeligt, om der er nogen grænser, hvor vi kan afgøre, om noget er en bagatelgrænse, og om noget bliver et skred.
Når alt det er sagt, må man bare sige, at så længe vi fra politisk hold er med til at stigmatisere staten – skråstreg – skattevæsenet – skråstreg – det offentlige, i forhold til at det er steder, hvor man misbruger folks penge eller misbruger den tillid, vi har givet – og jeg siger ikke, det er noget, der sker konsekvent eller alle steder, men det sker godt nok tit – så er vi med til at fremme den gruppe af mennesker i samfundet, som vi i de her uger hører om i finansverdenen faktisk har sådan et lille globalt minisamfund, hvor man har staten som det fremmeste djævlesymbol.
Det går helt tilbage til Ayn Rand, altså tænkeren, om hvem jeg må sige, at ligegyldig hvor liberale aner jeg kan have inderst inde i kroppen, er det godt nok svært at lytte til den kvinde for så mange år siden uden at få lidt skælven i kroppen.
Og der vil jeg bare sige, at der har vi et kæmpe ansvar, når vi står her på talerstolen, og når vi kommer med politiske forslag.
Vi skal ikke understøtte en fortælling om, at skat og staterne – i særdeleshed den danske, for den kan jeg ligesom bedst stå på mål for i forhold til så mange andre – er et problem, og at man skulle privatisere i stedet for at ansætte dygtige medarbejdere i den offentlige sektor, for nej, det er det ikke.
Nogle gange giver det super god mening, andre gange gør det ikke.
Der er altså skabt en gruppe af rigtig, rigtig dygtige og intelligente mennesker rundtomkring i verden, der kan flytte rundt på meget, meget store beløb, der gør det her sorte arbejde til pebernødder, medmindre man summer det hele op, men det er jo pebernødder for den enkelte borger med hensyn til sommerhuse eller rengøring.
Det bliver sværere og sværere at opretholde den moral og den tillid herhjemme i Danmark, så længe vi giver frit spil for de store strukturelle problemer, som der er i forhold til spekulation i at snyde skattevæsenet, snyde stater rundtomkring i verden.
Det er vi heldigvis alle sammen enige om herhjemme i Danmark, når krisen kradser og problemerne raser, som vi ser i DR's fantastiske programmer om det, og når journalisterne i de frie medier bakker op om, at nu skal der altså gøres noget ved det.
Men tænk nu, hvis vi kunne hjælpe det lidt på vej og understøtte det lidt.
Bl.a. har Enhedslisten og sikkert også mange andre partier herinde, SF ved jeg også har været aktiv på det felt, i mange år har været ude at kritisere banksystemet for, hvordan det fungerer.
Jeg er bankmandssøn, og min mor er også uddannet i en bank, jeg har selv været fejedreng, og min storebror har sikkert også arbejdet i Jyske Bank, for det har vi næsten alle sammen i Silkeborg.
Så jeg har ikke noget imod bankerne, men det er da et problem, at det er så farligt at tale om, hvordan bankerne fungerer, så man slet ikke tør røre ved dem, før det står overalt, så man ikke kan undgå det.
Så ja til forslaget om mindre sort arbejde.