Holger K. Nielsen (SF), 2018-12-13:
Jeg ved ikke, om jeg vil sige tak for den her forespørgsel.
Jeg synes godt nok, at det er en noget vidtløftig debat, vi har haft, og selve forespørgslen er også mildest talt noget bred i kanten.
Vi har været omkring mange steder.
Hr. Søren Søndergaards indlæg om Rojava var faktisk et af de mere relevante, synes jeg, og jeg kunne også godt tænke mig at holde et langt indlæg om Irakkrigen, som er en væsentlig årsag til, at mange flygtninge er kommet til Danmark, og hvor Dansk Folkeparti jo har et meget stort ansvar for, at flygtningesituationen er blevet ganske meget forværret.
Men jeg kan forstå, at det er en af de debatter, som vi vil få en del af.
Dansk Folkeparti havde jo ønsket sig, at de ville få et kæmpe fremskridt i meningsmålingerne på grund af deres såkaldte paradigmeskifte.
Det fremskridt er jo ikke kommet, og så forventer jeg, at det pres, man har fra Nye Borgerlige osv., gør, at vi nu skal have en hel serie af den her form for fuldstændig ligegyldige forespørgselsdebatter, som vi har her i dag, og som udelukkende har til formål, at Dansk Folkeparti kan stå og pudse pelsen og forsøge at fortælle vælgerne, hvor stram en politik de vil føre på det her område.
Men det hjælper ikke noget, og man kan ligesom spørge sig selv, om ikke livet er for kort til det.
Det er det sådan set.
Da man af almindelig interesse og høflighed er nødt til at sige noget, vil jeg godt nævne, at det, der kunne være målet for os, var, at vi kom væk fra den der meget ideologiske skyttegravskrig, vi har i det her land om de her spørgsmål.
Dansk Folkeparti har specielt en evne til at gøre alt, der har med udlændinge at gøre, til såkaldt værdipolitik, at gøre det til et spørgsmål om danske kristne værdier, kristendommen i forhold til islam, og jeg ved ikke hvad, altså få den der ideologiske skyttegravskrig ændret til almindelig politisk diskussion om løsning af konkrete problemer.
Der er problemer med integration, som vi er nødt til at forholde os til proaktivt, problemer med ghettoisering, parallelsamfund, med, at antallet naturligvis betyder noget i forhold til at kunne fastholde et dansk velfærdssamfund, alle de problemstillinger, også at flygtningeproblematikken betyder noget for Danmark, og det er vi nødt til at gøre noget ved.
Det drejer sig om alle de ting, som jo ikke kan diskuteres ud fra en meget overordnet værdipolitisk betragtning, men hvor man er nødt til at gå konkret ind i at se på, hvad vi kan gøre der, hvad vi kan gøre der.
Med andre ord, at udlændingepolitik bliver normal politik som alle mulige andre politiske områder, og at der ikke går, om jeg så må sige, pavlovske hunde i diskussionen, hver gang det emne kommer op, som der er en tendens til i det her Folketing, og hvor der er en ulidelig gentagelse af argumenterne.
Det er også det, vi har hørt i dag.
De argumenter og korte bemærkninger, der har været,
har vi jo altså hørt hundrede gange før, og jeg tror egentlig, at også vælgerne er lidt trætte af det.
Men så længe der er nogen, der mener, at de kan få profit af det, så vil det jo nok fortsætte.
Så det skal være mine betragtninger om det her.
Jeg kan godt stemme for den vedtagelse, som hr. Søren Søndergaard fremsatte, for jeg er stor tilhænger af, at vi skal have bedre kontakt med Rojava, og jeg tror også, det vil hjælpe noget.
Det andet kan vi ikke stemme for.