runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Ida Auken (RV), 2017-02-02:
Jeg vil gerne hjælpe Venstre med lidt klar kommunikation.
Jeg stillede ordføreren et simpelt spørgsmål, da jeg spurgte, om det så skal fjernes fra Venstres hjemmeside, at man foreslår, at strandbeskyttelseslinjen kun skal gælde, hvor der er sammenhængende natur, det vil sige kun ind til eksisterende bygninger eller offentlig vej, når man nu er gået væk fra det efter at have haft den her diskussion med sig selv?
Ville det ikke være godt ligesom for offentligheden, at Venstre ikke har en masse ting stående på sin hjemmeside, som man kunne tro var deres politik, når man nu ikke længere mener det?
Carsten Bach (LA), 2017-02-02:
Kystnærhedszonen, for lige at starte med den, som spørgeren også bringer ind i det her, ville vi gerne – det var også helt åbent og offentligt, da vi gik ind til forhandlingerne – helt have haft afskaffet.
Så er vi kommet med en række forslag i den her forbindelse på selve strandbeskyttelseslinjen, og vores indgangsvinkel til forhandlingerne var sådan set en ligestilling af de boligejere, der er langs med vores kyster, med andre boligejere rundtomkring i landet, og der skulle dermed også være en lokal administration af de her regler.
Via tilladelser fra de lokale myndigheder skulle der skabes de her forbedringer af de boliger, der er tale om, ganske almindelige forbedringer, vinduesudskiftninger og opførelse af drivhuse, sandkasser, gyngestativer osv.
Det skulle være mere end de her 10-15 m fra boligerne, men med et lokalt snit og med en vurdering af de lokale myndigheder.
Maria Reumert Gjerding (EL), 2017-02-02:
Som det også står i bemærkningerne til lovforslaget, kan man i dag udskifte vinduer osv. inden for gældende regler.
Skulle der stadig være en strandbeskyttelseslinje der, hvor den ligger i dag rundt i hele landet, eller ville Liberal Alliance ophæve den?
Hvis vi lige zoomer ind på strandbeskyttelseslinjen, hvad er så ordførerens holdning til den?
Carsten Bach (LA), 2017-02-02:
Spørgeren nævner gældende regler, men med dispensation, men med et statsligt overformynderi i forhold til, hvad man må, og hvad man ikke må på sin egen ejendom, og det er ifølge mig og Liberal Alliance ikke formålstjenligt, at staten på den måde lægger sin klamme hånd ned over privatsfæren.
Pia Adelsteen (DF), 2017-02-02:
Grunden til, at jeg egentlig ønsker at stille ordføreren et spørgsmål, er, at jeg også gerne vil have klarlagt de forskellige linjer, for jeg tror faktisk, der er mange ude i det danske land, som er en lille smule forvirret.
Det var jeg i hvert fald selv, da jeg blev miljøordfører, for vi har da ved ...
nej, det må man ikke sige, men vi har rigtig, rigtig mange linjer, for at sige det mildt.
Men det er jo korrekt, at der er en strandbeskyttelseslinje, som er 300 m, og så har vi den her kystbeskyttelseslinje – som er 3 km, altså på yderligere 2.700 m – hedder den, tror jeg nok.
Jeg kan aldrig huske, hvad de hedder, men vi har de der linjer.
Det, jeg egentlig vil spørge om, er: Når nu Enhedslistens ordfører påstår, at det var nemt nok at lave højbede og skifte vinduer, kan ordføreren så bekræfte, at der i hvert fald har været adskillige eksempler på, at man ikke måtte lave højbede, at man ikke måtte lave sandkasser, at man ikke måtte lave gyngestativer til børn osv. osv.?
De må ikke engang flytte deres terrasse.
Så det er bare det, jeg vil høre ordføreren om, om han kan bekræfte.
Carsten Bach (LA), 2017-02-02:
Populært sagt kan man måske sige, at man ikke må plante sine træer og buske, som man vil, i haver, når de ligger inden for strandbeskyttelseslinjen.
Og så tror jeg, det hedder kystnærhedszonen, når det er den anden zone, som spørgeren omtaler, og som vist rigtigt nok går 3.000 m, altså 3 km, fra vandkanten.
Det er fuldstændig korrekt.
I forhold til dispensationen vil jeg sige, at der jo også i den forbindelse er et mørketal i det, der bliver fremsat, for langt de fleste af dispensationsansøgningerne er blevet imødekommet.
Trine Torp (SF), 2017-02-02:
Tak for det.
Jeg synes ikke, at ordføreren helt svarede på fru Maria Reumert Gjerdings spørgsmål omkring det her med strandbeskyttelseslinjen.
Der var et svar, der handlede om, at det skulle være op til kommunerne, altså en lokal beslutning.
Men betyder det, ordføreren siger, så, at der ingen grænser skal være for, hvad kommunerne må give lov til af byggeri inden for strandbeskyttelseslinjen?
Carsten Bach (LA), 2017-02-02:
Først og fremmest ville vi gerne have, at der var væsentlig mere lokaldemokrati over det her.
Præcist hvordan reglerne skulle udformes, er, kan man sige, jo også en del af drøftelserne imellem aftalepartierne.
Der skal trods alt 90 mandater til for at ændre på det her.
Men f.eks. kunne man starte med at rulle tiden tilbage til 1990'erne – jeg kan ikke det præcise årstal – hvor det blev trukket ned over hovedet på de mennesker, der bor fra 100 m til 300 m, altså i de 200 m inderst af strandbeskyttelseslinjen.
Det kunne man da starte med at rulle tilbage; det ville formentlig kunne afhjælpe situationen en lille smule.
Trine Torp (SF), 2017-02-02:
Jamen jeg kender alt til det der med, at man som aftaleparti må give og tage, men jeg kunne godt tænke mig sådan at høre om Liberal Alliances ønskescenarie.
Hvis LA selv kunne lave lovgivningen, hvordan skulle det så være?
Pia Adelsteen (DF), 2017-02-02:
Man skulle bare søge dispensation.
Og der kan man jo så sige det, som vi i hvert fald synes i Dansk Folkeparti, at det er rigtig godt, at vi ikke længere behøver at besvære borgere og bureaukratiet, for at sige det mildt, netop med at søge dispensationsordninger til noget, som alle åbenbart altid får dispensation til.
Så kan vi jo lige så godt bare lovliggøre det og sige, at det må man godt.
Og det er vel egentlig det, vi først og fremmest har gjort, selv om jeg tror, at både Dansk Folkeparti og Liberal Alliance havde ønsket at gå videre.
Maria Reumert Gjerding (EL), 2017-02-02:
Jeg vil bare gerne spørge Liberal Alliances ordfører om noget: Hvordan skulle den her aftale se ud, hvis den ifølge Liberal Alliance skulle være tilstrækkelig ambitiøs?
Lad os sige, at Liberal Alliance skulle skrive den selv, og hvordan ville det så se ud med strandbeskyttelseslinjen, hvordan ville det se ud med kystnærhedszonen, skulle den helt ophæves for hele landet, eller hvordan skulle snittet lægges, for at vi fik sådan en aftale, som efter ordførerens mening ville være ambitiøs?
Erling Bonnesen (V), 2017-02-02:
Vi har haft en række ting, også på vores hjemmeside, som man kunne få debatteret, og nu er vi så ved at være ved vejs ende.
Alle partier ajourfører jo sine hjemmesider, og det er da klart, at Venstre selvfølgelig står på mål for de beslutninger, vi til syvende og sidst får truffet her i Folketinget.
Erling Bonnesen (V), 2017-02-02:
Tak for det.
Jeg synes, det er godt, at vi, efterhånden som vi kommer frem i debatten, får slået fast, at der ikke er nogen, der vil plastre det hele til med beton derude i strandbeskyttelseslinjen, og at vi skal passe godt på det.
Og når vi efterhånden kommer tættere og tættere på det, er det jo også, fordi Enhedslistens ordfører for at prøve at bevare det her mystiske billede er nødt til at tage de her ti konkrete forsøgsprojekter som eksempel.
De ligger sådan set fast, og dem står vi fuldstændig på mål for.
Men vi nærmer os noget, der kunne kaldes hykleri, for hvad var det egentlig, der startede det her med de ti konkrete forsøgsprojekter?
Det var, at der var en socialdemokratisk ledet regering bakket op af lige præcis Enhedslisten, som vi på baggrund af pres fra os i Venstre fik til at sætte gang i undersøgelser for netop at nå frem til en beslutning, der ville føre til, at vi kunne få de her ti konkrete projekter.
Enhedslisten har selv været med til at sætte det her i gang, så det er jo rent hykleri, når man nu står og kritiserer det.
Maria Reumert Gjerding (EL), 2017-02-02:
Enhedslisten bakker ikke op om de kystforsøgsprojekter, der har været, ligesom vi var imod, at Venstre ville udvide ordningen endnu mere.
Erling Bonnesen skal nok få ordet igen, når jeg har talt færdig, bare rolig.
Jeg synes, det er vigtigt at sige, at der ikke er nogen, der snakker om at plastre alle kysterne til med beton.
For når en kommune får lov til at bygge et stort flot hotel med udsigt over vandet, er det det, der sker, for så bliver nabokommunen presset til også at ville have et tilsvarende forsøgsprojekt.
Så det, man åbner op for, er jo en glidebane i det, der i vores perspektiv, og heldigvis også i rigtig mange danskeres perspektiv, går i den helt forkerte retning i forhold til at beskytte det, der er så værdifuldt, både for turismen – det er der en turismeredegørelse der i øvrigt understøtter meget stærkt – men også for den danske befolknings mulighed for at komme ud og opleve noget natur, der ikke indeholder byggeri.
Erling Bonnesen (V), 2017-02-02:
Jamen jeg er glad for, at vi efterhånden har slået fast, at det er de her ti konkrete projekter, man bruger til at tegne det billede.
Og jeg tror efterhånden, det er meget tydeligt, at vi også i Venstre vil passe godt på vores kyster, så man netop kan komme ud og færdes ved strandene og nyde friluftslivet på mange forskellige måder.
For lige at komme tilbage til, hvordan det egentlig startede: Altså, det var da helt tydeligt, at Enhedslisten var parlamentarisk grundlag for den daværende socialdemokratiske regering.
Så Enhedslisten er medansvarlig for, at vi heldigvis fik gang i de her forsøgsprojekter.
Maria Reumert Gjerding (EL), 2017-02-02:
Enhedslisten var ikke med i den aftale, der skulle skabe mere byggeri ved kysterne.
Det synes jeg er vigtigt at holde fast i.
Så vil jeg bare sige, at det glæder mig utrolig meget, at Venstres ordfører er en så – hvad skal man sige? – lidenskabelig forsvarer af strandbeskyttelseslinjen.
For det, Venstre har foreslået, er jo det modsatte, nemlig at strandbeskyttelseslinjen skulle reduceres ganske markant.
Jeg tager det som et udtryk for, at man har lyttet til de massive folkelige protester, der har været, og set, at det her var en tabersag.
Pia Adelsteen (DF), 2017-02-02:
Tak for det.
Altså, jeg vil starte med at rose ordføreren for det maleriske sprog.
Det tror jeg at jeg har gjort mange gange før, og jeg synes, jeg vil sige, at når fru Maria Reumert Gjerding kommer op i den retorik, hygger jeg mig i hvert fald.
Jeg kan så ud fra den retorik forstå, at hvis det stod til Enhedslisten og vi havde et bart land i dag, ville der ikke blive bygget så meget som et skur inden for 300 m fra noget, der hedder vand.
Sådan opfatter jeg i hvert fald det, Enhedslisten siger: at der ikke skal bygges i den sidste frie natur, vi har.
Altså, det er virkelig malet op.
Nu er det jo sådan, at de projekter, der blev vedtaget under den socialdemokratiske regering – jeg tror oven i købet, det var 15 projekter, vi dengang gav bemyndigelse til at fru Kirsten Brosbøl kunne udpege – maks. ville fylde 15 km ud af de der trods alt 7.300 km kyststrækning, vi har.
Er det egentlig ikke okay at bruge en lille del til, at man kan lave noget udvikling netop i de områder, som har så desperat brug for, at der sker en udvikling?
Synes Enhedslisten ikke det?
Maria Reumert Gjerding (EL), 2017-02-02:
Der er to spørgsmål.
Først vil jeg sige, at vi tidligere har behandlet et forslag fra Enhedslisten om indførelse af naturzoner, så det er ingen hemmelighed, at vi ønsker mere sammenhængende natur, hvor naturen får mulighed for sin egen frie udfoldelse uden alverdens menneskelige udnyttelse og byggeri.
Det vil jeg godt være helt ærlig om; det er jo derfor, vi har fremsat forslag om det.
Jeg synes, man skal gå ind og læse den her analyse.
Jeg kan ikke huske, om det hedder turismeredegørelse, men det er i hvert fald en analyse af, hvad det er, der tiltrækker turister til Danmark.
Den synes jeg man skulle læse, for der er to ting, som der bliver lagt meget vægt på.
Det ene er netop naturen, det at opleve en uspoleret natur, hvor der ikke er byggeri.
Og det andet er, at man i de byer, der er, kan opleve noget kulturelt, nogle gode restauranter osv.
Så jo, vi er meget optaget af, at der skal være udvikling, at der skal være turisme, at der skal være attraktive ting i vores landområder og især ved vores kyster.
Men det tror vi netop man sikrer ved at bevare strandbeskyttelsen.
Pia Adelsteen (DF), 2017-02-02:
Altså, nu er strandbeskyttelseslinjen blev rost meget, siden den blev indført i 1930'erne, men der var den jo kun på 100 m.
Den er senere hen blev udvidet til 300 m.
Forstå mig ret: Det er ikke, fordi der på en stor åben strand ikke kan være plads til, at linjen ligger på 300 m, men der er altså også rigtig mange steder, hvor det ikke giver mening.
Jeg tror, jeg vil stille Enhedslistens ordfører det samme spørgsmål, som jeg stillede til fru Ida Auken: Den udvikling, der foregår i København, er meget voldsom, og det skal ikke være på samme niveau, men synes Enhedslisten ikke også, at der skal kunne foregå en udvikling ude i byerne, for de kulturelle steder, restauranter og sådan noget, har man jo heller ikke mulighed for derude?
Maria Reumert Gjerding (EL), 2017-02-02:
Først vil jeg sige, at det jo ikke er en rigid linje, der ligger på 300 m alle steder.
Der var faktisk en kommission, der matrikel for matrikel gennemgik, hvor den linje skulle gå, så man lagde den et sted, hvor det gav mening.
Det synes jeg er virkelig vigtigt at holde fast i, for det er ikke tilfældigt.
Man har ikke bare taget en eller anden lineal og tegnet en streg og sagt, at her er der 300 m, så her skal den gå.
Det er faktisk overvejet, og det er meget konkret overvejet af en kommission.
Jeg tror, man i folkemunde kaldte den gummistøvlekommissionen eller sådan noget, fordi de netop alle steder var ude at kigge på, hvor den her linje skulle gå.
Jo, byerne har mulighed for udvikling – det mener jeg at de allerede har i dag.
Carsten Bach (LA), 2017-02-02:
Det var det, jeg forsøgte at skitsere til at starte med, i forhold til lokalt demokrati.
I modsætning til andre ordførere i salen, der også har været på talerstolen, så har jeg en meget stor grad af tillid til det lokale demokrati og den høringsproces og det forberedende arbejde, borgerinddragelse osv., der er derude.
Der er jo ikke nogen tvivl om, at det er de mennesker, der bor rundtomkring langs med vores kyster, som har det største tilknytningsforhold til kysterne, også i forhold til hvilken udvikling der sker dér.
Dermed har de også det største behov for at passe på vores kyster og beholde kysterne, sådan som man lokalt ønsker de skal være.
Sofie Carsten Nielsen (RV), 2017-02-02:
Tak for det.
Også i Radikale Venstre støtter vi dette lovforslag varmt – det ville også være mærkeligt andet.
Jeg kan måske tage tråden op fra Alternativets ordfører og udtrykke en ros for processen, og selv om jeg rigtig gerne vil kaste den på ministeren, vil jeg egentlig hellere kaste den på – for en gangs skyld – det ministerium, som netop tager hånd om den her slags sager og tager de her problemstillinger så alvorligt, at de netop lægger gode anbefalinger op, sådan at der i 2015 blev nedsat et ekspertudvalg med den glimrende Oddershede som formand, der er gået meget grundigt til værks.
Det er rigtig, rigtig vigtigt for Danmarks forskningsomdømme, og det er godt ude i verden, og det betyder rigtig meget for meget mere end forskningen i sig selv, at det bevares, og at integriteten og troværdigheden i dansk forskning er meget høj.
Derfor er det også vigtigt, at der er ordentlige procedurer til at redegøre for uredelighed, rense eventuelle forskere – eller det modsatte – og at det er en proces og et nævn, der har tilslutning fra alle de forskere, offentlige såvel som private, som er i gang.
Derfor skal opfordringen fra Radikale Venstre også bare lyde, at i forhold til den privatfinansierede forskning bliver det altså meget svært at lave det her skel med, at det alene er den offentlige forskning, der kan blive renset gennem et nævn for videnskabelig uredelighed.
Det synes jeg i al fald jeg har svært ved at se de gode argumenter for, andet end at det selvsagt kan blive mere omfattende, nok ikke voldsomt, for det er meget, meget få sager, vi har på det her område, heldigvis.
Men det kan blive mere omfattende, og det vil i så fald selvfølgelig koste penge.
Jeg synes, at det kunne imødegås meget let, som nogle af høringssvarene udtrykker, ved tilsvarende at opkræve gebyr for det, som det måtte koste Nævnet for Videnskabelig Uredelighed at tage sager for den privatfinansierede forskning.
Jeg hørte andre ordførere, selv også Enhedslistens ordfører nævne dette problem, så jeg håber, at ministeren vil overveje, hvordan det kan skrues sammen på en god måde.
Jeg er enig i, at det ikke er noget, der behøver at koste offentlige penge, men ude i verden er omdømmet for dansk forskning altså uafhængig af, om den er offentligt finansieret eller privat finansieret eller fondsfinansieret.
Derfor er det helt afgørende, at det er den samme nævnsinstitution, tror jeg – det er i al fald der, jeg er nu.
Ministeren må selvfølgelig meget gerne forsøge at gøre mig klogere; hvis der er andre argumenter, vil jeg meget gerne lytte til dem.
Brigitte Klintskov Jerkel (KF), 2017-02-02:
Konservative kan i store træk tilslutte sig forslaget.
Samfundet bruger rigtig mange penge på forskningsområdet, og det er derfor også vigtigt, at vi kan stole på forskningsresultaterne.
Jeg ser et par problemer i lovforslaget.
Lovforslaget er upræcist udarbejdet i § 2 om, hvilke sager Nævnet for Videnskabelig Uredelighed skal tænkes at behandle.
I § 2, stk. 1, er det anført, at loven omfatter forskning, der er helt eller delvis udført med offentlig dansk støtte.
Jeg kan sagtens forstå, hvad »helt« betyder, men hvor meget eller hvor lidt man skal lægge i begrebet delvis – er det 15 pct. eller 20 pct. eller 30 pct.? – kan jeg ikke helt se.
Jeg har forespurgt i ministeriet om det, og det har de ikke helt svaret på.
Konservative mener, at vi langt hen ad vejen skal forsøge at definere klare og entydige regler.
Det er jo ikke helt uvæsentligt for en forsker, og det er uanset de kun vage sanktionsmuligheder i § 16, om man skal i kategorien for videnskabelig uredelighed, eller om sagen faktisk allerede på grund af minimal offentlig dansk støtte falder for bagatelgrænsen.
Så noget tyder på, at man gerne vil begrænse mængden af sager og gøre det mere strømlinet.
Derfor havde det også været hensigtsmæssigt, at det i loven var mere klart konkretiseret, hvad der skal lægges i begrebet delvis.
Det vil vi gerne fra konservativ side have undersøgt mere i det videre udvalgsarbejde.
Jakob Engel-Schmidt (V), 2017-02-02:
Tak for ordet.
Det er jo et meget effektivt arbejdende parlament, så jeg undskylder mit midlertidige fravær i begyndelsen af sagsbehandlingen.
Det skal ikke gentage sig.
Vi har en stolt tradition her i landet for at sikre høj troværdighed, når vores forskere udarbejder rapporter og finder ny viden og samarbejder med andre.
Det synes jeg vi skal sætte en ære i, og det gør vi i dag.
Det er jo fuldstændig afgørende, at de resultater, som vores forskere udarbejder, har en høj troværdighed, at forskningen kan bruges, at man kan bygge videre på forskningen, og at forskningen kan omsættes til nye produkter og arbejdspladser, fordi kvaliteten er i top.
Mine kollegaer på talerstolen har redegjort, synes jeg, dygtigt for, hvad lovforslaget indeholder, så det behøver jeg ikke botanisere voldsomt mere i, men jeg synes, det er vigtigt at nævne et par enkelte ting.
Forslaget skaber tidssvarende rammer for behandlingen af sager om videnskabelig uredelighed og tilfælde af tvivlsom forskningspraksis.
Forslaget regulerer tættere de her sager og behandlingen af sagerne.
Med udgangspunkt i anbefalingerne fra Oddershedeudvalgets rapport om uredelighedssystemet – det er nogle meget mundrette termer, vi bruger i lovforslaget – foreslår man, at der oprettes det her centrale nævn, og det synes vi jo selvsagt er en fremragende idé.
Lovforslaget regulerer også rammerne for håndteringen af sager om tvivlsom forskningspraksis, så ansvaret for håndteringen af brud på ansvarlig forskningspraksis skal ligge hos institutionerne, mens behandlingen af sagerne om egentlig videnskabelig uredelighed håndteres i det centrale nævn – sådan bliver den nye praksis.
Den her ansvarsfordeling bidrager så til, at forskningsinstitutionerne sætter større fokus på den ansvarlige forskningspraksis.
Det er altså ganske få justeringer af den eksisterende lovgivning, men det er det, der skal til, for at vi kan bevare troværdigheden i vores forskningsmiljø.
Det er, at jeg er enormt glad og tilfreds med, at det er lykkedes at finde så stor parlamentarisk opbakning til de her forandringer.
Det synes jeg er godt, og det synes jeg er vigtigt, fordi der netop er behov for, at vi i fællesskab er med til at sikre reglerne for den praksis, der institutionaliseres, når vi bedømmer og sikrer kvaliteten af vores forskning.
Så det synes jeg på vegne af folkestyret godt man kan udtrykke sin tilfredshed med fra talerstolen, og det er hermed gjort.
Tak for ordet.
Søren Pind (V), 2017-02-02:
Tak for den fine debat, der har været.
Formålet med lovforslaget er at bygge videre på den store indsats for integritet i forskningen, som de danske forskningsmiljøer har prioriteret i de senere år.
Lovforslaget skal bidrage til øget fokus på den pågældende integritet.
Det skal ske ved at skabe tidssvarende rammer for både behandlingen af sager om videnskabelig uredelighed og for håndteringen af tilfælde af tvivlsom forskningspraksis.
Oddershedeudvalget fremsatte i december 2015 12 anbefalinger til justering af det danske uredelighedssystem.
Lovforslaget tager udgangspunkt i udvalgets anbefalinger.
Vi lægger op til en tættere regulering af sager om videnskabelig uredelighed.
Det foreslås med forslaget, at der oprettes et centralt nævn, der er enekompetent til at behandle de pågældende sager, og en vigtig del af lovforslaget er den større rolle for forskningsinstitutioner.
De skal således inddrages mere i uredelighedssagerne ved det centrale nævn.
Lovforslaget regulerer som noget nyt også rammerne for håndteringen af tilfælde af tvivlsom forskningspraksis.
Fordelingen af ansvaret skal for det første bidrage til et øget fokus på ansvarlig forskningspraksis på de enkelte institutioner.
Dernæst vil forslaget føre til en mere effektiv behandling af sager om egentlig videnskabelig uredelighed i det centrale nævn.
Jeg siger derfor tak for bemærkningerne og ser frem til den videre behandling af lovforslaget.
Carolina Magdalene Maier (ALT), 2017-02-02:
Tak for det.
Da Liberal Alliances ordfører nævner det her med eksempler, kom jeg til at tænke på, at vi også havde et eksempel.
Vores tidligere uddannelsesminister kom jo i stormvejr kort tid efter valget sidste år i en proces, som var helt uhørt uretfærdig i forhold til omfanget af det, der var sket, og det synes jeg faktisk er noget af det, som man med det her lovforslag kommer til imødegå, altså at der er gradsforskelle i forhold til, hvilke former for fejl man kan begå i videnskabelig praksis.
Så også i det lys hilser vi det her lovforslag meget velkommen.
Jeg skal ikke gå ind i detaljer, men der er mange ting i det her lovforslag, vi synes er rigtig gode.
Jeg kunne godt tænke mig bare at komplimentere ministeren for processen, for jeg synes faktisk, det her er et eksempel på en af de processer, som vi burde have mange flere af i Folketinget: Vi identificerer en udfordring, vi har behov for en regulering eller en justering af den her lovgivning, og man har et formål, som hedder, at vi skal styrke troværdigheden i dansk forskning.
Så nedsætter man et ekspertudvalg, som kommer med 12 anbefalinger, så laver man et lovforslag, som stort set følger de her anbefalinger, man sørger også for en tilstrækkelig lang høringsperiode, og man indopererer faktisk mange af de kommentarer, der har været i høringsperioden, i det endelige lovforslag.
Så hvis vi bare kunne lave mere lovgivning som med det her, tror jeg, vi alle sammen ville være mere glade og tilfredse.
Jeg tror, det er det, jeg vil sige heroppefra.
Jeg vil ikke bruge mere tid på det andet end at sige, at vi støtter lovforslaget.