Mette Frederiksen (S), 2020-06-22:
Ja, hvad er det blevet til?
En 12-14-timers og vel egentlig god og konstruktiv og ordentlig debat.
Jeg blev jo lidt overrasket over, at der pludselig blev råbt her i Folketingssalen, og jeg tror egentlig, jeg ville kunne gøre min replik utrolig kort ved fuldt og aldeles at tilslutte mig hr. Søren Pape Poulsens ord, som jeg syntes meget, meget fint indrammede både hvad det er, vi står med og står i, hvad det er, vi er rundet af, og også hvad det er, der har skabt resultaterne i vores samfund.
Men når man nu har muligheden for at sige lidt mere end det, så starter vi lidt forfra, ikke?
For jeg ville jo egentlig gerne bare have nøjedes med at have sagt tak for en meget lang og også god debat, og jeg skal selvfølgelig ikke bidrage til at trække tiden yderligere, folketingsåret er jo i forvejen gået i forlænget spilletid, og jeg kan forstå, at jeg kun har 30 minutter.
Det er jo sådan, hvad der svarer til halvdelen af et coronapressemøde, så jeg skal fatte mig i korthed.
Det har jo virkelig været en mærkelig tid.
Vi har været adskilt, og på en eller anden måde er vi også kommet lidt tættere på hinanden.
F.eks. ved vi nu, hvad både politikere og journalister har læst af bøger, eller hvilke bøger de har stillet op bag sig.
Det har været lidt som det der »Kender du typen?«, hvor typen ligesom bare er med fra starten.
Eksempelvis var vi sammen på et samråd, og vi kunne der se, at hr. Jens Rohde både spiller klaver og lige tilfældigt den dag havde bogen »Tyskland«, der vistnok fylder 600 sider, stående på klaveret, og politiske kommentatorer og journalister har jo også flittigt – må man sige – vist bogsamlingerne frem.
En af ministrene har taget et lille skridt videre ved både at fremvise en bogsamling og biceps på samme tid .
Hos hr. Søren Pape Poulsen kunne et bud i hvert fald være »Skatteøen« – der har der været mange spørgsmål om skat – og jeg har ikke selv turdet vise en bogsamling frem, men det er klart, at modernistiske digte som Steins »En rose er en rose er en rose« selvfølgelig kunne være en af dem.
Men nu er vi sammen igen uden bøger, og det letter jo bogreolpresset.
Til gengæld er oppositionen i haserne på regeringen igen, sådan skal det være, der skal findes fejl, og det er ikke, fordi man vil regeringen det dårligt – må man forstå – tværtimod, det er en form for hjælp, så vi kan blive klogere, og det vidner jo om et stort overskud.
Så er der lidt lang vej igen, men nu skal vi tilbage til normalen, inden det gode samarbejde stiger os til hovedet, og der har dagen i dag budt – vil jeg sige – ikke på supermange nyheder, men dog alligevel et par enkelte.
Hr. Jacob Mark og hr. Alex Vanopslagh har gået et ekstra år i børnehave.
Det er nyt for mig, men det forklarer måske meget godt, hvorfor præcis de to trives så godt her i salen.
I det hele taget lærer vi jo nye sider af hinanden at kende i den her coronatid.
Jeg kan forstå, at hr. Torsten Gejl ikke alene ønskede sig tilbage til normalen, men helt tilbage til børnehaven, så han bedre kunne forstå De Radikales politik.
Det er måske et lidt tungt ansvar at lægge på vores pædagoger, tænker jeg.
De er jo sådan set pressede nok i forvejen derude med nødpasning og andre ting.