Jan E. Jørgensen (V), 2023-05-25:
25 år har vi ventet på en kulturpolitisk redegørelse, og så kan man jo sådan anlægge to vinkler – enten kan man sige, at så er det da også på høje tid, at vi får en, eller også kunne man vælge at sige, at har vi kunnet klare os uden i 25 år, kunne vi såmænd nok også klare os uden i 25 år mere.
Jeg hælder mest til den første, for jeg synes, det har været spændende læsning, og jeg synes, det har været rart at få et overblik over, hvad der egentlig sker på området.
Omvendt har jeg heller ikke nogen naiv forestilling om, at debatten i dag og den kulturpolitiske redegørelse vil medføre nogen form for revolution.
Jeg beklager, vil jeg sige til Enhedslisten, men det tror jeg ikke.
Ikke desto mindre er debatten god, og den er vigtig, og som det også er blevet sagt tidligere, er vi kulturordførere i hvert fald enige om, at kultur er vigtigt.
Men der er flere end os, der mener, at kulturen er vigtig.
Min påstand er, at langt de fleste danskere mener, at kulturen er vigtig.
Det kan godt være, at de ikke vidste det, men under corona fandt de ud af det.
For hvad var det, der blev lukket ned som det første og blev åbnet som det sidste?
Og hvad var det, folk savnede?
Folk savnede kulturen, og pludselig opdagede de, at kultur jo ikke bare var en uforståelig balletforestilling på Det Kongelige Teater – det var også al den kultur, som man selv dyrkede.
Af en eller anden grund var det jo vigtigere for os at sørge for, at Bilka var åben nonstop gennem hele corona, end at man kunne gå til banko i biografen, til ballet på biblioteket eller til bold i Parken.
Og der kan vi jo godt spekulere lidt over, hvorfor vi egentlig så sådan på det.
Vores daværende kulturminister, Joy Mogensen – og nu beklager jeg, hvis jeg bringer dårlig stemning i arbejdsfællesskabet – kom jo med en ret uheldig udtalelse om, at hun fandt det upassende, at hun skulle stå og tale om kultur lige nu, fordi der altså nu var vigtigere ting på dagsordenen.
Der er jeg mere enig med Churchill, der blev spurgt, om man ikke skulle spare lidt på kulturen og så bruge pengene på krudt og kugler under anden verdenskrig, hvortil han svarede: Then what are we fighting for?
Hvad er det så, vi kæmper for, hvis ikke for kulturen?
Det eneste problem ved det citat er, at Churchill aldrig har sagt det, og det gælder mange af Churchills citater, men han kunne godt have sagt det, for kulturen er vigtig.
Hvis vi kigger tilbage til coronakrisen, hvad var det så, der holdt humøret oppe hos os, mens vi var hjemsendt og sad og ikke rigtig vidste, hvordan pokker vi skulle gebærde os?
Ja, det var jo kulturen.
Det var, at man kunne læse en bog eller høre en lydbog, at man kunne se en film eller en tv-serie i fjernsynet, eller at man kunne høre noget musik.
Det var kulturen, der trods alt holdt modet oppe hos os.
Så kulturen er vigtig, og vidste vi det ikke før, fandt vi i hvert fald ud af det under corona.
Som liberal mener man så, at staten, velfærdssamfundet, skatteborgerne skal være med til at understøtte kulturlivet?
Ja, det gør vi i hvert fald i Venstre, Danmarks Liberale Parti.
Vi er ikke rindalister.
Jeg var til en paneldebat engang på Frederiksberg Hovedbibliotek, hvor Laura Lindahl, der dengang var LA'er, fortalte, at der jo var lavet stor kunst gennem tiden, uden at det var blevet støttet af det offentlige, og så nævnte hun Beethoven, Bach og Mozart, og så smilede de lidt ældre medlemmer af panelet sådan lidt overbærende, for hvad Laura Lindahl ikke var klar over, var, at Beethoven, Bach og Mozart jo også var på støtten.
Dengang hed det noget andet – det var mæcener, det var fyrster, det var kirken osv., men det var jo datidens velfærdssamfund, og det var datidens statsmagt, der også dengang gik ind og understøttede kulturen, for rigtig meget kulturliv har aldrig kunnet stå på egne ben.
Men selv om vi er enige om, at kulturen er vigtig og har rigtig mange med, så er vi jo ikke i mål – og det kommer vi nok aldrig.
Vi er ikke i mål, og det, som den kulturpolitiske redegørelse bl.a. viser os, er, at sådan noget som folks uddannelsesniveau og folks køn spiller en rolle, når det handler om, hvor stort ens kulturforbrug er.
Eksempelvis er der langt flere kvinder, der aktivt bruger kulturen, end mænd.
Der er også flere, der har en længere videregående uddannelse, der benytter sig af kulturtilbud, end personer, som kun har grundskole som højeste uddannelsesniveau.
Og når jeg taler om det, er det jo ikke, fordi jeg så partout vil proppe kultur ned i halsen på dem, der ikke bruger den så meget, eller vil forsøge at hæmme kulturforbruget hos dem, der benytter kulturlivet rigtig meget.
Det er slet ikke det, der er mit mål.
Mit mål er at få flere med, men det skal selvfølgelig ske frivilligt.