Kim Edberg Andersen (NB), 2023-06-01:
Tak for det, formand, og jeg vil starte med at anerkende ministeren.
Vi er, minister, nået halvt i mål med mit allerførste beslutningsforslag i Folketinget, som var et forbud mod kirurgisk og medicinsk kønsskiftebehandling af børn under 18 år, og man kan sige på nordjysk, at man også skal anerkende en halv sejr, og hvis der så går 4 måneder, før jeg får den fulde sejr, så går det også.
Så hvis vi kan slå en handel af der lige efter sommerferien, hvor vi mødes og vi så lukker ned for resten, så er alt jo godt.
Det er selvfølgelig nok lige vel optimistisk, men det er jo også sidst på dagen, og jeg har siddet her siden i morges, og det har været lang tid, og det har været varmt herinde, og så skal man slutte af med et brag.
Så det vil jeg prøve.
Jeg synes, det er forkert, jeg synes, det er uordentligt, og jeg synes, det er noget, som voksne politikere bliver nødt til at tage seriøst, altså når vi laver noget, som vi faktisk erkender er forsøg på børn.
Jeg synes ikke, det er i orden at lave forsøg på børn.
Det gør jeg ikke, og jeg er også fra et parti, som kommer til at stemme imod, at børn kan få lov til at få foretaget en abort uden at skulle sige det til deres forældre.
Det udspringer af et synspunkt, jeg har.
Jeg erkender, at der bare er nogle ting, man som 15-årig, 16-årig, 17-årig ikke sådan er helt klar til at tage beslutning om.
For mit eget vedkommende skyldtes det, at frontallappen var klar som 23-årig, og der skulle jeg jo nok også have haft en eller anden form for mindre myndighed.
Men virkeligheden i Danmark er, at vi må stemme som 18-årige, og det vil sige, at vi som 18-årige også burde være voksne nok til at tage en beslutning om noget så vildt som det at skifte køn.
For det er jo faktisk det, som vi snakker om, og det er ret vildt.
Grunden til, at det er faldet til syv, er jo, at vi er startet fra et noget voldsommere og højere tal, og at selv dem, der til at starte med har syntes, at det var en fantastisk behandling, sådan har fået lidt småkolde fødder og har tænkt, at det, man har gang i her, nok lige er vildt nok, og så er vi kommet ned på syv.
Jeg kunne godt være bekymret for, at vi blandt de syv stadig væk laver behandlinger, hvor vi kommer til at skade mere, end vi gavner.
Man skal nemlig i den her debat også passe på med at underkende, at der er nogle børn, som har det rigtig, rigtig skidt med det her, og det glemmer vi, når vi herinde kaster mudder på hinanden og er sure på hinanden.
Ja, vi diskuterer dybest set en bekymring fra den ene side af salen i forhold til det her forsøg, hvor der ikke rigtig er nogen evidens for, at det skader nogle børn, og der siger vores samvittighed, at vi skal stoppe det, indtil vi ved, om vi skader de børn.
Den anden side siger, at man måske kan lindre det for nogle børn, og at man derfor tager chancen, i forhold til at man muligvis skader nogle børn.
Det er set før i historien, at vi har taget nogle beslutninger ud fra medicinske oplysninger, som vi jo nok må indrømme vi efterfølgende i dag ikke ville have taget, og hr. Mikkel Bjørn har nævnt dem, altså kvinderne på Sprogø, thalidomidskandalen osv. osv.
Det var ganske, ganske få.
Vi har behandlet langt flere med hormoner, og lur mig, om vi ikke også lige pludselig rammer op over et tal på 50-100 stykker, som vi har fejlbehandlet.
Så skal vi se tilbage med historiens øjne og måle os selv på, om vi lavede en fejl, og jeg ønsker ikke, at nogen skal stå og undskylde.
For det hjælper nemlig ingenting, hvis man har fået ødelagt sit liv, og vi risikerer at ødelægge børns liv, og det er derfor, vi står her igen i dag, og det er selvfølgelig mange gange, og det accepterer jeg.
Så derfor vil jeg slutte positivt af igen og sige tusind tak til ministeren, som, på trods af at hun kæmper sin sag, naturligvis også har et kæmpe hjerte af guld derinde, og man ser på det i forhold til det kirurgiske, og så ser vi på, om der ikke kommer noget om et halvt års tid .
Og tusind tak til de blå partier, som også har bakket op om det her.
Jeg ved ikke, hvorfor jeg ikke er blevet spurgt, om jeg måtte være med i det, men jeg bliver holdt sådan lidt udenfor, eller også har jeg ikke tjekket min mail, men jeg kan i hvert fald godt tilslutte mig vedtagelsesteksten.
Så der følte jeg mig udenfor igen.
Det er ikke første gang herinde.
Det må vi have en snak med Søren Gade om efter sommerferien.
Tusind tak for ordet.