Anders Samuelsen (LA), 2017-12-01:
Tak for det.
Jeg er glad for igen at få lejlighed til at drøfte europapolitik med Folketingets partier.
Det er en diskussion, som regeringen er i færd med at præge og spille ind til, og derfor er det vigtigt for mig her endnu en gang at redegøre for de vigtigste pejlemærker for den danske politik, den danske side.
Der er rigtig mange bud på, hvordan EU skal udvikle sig de kommende år og årtier.
Kommissionen kom i foråret med en hvidbog med fem fremtidsscenarier og med en række idépapirer på de store områder.
Jeg er blevet spurgt til regeringens holdning til scenarierne og hvordan befolkningen skal inddrages.
Det er i virkeligheden ret enkelt.
Scenarierne er et oplæg til diskussion, ikke et forslag til vedtagelse, og derfor skal vi ikke tage stilling til scenarierne et for et, og scenarierne er heller ikke gensidigt udelukkende.
Elementerne fra forskellige scenarier kan kombineres.
Det skriver Kommissionen helt tydeligt i hvidbogen.
Fra dansk side har vi hilst hvidbogen velkommen.
Det er nyttigt, at EU efter Brexit giver sig tid til grundige drøftelser af fremtiden.
Vi skal ikke bare lade, som om intet var hændt og så sætte EU-samarbejdet på autopilot, for det er der ingen der kan have en interesse i.
Hvidbogen har på mange måder tjent sit formål, debatten om EU's fremtid er godt i gang, og derfor vil jeg i besvarelsen lægge vægt på den aktuelle EU-debat snarere end den debat, der var i marts, da hvidbogen udkom.
Udgangspunktet for regeringen er, at EU er en central del af løsningen på mange af de udfordringer, som Danmark og Europa står over for.
Som statsministeren gjorde det klart ved åbningen af Folketinget, er EU den helt afgørende platform til at varetage danske interesser i verden, men det skal samtidig være et langt mere fokuseret og et mere effektivt EU, som vi har i sigte.
Kig på alle vores udfordringer lige nu.
Vi har været inde på dem lige før i den debat, der var før denne: terrorisme, protektionisme, et ekspansivt Rusland og et USA, der trækker sig lidt tilbage – for slet ikke at tale om den irregulære migration; her har vi brug for at stå sammen i Europa, og EU er ganske enkelt en del af løsningen.
Kig så på alle mulighederne: det indre marked, hvor danske virksomheder kan afsætte uden handelshindringer til 500 millioner forbrugere.
Det ville være dybt problematisk, hvis Danmark stod udenfor, og det gælder i øvrigt på et hav af politikområder.
Ville vi kunne få gode frihandelsaftaler med Australien og New Zealand?
På den globale scene ville Danmark stå ringe, hvis vi stod alene.
Men vi må også erkende, selv om vi spiller aktivt med i debatten på alle fronter, at der vil være nogle områder, hvor vi på grund af forbeholdet ikke kan præge debatten i samme grad, men alligevel skal vi stadig stå vagt om vores interesser og trække EU i den rigtige retning.
Det er et EU, der er stort på de store spørgsmål, og som er lille på de små.
Et EU, der fokuserer energien på kerneopgaverne: fred, frihed og frihandel.
Og så er det et EU, der bruger sin tid på at skabe konkrete resultater til gavn for borgerne og virksomhederne snarere end institutionelle diskussioner, der tager tid og kræfter fra det, der virkelig betyder noget i hverdagen.
Kun hvis vi holder EU på sporet, kan vi fastholde opbakningen til samarbejde.
I september lancerede kommisionsformand Juncker sine visioner for Europa i sin årlige tale i Europa-Parlamentet om EU's tilstand.
Det er Junckers opgave at udstikke visionerne for EU, og det byder vi velkommen.
Vi er også helt enige i Junckers stærke fokus på de fælles værdier som kernen i EU og på hans stærke fokus på bl.a. frihandel.
Men på mange områder er vi skeptiske over for Junckers mange visioner.
Jeg synes ikke, at vi skal øde optimismen bort på langstrakte diskussioner om institutionelle ændringer.
Det Europæiske Råd har brug for en formand, der taler medlemslandenes sag.
Efter Junckers tale lancerede også den franske præsident Macron sine visioner.
Dem kan man sige meget om, men helt grundlæggende er jeg enig i mange af de politikområder, som Macron fokuserer på: økonomi, sikkerhed, migration, udsendelse af udlændinge uden lovligt ophold, og en stærk EU-stemme i verden.
Det betyder selvfølgelig ikke, at alle Macrons konkrete forslag nødvendigvis er de rette til at løse udfordringerne.
Jeg tror f.eks. ikke, at et nyt fælles asylagentur er vejen frem.
Nu, vi taler om Macron, vil jeg også godt knytte en kommentar til, hvordan jeg helst ser befolkningerne inddrages i debatten.
Macrons vision, som Juncker også har tilsluttet sig, er, at EU og Frankrig lancerer en række såkaldt demokratiske konventer, som kan afholdes i de lande, der vil være med.
Deltagerne vil så skulle forholde sig til et fast sæt af spørgsmål vedtaget på centralt hold.
Det er ikke den danske tilgang, og derfor er vi skeptiske over for forslaget.
Debatten om Danmarks rolle i fremtidens Europa skal tilrettelægges i Danmark, ikke i Bruxelles eller Paris.
Jeg mener i udgangspunktet, at vi allerede har en rimelig god EU-debat i Danmark, både her i Folketinget og i den brede offentlighed.
Både partier og organisationer er gode til at række ud og skabe debat, f.eks. i forbindelse med folkemødet på Bornholm.
Jeg har også lagt mærke til, at der var en række debatarrangementer om EU, da vores ambassadør i sommer var hjemme i Danmark og mødtes med offentligheden i forskellige forbindelser.
Folketingets Europaudvalg var vært ved en folkehøring i foråret, og Folketingets EU-Oplysning gør også en god indsats for at oplyse om EU og indlede samtale og debat.
De nye ideer om fremtidens EU indgår allerede i debatten herhjemme, f.eks. i dag her i Folketinget.
Vi vil fortsat løbende drøfte emnet og inddrage Folketinget, i takt med at ideerne går fra det abstrakte til det mere konkrete.
Jeg vil gerne gå lidt i detaljer med nogle af de vigtigste områder, der diskuteres lige nu.
Der er meget fokus på ØMU'ens videre udvikling.
Det er positivt, at Kommissionen har fokus på at fremme nationale reformer og på f.eks. at færdiggøre bankunionen og etablere kapitalmarkedsunionen, men Kommissionen og andre har også fokus på mere vidtrækkende forslag om fælles finanspolitik, et eurobudget, en EU-finansminister og meget andet.
Danmark vil ikke stå i vejen, hvis eurolandene beslutter sig for at styrke deres samarbejde, men regeringen mener, at det er et åbent spørgsmål, hvordan vidtrækkende forslag om fælles finanspolitik, en EU-finansminister eller et eurobudget skulle bidrage til at løse EU's udfordringer.
Der er en risiko for, at det splitter EU yderligere og svækker landenes incitament til ansvarlige politiker på nationalt niveau.
Nationale reformer og sunde offentlige finanser på linje med EU's eksisterende anbefalinger og regler er det absolut vigtigste middel til at styrke de europæiske økonomier.
Og så et par ord om det sociale område.
Danmark har meget at byde på.
Vi er kommet langt, når det drejer sig om reform af arbejdsmarkedet, ligestilling og uddannelse.
Men der må ikke skabes forventninger om løsninger fra Bruxelles på områder, hvor ansvaret for at handle først og fremmest ligger hos medlemslandene.
Regeringen støtter arbejdskraftens fri bevægelighed, for den er en forudsætning for vækst og beskæftigelse i Europa og i Danmark, men reglerne skal være baseret på sund fornuft og rimelighed.
På en række områder går gældende EU-regler for langt.
Velfærdsydelser skal så vidt muligt forblive i Danmark og gå til dem, der arbejder på at bidrage til Danmark i en længere periode.
Hvis EU's regler ikke opleves som rimelige, vil opbakningen til den fri bevægelighed smuldre, og det vil vi ikke være godt tjent med.
Frihandel står højt på EU's dagsorden.
Kommissionen leverer en overbevisende indsats og fremdrift i de forskellige frihandelsspor, som Danmark som en åben eksportorienteret økonomi kan være meget tilfreds med.
Mange af verdens store markeder står heldigvis i kø lige nu for at indgå aftaler med EU.
Vi har fået en aftale med Canada i hus, den trådte i kraft i september i år, og vi har nået en ambitiøs politisk aftale med Japan.
Mercosurlandene Mexico, Australien og New Zealand står for tur.
Det er uhyre vigtigt for de eksportafhængige danske virksomheder.
Efter Brexit mister vi internt i EU en stærk fortaler for frihandel.
Åbne markeder og liberal handelspolitik under stigende pres fra globaliseringsskeptiske og protektionistiske kræfter er noget af det, vi står over for.
Danmark skal derfor på dette område arbejde hårdt for at sikre, at EU fortsætter i den rigtige retning.
Kort sagt, vi har masser af arbejde foran os.
Regeringen er enig med dem, der slår en positiv tone an.
Det går bedre økonomisk i hele Europa, væksten stiger, og arbejdsløsheden falder, og vi har set et betydeligt fald i den illegale migration.
Vores mange tiltag er begyndt at virke, men vi skal hele tiden gøre EU mere fokuseret og effektiv.
Samtidig har vi jo siden Brexit set, at opbakningen til EU i Danmark og mange andre steder er steget.