Birgitte Vind (S), 2020-05-26:
Tak for ordet, og tusind tak til Det Radikale Venstre for at rejse emnet ligelig kønsfordeling i de øverste ledelsesorganer i private virksomheder.
I Socialdemokratiet er vi meget enige i, at noget skal gøres.
Det går simpelt hen alt for langsomt med at få skabt en ligelig kønsfordeling, og hvis ikke der snart sker en ændring i rekrutteringen – det var ministeren også inde på – så vil vi jo med det nuværende tempo nærme os udgangen af det her århundrede, før vi kan se en markant ligestilling eller noget, der ligner en ligestilling.
Så det er dybt utilfredsstillende, at vi i Danmark halter bagefter ikke bare vores nabolande, men også andre lande i Europa for den sags skyld.
Det er utilfredsstillende, fordi en ligelig kønsfordeling ikke kun handler om ligestilling i sig selv, men også handler om samfundet og den udnyttelse af ressourcerne, som virksomhederne går glip af.
For få år siden gennemførte en forskergruppe under Den Internationale Valutafond en temmelig omfattende undersøgelse af sammenhængen mellem virksomhedernes lønsomhed og antallet af kvinder i topledelsen.
Forskergruppen analyserede ikke mindre end 2 millioner europæiske virksomheder i 34 lande, og resultatet var temmelig klart: at virksomheder med kvinder i direktioner og bestyrelser simpelt hen har en højere rentabilitet.
Hvis én mand i topledelsen erstattes af én kvinde, er virksomhedens lønsomhed op til 8 pct. bedre.
Værdiskabelsen er simpelt hen højere i virksomheder, der har en mangfoldig ledelse, og det er da dybt forstemmende, at vi i et land som Danmark, hvor kvinder i den grad tager lange uddannelser, ikke kan finde ud af at rekruttere kvinder til topposter.
Det er da spild af god talentmasse, og årsagen skal delvis ses i lovgivningen, men den skal altså også ses i den kultur, der hersker i virksomhederne.
Vi ved alle sammen her, at i 2012 indførte SRVSF-regeringen loven om måltal for sammensætningen af køn i bestyrelser og ledelseslag, men at man allerede i 2016 i den borgerlige regering, inden loven egentlig rigtig havde nået at få lov til at virke, slækkede på kravene, så der ikke længere skulle opstilles faste måltal, og i dag kan vi jo se, at udviklingen er gået i stå.
Som forslagsstillerne påpeger i bemærkningerne i forslaget, har vi i dag kun kvindelige ledere i 75 ud af de 1.000 største danske virksomheder.
Så i Socialdemokratiet vil vi meget, meget gerne være med til at se på lovgivningen, og vi vil meget gerne være med til at drøfte mulighederne og finde de bedste måder til at sikre ligestillingen i Danmark på.
Som Folketing har vi da et medansvar for at sætte retningen, og retningen kan f.eks. være opstilling af måltal, udarbejdelse af politikker og offentligt tilgængelige registre.
Men der skal altså også skabes en ny kultur ude i erhvervslivet.
I dag rekrutterer man typisk fra sine netværk, og vi ved jo, at hvis det er mændene, der er ansat i dag, og det er mændene, der er i bestyrelserne, så netværker de i deres egne netværk, og så er det mænd, man rekrutterer og peger på.
Man peger tit på nogen, der ligner en selv, så derfor skal virksomhederne jo have et incitament til tænke ud over det netværk, som de kender i forvejen, og her kunne en øget transparens jo godt være en del af løsningen, så man har mulighed for at få påvirket sin vanetænkning, og vi er helt enige med Det Radikale Venstre i, at sanktioner ikke er vejen frem.
Altså, det er jo sjældent, at pisk virker frem for gulerod.
Så vi har meget, meget stor sympati for det.
Jeg vil dog også udtrykke det her »men« eller »dog«: Vi kan dog ikke stemme for forslaget, som det ligger lige nu, og det skyldes jo, at vi ønsker at nå målet om øget ligestilling og også en større diversitet ude i bestyrelserne, men at vi altså også er meget optaget af, at man går i dialog med erhvervslivet om det her.
Og i den proces mener vi, at det er vigtigt at afsøge forskellige modeller og forskellige løsninger og ikke, at vi sådan på forhånd lægger os fast på én specifik model.
Vi ønsker et bredt inkluderende arbejde frem mod målet, og vi ønsker selvfølgelig også, at det sættes i værk – ja, hellere i dag end i morgen, i den her regeringsperiode, i hvert fald – og jeg bliver jo sådan meget optimistisk, når jeg hører min erhvervsministers meget positive holdning om at prøve at ville se på det og måske at ville have set på det, hvis ikke det var, fordi corona havde gjort sit indtog i hele verden og også i Danmark, og jeg aner bestemt lys for enden af tunnelen.
Så jeg ser virkelig frem til de kommende drøftelser i udvalget, og jeg vil gøre mit til, at vi kan lande en fælles beretning på tværs af partierne i Folketinget, og det skal ske, og det kan næsten kun gå for langsomt.
Så jeg har tillid til, at regeringen sætter sig i spidsen for det arbejde.
Tak for ordet.