Nick Hækkerup (S), 2021-05-03:
Det kan faktisk godt være, at formanden har ret i, at det er tid til at få briller igen.
Nogle herinde vil sikkert mene, at jeg aldrig har haft klarsyn.
Men tak for ordet og for beslutningsforslaget.
Når der bliver afsagt en betinget dom, ligger der jo heri et krav, men sådan set også en forventning om, at så begår man ikke ny kriminalitet.
Det betyder ikke kun, at en hærværksmand skal holde sig fra at lave graffiti, eller at en indbrudstyv skal lade være med at stjæle.
Det betyder, at der er et krav og en forventning om, at man i det hele taget holder sin sti ren.
Det bør være soleklart for den, der bliver dømt, at det er det, der ligger i en betinget dom.
Derfor er det regeringens holdning, at reglerne må tage udgangspunkt i, at hvis man ikke holder sin sti ren, ja, så falder hammeren.
Man må ikke kunne undgå fængselsstraf ved at fortsætte sin kriminelle løbebane i et nyt spor.
Så det er et vigtigt principielt spørgsmål, som det her forslag rejser.
Alligevel kan regeringen af forskellige grunde ikke støtte forslaget.
Forslagsstillerne skriver i bemærkningerne, at det i dag er en betingelse for udløsning af en betinget dom, at den nye kriminalitet er ligeartet.
Jeg vil gerne gøre opmærksom på, at det er en forkert antagelse.
Og lad mig derfor starte med at skitsere, hvilke regler der gælder for området.
Når domstolen idømmer betinget fængsel, så udsættes fuldbyrdelsen af straffen, indtil en prøvetid er udløbet.
Hvis den dømte i prøvetiden overholder vilkårene i den betinget dom, skal han altså ikke afsone sin fængselsstraf.
Hovedvilkåret er, at den dømte ikke begår nye strafbare forhold i prøvetiden.
Hvis den dømte gør det, så er udgangspunktet – i øvrigt efter straffelovens § 61 – at en betinget dom udløses.
Hvis betingelserne efter en konkret og individuel vurdering af sagen taler for det, kan retten dog vælge at idømme straf, betinget eller ubetinget, for det nye forhold uden at udløse den tidligere idømte betingede straf.
Så udgangspunktet er altså det modsatte.
Udgangspunktet er, at det udløser den betingede straf, medmindre domstolene vurderer, at der ikke er grund til det i den konkrete foreliggende situation.
Ved vurderingen af, hvad der så er passende i det konkrete tilfælde, inddrager retten bl.a., om det er ligeartet kriminalitet, om der er tale om et hurtigt tilbagefald, om forholdet mellem længden af den betingede straf og straffen for det nye forhold, og den dømtes personlige forhold i øvrigt.
Så om kriminaliteten er ligeartet kan altså indgå i rettens vurdering af sagen, men det er ikke en betingelse for at udløse den betingede straf.
Straffeloven opstiller et udgangspunkt, som hedder, at hvis den dømte begår ny kriminalitet i prøvetiden, så skal vedkommende straffes med ubetinget fængselsstraf, både for det tidligere og for det nye forhold.
Og efter regeringens opfattelse er det udgangspunkt rigtigt.
Forslagsstilleren foreslår, at det nye strafbare forhold altid – uanset karakteren – skal udløse en tidligere betinget straf.
Forslaget vil f.eks. kunne betyde, at en betinget fængselsstraf for overtrædelse af lad os sige racismeparagraffen altid, uden hensyn til de nærmere omstændigheder, vil skulle afsones, hvis den dømte i prøvetiden får en bøde for f.eks. ulovlig besiddelse af peberspray.
Vi har jo selv også i forbindelse med flere debatter her oplevet og snakket om og diskuteret mangfoldigheden i den verden, der er derude.
Og den mangfoldighed tages der bedst højde for, hvis vores regler er regler, som sætter rammerne, men hvor den konkrete situation vurderes af domstolene, som kan se på alle de omstændigheder, som der kan være.