Christian Friis Bach (RV), 2023-04-27:
Tak for det.
Det er ikke mindst situationen for de syriske flygtninge, der viser, at vi gik for langt, fordi § 7, stk. 3, har betydet, at Danmark er et af de eneste lande, hvor syriske flygtninge risikerer hjemsendelse til områder i Syrien, hvor det vurderes, at sikkerheden er forbedret.
Nu har jeg været i Syrien flere gange.
Jeg har set de enorme ødelæggelser og lidelser, som de syriske flygtninge gennemlevede.
Jeg har været tæt på krigen.
Da jeg var i Damaskus i 2017, kunne jeg stå på altanen på mit hotel, og jeg kunne se bomberne falde og høre, når de ramte, men jeg anerkender, at da jeg så 2 år senere var i Damaskus, var byen som forvandlet.
Oprøret i Eastern Ghouta var nedkæmpet.
Vi kunne gå rundt som turister i sikkerhed i den gamle by i Damaskus.
Jeg følte mig tryg.
Men betyder det, at det er sikkert at sende syriske flygtninge hjem til Damaskus?
Betyder det, at de syriske flygtninge selv føler sig trygge ved at komme hjem?
Ja, nogle gør.
Tusindvis af syriske flygtninge er vendt hjem, dem, som flygtede fra Islamisk Stat eller fra bomberne.
Hundredvis af flygtninge fra Danmark er også taget tilbage til Syrien, men der er millioner af flygtninge, der ikke er taget hjem.
Selv flygtninge, som bor få kilometer fra grænsen til Syrien i kummerlige lejre under elendige forhold, er der stadig.
Fordi de ikke føler sig trygge.
Det er jo ikke på grund af bomberne, men de frygter et brutalt regime.
Det kan være, at deres brødre eller fædre har nægtet at lade sig indrullere i den syriske hær.
Det kan være, at de har gået ind i en demonstration, hvor der er taget billeder.
De passerer den første sikkerhedspost, uden at der sker noget, og de passerer den anden, og tredje gang, hvor de måske møder sikkerhedspolitiet, står de lige pludselig på en liste.
Det kan være, at det er, fordi der er andre, som ønsker at overtage deres hus, og som har meldt dem til sikkerhedspolitiet.
Det kan være, fordi – hvad der vitterlig er tilfældet – der eksisterer adskillige lister i sikkerhedspolitiet med utallige navne på.
Pludselig står de der, og så ryger de i fængsel og bliver måske udsat for tortur.
Det er jo derfor, der er mange, der ikke tør tage hjem, og det kan man ikke måle eller se på en opgørelse af sikkerhedssituationen i Damaskus, men det ved den enkelte flygtning.
Det kan de mærke, og det er derfor, de frygter at tage hjem.
Det andet problem er selvfølgelig, at vi så ikke kan sende dem hjem, og det er jo ikke, fordi det syriske regime siger nej til, at flygtninge vender hjem.
Det er, fordi Danmark ikke ønsker at indgå en aftale med Assadregimet om at sende dem hjem.
Det er den danske regering, der vælger, at man ikke vil tvangshjemsende flygtninge til Syrien, og derfor ender de på udrejsecentre, hvor de måske ikke kan opholde sig med familie, hvor de ikke kan bidrage til det danske samfund, og hvor vi risikerer, at perspektiverne for et liv i tryghed og i værdighed svinder hen år for år.
Vi skal huske, hvad de har været igennem,
de var flygtninge og blev anerkendt som flygtninge i Danmark.
De har oplevet bomberne, og de har oplevet rædslerne, og de har været på en farefuld færd, og nu sidder de i et udrejsecenter uden tryghed, uden sikkerhed, uden fremtid.
Derfor støtter vi det her beslutningsforslag, og det er ikke et opgør med princippet om, at flygtninge kan sendes hjem, hvis der er varige og stabile forhold og situationen i deres hjemland har forbedret sig.
Det handler ikke om lande, der ikke vil hjemtage deres egne borgere.
Det har adskillige ordførere her på talerstolen ikke forstået.
Det handler om de tilfælde, hvor Danmark selv beslutter, at vi ikke vil sende hjem grundet en beslutning hos de danske myndigheder eller af f.eks. udenrigspolitiske årsager.
Det handler om de syriske flygtninge.
For os er det her et lille positivt skridt for at afbøde konsekvenserne, som § 7, stk. 3, har haft for alt for mange flygtninge i Danmark, og derfor støtter vi beslutningsforslaget.