Jan E. Jørgensen (V), 2017-05-02:
Jeg må også ærligt indrømme, at jeg egentlig troede, at vi var færdige med at diskutere CETA-aftalen her i salen, efter at et flertal tilbage i marts stemte for en ratifikation.
Men vi kan da godt tage en runde mere for Enhedslisten og Alternativets skyld.
For jeg har det egentlig sådan, at de lejligheder, der kommer til at byde CETA og frihandelsaftaler generelt velkommen, skal man da tage imod.
Man skal da benytte lejligheden til at rose de aftaler og fortælle, hvorfor frihandel er så godt.
Det er jo en dagsorden, der af mærkværdige årsager har været under angreb fra dele af venstrefløjen gennem noget tid.
CETA-aftalen er for nogle blevet en ideologisk kampplads, hvor man bekriger globalisering og vækst.
Det synes jeg er rigtig ærgerligt, for den kamp, man fører, rammer altså de forkerte.
Sagen er den, at 31 millioner jobs i EU er direkte afhængige af samhandel med lande uden for EU.
Det samme gælder et meget stort antal jobs i Danmark.
I en lille åben økonomi som vores er man helt og aldeles afhængig af verden omkring os.
Vores velfærdssamfund er betinget af, at vi handler med verden omkring os, men som jeg også har fremført ved tidligere diskussioner om CETA, handler frihandelsaftaler altså om mere end velstand og arbejdspladser.
De handler i høj grad også om at etablere nogle aftaler, der udbygger vores politiske samarbejde med andre lande, og som medvirker til en fortsat fredelig og stabil verdensorden.
Ikke mindst ærgrer jeg mig over, at et parti som Alternativet er hoppet med på den her vogn og ikke vil anerkende vigtigheden af en aftale som CETA.
For mit indtryk af Alternativet er ellers, at det er et progressivt parti og et globalt orienteret parti, men altså i lige præcis det her spørgsmål ser Alternativet altså efter min opfattelse ikke frihandel i et tilstrækkelig bredt perspektiv.
Til det her konkrete forslag om, at vi skulle udskrive en folkeafstemning, må jeg også sige, at der forholder jeg meget kritisk.
Sagen er nemlig den, at vi i Danmark har en ret veletableret praksis for, hvornår vi afholder folkeafstemninger, og hvornår vi ikke gør det.
Det gør vi normalt kun, når der er tale om ændringer af vores grundlov eller om suverænitetsoverdragelse, og ingen af disse situationer er gældende, når vi taler om Danmarks ratifikation af CETA-aftalen.
Jeg har godt set og læst advokat Georg Letts notat – han er så i øvrigt erklæret modstander af CETA, men det skal han jo have lov til at være – og at han skulle mene at det forholder sig anderledes.
Men der må jeg sige, at der stoler jeg altså trygt på de konklusioner, som vi har modtaget fra vores justitsminister og ikke mindst hans stab af kyndige jurister.
Jeg ser altså med andre ord hverken et juridisk eller politisk grundlag for, at vi skulle lægge CETA-aftalen ud til en folkeafstemning
Vi har lavet mere end 30 handelsaftaler, siden Danmark blev medlem.
Og hvor mange af dem har vi stemt om ved en folkeafstemning?
Altså, vores aftaler med lande som Vietnam, Sydkorea og Colombia har ikke været udsat for den samme kritik, og der har ikke været krav om folkeafstemninger, på trods af at vi vel kan blive enige om, at der er tale om handelskulturer og arbejdskulturer, der ligger væsentlig længere væk fra vores egen end Canadas.
Man kunne måske mene, at det understøtter argumentet om, at hele CETA-diskussionen er blevet kørt lidt for langt ud af venstrefløjen.
Jeg synes i hvert fald, at vi skal holde fast i den praksis, vi har, hvad angår frihandelsaftaler og folkeafstemninger.