Nick Hækkerup (S), 2021-05-27:
Tak for ordet.
Og tak for forespørgslen.
Jeg vil begynde med at sige et par ord om min holdning til tiggeri, for jeg er enig i, at der er brug for at opretholde presset på de udenlandske tiggere og deres bagmænd.
Danmark er et velfærdssamfund, som jo bygger på et sikkerhedsnet, som tilbyder økonomisk og social hjælp til mennesker i nød.
I Danmark søger vi fattigdom afhjulpet med sociale tiltag og velfærdsydelser, og derfor burde det ikke være nødvendigt at tigge i et land som Danmark.
I virkeligheden rækker det jo tilbage til dengang, da vi besluttede at gå væk fra den borgerlige hattedamesocialpolitik og over til en mere omfavnende, værdig socialpolitik, altså det her med, at det, at man var i nød, ikke betød, at man skulle komme ydmyg med hatten i hånden, men at der var et samfund, som rakte ud og var der og passede på en.
Det har været vores tilgang – det har, som tiden er gået, været den brede politiske tilgang, men i virkeligheden startede det vel med Steinckes socialreform.
Det er det fundament, vi står på.
Så vil jeg fortsætte med at knytte nogle ord til baggrunden for den her debat, nemlig den såkaldte Lacatusdom.
Den 19. januar i år fandt Menneskerettighedsdomstolen, at Schweiz havde krænket menneskerettighedskonventionens artikel 8 om retten til privatliv ved at have idømt en rumænsk statsborger en bøde for at tigge.
Bøden blev siden hen konverteret til fængselsstraf i 5 dage.
I den danske straffelov har vi som bekendt også en bestemmelse om tiggeri, som i øvrigt befinder sig i § 197.
I bestemmelsens stk. 1 kan en person straffes med fængsel i indtil 6 måneder, hvis vedkommende på trods af først at have fået en advarsel af politiet tigger igen.
Straffen er som udgangspunkt 7 dages betinget fængsel i førstegangstilfælde.
Det fremgår af bestemmelsen, at straffen under formildende omstændigheder kan bortfalde.
I 2017 indsatte Folketinget i bestemmelsens stk. 2 en undtagelse fra kravet om advarsel, når tiggeri er begået i gågader, på stationer, i supermarkeder eller i offentlige transportmidler.
Desuden skærpede man straffen i de her tilfælde, sådan at straffen i førstegangstilfælde, hvis tiggeriet altså er sket på de her bestemte steder, er 14 dages ubetinget fængsel.
Også i de tilfælde vil straffen dog kunne nedsættes eller bortfalde under formildende omstændigheder.
Mine embedsmænd i Justitsministeriet har foretaget en juridisk analyse af Lacatusdommen, og hvilke konsekvenser den eventuelt måtte have for straffelovens bestemmelser om tiggeri.
Det er Justitsministeriets vurdering, at der er en række forhold, der taler for, at dommen ikke nødvendiggør en ændring af straffelovens § 197 om forbud mod tiggeri, selv om det må antages, at der i lyset af dommen vil være en risiko for, at Menneskerettighedsdomstolen vil finde, at straffelovens § 197 ikke kan opretholdes inden for rammerne af Den Europæiske Menneskerettighedskonventions artikel 8. I vurderingen af dommen og i forlængelse af vurderingen af dommen, der faldt ud på den måde, som jeg netop nævnte, er det ikke nødvendigt at foretage en ændring af den danske straffelov.
I den forbindelse er der bl.a. lagt vægt på, at der er en række forskelle mellem den schweiziske lov, som Menneskerettighedsdomstolen forholdt sig til, og så den danske lovgivning om tiggeri.
Justitsministeriet har redegjort for de forskelle i et notat, som også er oversendt til Folketinget.
Herudover er der en række uklarheder i Menneskerettighedsdomstolens argumentation i dommen, hvilket også taler imod, at den danske straffelov skal ændres.
Det fremgår nemlig af forarbejderne fra 1992 til loven om inkorporering af EMRK, at der skal udvises tilbageholdenhed med at fastslå, at de danske regler ikke er forenelige med EMRK, når rækkevidden af EMRK i forhold til reglerne er uklar.
Regeringen har som nævnt et ønske om at begrænse utryghedsskabende tiggeri, som vi ved kan være til stor gene.
Den nuværende regulering mod utryghedsskabende tiggeri, herunder politiets adgang til at kunne sætte ind mod tiggeri i gadebilledet, er vigtig, for at borgerne kan færdes trygt i det offentlige rum.