Katrine Daugaard (LA), 2024-11-26:
Tak for ordet.
Fejl på fejl på fejl
– sådan er det desværre ofte, når det kommer til kommunernes sagsbehandling på socialområdet.
Og når det handler om udsatte borgere, kan fejl have stor betydning for, hvordan man klarer sig videre i livet, da det ofte er ganske afgørende, om den rette hjælp tilbydes fra start.
Et problem, som vi med dette beslutningsforslag forsøger at imødekomme, er, at det faktisk ofte kan betale sig for kommunerne at lave fejl i sagsbehandlingen eller træffe en forkert afgørelse.
Hvis en kommune f.eks. har givet afslag på en ydelse, som en borger har ret til, og sagen påklages til Ankestyrelsen, så undgår kommunen at betale for ydelsen i perioden, frem til at Ankestyrelsen eventuelt ændrer afgørelsen, og det kan ofte tage år.
Så kan det godt være, at ministeren siger, at man jo skal betale med tilbagevirkende kraft.
Men hvordan skal Kristina i Odder forklare sin søn, at han får noget med tilbagevirkende kraft, når kommunen har nægtet at give ham det specialskoletilbud, i 5 år, hvor hun selv har måttet gå hjemme på offentlig ydelse og passe ham?
Hvordan skal Sandie Hansen på Langeland, som har været udsat for de groveste lovbrud, opdigtede diagnoser og sletninger og rettelser i journalen – der bliver endda stadig væk slettet og rettet i hendes børns journal; det bliver ved dernede på Langeland – forklare, at de får noget med tilbagevirkende kraft, når det eneste, de får, er en regning for den uretmæssige anbringelse, som Langeland Kommune har foretaget?
Og det, vi snakker om her, er kun sagerne, der påklages, eftersom der på socialområdet oftest er tale om udsatte borgere, som ikke har ressourcerne til overhovedet at klage og få sagen omgjort.
Derfor gemmer der sig et kæmpe mørketal af borgere, som ikke får den hjælp, de er berettigede til.
Som beskrevet i beslutningsforslaget, har Institut for Menneskerettigheder fundet over 25.000 fejl i Ankestyrelsens klagesager på voksenområdet i perioden 2014 til 2022, og det er altså, samtidig med at omgørelsesprocenterne er alt, alt for høje.
Tager vi 2023, er omgørelsesprocenten bredt set på socialområdet på hele 38,5 pct., og ud af disse er 28,7 pct. de her hjemvisninger.
Det vil sige, at Ankestyrelsen får tilsendt sagsakter, som ikke er tilstrækkeligt oplyst, eller hvor der mangler væsentlige oplysninger for at kunne træffe en korrekt afgørelse.
Jeg tænker ikke, at det er dovenskab, der ligger bag.
Jeg tænker tværtimod, at det går alt for stærkt, og at ledelsen og lokalpolitikerne svigter deres medarbejdere; går den, så går den.
Vi har f.eks. hørt formuleringen: Skriv dig ud af den.
Det var fra Nordfyns Kommune.
Der er forråelseskulturer ude i vores kommuner, som lever på fuldt blus, og det er ofte i ledelserne.
Jeg synes, tallene taler for sig selv.
Vi kunne også stille skarpt på Nyborg Kommune, hvor en rapport i december sidste år berettede om, at flere hundrede børnesager var behæftet med fejl og lovbrud.
Helt konkret har vi f.eks. kunnet læse om Charlotte Svensson, der igennem 9 år nu har kæmpet for at få betaling for berettiget hjælp til sin søn, som er handicappet.
Men hun har stadig ikke kunnet få Nyborg Kommune til at betale for ydelsen.
I dag skylder Nyborg Kommune Charlotte Svensson mindst 350.000 kr. i udlæg for den hjemmetræning til hendes søn, som kommunen skal betale, men som den nægter.
Der mangler simpelt hen konsekvenser for den her dårlige opførsel.