Sjúrður Skaale (JF), 2024-04-19:
Tak for det.
Der har været en del diskussioner på det sidste om statsretlige konstruktioner, den internationale scene, repræsentation og medlemskab her og der, og det er alt sammen meget fint.
Jeg har selv været med i de diskussioner.
Men nogle gange kan vi fortabe os i en verden, der ikke har så helt forfærdelig stor betydning for den almindelige borgers hverdag – en verden, hvor det nogle gange, hvis vi skal være ærlige, handler mere om vores egen prestige og vores egen adgang til fine selskaber, og som kan forekomme lidt fjernt og måske endda lidt abstrakt for den gængse borger, altså den borger, som betaler for det.
De her akademiske og ideologiske diskussioner, markeringer og målsætninger skal man selvfølgelig have, men når man er så gammel som mig, bliver man gladere for de fugle, man har i hånden, de konkrete resultater, end for de mere flygtige ting.
Så jeg vil benytte lejligheden til at takke regeringen for det konstruktive samarbejde om at fange en masse fugle.
Vores arbejde må først og fremmest handle om det, som statsministeren sagde.
Hun udtrykte i sin tale, at det må handle om rigtige mennesker i deres rigtige hverdag.
Politik bliver i høj grad drevet af konflikter.
Forskellige meninger skal brydes, og sådan skal det være.
Det skal være kontant, og det skal være ærligt.
Men sammenstødene og konflikterne skulle helst føre til resultater for den omtalte rigtige borger, de rigtige mennesker.
Målet skal ikke være den politiske markering, for så gavner vi jo kun os og ikke de rigtige mennesker i deres rigtige hverdag, altså dem, der betaler for det.
Jeg vil derfor lidt i debattens stemning og ånd og lidt i hr. Flemming Møller Mortensens ånd i dag bruge lejligheden til at nævne nogle af de små og store ting, som sammenstødene har ført til.
Det må man dvæle ved en gang imellem, synes jeg, for at spørge sig selv om, om det nu giver mening.
Det er ikke, fordi jeg er konfliktsky, men det må man nogle gange spørge sig selv om.
Det er jo det, der skal legitimere det hele.
Jeg kan ikke huske, hvor mange justits- og statsministre jeg har talt med om behovet for et nyt fængsel på Færøerne.
Det har været meget kritisk, og jeg har betegnet ministrenes holdning med superlativer fra nederste skuffe, men nu kommer fængslet.
Det var det, det førte til, og det er fint.
Jeg har sagt, at det gik alt for langsomt med at opdatere retsplejeloven på Færøerne, indføre fodlænkeordning osv.
Nu kommer den.
Jeg har kritiseret regeringen for ikke at ville ændre sine pantregler for returflasker, så de danske flasker, der sælges på Færøerne, ikke behøver at blive transporteret tilbage til Danmark med luft i, for at vi kan få panten tilbage, men kan knuses på Færøerne.
Se, nu kommer det; nu sker det.
At få Færøernes handelsforhold til EU løftet op på allerhøjeste niveau har jeg haft som en meget, meget høj prioritet, og jeg har bragt det op for mange statsministre, fordi jeg mener, det er vigtigt både økonomisk og strategisk for Færøerne.
Det har været kvalt i velvilje og i et så stort system, at man ikke ved, hvor det nu ligger.
Det er ligesom at slå i en dyne.
Men se, nu sker det, eksemplificeret ved kommissionsformandens besøg på Færøerne i marts.
Jeg har påpeget, at der i årevis har været ført en forkert forvaltning, simpelt hen en ulovlig forvaltning, når det gælder forkyndere på Færøerne.
Det har jeg rejst over for regeringen.
Det er gået ud over almindelige mennesker, og det er gået ud over almindelige kirker på Færøerne.
Man har beklaget det og anerkendt, at man har begået en fejl, og lovet, at nu skal det rettes op, så det ikke fortsætter.
Se, det førte jo også til noget.
Ja, det er det, det er klart.
Man forsøger at lære af de fejl, der er begået andre steder.
Turismen er jo en fantastisk indtægtskilde, men man leder altid efter nye steder, og så finder man et jomfrueligt sted, hvor der ikke har været turisme før, og så æder man det og går videre til det næste, ikke?
Det er jo tragisk at besøge visse steder, som er fuldstændig totalt smadret af turismen.
Du kan ikke tale catalansk i Barcelona – der er ingen, der forstår det.
Du skal tale tysk eller engelsk.
Det er simpelt hen en tragedie for byen, men samtidig er det en stor indtægtskilde.
Det var faktisk det, jeg talte med Udenrigsministeriets embedsfolk om i går.
Det er en lang diskussion, og jeg klarer det ikke på 1 minut, men ligesom Anna Falkenberg synes jeg ikke, at det er grundloven, der er problemet.
Jeg tror, hun sagde, at hun ikke mener, at grundloven er problemet.
Vi mener, at det er fortolkningen af grundloven, som er problemet.
Man er nogle gange lige lovlig legalistisk i stedet for politisk i sin tilgang.
Vi mener ikke, at grundloven nødvendigvis lægger de begrænsninger, som det er embedsværkets holdning at den gør.
Vi mener, at der er så mange eksempler på, at man har sagt, at noget ikke kan lade sig gøre, fordi grundloven forbyder det.
Det har man sagt igen og igen adskillige gange.
Der er adskillige eksempler på det.
Det har så været politisk nødvendigt, at man gjorde det alligevel, og så er det sket.
Jeg kan nævne fem eksempler, hvor embedsværket har sagt: Det her kan ikke lade sig gøre; det er forbudt i henhold til grundloven; vi risikerer at ende for en rigsret, hvis vi gør det her.
Så er der gået nogle år, og så har man gjort det alligevel, og der er ikke sket noget ved det.
Så den tilgang er den vigtige.