Jens Rohde (RV), 2020-06-24:
Tak for det.
Som hr. Morten Messerschmidt sagde til mig, da jeg gik herop, at nu kommer guldet – over Folketingssalen, ikke over Sydeuropa, desværre.
Jeg synes jo, vi skal have sat tingene lidt i perspektiv.
Det indre marked stod i 2018 for 61 pct. af Danmarks samlede eksport af varer og tjenesteydelser.
Det svarer til 662 mia. kr. Heraf gik 68 pct. til de fire lande Tyskland, Sverige, Storbritannien og Norge, men også til Spanien og også til Italien og også til Frankrig, som alle hører til i topti af vores eksportlande.
Det indre marked øger velstanden i Danmark, det giver 500 millioner forbrugere nemmere adgang til danske produkter og gør det muligt for 26 millioner virksomheder at handle med danske virksomheder.
Beskæftigelsen og lønmodtagerne i Danmark nyder godt af det indre marked, og mere end 550.000 danske arbejdspladser er knyttet til eksporten til det indre marked, hvilket er med til at løfte velstanden, og ifølge Erhvervsstyrelsen betyder det, at reallønnen er knap 10 pct. højere, end hvis vi ikke var med i det indre marked. Det kan omregnes til en årlig merindtægt på cirka 20.000 kr. for en enlig voksen i lejebolig, som der står her, eller cirka 65.000 kr. for en almindelig husstand med to voksne i ejerbolig.
Det indre marked skaber beskæftigelse i hele Danmark, og Erhvervsstyrelsen peger på, at i alle fem danske regioner kan mellem 20 og 23 pct. af beskæftigelsen henføres til eksport til det indre marked.
I Region Hovedstaden er langt hovedparten af disse arbejdspladser inden for servicesektoren.
I de tre jyske regioner er størstedelen inden for industri og landbrug.
Danskerne er også bedre stillede som forbrugere, for
det indre marked sikrer bl.a., at danskere kan ophæve eller returnere onlinekøb inden for 14 dage, bruge telefoni og data i EU-lande som derhjemme og få erstatning fra luftfartsselskaber ved forsinkelser.
Nu plejer jeg ikke at gå op med manuskript her på Folketingets talerstol, men det gør jeg, for det her er ikke mine ord, det er simpelt hen de officielle tal, som vi kender dem.
Nu står vi så ifølge et andet officielt tal, nemlig finansministerens, med et tab på 7 pct. i den europæiske økonomi, hvilket svarer til 1.252 mia. euro.
Det er over for disse tal, at vi nu står i det danske Folketing og diskuterer, om et budget må koste 2 mia., 3 mia., 1½ mia. 6,7 mia., eller om vi skal fodre lande, der er hårdt belastet af gældsfælden, med sten, eller om vi skal fodre dem med brød.
Det sidste er heller ikke mit citat, for det er faktisk Wolfgang Schäubles.
Nu nævnte jeg jo Tyskland før, og Wolfgang Schäuble er i hvert fald i Sydeuropa kendt som en særdeles hård finansminister.
Han er ikke finansminister længere, men er formand for Den Tyske Forbundsdag.
Men jeg tror ikke, han sådan i europæisk sammenhæng bliver udset som manden, der uddeler gaver, sådan som vi hele tiden italesætter det i dansk politik.
Vi skal ikke give gaver eller kaste guldregn over Sydeuropa, men det er jo heller ikke det, det handler om.
Som jeg vist sagde på et møde i Europaudvalget, har jeg fulgt tysk politik, siden Hans Martin Schleyer blev skudt, og jeg kan love Folketinget for, at Tyskland ikke giver gaver.
Det sker ikke.
Det handler ikke om, at vi mangler 6 eller 7 mia. kr.; det handler om, at vi mangler 1.252 mia. kr., og at det er dem, vi skal finde for at sikre fortsat dansk beskæftigelse.