runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Trine Pertou Mach (EL), 2024-03-13:
Jeg deler til fulde udenrigsministerens bekymring, men mener dog, jura også er vigtigt i den her sammenhæng, og derfor er domstolens foranstaltninger væsentlige at forholde sig til, i forhold til hvorvidt Israel efterlever dem eller ej.
Det er jo den øverste domstol i verden, som pålægger det.
Dens kendelser og dens pålæg er juridisk bindende.
Situationen er jo, at vi har bekymret os siden oktober.
Vi har bekymret os, der har været formaninger, og der har været ønsker og forventninger til, at situationen skulle bevæge sig mod det bedre, og ingen af delene er jo tilfældet.
Det, der er det nye, om man så må sige, er, at domstolens foranstaltninger netop har pålagt Israel øjeblikkeligt og effektivt at lave foranstaltninger, som muliggør levering af den nødhjælp, der er tilstrækkelig for at hjælpe palæstinenserne i Gaza.
Det er foranstaltninger, der er pålagt i sammenhæng med den overhængende fare for sult og sultkatastrofe, som internationale organisationer og FN-repræsentanter har påpeget allerede tilbage i januar – ikke bare påpeget, men advaret imod.
Og siden slutningen af februar, som var deadline for, hvornår Israel skulle aflevere sin rapport, har Human Rights Watch, Amnesty International, FN's særlige rapportør for internt fordrevne og en lang række andre sagt, at ikke nok med, at situationen er forfærdelig, forekommer det, at Israel ikke bare ikke har efterlevet, men faktisk har modarbejdet de pålæg, de har fået om at sikre tilstrækkelig nødhjælp.
Det er det, at der ikke er nogen sikkerhed, og det, at sultkatastrofen og sultsituationen i virkeligheden vokser, ud over at de militære angreb stadig væk også er der.
Så det, der er det store spørgsmål, er selvfølgelig i forhold til juraen, hvor Danmark jo også er forpligtet som underskriver af folkedrabskonventionen, hvor Danmarks ansvar ud over dialogen ligger.
Hvor ligger Danmarks ansvar egentlig for rent faktisk at sikre, at det her ikke fortsætter, og at Israel efterlever de pålæg, de har fået?
Lars Løkke Rasmussen (M), 2024-03-13:
Men der er jo ikke faldet en dom over, hvorvidt Israel opfylder de foreløbige foranstaltninger.
Jeg er meget ked af at skulle flytte det over i det juridiske spor, for det kommer til at lyde meget defensivt, i forhold til hvad der egentlig er regeringens, kan man sige politiske position i forhold til det, der sker.
Men det er der jo ikke.
Der er en situation, hvor Sydafrika i midten af februar bad Den Internationale Domstol om at pålægge Israel yderligere foreløbige foranstaltninger, med henvisning til at Israel ikke efterlevede den første kendelse.
Det afviste domstolen.
Så har Sydafrika nu igen bedt, jeg tror, det har været i sidste uge – det var i sidste uge – domstolen om yderligere foreløbige foranstaltninger med henvisning til den nye landoffensiv i Rafah, og det har domstolen ikke taget stilling til.
Så i forhold til Den Internationale Domstol, som er den højeste domstol, er den juridiske stilling jo ikke afklaret, men det, der er det afgørende, er, at der er en katastrofal humanitær situation, som man ikke behøver at være jurist for at tage stilling til.
Der skal man sådan set bare være menneske.
Det er det, der fører os til at arbejde for våbenhvile og mere adgang.
Det er også derfor, vi støtter op om det her Cypernprojekt, det er derfor, vi har taget pænt imod det amerikanske initiativ, og det er derfor, vi selv afdækker muligheden for airdrop.
For vi deler fuldstændig analysen af, at der er brug for, at der sker noget.
Theresa Scavenius (UFG), 2024-03-13:
Spørgsmålet lyder: Hvad er ministerens holdning til kritikken fra tænketanken Justitia, hvis nylige rapport konkluderer, at den danske retsstat og borgenes retssikkerhed siden 2014 er eroderet, og hvilke initiativer vil ministeren tage for at genoprette retssikkerheden i Danmark?
Lars Løkke Rasmussen (M), 2024-03-13:
Fordi det ville bidrage til polarisering i Europa, hvilket vi ikke har brug for.
Vi har brug for det modsatte.
Og igen vil jeg sige, at hvis jeg ligesom havde viden om en enkeltstående beslutning, jeg kunne træffe i egen ret, som sådan for alvor tøede den her situation op og skabte en helt ny situation for de mennesker, der nu bevidner og oplever det, der altså er en humanitær katastrofe i Gaza, så ville jeg være relativt åben over for det.
Jeg tror ikke på det.
Jeg tror, at det, der kan gøre en forskel, er, hvis venner af Israel kollektivt og med entydighed formidler budskaber til Israel, og det kræver, at man kollektivt kan blive enige om, hvilke budskaber det er, man med entydighed skal formidle.
Og det skal være stærke budskaber, som jeg har gjort rede for i den spørgerunde, vi har haft her, og det er det, Danmark arbejder for, og det er der, hvor Danmark arbejder for at fremme det.
Trine Pertou Mach (EL), 2024-03-13:
Det er godt, vil jeg gerne gentage, altså det, der handler om bosætterdelen.
Det har vi også diskuteret før her i salen.
Det, som jeg stadig væk savner bare en lillebitte flig af, er, at det er klart, at det har større volumen, hvis det er EU, der laver handelssanktioner eller økonomiske sanktioner eller våbenembargo over for Israel, men Danmark har før gjort det selv .
Man gjorde det faktisk i udenrigsministerens tid som statsminister; der lavede man en våbenembargo over for Saudi-Arabien og De Forenede Arabiske Emirater.
Det kan man også vælge at gøre fra dansk side i forhold til Israel.
Hvorfor trækker man ikke de redskaber op af lommen nu, hvor situationen er så alvorlig og så akut?
Danmark risikerer at være medskyldig i de krigsforbrydelser.
Lars Løkke Rasmussen (M), 2024-03-13:
Det synes jeg heller ikke man kan slutte ud fra det, jeg siger, at vi ikke vil.
Det er sådan, at vi forfølger et europæisk spor.
Vi skal have en indflydelse, både kortsigtet, men i nok så høj grad også langsigtet.
For der er kun én ting, der for alvor kan løse det her, og det er, at der kommer et nyt momentum i nogle forhandlinger om en tostatsløsning.
Så vi har brug for en uniform europæisk stemme, og den skal Danmark – sådan ser jeg på det; det kan vi være uenige om – bidrage til at tale frem, og det sker så med afsæt i et Europa, som det ville være en overdrivelse at sige responderede ensartet på det her, og som har brug for at finde sammen i en fælles position.
Og det er en fælles position, som anerkender staten Israel og staten Israels ret til at leve i fred og i tryghed og i sikkerhed og ikke skulle lægge ryg til terrorangreb, og som fordømmer terrorangrebene, men som også kalder på, at man stepper op i forhold til det humanitære, og at man får skabt en international proces, der kan føre til en varig fredsløsning.
Der skal man ikke kan stå og ekskludere nogen værktøjer, og som sagt har jeg helt tydeligt sagt, at den danske regering sådan set støtter, at man følger det amerikanske eksempel og begynder at sanktionere bosættere på Vestbredden.
Trine Pertou Mach (EL), 2024-03-13:
Det er godt, at der er et spor på vej, også i EU-regi, omkring bosættervarer og sanktioner over for ikke bare de ekstreme bosættere, men over for hele bosætterbevægelsen, kan man sige.
For det er jo ulovligt ifølge international ret.
Men det, som jeg er interesseret i, er, hvad det egentlig er, der gør, at regeringen ikke åbner boksen med sanktioner, når det gælder Israel som helhed, når man ser på, hvad det er for en række af overtrædelser af international lov, som Israel har i bagagen og udfører her og nu, mens vi står og taler.
Hvad er grunden til, at man ikke vil være konsistent og konsekvent i sin brug af sanktioner over for stater, der forbryder sig mod folkeretten?
Lars Løkke Rasmussen (M), 2024-03-13:
Det er jo ikke udtryk for noget kursskifte, at statsministeren nu er ude at sige det, som regeringen har ment længe.
Altså, regeringen er én regering kollektivt, og regeringen har haft en position meget, meget længe og har også stemt for den i FN's Generalforsamling og har artikuleret den forskellige steder og har båret den ind på det europæiske bord og har også været med til at fremme en situation, hvor hele Europa, måske med et enkelt land som undtagelse, har det her synspunkt, som statsministeren senest har givet udtryk for, nemlig at tiden er kommet til, at der skal være en øjeblikkelig humanitær våbenhvile.
Tiden er kommet til, at der skal lettes for adgangen til at få humanitær bistand ind i Gaza.
Tiden er kommet til, at man på det her meget dystre bagtæppe skal bruge den mulighed, det kunne give, også at aktivere de konstruktive kræfter i regionen i forhold til en mere varig løsning, der kan imødekomme det, der jo i virkeligheden er det kæmpe dilemma i den her sag, nemlig at der både er nogle israelske positioner, der er til at forstå, og at der også er nogle palæstinensiske positioner, der er til at forstå, og de krydser hinanden, og det er svært at give to parter ret, når de i virkeligheden et stykke hen ad vejen har modsatrettede interesser.
Men det er jo den gordiske knude, der skal bindes op.
Der skal vi lægge det stærkest mulige diplomatiske pres, altså på Israel, men også på alle andre.
Og ja, der kan sanktioner også være et instrument.
Danmark støtter, at vi i kølvandet på amerikanske beslutninger også kan lave sanktioner i forhold til ulovligt bosætteri på Vestbredden.
Det vil fordre, at vi får en EU-enighed.
Den er der ikke for nærværende, men det er noget, vi arbejder for, og det er også noget, vi kommer til at diskutere igen allerede på mandag, når vi mødes i udenrigsministerkredsen i Bruxelles.
Trine Pertou Mach (EL), 2024-03-13:
Det her spørgsmål er jo på mange måder, kan man sige, efterspillet til det foregående spørgsmål.
Altså, hvad er det, vi gør, når ord ikke længere er nok?
Hvad er det så for en form for pres, man kan lægge på Israel?
Jeg kan godt forstå, at det kan være svært at se Israel i en gruppe af lande som dem, jeg nævnte indledningsvis.
Det er jo ikke for at drage yderligere paralleller end det, at den måde, som Israel fører undertrykkelsesregime på over for palæstinenserne, bliver betegnet som apartheid; at det, Israel gør, er en årtier lang besættelse og ulovlige bosættelser, altså alvorlige brud dagligt og gennem mange år på den internationale folkeret eller den internationale humanitære folkeret; og at man senest har effektueret en militæraktion ind i Gaza, som har skabt en af verdens største humanitære kriser med massefordrivelse og sult.
Så på den måde er der jo en lang række ting, der sådan set til fulde retfærdiggør det, hvis vi i øvrigt bruger de samme briller, de samme standarder og de samme målestokke over for Israel, som vi gør over for lande som dem, jeg nævnte indledningsvis.
Men for ikke at sidde fast i den diskussion vil jeg gerne tilbage til det, som spørgsmålet i virkeligheden handler om.
Altså, hvad er det, man kan forestille sig man gør, når ordene slipper op og formaninger viser sig ikke at være nok?
Det har de ikke været indtil nu over for Netanyahuregeringen.
Jeg anerkender, at den danske statsminister har været ude at sige, at der skal være en øjeblikkelig våbenhvile.
Det ved jeg ikke om er et kursskifte fra statsministerens side; det er i hvert fald ikke noget, vi har hørt så ofte før.
Hvad er det, der vil gøre, at udenrigsministeren mener, at Israel har skiftet kurs?
Det underspørgsmål om, hvad det er, Danmark kan gøre, handler jo om, om man fra dansk side er klar til at benytte sig af sanktioner, økonomiske sanktioner, ud over det, der foregår, i forhold til, kan man sige, bosætterne og bosættelsesbevægelsen på Vestbredden.
Det vil sige økonomiske sanktioner, suspension af EU's associeringsaftale osv., altså nogle af de greb, vi er vant til at bruge, når det gælder stater, der overtræder folkeretten markant.
Lars Løkke Rasmussen (M), 2024-03-13:
Og de burde skifte kurs.
Jeg kan sige, at vores holdning er helt klar.
Og det er det pres, vi forsøger at lægge på Israel.
Når det så er sagt, er det mig lidt imod at kategorisere landet Israel i den kategori af lande, der blev refereret til før.
Trine Pertou Mach (EL), 2024-03-13:
Spørgsmålet lyder: Hvad skal der efter ministerens opfattelse til, for at den israelske regering, som udenrigsministeren har opfordret den til, skifter kurs i forhold til sine militære angreb rettet mod Gaza, og hvad er ministerens holdning til, hvordan Danmark kan presse på, for at det sker, eksempelvis ved at Danmark indfører sanktioner, herunder økonomiske, mod Israel med inspiration fra de sanktionsregimer, der i dag er rettet mod lande som Iran, Myanmar, Rusland og Belarus, eller de tidligere danske, internationale, sanktioner mod det hvide mindretalsstyre i Sydafrika?
Lars Løkke Rasmussen (M), 2024-03-13:
Jeg lader mig sådan set gerne vejlede i den forstand, at hvis jeg selv kunne komme i tanke om en enkeltstående unilateral dansk beslutning, som, hvis jeg traf den, førte til, at situationen i Gaza dramatisk blev forvandlet til det bedre i morgen, ville jeg da være ret sindet til at træffe den.
Det kan jeg ikke få øje på.
Jeg kan ikke få øje på andet end, at det, der er brug for, er international samling om at lægge et pres, ultimativt jo på begge parter i forhold til at få forløst hele situationen, men specifikt i forhold til nødhjælp, altså på staten Israel, som har et også folkeretligt ansvar for at medvirke til, at hjælp kommer ind.
Det er det, jeg kan få øje på.
Jeg bruger sådan set ret meget af min energi på at fremme det, også med et udgangspunkt, hvis man kigger tilbage til den 7. oktober, hvor Europa nok stod lidt mere delt i de her spørgsmål, end Europa gør nu.
Det gælder også hele spørgsmålet om sanktioner mod ulovlige bosættere på Vestbredden etc.
Trine Pertou Mach (EL), 2024-03-13:
Jeg vil gerne anerkende, at der bliver talt mere og måske også lidt højere fra dansk side.
Det, der er det grundlæggende spørgsmål, er selvfølgelig, hvad vi gør, hvis ord ikke er nok.
Hvad er det næste skridt, den danske regering vil være med til at tage?
Lars Løkke Rasmussen (M), 2024-03-13:
Det kan blive en lang snak, hvis vi skal snakke om årsagen, for det er jo i virkeligheden en meget, meget lang årsagskæde.
Helt grundlæggende er det et problem i Mellemøsten, der har været total uforløst siden afslutningen af anden verdenskrig og Israels dannelse.
7. oktober sidste år udgør så første sætning i endnu et uhyggeligt kapitel.
Det skal vi bare have med.
Det rokker ikke ved, at vi står med en humanitær katastrofe, og Israel har et ansvar for at afhjælpe den.
Det betyder, at der skal åbnes flere grænseovergange, kontrollerne skal anlægges mere smidigt, og der skal være stringente retningslinjer.
Noget af det, der flyder nu, er de her dual use-produkter, som man ikke rigtig ved om kan komme ind eller ikke kan komme ind, og det presser vi på for.
Så kan man kalde det ord, men det er jo det, der er.
Derfor er det afgørende, at vi på det seneste udenrigsministermøde i EU i et EU 26-format med entydighed sagde til Israel, hvordan vi ser på den her situation.
Det er også blevet fulgt op af diplomatisk demarche over for Israel.
Det er noget, vi arbejder med andre ligesindede lande ude i verden på, og det er i den her sammenhæng, man også kan se vores position i forhold til UNRWA.
Det er det pres, vi lægger på Israel.
Når det er sagt, er der også andre, der kunne medvirke til at få flow i det her.
For det, der ville være et helt afgørende vendepunkt, ville være en våbenhvile, som vil kræve, at to parter, altså både Hamas og Israel, leverer.
Det skal vi bare lige minde hinanden om, altså at der er brug for at få lagt det pres.
Som jeg er orienteret, har det her været forhandlet i meget, meget lang tid og med en ambition om, at det falder på plads inden ramadanen.
Det burde være inden for rækkevidde, men det kræver, at de to parter flytter sig det sidste stykke, så man kan få den våbenhvile, der vil sikre, at der kan komme humanitær adgang til Gaza.
Trine Pertou Mach (EL), 2024-03-13:
Sult bliver brugt som et våben mod den palæstinensiske befolkning oven i de militæraktioner, som Israel udfører over for palæstinenserne i Gaza.
Jeg ved, at udenrigsministeren deler den faktuelle analyse af, hvordan situationen er i Gaza og i Rafah.
Det, der måske er den helt store forskel her, er, at vi godt kan pege på den militære katastrofe, mens vi glemmer at se på, hvad det er, der er årsagen, og så retter vi heller ikke skytset det rigtige sted hen.
Årsagen til situationen med sultområdet og den humanitære katastrofe er, at Israel blokerer for adgang til nødhjælp.
Og Danmark er forpligtet til som underskriver på folkeretskonventionen at hjælpe Israel til at få leveret.
Steffen W. Frølund (LA), 2024-03-13:
Alt forladt herfra
Jeppe Bruus (S), 2024-03-13:
Det er jo lidt svært, for du kan sige, at vi lukker et hul og sørger for, at staten ikke på sigt kan lide et tab, hvis en virksomhed går konkurs, inden den har betalt salgsmomsen.
Derfor ligestiller vi sådan set de her el- og gashandlere med resten af branchen, men altså også med deres konkurrenter i resten af EU.
Det vil sige, at de ikke får en konkurrencemæssig ulempe ved det her.
Det har været en særregel, som vi nu foreslår at afskaffe.
Jeg skal nok vende tilbage til det provenu, som er regnet ind, og med forbehold for det vil jeg sige, at det er i omegnen af, som jeg lige husker det, 30 mio. kr.
Men du kan sige, at det ikke nødvendigvis er helt dækkende for den risiko, der er for et tab for staten, som kan være betydelig større.
Jeg kan simpelt hen ikke huske tallet, som jeg lige står her.
Men vi gør det for at sikre os mod, at staten lider tab ved en konkurs.
Sigurd Agersnap (SF), 2024-03-13:
Jeg kan også se, at det er rejst i en del af høringssvarene, og jeg vil gerne høre skatteministeren sætte ord på, hvad det er for en risiko, man har set.
Den er ikke sådan kvantificeret i lovforslaget, men hvad er det for en risiko, skatteministeren har set her?
Jeppe Bruus (S), 2024-03-13:
Jeg anerkender, at 42 pct. ikke er det samme som 148 pct.
Det tror jeg ikke vi kommer til at diskutere.
Men lad os vende tilbage til det.
Det skal jeg selvfølgelig nok give et svar på.
Hans Kristian Skibby (DD), 2024-03-13:
Det er fint – det er fint, og det kan også være et forsigtigt bud, og så får vi et skriftligt svar på det.
Der er det selvfølgelig ikke smart, hvis de røgfri produkter rammes med en forholdsvis meget større stigning end den, der er på røgprodukterne.
Der står udtrykkeligt »den tilsvarende afgiftsforhøjelse«.
Jeppe Bruus (S), 2024-03-13:
Det er selvfølgelig helt legitimt, og det skal jeg nok sørge for at der kommer en uddybende forklaring på.
Jeg har jo ikke direkte siddet med i forhandlingerne om den her aftale, men et forsigtigt bud, og så kan vi jo efterprøve det bagefter – og nu siger jeg også »bud«, så jeg deklarerer, at det kan være, at det, jeg siger, ikke er helt i overensstemmelse med det, der er indgået aftale om, og så håber jeg på forståelse for det, når jeg nu har sagt det up front her –
er, at som jeg forstår det, skal det være et sammenligneligt prisniveau.
Det er derfor, de afgifter er indrettet, så der er en prissammenligning mellem de forskellige produkter.
Men det er et meget, meget forsigtigt bud, og jeg anerkender, at jeg her bevæger mig ind på et område, jeg ikke selv har siddet og forhandlet, og derfor skal jeg selvfølgelig nok sørge for, at vi også borer det ud i udvalgsbehandlingen.
Hans Kristian Skibby (DD), 2024-03-13:
Tak, hr. formand.
Det er sådan set bare for at dvæle lidt ved netop det, som jeg også prøvede på at sige i min ordførertale til skatteministeren, nemlig at vi jo fuldt ud anerkender, at vi er med i en aftale om en forebyggelsesplan og indsats også omfattende afgiftsforhøjelser og de ting, der nu ligger i forhold til det, med aldersverificering osv.
Men det, som er udfordringen, er, at hvis man kigger på aftalen og så det, der ligger i lovudkastet, er det ikke de samme tal, for man lader en afgift stige det ene sted med 82 pct. på røgprodukterne, og så lader man afgiften på de her tyggetobakprodukter stige med 148 pct.
Der har man jo netop skrevet i aftalen, der er indgået mellem politiske partier, at den skal suppleres med en tilsvarende afgiftsforhøjelse på røgfri tobak, f.eks. tyggetobak.
Og der er det bare, jeg kan se, at hvis man kigger i lovudkastet, opererer ministeren altså med en stigning på 148 pct., og det er jo i hvert fald der, hvor jeg kommer fra, mere end 82 pct.
Jeg forventer selvfølgelig ikke, at ministeren skal redegøre nøjagtigt for historikken i det her i dag, men nu har jeg bare én gang til netop sagt det, så vi får det undersøgt i forbindelse med lovbehandlingen og får fundet ud af, hvad forklaringen på den tvist er.
Sigurd Agersnap (SF), 2024-03-13:
Ja, og provenuet er jo 30 mio. kr. her i det første år og så stigende til 60 mio. kr.
Som jeg forstår det, er det kun på likviditetsforbedringen, man har beregnet provenuet, og ikke selve risikoen.
Jeg synes i hvert fald bare også for den videre debat og også med dem, der har indsendt høringssvar, at det er interessant at sige: Hvor stor har momsbetalingen været for den her sektor i de år, vi snakker om?
For det må jo være den risiko, vi snakker om, i den periode, hvor man har haft moms ude at hænge.
Men det kan vi vende tilbage til.
Christina Olumeko (ALT), 2024-03-13:
Tak for ordet.
Jeg tror, jeg vil gøre min tale forholdsvis kort.
Jeg vil gerne starte med at sige, at vi fra Alternativets side er meget enige i den kritik, der er blevet fremført af flere partier, af, at lovforslaget her er for stor en samling af alt for mange forskellige lovændringer i ét forslag.
Jeg har lært et nyt begreb, der hedder bunkebryllup.
For mig at se
er det her jo også et større strukturelt problem.
Jeg kan forstå, at ministeriet formentlig gerne vil spare noget tid.
Det handler jo om, at vi simpelt hen har for mange lovforslag i Danmark til størrelsen af Folketinget og det antal ministre, der er, og måske endda også i forhold til embedsværket.
Jeg synes bare, at det også er nødt til at give anledning til en større debat, for det er foregået i rigtig, rigtig lang tid, og det er bestemt ikke det første bunkebryllup, vi ser.
Så vil jeg gå til lovforslaget.
Noget af det handler om at implementere en række EU-regler på bl.a. momsområdet samt forbrugerbeskatning på virtuelle kulturaktiviteter.
Her er Alternativets holdning naturligvis, at vi støtter implementeringen.
På nuværende tidspunkt er der ikke noget i de ændringer, som gør, at Alternativet vil være imod, men i og med at det er så mange ændringer på samme tid, kan det godt være, at der dukker noget op i udvalgsbehandlingen, som vi må tage stilling til.
Så er der den del af lovforslaget, der handler om forebyggelsesloven fra november 2023 om tobak og nikotin og alkohol målrettet mod børn og unge.
Det er en aftale, som Alternativet er med i, og lovforslaget her vil bl.a. implementere den del af aftalen, der handler om højere afgift på nikotin, og det er vi i Alternativet meget, meget glade for.
Vi tror på, at det kommer til at styrke sundheden blandt vores børn og unge, og som det også er blevet sagt før, er nikotinforbruget jo steget meget markant blandt børn og unge, og det synes vi er meget bekymrende.
Så vi er glade for den del af lovforslaget.
Det er helt klart den del af lovforslaget, vi er mest begejstrede for.
Så grundlæggende støtter Alternativet lovforslaget.
Tak for ordet.