Peter Hummelgaard (S), 2021-04-15:
Tak for ordet, formand.
Vi skal i dag behandle et beslutningsforslag, som vi har behandlet i en række afskygninger siden det sidste folketingsvalg, og det har været en diskussion igennem længere tid – en diskussion, som vi fra regeringens side naturligvis hilser velkommen.
Det gør vi, både fordi den er vigtig, og fordi den indeholder mange nuancer.
Beslutningsforslaget omhandler afskaffelse af ydelsesregulering baseret på principperne om gensidig forsørgerpligt for kontanthjælpsmodtagere, førtidspensionister og folkepensionister.
Der er tale om et beslutningsforslag, der i høj grad ligner det beslutningsforslag, som vi behandlede her i salen tilbage i slutningen af 2019, nemlig B 34, og som dengang gav anledning til grundige drøftelser af omfanget og ikke mindst kompleksiteten af problemstillingen.
Jeg læser nærværende forslag sådan, at der ønskes et opgør med den del af ydelsesreguleringen, der medfører, at ydelsen for en kontanthjælpsmodtager eller pensionist påvirkes af en eventuel partners indtægt.
Først og fremmest vil jeg gerne kvittere for forslaget fremsat af Enhedslisten og Alternativet.
Regeringen er meget bevidst om problemstillingen, som senest også er blevet rejst i forbindelse med borgere, der har oplevet modregning som følge af ekstra arbejde under coronapandemien.
Vi fandt i fællesskab en løsning på den akutte problemstilling, som opstod i en helt ekstraordinær situation, og løsningen indebærer en midlertidig lempelse af reglerne, når der er borgere, der har ydet en ekstra indsats under corona.
Det var vigtigt, og det er jeg meget tilfreds med.
Den gensidige forsørgelsespligt mellem ægtefæller i kontanthjælpssystemet indebærer, at enhver har ansvar for efter evne at forsørge sig selv og sin ægtefælle.
Kontanthjælp er det underste økonomiske sikkerhedsnet, og reglerne betyder, at man ikke kan få hjælp fra kommunen, hvis ens ægtefælle har formue eller indtægter, som kan dække familiens økonomiske behov for forsørgelse.
Det er den privatretlige forsørgelsespligt, der fremgår af lov om ægtefællers økonomiske forhold, som er afgørende for, at man i relation til kontanthjælpssystemet har forsørgelsesansvar over for sin ægtefælle.
Ansvaret for at forsørge en ægtefælle ophører ved separation eller skilsmisse.
Personer, som lever sammen uden at være gift, har ikke ansvar for at forsørge hinanden, selv om de lever sammen på samme måde som ægtefæller.
Desuden har vi i dag et skattesystem, der på flere områder også er indrettet efter principper om gensidig forsørgelsespligt, f.eks. kan ægtefæller benytte hinandens personfradrag, hvilket giver ægtepar en bedre mulighed for at forsørge hinanden.
Der pågår aktuelt et stort arbejde i Ydelseskommissionen, som har fået til opgave at komme med anbefalinger til et nyt og bl.a. mere enkelt kontanthjælpssystem.
Jeg vil derfor henstille til, at vi afventer kommissionens anbefalinger til et nyt ydelsessystem i stedet for at drøfte isolerede, men dog meget principielle elementer i kontanthjælpssystemet.
For så vidt angår ægtefælle- og samleverafhængighed i pensionssystemet, er der i forhold til reglerne om folkepension og førtidspension ikke tale om gensidig forsørgelsespligt.
Her udmåles pensionen på grundlag af en fælles indkomst for ægtefæller eller samlevere for at sikre, at ydelserne målrettes efter behov.
Der er dog fastsat betydelige fradragsbeløb, som sikrer, at pensionen kun nedsættes, hvis der er tale om en betydelig fælles indkomst.
Desuden er pensionisten altid sikret et selvstændigt forsørgelsesgrundlag, da en del af pensionen ydes uafhængigt af en eventuel ægtefælles eller samlevers indtægter.
I over 100 år har udgangspunktet været, at der er fordele ved at være to om husholdningen.
En ægtefælles eller samlevers indtægt har derfor betydning for, hvor meget velfærdssamfundet yder til forsørgelse.
Reglerne har til formål at sikre en hensigtsmæssig og målrettet brug af de skattefinansierede ydelser.
Når det er sagt, ved jeg godt, at økonomien kan være stram, når man modtager offentlig forsørgelse, og jeg kan godt forstå, at det kan virke urimeligt, at ens samlivssituation spiller ind på det økonomiske.