runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Morten Marinus (DF), 2017-03-30:
Tak for det.
Nu er det jo ikke nogen hemmelighed, at ministeren sammen med undertegnede i sidste valgperiode kæmpede for netop det her forslag om at få ændret det til en mandatfordeling efter den største brøk, og ministeren var også selv ret god til at drille Socialistisk Folkeparti, da de lige pludselig havde ændret mening på forskellige områder, efter at de var kommet med i den daværende regering.
Så nu vil jeg egentlig bare gerne spørge ministeren: Når der kommer en dag, hvor Liberal Alliance ikke længere sidder i regering, vil ministeren så igen være med til at støtte forslaget om den største brøk?
Susanne Eilersen (DF), 2017-03-30:
Tak for det.
Det er to uperfekte metoder, og vi holder så fast ved den metode, som klart har en fordel for de store partier, som ordføreren jo også repræsenterer ved at være Danmarks største parti.
Vi kan også snildt blive ramt af det her ude i kommunerne, og det er vi fuldt ud opmærksomme på.
Men vi ønsker simpelt hen, at borgerne bliver repræsenteret af dem, de stemmer på.
Men hvis vi nu antager, at vi fik lavet et ændringsforslag, der gør, at hvis man som et enkelt parti får halvtreds komma et eller andet procent af stemmerne, så er der en kattelem, der gør, at man selvfølgelig får majoriteten i et byråd, hvordan forholder ordføreren og ordførerens parti sig til det?
Så kan vi gå tilbage til eksemplerne fra Brøndby, hvor der sidder 10 socialdemokrater.
De kan vælge at tage magten ganske alene, uden at de har nydt opbakning fra 50 pct. af borgerne i Brøndby Kommune.
Det ville jeg heller ikke kalde demokratisk.
Men det er heller ikke kun borgmesterkæder, jeg tænker på, for jeg tænker også på, at i det daglige i en jordnær kommune har man behov for, at der sidder repræsentanter, uanset om de er på borgmesterens side, eller om de sidder i opposition, der kan tale borgerens sag i givne sager, men det vil der ikke være, og der mener jeg demokratiet svigter rigtig stort.
Sanne Bjørn (RV), 2017-03-30:
Jeg vil bare gerne kvittere for, at ordføreren alligevel anerkender, at der er en problemstilling i forbindelse med små partier, og at ordføreren vil være med til at kigge på nogle løsninger på det her.
For det ville jo være dejligt, om den d'Hondtske metode kunne gælde for store partier, og at man som lille parti kunne vælge at bruge største brøk-metoden.
Sådan er det jo ikke helt tilfældet, men kunne man nu finde et eller andet, der også tilgodeser mindre partier, så er det dejligt, at ordføreren er positiv over for det.
Carl Holst (V), 2017-03-30:
Det har jeg sådan set svaret på i mit indlæg, eller jeg har i hvert fald forsøgt på det.
Så kan man lave eksempler, og det er så det, ordføreren gør.
Jeg kunne komme med et andet eksempel.
Et flertal af borgerne peger på Dansk Folkeparti, men de får ikke et flertal af mandaterne.
Alle andre partier uden om Dansk Folkeparti er enige om, at det ikke skal være Dansk Folkeparti, hvorfor det ikke bliver en repræsentant for Dansk Folkeparti, der får borgmesterposten, til trods for at et flertal af borgerne mente det.
Tak til forslagsstillerne for forslaget om ændring af lov om kommunale og regionale valg, nemlig om den d’Hondtske metode skal erstattes af den største brøks metode til udregning af mandaterne.
Jeg synes, at man afslører et stort engagement og indsigt i forhold til de dilemmaer, der er forbundet med, om man skal vælge den ene eller den anden metode.
Jeg synes, at debatten bærer lidt præg af at være sort-hvid, for jeg synes egentlig, at forslagsstillerne har en helt anden nuanceret tilgang i beskrivelsen af det.
Der står jo netop: »Desværre er der ulemper ved de fleste fordelingsmetoder, herunder også den største brøks metode.«
Så er der jo ingen grund til at få det her til at lyde, som om det ene system – det system, vi har i dag, og som vi vel har haft siden 1909 – nærmeste er udemokratisk, og at den største brøks metode er det rene demokrati.
Jeg kan lige så mange tænkte situationer, der er matematisk mulige, om den største brøks metode, som I kan om den d'Hondtske metode.
Så går man meget op i, at det er sådan, at det er udemokratisk med den d'Hondtske metode, altså den metode, som vi har haft siden 1909, og demokratisk med den største brøks metode.
Vi kan ikke gardere os imod tilfælde, der virker uhensigtsmæssige ved et valg.
Den mulighed er der i dag.
Det fremgår ikke ret meget af debatten, men jeg skal love for, at det ville være et stort demokratisk problem, hvis man i forhold til det forslag, vi behandlede under et tidligere punkt på dagsordenen, blev valgt med færre personlige stemmer.
Jeg siger bare: Lad nu være med at trække alle argumenterne med, hvad der er demokratisk og udemokratisk, op af skuffen.
Der er blandt forslagsstillerne partier, der konsekvent – eller i hvert fald i et vist omfang – gør brug af dette.
Nej, det er hamrende udemokratisk.
Kan vi gøre noget ved det?
Nu nævnte jeg Dansk Folkeparti, men jeg kunne have nævnt alle partier, tror jeg, for der er eksempler på det i alle partier.
Når hr. Magnus Heunicke så bliver spurgt om, om valgforbund altid er til gavn for det største parti, er det rigtigt, at det er det oftest, men ikke altid.
Der er masser af eksempler på, at f.eks. en Venstrestemme er gået til en konservativ i valgforbundet, som har peget på en rød.
Er det demokratisk? Nej.
Er det sådan, det er?
Det, jeg ønsker med det her, er at sige, at der er fordele og ulemper.
Det synes jeg at man ærligt beskriver.
Vi har afvejet dem i Venstre, og vi mener, at fordelene ved det nuværende system er dem, der vejer tungest.
Tak for ordet.
Undskyld, jeg skulle hilse fra De Konservative og sige, at de også støtter.
Magnus Heunicke (S), 2017-03-30:
Nu er der i hvert fald et nyt ændringsforslag, og vi har nu lidt uklarhed om, hvad der er inden for valgforbundet, og hvordan man fordeler.
Jeg ser også frem til udvalgsbehandlingen af det her.
Vi skal selvfølgelig have en problematisering af det nuværende system, det er jeg med på, men vi er jo også nødt til at se på de konsekvenser, det vil have, hvis vi ændrer det så markant, som det her er, og det synes jeg altså desværre er underbelyst i debatten.
Susanne Eilersen (DF), 2017-03-30:
Tak for det.
Jeg kunne godt tænke mig at gå lidt tilbage for at få nuancerne, som ordføreren siger.
Lad os nu tage en tilfældig kommune, hvor der stiller nogle små partier op.
Ofte ser vi også flere og flere lokallister – det har måske lidt med det her at gøre, at man er lidt træt af de gamle etablerede partier og sådan noget –
ude i en kommune er det ikke de store, forkromede politiske visioner, der betyder noget, for der er det noget, der er mere jordnært og tæt på borgeren, som betyder noget.
I den tilfældige kommune bliver der så valgt fire Venstrefolk ind på almindelig vis, og så får en lokalliste faktisk et rigtig godt valg, men det ligger lidt og vipper, og så kommer den femte Venstremand ind.
De fire Venstremænd, der helt naturligt er valgt, kan jo godt repræsentere dem, der har stemt på Venstre og Venstres politik, men alle de borgere, der har stemt på en lokalliste eller et lille parti, som slet ikke bliver repræsenteret i byrådet, får overhovedet ingen stemme, der kan tale borgerens sag i de her borgernære sager.
Hvad synes ordføreren er mest demokratisk?
Morten Marinus (DF), 2017-03-30:
Jeg skal bare gøre opmærksom på, at der er en artikel fra Frederiksborg Amts Avis fra 2005 under overskriften »Ekspert: Brug for nyt valgsystem«, hvor Jørgen Elklit fremhæver, at der altså er flere minusser ved det system, vi har i dag, end det modsatte.
Og så vil jeg også bare lige komme med en bemærkning, for det lød jo nærmest på ordføreren, som om valgforbund kunne løse alle problemer.
Jeg vil bare gøre ordføreren opmærksom på, at mandaterne inden for valgforbund også bliver fordelt efter største brøks metode, og at det altså her også altid er det største parti, der vil få gevinst ud af det.
Magnus Heunicke (S), 2017-03-30:
Ja, hvis det skulle kunne lade sig gøre med lige den ordning og på den måde, så tror jeg i hvert fald nok, at vi skulle udvide de der byråd.
Det tror jeg nok ikke vi kan leve op til.
Det er mit helt klare indtryk, og det er jo en måde at løse det her på.
Men de er dog en del af vores demokratiske kultur i Danmark, som der er forståelse for hvordan fungerer.
Man kan også forestille sig nogle andre konsekvenser af sådan et forslag, f.eks. opsplitninger, hvor man får nogle ekstra mandater ind, hvis man gør det.
Det ville jeg synes var dårligt.
Så det er et valg mellem forskellige uperfekte metoder – for nu at bruge det ord igen – hvor jeg dog synes at den nuværende metode har de færreste og de mindst slemme bivirkninger.
Morten Marinus (DF), 2017-03-30:
Det sagde hr. Magnus Heunicke selvfølgelig også, men Jørgen Elklit siger så netop også, at der findes metoder, som er bedre og mere rimelige i forhold til den d'Hondtske metode, i forhold til når man sammenligner stemmetal og mandatfordeling.
Så når det drejer sig om valgloven, er hr. Magnus Heunicke i hvert fald helt uenig med en af landets førende valgforskere.
Så kan jeg simpelt hen ikke forstå, hvorfor det er mere rimeligt, at et parti, som har fået under 50 pct., skal have et flertal af mandater og ikke omvendt.
Jeg forstår ikke, hvorfor ordføreren siger, at der er sådan nogle store fordele ved den model, vi har nu, når der både er eksperter og tal, der siger det modsatte.
Magnus Heunicke (S), 2017-03-30:
Jeg har også læst de kritiske artikler og set, at der er forskning, der er kritisk over for den d'Hondtske metode, og det er også relevant at sætte spørgsmålstegn ved det, men jeg har ikke set en entydig anbefaling fra de her eksperters side, f.eks. af det forslag, man kommer med fra DF's side.
Men det kan være, at forslagsstillerne har, og nu kan jeg også forstå, at DF selv kan se, at der måske er nogle ting, som man vil lave et ændringsforslag til.
Så det tyder jo nok på, at ja, man kan sagtens problematisere de systemer, der findes – og det bør man også hele tiden gøre – men det er bare ikke så let og så ligetil at sige, at så lad os bytte det ud med noget andet.
For der er nogle andre bivirkninger.
Jeg har selv nævnt en del af den, nemlig det med det største parti og det med opsplitninger af partilister for at få maksimeret mandattallet.
Det mener jeg er helt underbelyst i debatten, og det kan være en konsekvens, som jeg tror vil gøre det til en fuldkommen uoverskuelig situation.
Karsten Hønge (SF), 2017-03-31:
Det sidste spørgsmål skal alene gå på: Hvad er ministerens tidsplan for ekspertudvalgets arbejde?
Lennart Damsbo-Andersen (S), 2017-03-31:
Jeg har siddet og lyttet til de spørgsmål, som ministeren har fået stillet her, og der er specielt et af dem, som jeg godt lige vil kommentere.
For jeg noterede mig, at hr. Christian Juhl gik ind og begyndte at anfægte den diskussion og de møder, vi har haft med ministeren, om asbest – at det ikke skulle være forløbet på en ordentlig måde.
Så jeg vil bare for mit eget vedkommende starte med at kvittere over for ministeren og sige, at jeg synes, ministeren meget hurtigt – overraskende hurtigt – efter at være tiltrådt var klar til at gå ind og tage et møde med hr. Christian Juhl og undertegnede, inklusive de gode eksperter, som sidder i BAT-kartellet, for netop at drøfte, hvordan man kan komme videre med asbestsagen.
helt til dørs.
Troels Lund Poulsen (V), 2017-03-31:
Det handler om økonomi, men sådan set også om, hvorvidt den arbejdsplads, man taler om, er velfungerende.
Det er jo ikke nogen hemmelighed, at hr. Karsten Hønge selv havde fornøjelsen af at have aktier i det samråd, der var det første, jeg deltog i som beskæftigelsesminister, om Arbejdstilsynets trivselsundersøgelse.
Så det her er jo mange forskellige ting, som man, synes jeg, skal forholde sig til, og ikke kun et spørgsmål om økonomi.
Det er jo også sådan, at i forhold til de tal, der er blevet offentliggjort, er der nogle af dem, der tager afsæt i et tidspunkt, hvor den regering, som jeg tilhører, ikke havde regeringsmagten.
Det er jo en bred talserie, der strækker sig over flere år.
Og jeg må sige, at jeg var og er oprigtigt bekymret over den udvikling, som vi ser nu, og derfor skal der selvfølgelig træffes politiske beslutninger.
Det er vi sådan set enige om, og det tror jeg at et bredt flertal er enig om her i Folketinget.
Karsten Hønge (SF), 2017-03-31:
Jeg vil gerne spørge ministeren, om de tal, der kom frem i går, kom bag på regeringen.
Det er det ene.
Det andet er: Anerkender ministeren, at der er sammenhæng mellem nedskæringer i Arbejdstilsynet og muligheden for at håndhæve et godt, sundt og sikkert arbejdsmiljø på landets arbejdspladser?
Troels Lund Poulsen (V), 2017-03-31:
Det skal det ikke være.
I min verden skal udvalget have en mulighed for både at lave et godt og konstruktivt arbejde, men det er klart, at det her også skal afrapporteres i en rimelig hurtig form.
Derfor er min indstilling, at udvalget skal være færdig med sit arbejde inden udgangen af 2017.
Christian Juhl (EL), 2017-03-31:
Jeg prøver så lidt mere enkelt: Kan det lade sig gøre at undgå, at det bliver en syltekrukke, ved at vi tager konkrete initiativer, hvor vi alle sammen er enige, f.eks. Arbejdstilsynet, uddannelse på arbejdspladserne, af arbejdsmiljørepræsentanterne og den slags ting uden at vente på et ekspertudvalg?
Samtidig kombinerer vi vores forslag, som konkret ønsker handling her og nu, det er derfor, at jeg snakker om det der med trillebørens tegn, og så samtidig anerkender vi, at I har lyst til at have et ekspertudvalg til også at komme med endnu flere nye ideer.
Jeg har ikke den sande viden.
Jeg har bare en række forslag, som jeg ved, at alle – alle – inden for branchen, arbejdsgivere og fagforeninger og andre specialister, er enige i skal til.
Jeg tror endda, at ministeren selv antydede det i går, at det faktisk er rigtigt, at nogle af de her forslag skal der sandsynligvis sættes penge af til.
Troels Lund Poulsen (V), 2017-03-31:
Altså, generelt er det jo altid en god idé at tale med hinanden.
Jeg må så desværre meddele hr. Christian Juhl, at jeg ikke kan bekræfte budskabet om, at jeg har muget ud blandt svin, inden jeg var 14 år.
Der kan jeg ikke nå frem til en enighed med hr. Christian Juhl.
Men det er nok heller ikke det, der er det vigtige i den her debat.
I forhold til diskussionen om asbest må jeg bare sige, at jeg bliver beskæftigelsesminister, tror jeg, den 28. november, og som jeg husker det møde, så bliver det holdt i januar måned, altså under 2 måneder efter, at jeg er blevet beskæftigelsesminister.
Det er ikke for mig at se en mangel på lyst til at drøfte det her tema.
Hvad der er sket, før jeg blev beskæftigelsesminister, hverken kan eller vil jeg forholde mig til, eller om hvorvidt der er gået for lang tid, inden det møde er blevet holdt, men jeg holder hellere et møde for meget end et for lidt. Så spørger hr. Christian Juhl: Kan jeg få lov til at blive klogere på arbejdsmiljø?
Det kan hr. Christian Juhl.
Derfor tænker jeg da også, at der udmærket kan laves en teknisk gennemgang af nogle af de her rapporter, som nu er oversendt til Folketinget, hvor man kan få en mere nuanceret viden om dem.
Christian Juhl (EL), 2017-03-31:
Jeg tror, vi begge er opvokset på landet og sandsynligvis har fået vores første par gummistøvler, før vi er kommet i skole, og også har muget ud hos svinene, før vi blev 14 år.
Men det betyder jo ikke, at vi er født i trillebørens tegn og skal både løftes og skubbes for at komme fremad.
Og det er det, jeg reagerer på.
Jeg vil bare sige, at hvis der var den åbenhed i forligskredsen, så ville man da invitere folk ind.
Jeg har jo foreslået det, sidste gang vi diskuterede det for 2 år siden.
Lad os da i fællesskab alle sammen diskutere de her ting og smide ideerne på bordet.
Så kan alle inderkredsfolkene jo bagefter sidde og pille i dem og sige: Det vil vi ikke bruge penge på, og det vil vi ikke bruge penge på, eller hvad man nu siger.
Men det har der ikke været.
Jeg har ikke en gang været inviteret til møde i forligskredsen.
Det vil jeg bare sige.
Hvis nu den åbenhed var ægte, ville vi jo slå de her to udtalelser sammen og sige: Vi laver et ekspertudvalg, fint.
Lad os komme i gang med det.
Der er masser, der har brug for at blive klogere inklusive mig selv.
Men så tager vi de seks konkrete skridt, som Enhedslisten og SF har foreslået man kan gå i gang med med det samme.
Ville det ikke være en idé, hr. minister?
Sofie Carsten Nielsen (RV), 2017-03-31:
Til gengæld har jeg ikke helt den samme mistro over for det øvrige flertal her.
Jeg har faktisk en helt klar tilkendegivelse fra ministeren i den vedtagelse, som vi nu præsenterer for forligskredsen, og jeg synes, at den sort på hvidt siger: Det kan ikke fortsætte.
Det er en tilkendegivelse, vi er enige om, og det synes jeg faktisk er et rigtig stort skridt.
Så må vi se, hvor hurtigt vi kan komme i vej med nogle af de konkrete forslag, som jeg sådan set er enig med ordføreren i godt kunne sættes i værk.
Troels Lund Poulsen (V), 2017-03-31:
Jeg ved ikke, om man bare kan sige, at f.eks. alle arbejdsgivere er enige i det forslag til vedtagelse, der nu er fremlagt af SF og Enhedslisten.
Det tror jeg ikke nødvendigvis er rigtigt, ellers hører jeg gerne om det.
Men lad det nu være, tiden er for kort til politisk polemik.
Jeg synes jo, der er brug for, at vi drøfter det her åbent med hinanden.
Vi havde et ganske udmærket samråd i går, og jeg har jo også sagt i dag, at de mange rapporter, der nu er blevet offentliggjort, også fortjener, synes jeg, en mere dybdegående gennemgang.
Jeg tror faktisk også, at fru Laura Lindahl som ordfører var inde på, at det kunne være en idé.
Jeg kan kun kvittere for et ganske udmærket møde, som fandt sted, om en meget alvorlig problemstilling, og det smukke i det parlamentariske arbejde er, at man godt kan være uenig her i Folketingssalen, men alligevel godt holde møder sammen og prøve at nå frem til nogle løsninger.
Og der er aftalt en procesplan i forhold til hele spørgsmålet om asbest, som vi jo nu fælles har sat i værk, og det vil jeg sådan set kvittere for.
Det er klart, at det kan være svært for en minister at stå og rose sig selv, og derfor noterer jeg mig også bare, at hr. Lennart Damsbo-Andersen kvitterer for det arbejde, der er sat i værk.
Tak for det.
Mattias Tesfaye (S), 2017-03-31:
Europa blev ramt hårdt af den økonomiske krise i 2008.
Jeg oplevede selv, hvordan vi som et lille murersjak kunne vælge og vrage mellem firmaerne, da vi sluttede et boligbyggeri i Ishøj i slutningen af 2007, mens det pludselig var svært at finde beskæftigelse, da vi et år senere havde færdiggjort renoveringen af et plejehjem i Charlottenlund.
Det kom meget pludseligt.
På et enkelt år var lønningerne faldet dramatisk, og pludselig var der ingen firmaer, der ringede og tilbød os arbejde.
Nu skulle vi selv ringe rundt og finde den næste akkord.
Det var nyt, men det var ikke noget særsyn, for millioner af europæere stod i den samme situation.
For få uger siden besøgte den konservative EU-kommissær Marianne Thyssen det danske Folketing for at præsentere Kommissionens tanker i kølvandet på den økonomiske krise, herunder hvilke lande der havde klaret sig godt, hvilke politikere der havde virket bedst, og hvad næste skridt nu er.
Jeg deltog i et møde med hende og blev en anelse overrasket, da hun indledningsvis næsten lød som en socialdemokrat.
Det synes jeg er meget præcist.
Jeg forstår udmærket, at der på europæisk plan er et ønske om at styrke de sociale rettigheder i de europæiske lande.
De regeringer, der har ført en meget hård og liberalistisk politik efter den økonomiske krise, kan lære meget af de lande, der har fastholdt en mere social samfundsmodel, hvor man fastholder en forholdsvis stor omfordeling mellem generationer, landsdele og befolkningsgrupper med forskellige sociale baggrunde.
EU's medlemslande kan på den baggrund forhåbentlig blive bedre til at inspirere hinanden, og der kan være sund fornuft i, at der udvikles værktøjer, som gør, at landene kan måle sig op imod hinanden.
Men det er samtidig afgørende for vores parti, at det europæiske samarbejde ikke begynder at lovgive på en måde, hvor der gribes ind i den danske velfærdsmodel og de kollektive overenskomster, der er aftalt på det danske arbejdsmarked.
Den sociale søjle var oprindelig et initiativ for eurolandene, og der kan måske være god grund til, at landene i eurozonen rykker tættere sammen for at sikre mere social og økonomisk stabilitet bag deres valuta.
Men for Socialdemokratiet er det som sagt afgørende, at den danske regering respekterer Danmarks særlige stilling på det her område.
Derfor var det også afgørende for os, at Marianne Thyssen meget tydeligt og meget eksplicit understregede, at det ikke er Kommissionens formål at opbygge en overnational social union.
Det vil vi holde Kommissionen fast på, og det glæder os, at der er bredt flertal for det her synspunkt i Folketinget.
Vi ser frem til debatten og støtter det forslag til vedtagelse, der blev læst op lige før.
Kenneth Kristensen Berth (DF), 2017-03-31:
Nej, det kan man altid diskutere.
Der kan være nogle små nuanceforskelle, men fred være med det.
Det, jeg sådan set var interesseret i at hr. Mattias Tesfaye udtrykte sig om, var, hvordan de nordiske socialdemokrater får overtalt deres fæller – som jo trods alt er noget mere talstærke – i Sydeuropa og Østeuropa om, at det her er en dårlig idé.
Det kunne jeg godt tænke mig at vide, fordi det jo er centralt for, om det rent faktisk lykkes at nå det mål, som en relativt bred kreds her i Folketinget er enige om.
Mattias Tesfaye (S), 2017-03-31:
Vi har ikke været negativt indstillet, hverken i Folketinget eller i Europa-Parlamentet, over for, at Kommissionen gik i gang med det her arbejde, og vi ser sådan set frem til, at de afleverer det endelige resultat af deres arbejde.
Så jeg mener ikke, at der er nogen uoverensstemmelse mellem det, de danske socialdemokrater siger i Bruxelles, og det, de siger i København.
Kenneth Kristensen Berth (DF), 2017-03-31:
Tak for det.
Det synes jeg er positivt.
Jeg ville ønske, at Socialdemokratiet var lidt klarere i mælet i Europa-Parlamentet, og derfor vil jeg i virkeligheden spørge hr. Mattias Tesfaye, hvad de socialdemokratiske planer – her i Danmark og eventuelt i samarbejde med partnerne i de andre nordiske lande – er for at overbevise den socialdemokratiske gruppe i Europa-Parlamentet om at indtage et andet standpunkt end det, man hidtil har indtaget, som jo er meget positivt over for udviklingen af en social union, og som er meget positivt over for etablering af sådan en søjle af sociale rettigheder.
Claus Kvist Hansen (DF), 2017-03-31:
Så skal jeg prøve at beherske min retorik, jeg synes ellers, den har været ret afdæmpet.
Det, at du udvikler rumæneres og bulgarers rettigheder, både i forhold til arbejdsmarkedsvilkår og sociale vilkår, betyder ikke nødvendigvis, at der kommer flere i job i Rumænien og Bulgarien.
Men hvis de pågældende mennesker derved får større rettigheder i eksempelvis Danmark, ville jeg da også flytte til Danmark, hvis jeg var dem.
Men det er jo bare stadig væk ikke løsningen på de pågældende landes problemer.
Løsningen på deres problemer er jo ikke, at befolkningen simpelt hen flytter derhen, hvor der er jobs og social sikkerhed.
Nej, løsningen er, at landene bringes til og hjælpes til at udvikle sig selv og skabe deres egne systemer, som er velfungerende.
Finn Sørensen (EL), 2017-03-31:
Vi er jo fuldstændig enige om, at det er en af grundene til, at det er en fjollet idé, for nu at sige det venligt, Kommissionen har fået.
Det er lige nøjagtig det, altså det er noget, landene selv skal finde ud af blandt deres egne borgere og med de politiske flertal, der nu er i det enkelte land.
Det er fuldstændig rigtigt.
Jeg prøver bare ligesom at dyrke den påstand, Kommissionen har.
For hvis man nu tog det for pålydende, ville det jo betyde, at arbejderne i alle de fattige lande ville få flere rettigheder, end de har i dag, og det ville så gøre, at der ikke kom så mange herop, og det er jo åbenbart Dansk Folkepartis store frygt.
Så hvorfor ville det egentlig være så forfærdeligt, hvis EU blev en social union?
Jeg er enig i, at det i bedste fald er en naiv drøm, det er en forkert vej at gå i forhold til demokrati og selvbestemmelse, men det skurrer lidt i mine ører, at man er så glad for, at man kan forhindre EU i at blive en social union.
Jeg tror, man kommer til at snakke forbi en masse mennesker med den retorik.