Dina Raabjerg (KF), 2026-02-24:
Tak, formand.
Der er sagt mangt og meget allerede fra partierne på det her tidspunkt, så i stedet for at gentage mange af de pointer, der har været, har jeg valgt at lytte til dem, der betaler regningen.
Jeg har valgt at kigge på, hvad det egentlig er, danskerne siger, og jeg har plukket lidt af de reaktioner på fødevarechecken, der har været på de sociale medier.
De sammenfatter meget godt det her lovforslag.
Gert åbner ballet med lidt poesi.
Han siger: Skal vælgernes ja købes med holdning og mønt, er fortidens facit sjældent for kønt.
Brian er mere praktisk og holder fokus på det, man ellers kunne have fået for alle de her penge.
Han siger: Der kunne være ansat vagtværn på Kærshovedgård.
Der kunne være ryddet op efter Cheminova.
Der kunne være sikret så meget for borgerne.
Det her er en valgraket, og der vil være mindre velfærd i den næste finanslov.
Coll tager fat i brandslukningselementet i det her forslag og siger: Socialdemokraterne har aldrig dyrket stabil politik.
Tænk, om man byggede huse på den her måde, så faldt København sammen ved den mindste rystelse i undergrunden.
Ellen sætter fokus på valget af at give checks til folk, som sagtens kan klare sig selv, og hun siger: Vi overvejer kraftigt at booke bord på Noli – det er en af de rigtig fine restauranter, vi har i Ikast – da min mand er berettiget til checken.
Det her er jo helt til grin.
Min egen svigersøn har skrevet: Dina, din datter er berettiget til en fødevarecheck.
Det er helt skørt.
Vi er ude at kigge på et hus til 3 mio. kr. Lene holder fast i valgflæskdelen og siger: Det bliver nogle meget dyre stemmer, der fiskes.
Alt handler om at beholde taburetterne.
Niels forstår ikke, at et borgerligt parti er med her.
Han siger: Kan du ikke lige spørge Venstre, om det ikke er på tide at mande sig op og skifte den lyserøde garderobe ud?
Jesper sætter fokus på, hvem det er, der får en lang næse med det her lovforslag.
Han siger: Der er 42.000 voksne i Danmark uden indtægt, men de får intet.
Har du ingen, kan du gå.
Det er altså ikke én type vælger.
Det er ikke én politisk fløj.
Det er en bred irritation over prioritering, timing og retfærdighed.
Dorte sætter fokus på folkestyret og siger: Det vidner om magt i en ikke særlig køn form.
Henning er på samme linje og siger: Nødlove og fødevarechecks er skabt til, når landet vakler, ikke til, når meningsmålingerne vakler.
Når vi behandler statsfinanser med en hastighed, vi normalt reserverer til nationale katastrofer, er det ikke nødret – det er valgret.
Han fortsætter: Nødlovgivning burde være for dem, der ikke kan trække vejret eller ikke kan holde varmen, men her bruger vi nødbremsen til at give middelklassen en check.
Det er at devaluere begrebet nød, så det nu blot betyder belejligt før et valg.
Jeg er helt stensikker på, at der er nogle mennesker, som får en håndsrækning, en nødvendig håndsrækning her, men det kunne man sådan set også havde givet dem på en helt anden måde, f.eks. ved at lette skatten i bunden eller fjerne momsen på frugt og grønt, som Moderaterne mener at de er de eneste der er gået ud med politik om.
For så vil lettelsen komme hver evig eneste måned, når man skal betale sine regninger.
Hjælp skal være målrettet.
Den skal være ansvarlig, og den skal kunne forsvares, også efter et valg.
Med de ord konstaterer jeg, at præcis ligesom de borgere, jeg har citeret her, så bakker Det Konservative Folkeparti ikke op om det her lovforslag.
Tak for ordet.