runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Nicolai Wammen (S), 2025-10-22:
Tak for spørgsmålet.
Europa står over for en række udfordringer.
Det er udfordringer, der er fælles for Europa, og som kræver fælles svar.
Derfor mener vi også, at der er behov for et EU-budget, der er større end i dag.
Det står ikke i modsætning til at investere i vores velfærd, forsvar og andre prioriteter.
Tværtimod er et stærkt og konkurrencedygtigt Europa er en forudsætning for dansk sikkerhed og velstand.
Lad mig samtidig slå fast, at den stigning i det danske EU-bidrag, som Kommissionen har foreslået, er alt for høj.
Det er helt centralt for os, at EU's budget er økonomisk ansvarligt og opretholder en rimelig byrdefordeling mellem landene.
Det indebærer også, at Danmark fortsat skal have en rabat.
Jeg kan ikke i dag sætte konkrete tal på, hvor forhandlingerne ender.
Vi er i en meget tidlig fase af de her forhandlinger, ligesom vi i øjeblikket varetager formandskabet for EU.
Jeg kan dog ikke lægge skjul på, at vi kommer til at se nøje på, hvad pengene i EU's budget bliver brugt til, og at EU's budget skal bidrage mest muligt til effektivt at støtte europæisk sikkerhed og konkurrenceevne, mens landbrugsstøtte og strukturfonde efter Danmarks opfattelse skal fylde mindre.
Jeg forventer, at udgiftsniveauet i den endelige aftale ender på et lavere niveau end Kommissionens forhandlingfsudspil på baggrund af medlemslandenes tilgang til forhandlingerne, og regeringen vil holde Folketinget løbende opdateret om status på forhandlingerne.
Peter Kofod (DF), 2025-10-22:
Hvad mener ministeren er et rimeligt udgiftsniveau for Danmark til næste EU-budget, og hvilke konsekvenser forestiller ministeren sig at det vil få for fremtidige investeringer i f.eks. forbedret velfærd, skattelettelser i bunden og oprustning i Danmark, hvis regeringen accepterer at sende mange milliarder ekstra afsted til EU?
Sólbjørg Jakobsen (LA), 2025-10-22:
Mange tak.
Jeg blev spurgt på vej ind, hvad jeg forventede at få ud af i dag.
Jeg håbede på lidt større klarhed, i hvert fald om hvordan Justitsministeriet havde brugt deres it-kyndighed til at trumfe højere specialiserede it-faglige i deres anbefalinger.
Den klarhed har vi ikke fået.
Jeg har forsøgt flere gange, og andre har også forsøgt at finde ud af, hvad det er for en faglighed, man pludselig besidder i Justitsministeriet, og som pludselig kan trumfe højere specialiserede fagfolk.
Aktindsigten er også blevet kritiseret.
Det kommer lidt an på, hvem man spørger, men man måtte forstå, at de havde meget travlt.
Nej, sandheden er, at ombudsmanden skulle ind, før man ville udlevere.
Hvis det var så ufarligt et notat uden noget nyt, hvorfor i alverden så al den problematik med at udlevere det notat?
I forhold til hvordan man griber den her sag an, synes jeg jo, at justitsministeren gør det ret klart her til sidst, når man siger, at det er en blodrus fra oppositionens side – en blodrus.
Det er et klokkeklart eksempel på gaslighting, for eksperterne, der udtaler sig om den øgede politiske indflydelse, der er i vores efterretningstjenester, er ikke opposition.
Medarbejderne fra efterretningstjenesterne, der udtaler sig, er ikke opposition.
Hvorfor skulle de have en blodrus?
Hvorfor skal man sidde og tænke, at vi sidder herovre og kører det her, fordi vi har en eller anden blodrus?
Det er tilliden til vores efterretningstjenester, der er under pres, og at sige, at det skyldes konspirationsteorier herinde, fordi vi faktisk lytter til de medarbejdere, der ytrer sig, og til de eksperter, der ytrer bekymringer, synes jeg siger meget mere om regeringens manglende respekt for åbenhed og tillid og for det demokrati, vi har her i Danmark.
Så der er blandede holdninger til, om man er tilfreds med svarene i dag.
Jeg kan hilse og sige, at jeg i hvert fald ikke er.
Heldigvis er der andre, der er, men man må håbe, at vi en dag i hvert fald kan få klarlagt ansvaret, selv om forældelsesfristen for selve den grundlæggende sag er løbet, om ikke andet for historiebøgerne, så vi kan lære af det.
Det er jo skandale på skandale på skandale; først lovbrud, så at man har slettet sms’er, og nu har man så også været uærlig om at genskabe de sms’er.
Tak for ordet.
Peter Hummelgaard (S), 2025-10-22:
Først vil jeg sige, at jeg ikke var justitsminister dengang.
Jeg var beskæftigelsesminister.
Og jeg kan godt give meget klart udtryk for, hvad min holdning var.
Jeg synes, det var en sag, der var kørt fuldstændig ud af proportioner i en blodrus – en blodrus – fra dele af oppositionens side, som også fuldstændig havde tabt blikket for, hvad det var, det egentlig handlede om.
Det handlede for det første om, at der var en virus, som dels muterede, dels spredte sig, og som endte med at koste flere mennesker livet, end der ellers ville have mistet livet.
For det andet vil jeg, i forhold til hvad den juridiske genstand for det var, sige, at det var en ganske, ganske kort periode, hvor der manglede lovhjemmel.
Det var under 1 pct. af minkene, der blev aflivet, mens der manglede lovhjemmel, og i øvrigt var det ikke flere mink, end hvad der blev slået ihjel ugen før, fordi det var pelsningssæson.
Så som beskæftigelsesminister synes jeg, at det var en utilstedelig blodrus, der fandt sted i de dage og i de måneder, og det mener jeg i øvrigt stadig væk.
Theresa Scavenius (UFG), 2025-10-22:
Mit spørgsmål gik på, hvorvidt justitsministeren var opmærksom på, at den her undersøgelseskommission havde nogle begrænsede ressourcer, og hvorvidt justitsministeren var imod det.
Det kan godt være, det var Folketinget, der er besluttede det, men var justitsministeren imod det?
Det er igen givet den viden, vi har.
Der er rejst kritik af, at Justitsministeriet både er genstand for kommissionsundersøgelser, samtidig med at det er Justitsministeriet selv, der skal genskabe, hvad for nogle metoder, der skal bruges.
Så spørgsmålet var: Hvad var ministerens holdning, og var det noget, han ytrede nogen steder?
Peter Hummelgaard (S), 2025-10-22:
Nu var det Folketinget, der besluttede, at der skulle være en kommission, der skulle undersøge det her.
Det var jo ikke Justitsministeriet, der besluttede det.
Den helt sædvanlige praksis er jo, at når den kommission påbegynder sit arbejde, beder den de relevante ministerier, som ligger inde med materialet for det, der skal undersøges, om at fremsende alt relevant materiale, og det gjorde de enkelte ministerier meget loyalt, og det er som helt sædvanlig praksis Justitsministeriet, der så koordinerer det på tværs af ministerierne.
I alt modtog kommissionen 1.200.000 dokumentsider, mailbokse fra ca. 230 medarbejdere, sms'er fra ca. 150 medarbejdere samt materiale fra 9 ministerier og 8 styrelser.
Derudover afhørte kommissionen 74 personer.
Det her var ikke en strafferetlig efterforskning.
Det var en kommission, der skulle afdække et forløb i en politisk sag.
Theresa Scavenius (UFG), 2025-10-22:
I den her artikel fra B.T. er der rejst kritik af kvaliteten af Rigspolitiets arbejde i forhold til det her med, at Justitsministeriet var genstand for Minkkommissionens undersøgelse, samtidig med at Justitsministeriet havde bestemt, hvordan sms-beskederne skulle forsøges genskabt.
Justitsministeren forklarer jo nu her, at det er, fordi det er en undersøgelseskommission, og derfor er der nogle andre regler, og derfor er det altid sådan, at det er ministeriet, der bestemmer, hvordan det skal undersøges.
Så er spørgsmålet: Har Justitsministeriet på et tidspunkt kritiseret eller været imod, at man lavede en undersøgelseskommission, i stedet for at man lavede noget, der mere var med baggrund i efterforskningskriterier og -standarder, hvor man netop ikke skulle undersøge sig selv, men hvor det netop kunne foregå på ransagningsvilkår eller efter nogle andre metoder, hvor det ikke var Justitsministeriet selv, der skulle finde frem til, hvilke enheder eller devices der skulle undersøges?
Peter Hummelgaard (S), 2025-10-22:
Mig bekendt smider man ikke ting ud eller destruerer ting, som ikke er meget forældede.
Men igen må jeg sige, at jeg ikke har den fornødne tekniske viden om, hvad det er, de i de enkelte ministerier gør med deres forskellige typer af enheder, så det vil jeg meget gerne svare på skriftligt.
Morten Messerschmidt (DF), 2025-10-22:
Jeg tror ikke, at vi i dag kommer ind på et nyt ministeransvar.
Det er slet ikke det, der er mit ærinde.
Jeg er faktisk helt oprigtigt interesseret.
For det kan jo godt være, at det viser sig, at det fine defensorat, som man har fået etableret her, alligevel ikke helt var rigtigt.
Det ved man jo ikke, og det vil ikke i sig selv være ansvarspådragende osv., i hvert fald ikke strafferetligt.
Men man kan jo godt forestille sig, at hvis der kom nogle friske øjne på, så ville man alligevel være i stand til at genskabe noget, og det er derfor, jeg spørger så nysgerrigt: Smider man dem ud, eller vil I sørge for at gemme dem for eftertiden?
Det er trods alt danmarkshistoriens største skandale, i hvert fald i nyere tid.
Peter Hummelgaard (S), 2025-10-22:
Altså, nu kan jeg svare mere generelt, men normalvis er det jo sådan, at telefoner, devices, eller hvad du vil kalde dem, der bliver tilbageleveret, indgår i den normale cirkulation, indtil det på et eller andet tidspunkt er forældet materiale.
Men jeg tror, at jeg må bede hr. Morten Messerschmidt om at stille det spørgsmål skriftligt, så jeg også er helt sikker på, at jeg svarer korrekt.
Morten Messerschmidt (DF), 2025-10-22:
Jeg prøvede tidligere at spørge, hvad der egentlig sker med de her enheder, som ministeren insisterer på at kalde devices, altså alt det, man har eller ikke har undersøgt.
Er det noget, man arkiverer, gemmer, eller er det bortskaffet?
Jeg spørger selvfølgelig af en interesse.
Man kan sige, at den juridiske interesse forsvinder her om en 14 dages tid, når forældelsesfristen forventes at indtræffe, i hvert fald for den strafferetlige del.
Derfor kan der stadig væk godt være en historisk relevans, som måske ikke kommer for dagen under den her regering, men den her regerings tid får jo også en ende.
Vil der så være enheder, som en ny regering vil kunne se på med friske øjne?
Og måske vil man spørge nogle af de mennesker, der føler, at de er blevet behandlet dårligt i processen, at de ikke er blevet hørt, og at deres idéer ikke kommet frem, og måske involvere dem efterfølgende?
Nicolai Wammen (S), 2025-10-22:
Som jeg for et øjeblik siden gjorde det meget klart, finder vi den stigning i udgifterne, som Kommissionen lægger op til, alt for høj.
Det er også vigtigt at sige, at der er tale om et forhandlingsudspil fra Kommissionen.
har været meget klare med hensyn til behovet for at reducere udgiftsniveauet i budgetforslaget.
Vi er nu i starten af nogle meget lange, komplicerede og givetvis også hårde forhandlinger, og derfor vil vi på helt sædvanlig vis forelægge regeringens forhandlingsoplæg i Europaudvalget, når vi kender forslagets fulde konsekvenser og forhandlingssituationen nærmere, og det vender vi tilbage til.
Men at vi synes, at det, Kommissionen har lagt op til, er for højt, står krystalklart.
Peter Kofod (DF), 2025-10-22:
Jeg må konstatere, at finansministeren ikke vil forholde sig til, om man vil bruge vetoretten, og at han ikke vil forholde sig til, hvad der skal til, for at man måtte komme i en situation, hvor man er nødt til at bruge vetoretten eller true med at bruge den.
Derfor vil jeg spørge om noget andet, og det er: Har finansministeren selv eller har statsministeren i forbindelse med EU-formandskabet gjort det fuldstændig klart for Europa-Kommissionen, at det her er uspiseligt for Danmark, og at vi ikke kommer til at acceptere det, og har man selv taget nogle initiativer til at få sparebanden på benene igen og fået gjort det fuldstændig klart, at det her kommer vi ikke til at acceptere?
Sascha Faxe (ALT), 2025-10-22:
Jeg beklager fejlen.
Det var ikke engang med vilje for at forvirre nogen her.
Så jeg oplæser det næste spørgsmål: Mener ministeren, at den nuværende beskyttelse af de danske vandforsyninger er tilstrækkelig i lyset af den stigende trussel fra cyber- og hybridangreb, og kan borgerne i hele landet have tillid til, at deres drikkevand kan sikres og genoprettes hurtigt ved et angreb?
Magnus Heunicke (S), 2025-10-22:
For der er der jo en meget, meget streng beskyttelse, og der må ikke foretages skovdrift, og der må selvfølgelig heller ikke være grusgrave eller andet.
Det må man ikke.
Når det handler om nationalparkerne – ja, jeg tror nok, vi skal nok få nogle andre ord til det, men det er altså, som spørgeren også sagde, mange, mange år siden – er det altså ikke beskyttet på den måde.
Jeg har selv været i mange af vores nationalparker, og jeg elsker at besøge dem, men det er jo der en helt anden oplevelse end i den nu ene naturnationalpark, vi har, og i de kommende naturnationalparker, hvor det er vild natur, urørt skov og biodiversitet, som er formålet.
Sascha Faxe (ALT), 2025-10-22:
Jeg hører også, at ministeren siger 2007, og her ligger der en lille forhåbning fra min side om, at ministeren ikke nødvendigvis er helt enig i, at ministeren på den ene side kan udpege de her parker, og at regionerne på den anden side kan undergrave det.
Så er ministeren ikke enig med mig i, at der er noget modsatrettet i, at han på den ene side kan udpege det her til at beskytte et landskab, naturen og drikkevand, men at regionerne faktisk på den anden side kan undergrave det?
Magnus Heunicke (S), 2025-10-22:
Nationalparkloven er helt tilbage fra 2007, og som spørgeren måske ved, er nogle af de arealer, der er i vores nationalparker, offentlige, men langt de fleste arelaer er faktisk ofte privatejede, hvor man siger at man er med til at sikre nogle sammenhængende natur- og kulturoplevelser, og hvor erhvervslivet også kan være.
Det står direkte i loven – som jo altså er helt tilbage fra 2007, og som vi selvfølgelig er nødt til at overholde, og det er også forligsbelagt – at det i de enkelte nationalparker ikke må stride mod råstofplanerne efter råstofloven.
Så det er adresseret i selve loven, som vi er nødt til at overholde.
Sascha Faxe (ALT), 2025-10-22:
Nu var det heller ikke porse, som jeg tænker på, når jeg tænker på råstofudvinding.
Hvis vi nu tager den lokale nationalpark, vi har der, hvor jeg bor, som hedder Skjoldungernes Land, er der jo områder, der simpelt hen er udlagt til råstofudvinding, og det kan påvirke naturen.
Det kan give salt i grundvandet, og det kan gå ud over truede arter osv., og det nævner jeg bare som et eksempel.
Så det er ikke kun porse, vi taler om.
Så når vi lægger det over til regionerne, og der på den anden side er nogle regioner, der skal forvalte det, er jeg simpelt hen nødt til at høre ministeren – for det er jo ministeren, der udpeger de her områder af en grund – om ministeren fuldt ud har tillid til, at man kan håndhæve det i regionerne.
Magnus Heunicke (S), 2025-10-22:
Det er jo sådan, at når det handler om vores naturnationalparker, som vi arbejder på at få endnu flere af, er der kun er ét formål, ét hovedformål, nemlig natur og biodiversitet.
Når det handler om nationalparkerne – og der er måske en forvirring, for det lyder næsten ens – er der en række sidestillede formål, og noget af det er også erhvervsliv.
Nogle steder ved jeg at de plukker porse, eller at de i hvert fald plukker bær til forskellige former for produktion af drikkevarer med et lokalt bryggeri, og sådan plukker man her fra naturen og gør forskellige andre ting, som man aldrig kunne drømme om at gøre i en naturnationalpark.
Derfor er der, når det drejer sig om nationalparkerne, som er dem, vi taler om her, nogle andre formål end udelukkende biodiversitet og en sammenhængende natur, og derfor kan man ikke sammenligne de to, selv om det næsten lyder ens.
Sascha Faxe (ALT), 2025-10-22:
Tak, og så beklager jeg, hvis jeg ikke har været helt præcis nok i mit spørgsmål.
For jeg havde egentlig også tænkt, at det ud over naturnationalparker også drejede sig om nationalparker.
Men lad os gå tilbage til svaret på spørgsmål nr. 1238, som ministeren også henviser til, for der skriver ministeren, at reglerne for råstofudvindinger i nationalparker er de samme som for råstofudvinding i øvrigt.
I sit svar på det førnævnte spørgsmål skriver ministeren, at regionerne er forpligtede til at foretage en afvejning mellem miljø og natur på den ene side og råstoffer og erhverv på den anden side, altså liv versus penge, kunne man sige, og i det svar ligger der jo, at ministeren har tillid til, at de eksisterende regler og de regionale vurderinger er tilstrækkelige.
Men jeg vil gerne udfordre den antagelse.
Så hvis vi tillader råstofudvinding inden for parkens grænser, undergraver vi egentlig formålet med den, og vi sender vel for så vidt også et signal om, at de mest beskyttede områder er til forhandling.
Så derfor vil jeg spørge: Hvordan kan regeringen garantere, at naturen reelt prioriteres først, når der ikke er et nationalt forbud i nationalparker, og når afgørelsen overlades til regionale afvejninger, hvor der også helt naturligt er økonomiske interesser på spil?
Magnus Heunicke (S), 2025-10-22:
Vi tager det bare i den modsatte rækkefølge; det er der ingen problemer i.
Jeg har forklaret spørgeren i min besvarelse til spørgsmål nr. 1238 af 9. oktober, at det ikke er tilladt at foretage råstofindvinding i naturnationalparker, og der er en række andre ting, der heller ikke er tilladte, som skov- og landbrugsproduktion.
For hensynet er her til naturen og biodiversiteten, og der er det vores arbejde så vidt muligt at tilstræbe naturlige økosystemer.
Det er reguleret meget skrapt i naturbeskyttelsesloven, og det vil sige, at der i naturnationalparkerne ikke findes råstofindvinding; det kan man ikke gøre i den nuværende og i de kommende naturnationalparker.
Sascha Faxe (ALT), 2025-10-22:
Tak, og tak til ministeren for at komme.
Mener ministeren, at det er foreneligt med formålet om at beskytte natur og biodiversitet, at der fortsat kan gives tilladelser til råstofindvinding inden for naturnationalparkernes grænser, når ansvaret overlades til regionerne og ikke er underlagt et nationalt forbud?
Nicolai Wammen (S), 2025-10-22:
Vi sidder på ingen måde på hænderne.
Og så har vi gjort det klart, hvad den danske holdning er, og det er, at vi skal have et EU, der bl.a. bliver styrket i forhold til vores sikkerhed og forsvar.
Vi skal samtidig bruge pengene fornuftigt, og det udspil, der er kommet fra Kommissionens side, synes vi er for højt.
Så jeg kan på ingen måde genkende det billede, som spørgeren prøver at tegne.
Vi har en dansk regering, der i den grad arbejder målrettet for at styrke EU og samtidig gøre det på en måde, hvor vi bruger pengene så fornuftigt som overhovedet muligt.
Peter Kofod (DF), 2025-10-22:
Det, der kan undre mig, er, at når man ser på alle regeringens prioriteter for EU-formandskabet, mener man noget om det hele.
Det her emne vil man ikke forholde sig til.
Man mener noget om klodens klima og dyr i havene og landbrug og al muligt, og det er jo fint at have nogle holdninger til det, men lige præcis prisspørgsmålet vil regeringen ikke forholde sig til.
Hvorfor vil man ikke det?
Er det ikke lige præcis i den spæde start af en budgetlægning, hvor man i øvrigt har formandskabet, at man skal gøre sin indflydelse gældende, når det kommer til de her ting?
Hvorfor sidder regeringen på hænderne?
Nicolai Wammen (S), 2025-10-22:
Jeg tror ikke, der er nogen, der er i tvivl om, at Danmarks holdning er, at det forslag, der er kommet her, koster for mange penge, bl.a. for Danmark, at det er for mange penge, Kommissionen vil bruge.
Det har jeg sagt offentligt ved flere lejligheder, og jeg siger det her i Folketingssalen.
Jeg tror ikke, at der er nogen i Bruxelles, der er i tvivl om det.
Det, jeg siger, er så også, at vi er meget, meget tidligt i processen.
Kommissionen er kommet med et udspil, og en række lande, eksempelvis Tyskland, har sagt, at det, Kommissionen lægger op til, er et alt for højt beløb.
Så vi tager tingene i den rigtige rækkefølge, og vi vil komme til Europaudvalget, når der skal gives et mandat.
Peter Hummelgaard (S), 2025-10-22:
Jamen det principielle hænger jo sammen med, at det skyldes, at det af hensyn til den interne beslutningsproces normalt ikke oplyses, hvem der har set hvad og hvornår.
Men jeg svarede i øvrigt også på fru Inger Støjbergs spørgsmål, og jeg vil gerne svare igen: Det giver jo sig selv, og helt åbenlyst har ministeriet været bekendt med det, som CFCS foreslår og har nedfældet i telefonnotatet af 3. december.
Peter Skaarup (DD), 2025-10-22:
I forbindelse med sagen har vi i Udvalget for Forretningsordenen stillet en række spørgsmål.
Et af spørgsmålene er spørgsmål seks, hvor vi beder om at få at vide, hvad der har hersket af viden i Justitsministeriet tidligere om den her sag.
Ministeren svarer i svaret, som kom her i går, at af principielle grunde vil man ikke oplyse, om justitsministeren og medarbejdere i Justitsministeriet i 2023 har fået præcise dokumenter om den her aktindsigtssag.
Vil justitsministeren her i dag fortælle Folketinget, hvorfor det er, at man af principielle grunde ikke vil oplyse det?
Fru Inger Støjberg spurgte til det tidligere, men der kom ikke noget svar.
Kommer der noget svar nu?
Inger Støjberg (DD), 2025-10-22:
Der er jo tidspunkter, hvor man næsten ikke ved, om man skal grine, eller om man skal græde.
Igen er der dukket nye oplysninger op i sagen om statsministerens slettede sms'er i minkskandalen, og endnu en gang må vi konstatere, at sandheden ikke kom frem af sig selv.
Den blev trukket frem bid for bid.
B.T. og Berlingske kunne for nogle få uger siden kaste lys over et hidtil mørkelagt notat, der belyser, at Forsvarets Efterretningstjeneste havde kendskab til en metode, som kunne have genskabt de slettede sms'er.
Men alligevel har vi hele tiden måtte forstå på regeringen, at alle muligheder var afprøvet.
Med andre ord kan man sige, at det ikke var teknikken, der svigtede; det var viljen og lysten.
Og på den måde stoppede man den mulighed, som jo netop kunne have givet danskerne svar på, hvad der egentlig foregik i de dage, hvor et helt erhverv blev nedlagt og omkring 15 millioner mink blev slået ihjel uden lovhjemmel.
Samtidig er det kommet frem, at ansatte i FE har følt sig misbrugt til, og jeg citerer, at ride regeringen.
For os i Danmarksdemokraterne er sagen klar.
Når statsministeren sletter sine sms'er midt i en politisk skandale, og når det så virker, som om at det også blev forhindret, at de kan genskabes, så handler det ikke længere om rod i teknikken; så handler det om ekstrem magtfuldkommenhed.
Venstre kaldte det ellers skandaløs magtudøvelse før valget, og de sagde, at de ingen tillid havde til regeringen og statsministeren i den her sag.
Det ændrede et lædersæde i en ministerbil så meget på.
For et par uger siden nægtede statsministeren at svare på spørgsmål om sagen på DR, og ved åbningsdebatten her i Folketinget for et par uger siden nægtede statsministeren også og henviste til den hasteforespørgsel, som vi har i dag.
Men heller ikke i dag har statsministeren reelt svaret.
Uret tikker.
Der er 12 dage til, at minksagen forældes og statsministeren slipper af krogen.
Men der er stadig væk tid til at vise danskerne, at hele Folketinget rent faktisk tager den her sag alvorligt og tager hele tilliden til det politiske system alvorligt.
Jan E. Jørgensen (V), 2025-10-22:
Jeg ville gerne, men det kan jeg altså ikke.
Det kan jeg ikke bekræfte.
Det, der sker, er f.eks., at hvis man har en iPad og man ikke har sat den til at slå sms'er fra, så popper ens sms'er altså også op på iPadden, ligesom de gør på telefonen.
Altså, der er ikke nogen sms'er på min computer, for det er ikke sat op på samme måde.
Det er så det, man hurtigt har kunnet konkludere i ministeriet: Der er ikke den form for synkronisering, som gør, at der ligger en backup af sms'er på computeren, og derfor er der heller ingen grund til at bruge tid på at undersøge dem.
Så er den altså ikke længere, og der er ikke nogen uenighed.
Jeg tror, meget af det handler om, at det notat, vi taler om, dagen efter blev drøftet mellem FE og Justitsministeriet, og så er man nået frem til en enighed om, at der ikke er mere at komme efter.