runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Pia Olsen Dyhr (SF), 2019-03-26:
Jeg tænkte nok, at det ville blive svært for statsministeren at svare helt simpelt ja eller nej, og det kunne jeg jo så høre at det var.
Jeg synes ellers, at det var et meget simpelt spørgsmål.
For Finansministeriet siger jo meget klart, at hvis man skal dække den demografiske udvikling, fordi vi jo heldigvis – forhåbentlig også både du og jeg – lever længere, for det gør danskerne generelt, og fordi vi får flere børn, så kræver det 11 mia. kr. mere end det, regeringen har lagt op til nu, til sundhed i 2025 – 11 mia. kr.!
Nu snakker jeg ikke om at få mere, men bare om det samme serviceniveau som nu.
Jeg tror, at rigtig mange ansatte i sygehusvæsenet, sundhedssektoren, og rigtig mange patienter har svært ved at se, hvordan man i virkeligheden skal kunne gøre det for de penge, der er i dag, hvordan man skal kunne behandle flere patienter for færre penge i fremtiden.
Lars Løkke Rasmussen (V), 2019-03-26:
Sundhedsreformen, sundhedsaftalen, handler om at tilvejebringe ekstraordinære ressourcer, der ikke er taget af råderummet, men som er ekstraordinære i forhold til det råderum, vi har, til – og nu bruger jeg et forsimplet billede, men det er for at prøve at gøre mig forståelig, altså så jeg selv forstår, hvad jeg siger – at give motoren, altså den motor, der driver vores sundhedsvæsen, en overhaling.
Det er det, vi nu bruger 8,5 mia. kr. til.
Så vil det være sådan, at selv om vi så har verdens lækreste og mest trimmede motor, der kører længere på literen end nogen anden motor før i verdenshistorien, skal der stadig væk benzin på, for at den overhovedet kan flytte sig.
Hvis man så kigger på historikken, vil man se, at de regeringer, jeg har været i spidsen for, har haft betalingsviljen – også målt op mod de regeringer, eller var det bare en enkelt, som fru Pia Olsen Dyhr selv sad i.
Altså, vi lagde fra land i 2015 med at øge bevillingen til sundhedsvæsenet med 0,5 mia. kr. mere end det, der lå i det forslag, som fru Pia Olsen Dyhr selv gik til valg på.
Pia Olsen Dyhr (SF), 2019-03-26:
Og tak til hr. Morten Østergaard for at have fokus på det specialiserede socialområde, for det er helt afgørende, også i den sundhedsaftale, regeringen har landet i dag, som jo afskaffer regionerne og centraliserer vores sundhedsvæsen.
Det er jeg og SF selvsagt dybt uenige i.
Men jeg vil ikke bruge spørgetimen i dag på at diskutere struktur eller centralisering, men jeg vil i stedet for spørge ind til den helt afgørende forudsætning for stærke og velfungerende sygehuse, nemlig tilførslen af flere ressourcer de kommende år.
Sundhedsaftalen er stærkt underfinansieret, og de penge, man regner med, er i høj grad fugle på taget, fordi de kommer fra de besparelser, man håber på at få hjem ved at nedlægge regionerne.
Finansministeriet har flere gange fastslået, at skal man dække den demografiske udvikling, vi har frem til 2025, skal man alene på sundhedsområdet tilføre 11 mia. kr. – 11 mia. kr. – i 2025.
Det har regeringen langtfra leveret på.
I lyset af at regeringens skattelettelser siden 2015 vil have kostet statskassen ca. 18 mia. kr. i 2025, burde det ellers være en overkommelig opgave for regeringen.
Så mit spørgsmål til statsministeren er helt simpelt: Kan statsministeren bekræfte, at sundhedsaftalen ikke tilfører 11 mia. kr. mere til sundhedsområdet i 2025, og at ressourcerne dermed pr. patient falder – ja eller nej?
Lars Løkke Rasmussen (V), 2019-03-26:
Men vi efterlader jo ikke nogen i usikkerhed.
Vi har den struktur, vi har nu, med regioner, som jo hverken skal lukkes i morgen eller i overmorgen, og vi har god tid.
Det er jo, fordi vi tager politik alvorligt.
Regeringen har jo lagt et forslag frem, som vi så skal have et flertal for.
Og hr. Morten Østergaard, uanset hvor lækker han gerne vil gøre sig, byder jo alligevel ikke rigtig ind på de mange ting, når det bliver alvor.
Det er netop også i lyset af den decentralisering af det højt specialiserede område, der fandt sted med kommunalreformen, at vi siger, at det kan vi ikke bare lige lave en enkel løsning på.
Vi kan ikke bare sige, at det er det hele ud til kommunerne eller det hele op til staten.
Vi er nødt til at gå grundigere til værks for netop at sikre dem, som hr. Morten Østergaard – det er jeg sådan set enig i – i mange sammenhænge kalder samfundets mest sårbare mennesker.
Det, der er i fokus for os, er jo at sikre, at der ikke finder en afspecialisering sted.
Det er jo også derfor, at der ligger i den her aftale, at der her er en højere grad af national koordinering.
Men altså, hr. Morten Østergaard kan jo melde sig under fanerne og være med til at udmønte det her i praksis.
Morten Østergaard (RV), 2019-03-26:
Det er jo så nok det, der efterlader folk i forbløffelse.
Det her er en super velforberedt reform, hvor der desværre ikke var mulighed for at undersøge, hvad der er den rigtige løsning for at sikre indsatsen for de 3.500 voksne og de 1.000 børn med de måske allerstørste behov af alle!
Men der har jo været fin tid.
Det er jo ikke, fordi regeringen ikke har fået tiden til at gå, og nu bringer statsministeren selv udlændingepolitikken ind.
759 mio. kr. kunne man finde ud af var nøjagtig det, man skulle bruge på en udvisningsø i Stege Bugt, håndtrykslovgivning osv.
Det er jo ikke, fordi regeringen ikke har kunnet finde ud af at bruge penge eller noget i den stil.
Det er jo bare et spørgsmål om, hvad der interesserer den.
Når man så spørger til de allermest udsatte grupper i det danske samfund, hvad er det så, statsministeren trækker frem?
Det er noget med udlændingepolitikken og Det Radikale Venstres uenighed med regeringen om den.
Og ja, jeg står gerne ved, at jeg ikke synes, at man skal tage flygtninge ud af vores plejehjem, hvor de i dag yder omsorg til de ældre, og sende dem hjem for at tilfredsstille Dansk Folkepartis appetit på politik.
Jeg synes ikke, at 759 mio. kr. til en udvisningsø i Stege Bugt er den rigtige måde at bruge pengene på.
Men jeg synes uagtet alt det ikke, at man kan være bekendt at efterlade de mest udsatte borgere i det her samfund uden en løsning, bare fordi det er valgkamp.
Lars Løkke Rasmussen (V), 2019-03-26:
Jeg ved ikke, hvad det præcis er for brede aftaler, man kunne have indgået.
Kunne vi have indgået en aftale med Det Radikale Venstre om at finansiere det nære sundhedsvæsen med 35 nye sundhedshuse, 20 ekstra akutberedskaber og 21 stærke sundhedsfællesskaber ved at fjerne regionerne i den form, vi kender dem nu?
Nej, det kunne vi vel ikke.
Det er fint at gå efter brede aftaler, men de skal jo også være gode.
Vi indgår almindeligvis brede aftaler.
Vi har lavet 156 aftaler i den her valgperiode.
De 137 af dem er lavet hen over midten.
Så det er jo ikke sådan, at vi insisterer på, at vi skal lave alting selv.
Men en gang imellem er man også nødt til at gøre det, man selv tror er rigtigt.
Det var det, vi gjorde, dengang Det Radikale Venstre og Socialdemokratiet forlod os og vi lavede hele den reform, der har ført frem til, at vi har regionerne og har fået specialesammenlægningen på sygehusene og fået det løft i behandling, som nu åbenbart er altings paradis, der ikke må pilles ved.
Det gjorde vi, fordi vi syntes, at det var rigtigt.
Politik består jo også i at gøre det, man tror er rigtigt en gang imellem.
Det er det, vi gør her.
Og så lever vi da heldigvis i et demokrati.
Hvis man synes, at det skal være anderledes end det, vi har foreslået, så vælger man nogle andre.
Så vil jeg sige omkring det specialiserede socialområde, at det jo netop er et udtryk for ikke at gøre folk til kastebold og give sig god tid til at få det her undersøgt, inden man træffer de endelige beslutninger.
Karina Due (DF), 2019-03-26:
Tak for det, formand.
Der er ikke nogen tvivl om, at sagsbehandlingstiderne i Erstatningsnævnet har været helt uacceptabelt lange.
Hvis man har været udsat for et overfald, en voldtægt eller en anden form for kriminalitet, skal man selvfølgelig ikke trækkes igennem et langt forløb, før en erstatningssag kan afgøres.
Dansk Folkeparti har længe råbt op om det her, og vi har forlangt en hurtigere sagsbehandling.
Derfor var vi også glade for, at vi i forbindelse med finanslovens indgåelse fik afsat penge til nogle flere sagsbehandlere, således at sagsbehandlingstiderne kan komme ned på et acceptabelt niveau.
Ofrene for forbrydelser fortjener en hurtigere afklaring, både så de kan komme videre i livet, men sandelig også for, at de skal føle, at der bliver taget hensyn til dem, og at man tager den forbrydelse, der er blevet begået imod dem, alvorligt.
Morten Bødskov (S), 2019-03-26:
Tak for det.
Det er jo rigtigt, som formanden lige sagde, at det lovforslag, vi behandler her i dag, bl.a. handler om erstatning fra staten til ofre for forbrydelser.
Det er jo et emne, vi har diskuteret ganske mange gange her i salen.
For Socialdemokratiets vedkommende er det meget klart, at når man er offer for en forbrydelse og har krav på erstatning, skal sagen behandles hurtigt, og den skal behandles effektivt.
Desværre må man jo sige, at når man ser på, hvordan det er gået med sagsbehandlingstiden ved det nævn, som så behandler de her erstatningssager, siden regeringsskiftet, så er det gået meget skidt.
Eksempelvis er sagsbehandlingstiden ved Erstatningsnævnet i sager om voldtægt steget med hele 37 dage.
Det er på ingen måde godt, og derfor har vi da også forstået, at regeringen siger en hel masse om, at den gerne vil gøre noget ved sagsbehandlingstiden ved Erstatningsnævnet.
Det er Socialdemokratiet sådan set enig i, og derfor kan vi også godt støtte det her lovforslag, som jo, må man sige, effektiviserer, smidiggør og forhåbentlig gør sagsbehandlingen hurtigere ved Erstatningsnævnet.
Vi håber, at det her hjælper, men vi synes ikke, at regeringen har levet op til sine fine løfter over for ofrene for kriminalitet endnu.
For Socialdemokratiet har kampen for bedre vilkår for ofre for kriminalitet været en lang kamp.
Vi har også, da vi selv sad i regering, udvidet mulighederne for, at ofrene kan få en underretning, hvis eksempelvis deres voldsmand optræder i et større tv-interview – noget, som for mange skaber stor utryghed og som en underretning kan være med til at skabe tryghed for.
Vi har været med til og har også stået i spidsen for at sikre, at ofrenes version i deres sag kunne være mere centralt placeret i retssager, og vi har styrket Erstatningsnævnet.
Der er ingen tvivl om, at det her et meget vigtigt emne.
Der er alt for mange, som med rette føler, at sagerne tager for lang tid, og temmelig sikkert har haft større forventninger til regeringen, når det handlede om, hvad man kunne forvente at regeringen ville gøre for at hjælpe ofre for kriminalitet, og særlig når det handlede om hurtig og effektiv sagsbehandling ved Erstatningsnævnet.
Men Socialdemokratiet støtter det her.
Det er bestemt et skridt i den rigtige retning.
Det er et lille skridt, og vi håber på, at regeringen på et eller andet tidspunkt vil sikre og også vise ofrene for kriminalitet, at der er sammenhæng mellem ord og handling i det, regeringen foretager sig.
Morten Østergaard (RV), 2019-03-26:
Jeg tror bare, at når folk lytter, også til statsministeren i dag og også i andre svar, er der jo ikke nogen tvivl om, hvad det er.
Det er valgkamp.
Det kan man jo høre.
Der bliver trukket veksler på tidligere valgkampe og efterløn, og hvad ved jeg.
Men jeg siger bare om lige præcis det her område, at det jo er et område, som har prøvet det før, altså det specialiserede socialområde.
Det er vel omkring 1.000 børn og 3.500 voksne med svære udfordringer, autisme, svære hjerneskader.
Det, jeg ikke forstår, er, at de skal være kastebold på det her tidspunkt.
Hvorfor har regeringen ikke forberedt det ordentligt og skabt en vished?
Man kunne jo godt have fået brede aftaler om de ting, der handlede om patienterne her.
Vi tilbød det også undervejs.
Men for statsministeren og Dansk Folkeparti har det jo være afgørende, at det her blev et valgkampstema om regionernes overlevelse.
Det, jeg bare beklager og begræder i dag, er, at det så går ud over dem, som skal leve i usikkerhed, herunder de børn og de voksne, som slet ikke er nok til at afgøre et folketingsvalg, men som jo er rigeligt bekymrede i dag og også udtrykker det bl.a. ved handicaporganisationerne.
De udtrykker deres største bekymring for, hvad den her usikkerhed kommer til at føre til af videnstab og ringere service – sporene skræmmer.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2019-03-26:
Men hvis vi lige tager fat i Hizb ut-Tahrir, er det en organisation, som jo overskrider nogle markante grænser.
Det er jo ikke bare en organisation, der beder om at få ret til at foretage en demonstration, for det er rigtigt, at det kan man jo gøre i Danmark; det er jo en organisation, som har opfordret til drab på jøder, som jeg siger, det er en organisation, som tidligere har opfordret til hellig krig, det er en organisation, som har opfordret til, at man ikke deltager i danske valg, som ønsker sharia på forskellig vis indført i Danmark.
Sagen er vel, hvornår man har ret til at fungere som forening i det her land med de rettigheder, man så får efter vores grundlov som forening.
Vi har tidligere haft fat i Loyal to Familia, som er sådan en rockerfraktion, og gjort noget ved den.
Så spørgsmålet er vel, om det ikke er på tide igen at kigge mere kritisk på, om Hizb ut-Tahrir overhovedet skal have lov til at fungere som forening i det her land.
Lars Løkke Rasmussen (V), 2019-03-26:
Det bryder jeg mig simpelt hen ikke om at se på, for nu at sige det ligeud.
Jeg synes, det på alle måder er rædselsfuldt, at folk, der er i Danmark – nogle af dem født i Danmark – tager så dyb afstand fra hele vores samfundsmodel og måden, vi har indrettet os med hinanden på, at de demonstrerer med fanatiske budskaber som det, vi så.
Jeg bryder mig ikke om det.
Så kunne det næste spørgsmål lyde: Hvad vil jeg så gøre ved det?
Jeg vil sige, hvad jeg mener.
Altså, vi har også en grundlovssikret forsamlingsfrihed, og der var, som jeg er blevet oplyst, tale om en anmeldt demonstration.
Så det er jo noget, vi må bekæmpe med ordets magt – nu taler jeg om den konkrete begivenhed, der fandt sted i fredags.
Det gælder jo også en anden lille sidebegivenhed, der fandt sted, som jeg heller ikke brød mig om, med koranafbrænding og andet.
Jeg bryder mig ikke om det.
Jeg synes, det er rædselsfuldt, men jeg er jo også nødt til at respektere, at vi lever i et retssamfund med en grundlovssikret ytringsfrihed.
Så jeg tager holdningsmæssigt stærk afstand fra det.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2019-03-26:
Det er fuldstændig rigtigt, når man ser på finansieringen af den her Nærhedsfond, som er vokset fra 6 til 8,5 mia. kr., at de 1,5 mia. kr. så kommer som følge af, at vi fører en udlændingepolitik, der frigør ressourcer i fremtiden.
Det synes jeg jo selvfølgelig som formand for Dansk Folkeparti er supergodt.
Og vi vil også fortsætte ad den vej.
Derfor til et måske helt andet emne, men dog alligevel med det her som krogen, nemlig det, vi så udfolde sig i fredags her på Christiansborg Slotsplads i form af Hizb ut-Tahrir og deres magtdemonstration, kan man vel nok kalde det.
Jeg tror, der var rigtig mange danskere, der så, hvad der foregik i fredags, og med gru og afsky ser, at i vores fædreland sker der en demonstration som den, vi så, hvor man ikke forstår et klap af, hvad der bliver sagt, fordi det foregår på arabisk, hvor kvinder og mænd skal ligge adskilt, for kvinderne må jo ikke være sammen med mændene, og hvor man ved, at man har at gøre med en organisation, som jo har opfordret til drab på jøder, opfordret til hellig krig, opfordret til, at man ikke deltager i valg, og opfordret til sharia i Danmark.
Hvad er statsministerens kommentar til, at det faktisk er et virkelighedsbillede fra Danmark anno 2019?
Lars Løkke Rasmussen (V), 2019-03-26:
Jo, jo og jo, og det kunne jeg så gentage.
Jo, jeg synes bestemt, at aftalen er blevet bedre end det, vi selv foreslog – det er den.
Det er fint, at den Nærhedsfond, vi havde finansieret, på 6 mia. kr., har vi nu kunnet løfte op til at være på 8,5 mia. kr., bl.a. ved at tage den, kan man sige, økonomiske gevinst ind af den udlændingepolitik, vi fører, fordi asyltallet falder.
Vi har også været dygtigere til at få folk i selvforsørgelse, end man var før, og det er jo klart, at det er resultater, som triller baglæns, hvis der pludselig kommer nogle, som siger: Vi skal bare sætte ydelserne op og holde folk i passivitet.
Så det, at vi har kunnet styrke Nærhedsfonden, er jeg meget, meget tilfreds med.
Jeg er også meget tilfreds med, at nogle af de kritiske røster, der har været – altså ikke bare lige fra Dansk Folkeparti, men jo også fra egne rækker og ude i samfundet – der handler om, hvor man som borger går hen, hvis man gerne vil engagere sig i driften af sundhedsvæsenet, har vi kunnet trække med ind.
Jeg synes, det er ret unikt, og jeg glæder mig meget til at se det foldet ud, at vi får lavet 21 patient- og pårørenderåd, hvor folk, fordi de har engagement i det her, kan stille op og blive valgt – ikke fordi de er DF'ere eller socialdemokrater eller Venstrefolk eller konservative, ikke på lange lister, men altså som personer.
Det kan være en, der måske selv har haft oplevelser i forbindelse med en pårørende, der har været i et kompliceret forløb.
Jeg har selv sådan nogle historier.
Jeg kan huske tilbage fra dengang, jeg mistede min mor i 2002.
Jeg havde så min vej til at prøve at trække det ind i sundhedsvæsenet, fordi jeg var sundhedsminister, men jeg kan sagtens forestille mig mennesker, der er i en situation som den, jeg har været i, og som siger: Jeg vil gerne række hånden op; jeg vil gerne deltage; jeg vil gerne engagere mig i det med nogle gode råd til, hvordan vi forbedrer det her.
Det bliver unikt og kommer til at engagere i hundredvis af mennesker direkte omkring driften af vores nære sundhedsvæsen.
Og det var jo ikke med i vores første udspil.
Så der er da rigtig mange steder, hvor den her aftale står meget stærkere, end den var tænkt første gang.
Så stor tak for Dansk Folkepartis deltagelse.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2019-03-26:
Tak for det.
Tak til statsministeren for de indledende kommentarer.
Og tak for samarbejdet omkring en sundhedsreform, der skal gøre et af verdens bedste sundhedsvæsener endnu bedre i fremtiden.
For os i Dansk Folkeparti har det været afgørende, at vi skaber tryghed for patienterne, for borgerne, og det gør vi jo ved at skabe større nærhed; det gør vi, ved at der kommer flere akutberedskaber; det gør vi ved i det hele taget at gøre nogle ting, der også koster lidt flere penge.
Og derfor er den her Nærhedsfond, som regeringen havde opereret med, på 6 mia. kr., lige pludselig vokset til 8,5 mia. kr., for at vi har penge til de ting, vi gerne vil.
Den her større nærhed, flere akutberedskaber osv. hviler jo så også på, at der er personale nok.
Og det er fuldstændig rigtigt, som det lige har været sagt, at det jo er det dygtige sundhedspersonale, vi har overalt i Danmark, som i virkeligheden sørger for den tryghed, der er afgørende for danskerne.
Der skal også være tilstrækkeligt med personale fremover, og derfor er noget af det, som har været vigtigt for os, at vi faktisk med den her aftale uddanner flere læger, og at vi samlet vil komme op på at uddanne 118, er det vel, flere læger om året i forhold til 12, var det vist, fra 2011 til 2015 – det er selvfølgelig fuldstændig tilfældigt valgte årstal.
Så man bliver bare nødt til at anerkende, at der bliver uddannet flere læger med det, der sker i de her år, bl.a. på Dansk Folkepartis foranledning, og det skal vi da være glade for.
Hvad med sygeplejerskerne?
Ja, hvis man har 960 ubesatte stillinger i andet halvår af 2018, kan vi jo kun ansætte flere sygeplejersker, hvis vi også uddanner flere sygeplejersker.
Og hvad ligger der så i den her aftale?
Der ligger i den, at vi skal uddanne 2.000 flere sygeplejersker.
Det er da sådan set meget godt, for så kan vi både få besat de stillinger, der i dag er ubesat, og så kan vi også få ansat nogle flere sygeplejersker.
Og er der noget, der er afgørende for, at sundhedspersonalet ikke skal løbe så stærkt og ikke skal blive så stressede, at de ikke kan være på vores sygehuse, men bliver nødt til at finde andre jobs for overhovedet at kunne klare deres liv og deres familier, og hvad de ellers har af gøremål, så er det jo, at vi får ansat nogle flere kollegaer til dem, som gør, at alle dem, der er der i forvejen, også ved, at vi anerkender deres faglighed og deres faglige kompetencer og kunnen, og at vi virkelig højner og respekterer det arbejde, ved at vi ansætter nogle flere kollegaer til dem.
Er statsministeren egentlig ikke meget glad for alle de landvindinger, som Dansk Folkeparti har fået ind i den her aftale?
Lars Løkke Rasmussen (V), 2019-03-26:
Må jeg ikke først sige, at mit humør er strålende.
Når jeg reagerer på den måde – og jeg vil selv definere det som engagement – er det, fordi jeg simpelt hen synes, og nu siger jeg det på dansk, at det er ringe, at det eneste, man kan byde ind med, er sådan nogle overskrifter som 1.000 flere sygeplejersker, 10 nærhospitaler og tvangsudskrivning af nogle læger.
Jeg påtager mig det fulde ansvar, og jeg er også nødt til at påtage mig medansvaret for perioden 2011-2015, for ellers forsvinder det jo ud af historien, det er jo en del af danmarkshistorien, der ville være forsvundet.
Det er fjernet fra malerierne nede i gruppeværelset, det er fjernet fra retorikken hernede i Folketingssalen.
Hvad var det, der skete der?
Hvordan var det, man mødte optaget på sygeplejerskeskolerne i den der periode, hvad var det egentlig, der skete der?
Vi vil gerne bedømmes på det, vi gør, og det, vi gør, er, at vi har øget bevillingerne til sundhedsvæsenet med 6 mia. kr. siden sidste folketingsvalg – et løft ud over det, som fru Mette Frederiksen gik til valg på – vi har taget ansvaret for det, sammen med et dygtigt personale, og jeg er hundrede procent enig i, at det er dem, der har leveret varen derude med hensyn til at gøre sundhedsvæsenet bedre, og nu er der brug for at rykke det tættere på, og det har vi en konkret plan for.
Så vil man gerne skabe sådan et skræmmebillede af, at den her plan, der går ud på at investere i 35 nye sundhedshuse og alt muligt andet, fører til sygehuslukninger, men der kan jeg sige, at det skal den ikke, for intentionen er præcis den modsatte.
Mette Frederiksen (S), 2019-03-26:
Altså, jeg vil sige det på den måde, at vi jo efterhånden har vænnet os til, at når det handler om Socialdemokratiets politik, er statsministeren i relativt dårligt humør.
Det kommer lidt bag på mig, at han også er i dårligt humør over sin egen sundhedspolitik.
Jamen det er da egentlig utroligt.
Jeg troede da, at om ikke andet så skulle bare lige i dag være en glædens dag for statsministeren.
Men måske afslører det, at man godt ved, hvad det her handler om.
Jeg står jo ikke i dag og siger, at alt er dårligt i sundhedsvæsenet.
Meget fungerer jo godt.
Jeg vil nok påstå, at grunden til, at det fungerer godt mange steder, er vores medarbejdere.
Vi kan slet ikke tage den ære og den fortjeneste.
Det er vores sygeplejersker, der løber hurtigere, end de kan; det er vores læger, der tager overarbejde; det er social- og sundhedsassistenten, der, selv om hun har været mange år på arbejdsmarkedet, bliver ved med at møde ind hver eneste dag for at yde sine patienter det allerbedste, hun kan.
Men man kan jo ikke bare stå og tage æren for det, der fungerer godt – man bliver også nødt til at tage ansvaret for det, der ikke fungerer.
Og der mangler tid i vores sundhedsvæsen; og det er et problem, at man ikke kan få en praktiserende læge på Lolland; og det er et problem, hvis der bliver for langt.
For det er ikke kun det specialiserede, der er afgørende, når vi taler sundhedspolitik – det er også nærheden.
Det er nyt for mig, og jeg er heller ikke sikker på, hvad det er, statsministeren siger, men betyder det, at det bliver lovfæstet efter den her sundhedsreform, hvilke sygehuse der er i Danmark?
Nu taler statsministeren pludselig om medindflydelse.
Jeg spørger på vegne af dem, der bor i Nyborg, Tønder, Frederikshavn: Hvem bestemmer, om der er et lokalt sygehus?
Er det med lov, det vedtages?