runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Søren Pape Poulsen (KF), 2019-03-20:
Tak for spørgsmålet.
Jeg vil gerne være helt klar: Fremmedkrigere har jo i mine øjne vendt Danmark ryggen, og hvis de vender tilbage til Danmark, skal de først og fremmest straffes for deres forbrydelser, hvis det overhovedet kan lade sig gøre.
Det er også derfor, at regeringen ligesom den tidligere V-regering har styrket det strafferetlige værn på området, og det er jo sket i samarbejde med ikke mindst Dansk Folkeparti.
Der er allerede faldet dom over en række fremmedkrigere, som er vendt tilbage til Danmark, men strafforfølgelse kan jo ikke stå alene.
Vi skal jo også forebygge og reducere risikoen for, at fremmedkrigere, der er vendt tilbage til Danmark, kommer til at udgøre en sikkerhedsmæssig trussel.
Det har myndighederne et stort fokus på, og arbejdet foregår bl.a. i regi af den såkaldte danske model, også tidligere kendt som Aarhusmodellen.
Den danske model til at forebygge og bekæmpe ekstremisme og radikalisering er bygget op omkring et tæt samarbejde mellem de relevante myndigheder, herunder PET.
Modellen går kort fortalt ud på, at forskellige typer af indsatser tilpasses forskellige målgrupper: Jo mere radikaliseret en person er, jo mere indgribende en indsats.
Det gælder også for hjemvendte fremmedkrigere.
Myndighederne bruger ganske enkelt de muligheder, der er for at skubbe personen i den rigtige retning.
Vi bliver nødt til at tage målrettet fat i de her typer, og indsatsen mod ekstremisme og radikalisering sker jo både i fængslerne og uden for fængslerne.
Men myndighederne ser selvfølgelig løbende på, om indsatsen kan forbedres, så arbejdet med at imødegå truslen fra bl.a. hjemvendte fremmedkrigere – og de er jo en mangeartet størrelse – kan imødekommes bedst muligt.
Christian Langballe (DF), 2019-03-20:
Når jeg rejser spørgsmålet, er det selvfølgelig, fordi det bekymrer mig, at mennesker, der har kæmpet nede i Islamisk Stat, kommer hjem til Danmark, altså når man tænker på, hvilke forbrydelser de har været med til at begå, eller i hvert fald hvilken terror de har tilsluttet sig ved at rejse derned.
Det, som jeg synes er ret påfaldende, og det, som jeg ligesom er nået frem til, er faktisk, at det er meget, meget få, der fortryder, at de er rejst af sted.
Der er en franskmand, David Thomson, som har lavet en bog om de hjemvendte – den er både på fransk og på engelsk, og jeg har den engelske udgave – der viser, at det her er svært.
Det er kompliceret, fordi de mennesker her udgør en konstant trussel.
Når man tænker på, at der i det terrorangreb, der foregik på spillestedet Bataclan i Paris, hvor der var 129, der blev slået ihjel, var to hjemvendte syrienskrigere med – der var så en, der var hjemvendt fra Yemen og havde kæmpet hellig krig dernede – synes jeg, det er stærkt bekymrende, og jeg vil godt høre justitsministeren om, hvorvidt regeringen deler den her bekymring.
Det er jo ikke kun sådan de her syrienskrigere, der skal igennem et terapiprogram.
Der er også et samfund – det danske samfund – som skal beskyttes, og de har jo netop vendt Danmark ryggen.
Så jeg vil godt høre nogle overvejelser i den retning.
Søren Pape Poulsen (KF), 2019-03-20:
Så vidt jeg husker det, har vi også i næste uge et samråd – eller to samråd, tror jeg – om det her emne, hvor vi nok kan komme lidt mere i dybden med det.
For jeg er jo helt enig.
Man kan jo ikke have to holdninger til det her.
Altså, det er jo nogle folk, der har gjort uhyrlige ting, og man rejser ned og kæmper for en fuldstændig vanvittig sag.
Men når de så kommer hjem, er vi nødt til at forholde os til, hvad vi gør, og der er jeg jo enig i, at det er straf først, hvis det overhovedet kan lade sig gøre.
Men så er de jo i samfundet, og så har vi vel alle sammen en interesse i at se på: Hvad gør vi så for at sikre, at de ikke er radikaliseret, sikre, at de ikke begår terrorhandlinger i Danmark?
Det er jo noget af det, som modellen skal bidrage med, og det har vi vel også en fælles interesse i.
Nu går spørgsmålet jo også på holdningen til Aarhusmodellen, for der er jo to dele i det her.
Vi beskytter jo danskerne bedst, ved at dem, der rejser derned, forhåbentlig bliver der, og kan vi overhovedet gøre noget for, at de ikke skal hjem, er det jo sådan set i alles interesse.
Det siger jeg ikke er nemt, men det er vi jo nødt til at prøve, fordi alternativet er værre.
Pernille Bendixen (DF), 2019-03-20:
Tak for det.
Jeg vil godt vende blikket mod danskerne og danskernes opfattelse af det, de ser der foregår – de ser det jo udefra, og vi ser det jo indefra.
For dem at se er det jo en belønningsadfærd.
Det signal, vi sender, er jo: Tag ned og kæmp for en fremmed stat, Islamisk Stat, kom hjem til Danmark, få en uddannelse, og få bagefter et job.
Der vil jeg egentlig godt høre ministeren: Hvordan tror ministeren at en arbejdsløs dansker ser på det her?
En dansker, der kæmper for at få et arbejde, men som ikke kan komme ind på arbejdsmarkedet, ser en jihadist komme tilbage til Danmark og i øvrigt ustraffet få en gave.
Dem, der er tale om i den her artikel, er ustraffede, de har aldrig fået en straf.
De får en uddannelse gratis, og de får så bagefter et job.
I øvrigt bliver de jo sluppet efter endt exitprogram, så der aner vi jo ikke, hvad de render rundt og foretager sig.
Inger Støjberg (V), 2019-03-20:
Jeg vil lige starte et lidt andet sted, men jeg skal nok komme tilbage til spørgsmålet.
Jeg tror, at både hr. Martin Henriksen og jeg er blevet tudet ørerne fulde af, at den hadprædikantliste, vi i sin tid fik vedtaget, jo bare var et slag i luften.
Det kan man jo så heldigvis se nu at den ikke var, og det synes jeg i hvert fald at vi i fællesskab skal glæde os over, og det tror jeg også at vi gør.
Så der er i hvert fald nogle, der skal til at revidere nogle af de udtalelser, de er kommet med hen over tid.
Når det er sagt, vil jeg meget gerne være med til at kigge på – og det gør vi jo også sammen i øjeblikket – de pengestrømme, der går til nogle af de her moskeer.
Det er et arbejde, som vi tager meget alvorligt ovre i mit ministerium, og det er noget, som Dansk Folkeparti – det synes jeg skal siges – også var meget opsatte på at få ind som en del af finanslovsaftalen, og det synes jeg er helt på sin plads, og det arbejde er vi jo så i gang med allerede nu.
For jeg tror sådan set, at det er pengestrømmene, der på en eller anden måde er roden til alt det her, altså at det overhovedet kan lade sig gøre at drive en moské som den her.
Christian Langballe (DF), 2019-03-20:
Jo, jo, men min pointe består så i, at så få faktisk fortryder, at de er taget derned.
Det må jo så også betyde, at skulle der et eller andet andet sted opstå sådan en islamisk konflikt, vil de drage af sted igen med det her jihadønske.
Jeg ved godt, at det er kompliceret, og jeg ved godt, at der er nogle ting i det her, men jeg synes bare også, man bør overveje en måde, hvorpå vi beskytter danskerne imod de her tikkende bomber.
For det mener jeg virkelig de er, og det er derfor, jeg stiller spørgsmålet.
Martin Henriksen (DF), 2019-03-20:
Tak for det.
Jeg er helt enig i, at hadprædikantlisten har gjort en forskel, og at det ville være rigtig godt, hvis vi hurtigt kunne blive færdige med at lave en ny lovgivning, som kan forhindre i hvert fald visse udenlandske donationer til at opføre nye moskeer i Danmark.
Men nu har vi en moské.
Den er der.
Hvis den nuværende lovgivning gav mulighed for at lukke den pågældende moské, ville ministeren så mene, at det skulle vi gøre?
Og hvis ministeren mener det, bør vi så ikke ændre lovgivningen, sådan at det rent faktisk bliver en mulighed?
Altså, hvis du har opført en moské i Danmark, og hvis det kan dokumenteres, at der er forbindelser til udenlandske regimer som eksempelvis det iranske præstestyre, eller forbindelser til folk som den pågældende imam, der kom på hadprædikantlisten, osv., bør det være nogle argumenter, man fra statens side ville kunne bruge eksempelvis i en retssag, og så kan man som et eksempel lave en lovgivning, der giver mulighed for, at en dommer kan gå ind og vurdere for og imod og i sidste ende nå frem til, at moskeen skal lukkes.
Kan det være en mulighed?
Marie Krarup (DF), 2019-03-20:
I lyset af begivenhederne på Ørestad Gymnasium i begyndelsen af marts måned mener ministeren så ikke, at alle uddannelsessteder bør pålægges at forbyde politiske demonstrationer på skolens område og i undervisningstiden?
Merete Riisager (LA), 2019-03-20:
I regeringen mener vi ikke, at et forbud er den rette vej at gå.
Det er sådan, at det er bestyrelsen for den enkelte institution, der efter indstilling fra institutionslederen træffer beslutninger om aktiviteter på skolen.
I kodeks for samfundsengagerende ungdomsorganisationers adgang på ungdomsuddannelserne, som er lavet af DUF, Gymnasieskolernes Rektorforening, Danske Erhvervsskoler og Undervisningsministeriet, fremhæves det, at ungdomsorganisationerne bør have mulighed for at mødes med elever og studerende på uddannelsesstedet i løbet af skoledagen, og at institutionen bør stille lokale eller sted til rådighed.
Dette er f.eks. også kommet til udtryk i gymnasielovens formålsparagraf, hvoraf bl.a. fremgår, at eleverne skal opnå forudsætninger for aktiv medvirken i et demokratisk samfund og forståelse af mulighederne for individuelt og i fællesskab at bidrage til udvikling og forandring.
Jeg har i efteråret nedsat Rådet for demokratisk dannelse, som debatterer situationer, der kan udfordre det demokratisk dannende læringsmiljø, så det bliver belyst analytisk og fordomsfrit.
Rådet skal tilvejebringe et fagligt og holdningsbaseret grundlag for politiske initiativer og konkrete tiltag på institutionerne.
Afslutningsvis må vi ikke glemme, at vi i Danmark lægger stor vægt på at uddanne eleverne til selvstændighed i tanke og tale.
Undervisningen på et gymnasium og hele institutionens dagligliv skal ifølge gymnasielovens formålsparagraf bygge på åndsfrihed, ligeværd og demokrati.
Det betyder, at gymnasierne ikke må søge at påvirke eleverne i retning af bestemte livsanskuelser eller politiske opfattelser.
Der må med andre ord ikke foregå ensidig holdningspåvirkning af eleverne.
Marie Krarup (DF), 2019-03-20:
Jeg blev så rasende, da jeg så de her tv-klip om, hvordan gymnasieeleverne skejede ud på Ørestad Gymnasium og forhindrede, at et fornuftigt møde kunne finde sted, og jeg blev lige så rasende over, at ledelsen ikke så ud til at gøre noget som helst.
Det førte mig til at tænke over, om det ikke var på tide, at undervisningsministeren sendte et hyrdebrev rundt til landets gymnasier og for den sags skyld også folkeskoler og øvrige uddannelsesinstitutioner om, at politiske demonstrationer bør man holde uden for skolen, for jeg anerkender ikke det, som undervisningsministeren svarer her, at politiske demonstrationer er det samme som politiske møder.
Man kan sagtens have politiske debatmøder, og det var også det, undervisningsministeren var blevet inviteret til.
Jeg har selv som samfundsfagslærer arrangeret masser af politiske debatmøder på et gymnasium, som foregår under civiliserede former, hvor man bruger sin viden og sin rationalitet til at udveksle argumenter og alle bliver klogere og får demokratisk dannelse og bliver i stand til at sætte et kryds, når de engang bliver 18 år og kan stemme.
Men politiske demonstrationer er noget helt andet.
Det er jo noget, hvor man står og hopper og råber buh og har store indskrifter, og hvad det ellers er.
Det er noget, man kan gøre uden for skolen.
Det er noget, man kan gøre på Rådhuspladsen eller på Christiansborg Slotsplads, fordi det, det fører til, jo er, at elever bliver sat op imod hinanden, og det fører til et voldsomt gruppepres, og det kan også føre til, at politisk sindede lærere kan bruge deres elever som spydspids i en politisk kamp.
Så det er derfor, jeg mener, at man er nødt til at skelne imellem de her forskellige ting.
Politiske møder under ordnede forhold kan sagtens finde sted og især i en valgkamp, som vi jo nu kommer ind i, men politiske demonstrationer mener jeg det vil være meget, meget klogt at opfordre landets uddannelsessteder til at afholde sig fra.
Merete Riisager (LA), 2019-03-20:
Jeg synes, at ordføreren er inde på en vigtig skelnen her, og det er klart, at uddannelsessteder jo til enhver tid skal kunne modtage både medlemmer af Folketinget, ministre og andre, som de har lavet en aftale med, og som kommer og afholder et møde.
Den del skal være mulig.
Det bør være et uddannelsessteds opgave at kunne afvikle en demokratisk samtale på uddannelsesstedet.
Det er klart, det bør der ikke herske nogen tvivl om.
Så den del er vi helt enige om.
Vi er også enige om, at der er forskel på, om noget er en demonstration eller et politisk møde, og endelig er vi også enige om, at lærerne selvfølgelig ikke må bruge eleverne som midler.
Det var også det, jeg sagde sidst i min tale.
Som jeg indledte med at sige, har vi ikke nogen umiddelbare planer om forbud fra regeringens side.
Men det er jo vigtigt at tage diskussionen af, hvad der er hensigtsmæssigt, også i forhold til at fremme den demokratiske debat, som eleverne forventes at indtræde i, og som jeg lige sagde, er det meget, meget vigtigt, at enhver skole eller enhver ungdomsuddannelse – ethvert uddannelsessted – kan afvikle møder, også med personer, de måtte være meget uenige med.
For kan man ikke det, stopper den demokratiske samtale, som jo netop handler om at diskutere uenigheder.
Det er det, demokratiet handler om.
Så det er vi enige om skal være muligt.
Marie Krarup (DF), 2019-03-20:
Demokratisk dannelse er noget, vi taler meget om, og der er det altså bare vigtigt at huske på, at demokratisk dannelse også er at have viden om politik og ideologier og det politiske system osv., og det får man ikke ved at gå rundt og råbe buh eller male sten på Christiansborg Slotsplads over med grim maling.
Det er ikke demokratisk dannelse i sig selv.
Så derfor vil jeg mene, at det må være forkert at give børnene lov til at pjække fra uddannelse, hvor de kan få demokratisk dannelse, til fordel for at stå og hoppe og råbe buh og måske blive mere og mere primitive og ligge under for et gruppepres, som ikke burde eksistere på en uddannelsesinstitution, eller som man i hvert fald ikke bør give plads til.
Merete Riisager (LA), 2019-03-20:
Men igen vil jeg sige, at det jo fremgår af lovgrundlaget, både for ungdomsuddannelser og for folkeskoler, altså de tekster, der er knyttet til loven, at man selvfølgelig ikke må bruge elever som midler for et eller andet politisk projekt.
Man skal jo i sin undervisning introducere eleverne til forskellige synspunkter og må på den måde som sagt ikke presse eleverne til at have en bestemt holdning.
Inger Støjberg (V), 2019-03-20:
Men lad os nu lige lægge lidt is på og se, hvad der egentlig reelt kommer til at ske om nogle måneder, når dommen endelig bliver afsagt.
Når det er sagt, er vi jo gået med åbne øjne, kan man sige, ind i også et europæisk samarbejde, men derfor er det jo ikke altid, vi mener, at det er nogle hensigtsmæssige domme, der bliver afsagt.
Men vi gik ind i det med åbne øjne i sin tid.
At vi så mener, at vi holder os inden for rammerne, er det, der nu bliver afprøvet ved EU-Domstolen, og jeg har svært ved at se, at det skulle være udemokratisk.
Men derfor kan man jo godt have nogle ting, som man nogle gange ikke er helt enig i.
Om det forslag, generaladvokaten har lagt frem på bordet, kan jeg i hvert fald sige, at det er regeringen ikke enig i.
Marie Krarup (DF), 2019-03-20:
Ja, og der mener jeg også, at vi har en udfordring.
For vi ved jo godt, at vores lærere ligger til venstre for midten, og at der ikke kan undgå at være en afsmitning der.
Det kender de fleste fra deres børns fortællinger om deres skolegang, og de fleste lærere kender det fra lærerværelset.
Derfor er det selvfølgelig også et spørgsmål om, hvor stor åndsfriheden i virkeligheden er på vores skoler i nogle tilfælde, og man kan jo påvirke eleverne på mere subtile måder som f.eks. ved at aftale at lade være at give dem fravær, hvis de deltager i politiske demonstrationer, eller hjælpe dem med at arrangere transport eller komme til politiske demonstrationer.
Det mener jeg også er et område, som man som undervisningsminister kunne overveje at indskærpe, altså ved ud over at sige ingen politiske demonstrationer så også sige, at der skal være så meget åndsfrihed, at man også giver plads til, at der kan være andre holdninger, og at der ikke er nogen bestemte holdninger eller demonstrationer uden for skolens område, som skal prioriteres og støttes på nogen måde.
Martin Henriksen (DF), 2019-03-20:
Men den daværende borgerlige regering og i øvrigt den nuværende borgerlige regering har jo den opfattelse, at vi er inden for konventionerne.
Det er jo opfattelsen.
Så kan der komme nogle udefra og sige, at vi skal lave reglerne om og måske give opholdstilladelser til nogle, som tidligere har fået afslag på en opholdstilladelse efter de gældende danske regler, som skiftende regeringer har vurderet var inden for konventionerne.
Er det efter ministerens opfattelse hensigtsmæssigt?
Er det efter ministerens opfattelse demokratisk?
Er det ikke dybt, dybt problematisk, at vi herinde på vegne af danskerne forsøger at vedtage noget lovgivning, så vi selv er herre over, hvem vi lukker ind i vores land, og at der så kan komme nogle udefra, i det her tilfælde EU, og sige: I skal ikke selv i Danmark være herre over, hvem I lukker ind i jeres land?
Er det ikke efter ministerens opfattelse dybt betænkeligt og dybt problematisk, og bør man ikke på en eller anden måde håndtere det ved eksempelvis at udvide det eksisterende retsforbehold eller ændre i den aftale, som det daværende EF indgik med Tyrkiet, og som jo er en del af årsagen til, at vi står med problemerne?
Inger Støjberg (V), 2019-03-20:
Jeg har jo ved flere lejligheder sagt, at jeg godt kunne tænke mig, at der var moskeer, der blev lukket i Danmark, nemlig moskeer, der drives ud fra et verdenssyn, der bare er så fjernt fra det danske, som det her tilfælde jo viser.
Grimhøjmoskeen er et andet eksempel på det.
Men problemet ved det synes jeg også at man skal være ærlig om, for hvor går de her mennesker så hen?
Har vi mere styr på dem her, end vi har, hvis de driver moské fra en baggård eller en kælder?
For deres holdninger kan vi jo ikke på den måde få lukket ned for.
Derfor mener jeg sådan set, at en af de bedste veje må være at få styr på donationerne, for der er jo noget, der gør, at de her moskeer kan løbe rundt, om man så må sige, også i det daglige.
Det kan jeg godt være nervøs for at de vil.
Martin Henriksen (DF), 2019-03-20:
Tak for det, formand.
Spørgsmålet er: Hvad er ministerens og regeringens holdning til EU-Domstolens generaladvokat, der har ytret sig kritisk om de danske familiesammenføringsregler i forhold til tyrkiske statsborgere, og har regeringen en plan, hvis EU-Domstolens vurdering ender med at gå imod Danmark?
Inger Støjberg (V), 2019-03-20:
Lad os først og fremmest slå fast, at det for regeringen jo er vigtigt, at vi i Danmark har så stramme regler for familiesammenføring som muligt, og derfor har den danske sag ved EU-Domstolen om det tidligere tilknytningskrav ved ægtefællesammenføring også haft høj prioritet for os i regeringen.
Vi har jo selvfølgelig gjort, hvad vi overhovedet kunne, for at præge sagens udfald, og det har jeg også sagt nogle ting om på et samråd i februar måned.
I sidste uge fremsatte generaladvokaten, præcis som der bliver spurgt til her, sit forslag til afgørelse i sagen.
Og det er vigtigt at få sagt, at det jo er rigtigt nok, at generaladvokaten udtaler sig kritisk, må man sige, om det nu ophævede danske tilknytningskrav ved ægtefællesammenføring, og regeringen deler jo selvsagt ikke den vurdering, som generaladvokaten er kommet med.
Det er regeringens opfattelse, at det tidligere tilknytningskrav er i overensstemmelse med Danmarks EU-retlige forpligtelser, og den opfattelse har vi også argumenteret indgående for, både skriftligt, men også mundtligt, under selve behandlingen af sagen.
Regeringen følger selvfølgelig derfor også sagen meget tæt nu, for at få det hele boret godt ud, om man så må sige, og har jo selvfølgelig derfor også læst generaladvokatens forslag til afgørelse med meget stor interesse.
Men det er altså også vigtigt at holde sig for øje, at der alene er tale om et forslag til en afgørelse og altså ikke en bindende tekst, der vil være bindende for EU-Domstolen.
Det er derfor på nuværende tidspunkt ikke muligt at vide, hvad EU-Domstolen i sidste ende vil nå frem til.
Hvis EU-Domstolens afgørelse går os helt eller delvis imod, skal den selvfølgelig nærlæses og analyseres, så vi hurtigst muligt kan få et overblik over den betydning, som afgørelsen i så fald måtte have.
Men lige nu er der ikke så meget andet at gøre end at væbne sig med tålmodighed og afvente EU-Domstolens afgørelse, inden vi begynder at spekulere på alle mulige konsekvenser.
Martin Henriksen (DF), 2019-03-20:
Tak for det.
Jeg kunne starte med at spørge, om der er nogle nye oplysninger om, hvornår man forventer, at der kommer en afgørelse fra EU-Domstolen.
Det kunne være godt at få det at vide, hvis der er kommet noget nyt frem.
Så kunne jeg også godt tænke mig at spørge om regeringens overvejelser.
Regeringen må jo have gjort sig nogle overvejelser, i forhold til hvis den her afgørelse går Danmark imod.
Har regeringen nogle scenarier, som den arbejder med?
Er man eksempelvis parat til at vedtage en ny lovgivning, som jo kunne gøre, at man kan slippe for at give opholdstilladelse med tilbagevirkende kraft, var jeg lige ved at sige, hvis afgørelsen ender med at sige, at vi har givet afslag på nogle opholdstilladelser, som vi ikke burde have givet afslag på efter EU-Domstolens opfattelse, og vi så skal gå tilbage i tiden og måske ligefrem opsøge folk i Tyrkiet eller andre steder for at spørge dem, om de alligevel godt kunne tænke sig at komme til Danmark?
Man kunne godt have den tanke, at nogle af dem måske godt kunne tænke sig at komme til Danmark.
Arbejder regeringen med nogle scenarier, som vil kunne værne Danmark, hvis afgørelsen ender med at gå os imod?
Inger Støjberg (V), 2019-03-20:
Til det første først: Det er ikke sådan, at vi har fået en dato, men vi forventer, at der i hvert fald går et par måneder, inden EU-Domstolen afsiger sin dom.
Men der ligger som sagt ikke nogen dato.
I forhold til det andet vil jeg sige, at vi som sagt ikke mener, at det er et korrekt forslag til afgørelse, som generaladvokaten er kommet med.
Derfor mener jeg heller ikke, at det giver nogen mening for nærværende at begynde at spekulere i, hvilke konsekvenser der vil være af det her.
Derfor vil jeg sige, at det, der bedst giver mening nu, sådan set er at væbne sig med en smule tålmodighed, og så forventer jeg selvfølgelig, at de afsiger dommen om nogle måneder, og så må vi jo læse den dom igennem.
Martin Henriksen (DF), 2019-03-20:
Tak for det.
Det er selvfølgelig godt, at regeringen gør sig nogle overvejelser, det håber jeg i hvert fald.
For man skal jo være forberedt på det værste.
Så jeg håber virkelig, at regeringen gør sig nogle overvejelser.
Jeg kunne godt tænke mig at spørge, om ministeren mener, at hele den situation, som vi er i nu, er hensigtsmæssig.
Vi har herinde et flertal i Folketinget, som har vedtaget nogle regler.
Dengang var det den daværende borgerlige regering og Dansk Folkeparti, der vedtog nogle regler på familiesammenføringsområdet, og nu er det jo faktisk et ret bredt flertal, der står bag de nuværende familiesammenføringsregler.
Er det hensigtsmæssigt efter ministerens opfattelse, at et flertal i Folketinget vedtager noget, at vi kører med de regler og vores myndigheder administrerer efter de regler, og at der så kan komme et internationalt organ og faktisk sige til os, at det, vi på demokratisk vis har vedtaget med høringer og alt muligt andet, skal vi bare rulle tilbage?
Er det hensigtsmæssigt?
Er det demokratisk efter ministerens opfattelse?
Inger Støjberg (V), 2019-03-20:
Jeg kan i hvert fald sige det sådan, at når vi vedtager ting her i Folketinget, er det jo, fordi vi mener, at det kan holdes inden for de internationale forpligtelser, som vi jo selv, må vi sige, har skrevet under på at ville overholde.
Så er der jo indimellem nogle sager, der bliver prøvet, og enkelte gange går det os også imod.
Men at tilsidesætte de konventioner, som vi jo selv har skrevet under på, og bare sige, at dem vil vi ikke efterleve, mener jeg i hvert fald ikke er en hensigtsmæssig måde at angribe det på.