runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Naser Khader (KF), 2018-05-15:
SF har fremsat et forslag, der indeholder fire initiativer, der skal forbedre forbrugerbeskyttelsen og vilkårene for genbrug og cirkulær økonomi i Danmark.
Lad mig starte med at understrege, at vi i Danmark har et af verdens bedste regelsæt, når det gælder forbrugerbeskyttelse, regler om genbrug og holdbarhed.
Vi kan selvfølgelig altid gøre det bedre.
I Det Konservative Folkeparti er det vigtigt for os, at forbrugsvarer bliver produceret på en forsvarlig måde, har en vis kvalitet, og at forbrugerens rettigheder er sikret.
Derfor har vi også sympati for intentionen bag SF's forslag.
Men når vi skal udvikle de her regler, skal vi ramme en balance mellem hensynet til forbrugeren og hensynet til de erhvervsdrivende.
Spørgsmålet er, om de foreslåede initiativer hjælper forbrugeren i tilstrækkelig høj grad til at forsvare de gener, som man vil pålægge de erhvervsdrivende.
Vi skal også huske på, at vi også har et ansvar for, at omkostningerne ikke bliver for store.
De vil i sidste ende komme til at ramme forbrugeren.
For det første ønsker SF at gøre noget ved planlagt forældelse.
Det gælder især forbrugerelektronik.
Nogle mener, at virksomhederne bevidst designer deres produkter til at gå i stykker efter et vist antal år.
Men vi kender ikke omfanget af dette problem.
SF ønsker at indføre et forbud.
Skulle dette være et problem – og det ved vi ikke om det er – er det et problem, der vedrører store, internationale virksomheder.
Hvis vi indfører et forbud i Danmark, vil vi blot få et dårligere udvalg og indføre omkostninger for erhvervsdrivende såvel som for de myndigheder, der skal håndhæve dette forbud.
SF ønsker også at indføre forbud mod gebyrer i reklamationssager.
Reglerne er i dag sådan, at skulle forbrugeren finde en mangel ved produktet, som kan gøres gældende over for producenten, så må der ikke tages gebyr.
Til gengæld skal forbrugeren selv betale for undersøgelsen, hvis det viser sig, at der ikke mangler noget ved produktet.
Det synes vi sådan set er rimeligt nok.
SF ønsker for det tredje at forlænge reklamationsperioden fra de nuværende 2 år.
Det er sådan i dag, at hvis man skal gøre reklamation gældende, skal man påvise, at produktet har haft en mangel fra købstidspunktet.
Det bliver da kun sværere at bevisføre efter 3, 4, 5 eller 6 år.
De nuværende 2 år er efter vores opfattelse en passende reklamationsperiode, og det kommer ikke til at have de store fordele for forbrugeren, at perioden er længere.
Det fjerde, SF ønsker, er, at producenter og erhvervsdrivende er forpligtet til at oplyse om produktets levetid forud for et køb.
Men det er sådan set allerede gældende i dag.
Sælger har pligt til at oplyse om produktets vigtigste egenskaber inden købet.
Så alt i alt har vi stor sympati for SF's intention med forslaget, men vi mener, at de gældende regler giver nok beskyttelse af forbrugeren, og derfor kan vi ikke bakke op om forslaget.
Søren Pape Poulsen (KF), 2018-05-15:
Tak for det.
I bemærkningerne til beslutningsforslaget har forslagsstillerne anført, at tyveri af kæledyr ikke kan sidestilles med tyveri af andre værdier som f.eks. cykler.
Som begrundelse herfor har forslagsstillerne bl.a. anført, at det er et voldsomt psykisk overgreb at få stjålet sit kæledyr.
Jeg har sådan set meget stor sympati for forslaget – det tror jeg enhver, der har haft et kæledyr, sådan set har – og ved om nogen, hvordan det kan være at miste et kæledyr.
Jeg tror også, vi skal passe på med sådan individuelle følelser, som kan være forbundet med det at have kæledyr.
Det kan være meget svært at tage højde for i straffesystemet.
Der er jo allerede inden for gældende ret mulighed for at differentiere straffen for tyveri.
Faktisk er det sådan, at tyveri kan straffes i spændet fra bøde til fængsel i indtil 6 år.
Når det kommer til kæledyr, vil tyveri som udgangspunkt kunne straffes med bøde eller fængsel i indtil 1 år og 6 måneder.
Strafferammen på 6 år anvendes kun i tilfælde af tyveri af særlig grov beskaffenhed.
Det betyder i praksis, at der enten skal være stjålet meget betydelige værdier og typisk for flere hundrede tusind kroner, eller at tyveriet f.eks. er udført på en særlig grov eller professionel måde.
Det kunne gøre sig gældende ved et rambuktyveri.
Også andre, navnlig objektive, omstændigheder ved tyveriet tillægges vægt.
Det gælder særlig måden, hvorpå tyveriet er udført, og f.eks. hvis tyveriet er foretaget som led i organiseret indbrudskriminalitet.
Men der lægges typisk ikke ved straffastsættelsen vægt på, hvad der er blevet stjålet.
Og selv om jeg har stor sympati for forslaget, mener jeg altså ikke, det er hensigtsmæssigt, at tyveri af en bestemt værdi skal straffes hårdere end andre tyverier, fordi den pågældende værdi har en særlig betydning for ejeren.
Det hænger jo sammen med, at det kan være meget individuelt, hvilke ting der har særlig betydning for folk.
Det vil gøre det meget, meget svært for vores straffesystem.
Derfor kan regeringen ikke støtte beslutningsforslaget.
Karina Due (DF), 2018-05-15:
Det er jo ikke kun den del af det, vi kigger på.
Vi ønsker jo simpelt hen at gøre op med det faktum, at dyr er sidestillet med ting.
Jeg kunne godt tænke mig at høre ministeren: Synes ministeren virkelig, at det er fair, at det bliver bedømt på samme måde, i forhold til om man stjæler en hund eller man stjæler en cykel?
Søren Pape Poulsen (KF), 2018-05-15:
Mange tak.
Anpg er et fremragende værktøj for politiet i deres efterforskning af kriminalitet.
Anpg-oplysninger har bidraget med afgørende efterforskningsspor, og anpg-oplysningerne har gjort det muligt for politiet at fastslå, hvilket køretøj der befandt sig hvor og hvornår – oplysninger, der har været af stor betydning for politiet i de konkrete sager.
Der er således tale om oplysninger, der i sidste ende har ført til opklaring af forbrydelserne og anholdelse af gerningsmændene.
Lad mig give et par konkrete eksempler.
I en skudsag fra bandemiljøet var politiet i besiddelse af oplysninger om, at gerningsmændene var kørt fra stedet i en Mercedes Cabriolet med hvidt tag.
Sammenholdt med bilens særlige karakteristika – det hvide tag – blev bilen hurtigt identificeret.
I en sag om indbrud begået af omrejsende kriminelle
var der mistanke om, at et udenlandsk køretøj var blevet brugt ved flere indbrud.
Ved en aflytning af den mistænkte person, der var fra Bulgarien, var politiet blevet opmærksom på, at manden krydsede grænsen.
Politiet vidste imidlertid ikke, hvilken bil manden kørte i, eller hvor han passerede grænsen.
Bl.a. på baggrund af lagrede no-hit af anpg-oplysninger fra grænsen blev der fundet ca. ti biler, som kunne være gerningsmandens, og på det grundlag blev den bil, som gerningsmanden havde brugt, identificeret.
Anpg er, som jeg har sagt, et fremragende værktøj for politiet.
Det har jeg jo også drøftet med Dansk Folkeparti og Socialdemokratiet i politiforligskredsen.
Rigspolitiet vil inden for rammerne af den nuværende flerårsaftale opsætte yderligere stationære anpg-kameraer.
På den baggrund forventes der en udvidelse af antallet af anpg-lokationer fra de nuværende 32 til 48.
En anden ting er spørgsmålet om, hvor længe oplysninger indsamlet ved brug af anpg opbevares.
Det er et centralt spørgsmål i forhold til anvendelsen af anpg.
Som det er i dag, bliver anpg-billeder, hvor der ikke er hit på nummerpladen, gemt i enten 24 timer eller 30 dage, men f.eks. i forhold til bekæmpelse af bandekriminalitet kan politiet have nytte af oplysninger om, hvor et givet køretøj har været, også længere tid tilbage.
Derfor har jeg bedt Rigspolitiet overveje, om de nuværende regler i det lys kan tilpasses, og jeg forventer på den baggrund at drøfte dette med partierne bag flerårsaftalen om politiets og anklagemyndighedens økonomi til efteråret.
Tak for ordet.
Karina Due (DF), 2018-05-15:
Tak for det.
Vi har ønsket den her forespørgsel, fordi vi jævnligt har tænkt over emnet overvågning, som anpg dybest set er.
Det fylder rigtig meget, men er ikke nødvendigvis altid noget, vi diskuterer nok.
Det er lidt af et dilemma, for lige såvel som den teknologiske udvikling kommer til at fylde mere og mere – noget, der vil forsyne os med mange nye muligheder fremover – synes jeg også, det er vigtigt, at vi som politikere kommer til at diskutere, hvor grænserne skal ligge henne.
Det håber jeg at ministeren og partiernes ordførere vil komme med et bud på i den her debat.
Når man er kriminel og idømmes en straf, skal man selvfølgelig efterleve de sanktioner, som samfundet pålægger en, og hvis man ikke gør det første gang eller anden gang eller tredje gang eller endnu flere gange, så kommer kriminalforsorgen måske efter dig ved at indberette det for domstolen.
Det er i hvert fald det billede, der fra tid til anden tegnes af, hvordan det hele hænger sammen, når folk ikke vil efterkomme de krav, der stilles til dem i en dom.
Det duer simpelt hen ikke.
Så falder tilliden til systemet fuldstændig væk, hvis der ikke sættes konsekvent ind over for de dømte kriminelle.
Vores beslutningsforslag adresserer denne problematik.
Hvis man ikke accepterer at møde frem og tage ansvar for det, man har gjort, så må en dommer igen tage stilling til, hvad der videre skal ske i sagen.
Dermed ikke være sagt, at der skal være en ny retssag, men en dommer kan godt tage stilling til, hvad der videre skal ske.
Som det er i dag, har kriminalforsorgen meget vide rammer til at vurdere fra sag til sag, hvad konsekvenserne skal være.
Vi har det klare udgangspunkt, at det altid bør være en dommer, der tager stilling til, hvad folk skal efterleve, og det bør ikke være sådan, at man mange gange kan springe over, hvor gærdet er lavest, og på den måde undgå at stå til ansvar.
Vi ønsker med beslutningsforslaget at sikre, at man i langt højere grad kommer til at stå foran en dommer, når man ikke leverer det, man skal, frem for at det er kriminalforsorgen, der individuelt tager stilling til sagen.
Jeg synes, det er gode toner, at ministeren vil sætte en undersøgelse i gang for at kortlægge, hvor udbredt et problem det er, og også, som Venstre har udtalt, kigge på, hvordan Kriminalforsorgen administrerer den magt, de reelt har.
Tak for ordet.
Naser Khader (KF), 2018-05-15:
Dansk Folkeparti har fremsat et forslag om at ændre reglerne for betinget dømte, sådan at enhver overtrædelse af retskendelsens vilkår skal medføre, at man stilles for en dommer igen.
Det er meget vigtigt, at betinget dømte overholder de vilkår, som dommeren sætter op ved dommen.
En betinget dom er en chance til.
Derfor skal kriminalforsorgens kontrol med området være konsekvent.
Men vi tror ikke på, at det er hensigtsmæssigt, at enhver overtrædelse af afsoningsvilkårene skal medføre endnu en retssag.
De vil komme med anbefalinger til initiativer på området.
Vi ser gerne, at vi kunne forbedre reglerne derfra, men vi kan ikke på nuværende tidspunkt støtte Dansk Folkepartis beslutningsforslag.
Karsten Hønge (SF), 2018-05-15:
Selvfølgelig skal dømte rette sig efter beslutninger i kriminalforsorgen, og samfundet skal ikke lade sig løbe om hjørner med af dømte.
Men kriminalsager adskiller sig altid fra hinanden, og vi kan jo ikke vide, hvilke omstændigheder der ligger bag, at en dømt ikke møder op eller på anden måde ikke retter sig efter reglerne.
SF mener, at det er lige et nummer for firkantet at fremsætte et forslag som det her fra Dansk Folkeparti.
Skal alle overtrædelser – uanset hvor bagatelagtige de måtte være, og uanset hvilken forklaring der kunne være – virkelig udløse en ny tur forbi en dommer?
Der siger vi i SF: Mon dog ikke kriminalforsorgen kan håndtere det uden en detailregulering fra Folketinget?
Det tror vi på, og derfor er vi imod beslutningsforslaget.
Christina Egelund (LA), 2018-05-15:
Når vi i Liberal Alliance ikke kan støtte det her beslutningsforslag, skyldes det proportionaliteten i det, der foreslås.
Jeg mener, det ville være et ret stort ressourcespild, at enhver overtrædelse af de pålagte vilkår skal indbringes for domstolene.
Jeg synes egentlig, vi har et meget godt system i dag, hvor Kriminalforsorgen vurderer, om overtrædelsen skyldes ond vilje fra den dømtes side, eller om der er tale om en misforståelse, og om man kan få vedkommende på rette spor igennem andre midler.
Det sparer domstolene for en masse tid, og den tid kan de sagtens bruge på at nedbringe den sagspukkel, som er blevet opbygget i mange byretter og i landsretterne.
Jeg noterer mig også, at det er aftalt, at kriminalforsorgen skal komme med anbefalinger til initiativer i forbindelse med tilsynet med betinget dømte.
Det er jeg enig med ministeren i at vi bør afvente, så vi har et bedre grundlag at diskutere på.
Og på den baggrund kan vi altså ikke støtte beslutningsforslaget.
Rosa Lund (EL), 2018-05-15:
Jeg synes, at det her forslag fra Dansk Folkeparti er ret rigidt og vil stille nogle helt, helt urimelige krav til vores domstole og til kriminalforsorgen.
Jeg er med på, at der har været et problem her ifølge den artikel, der bliver henvist til i beslutningsforslaget, men det er én artikel.
Vi har slet ikke nogen idé om, hvor bredt det her problem er, hvor stort det er, hvor mange vilkårsovertrædelser der er.
Hvis der er et generelt problem, og hvis det er kriminalforsorgens vurdering og Justitsministeriets vurdering, at der er et generelt problem, synes jeg, vi skal kigge på det, men jeg synes ikke, vi skal ændre den måde og det skøn, som Kriminalforsorgen udøver i dag, når der er vilkårsovertrædelser, på baggrund af én artikel, der har været i dagbladet B.T. Det næste problem, der er ved det her forslag, synes jeg er finansieringen.
Det er der jo ikke nogen af os der ønsker.
Vi har tit diskuteret her i Folketingssalen, at vi gerne vil have en hurtigere behandling, og det vil det her forslag i hvert fald ikke medføre.
Så vi kan i Enhedslisten ikke støtte forslaget, fordi det simpelt hen er for rigidt.
Preben Bang Henriksen (V), 2018-05-15:
Tak for det.
Jamen jeg kan jo fortsætte, hvor den tidligere taler slap, hvad angår en nærmere undersøgelse af, hvordan det her praktiseres i dag.
Det kan vi faktisk også fuldt ud støtte.
For hvis det eksempel, som blev nævnt af fru Karina Due, kan finde sted, er det helt utilfredsstillende – det kan jeg i hvert fald sige.
Nu er der masser af vilkår, som kan knyttes op på en betinget dom.
Det kan være, man skal i sexologisk behandling eller alkoholbehandling eller møde til tilsyn her og der.
Der er masser af vilkår, og vi må derfor også sige, at der også er masser af overtrædelser, der kan finde sted.
Og det er så lige der, jeg savner, som justitsministeren sagde, en eller anden graduering, eller hvad man skal sige.
Det kan jo ikke passe, at hvis man kommer 5 minutter for sent til et tilsynsbesøg, falder hammeren, og så skal domstolssystemet og fængselssystemet involveres i, at sagen tages op på ny.
Så jeg vil sige, at i det omfang, det her er et alvorligt problem, skal vi selvfølgelig gøre noget ved det.
Vi skal nok lige have belyst problemets omfang.
For det er jo sådan, at kriminalforsorgen har stor magt i det her land.
Altså, får man tildelt et fængselsophold af retten, er der himmelvid forskel på at blive sendt i et åbent fængsel og blive sendt i et lukket fængsel.
Det er unægtelig også forskel på at blive prøveløsladt og ikke blive prøveløsladt osv.
Og derfor er det også vores opgave at tilse, hvordan den magt administreres, og det tager jeg egentlig som det positive ved det her forslag, nemlig at det er det, man egentlig er ude efter.
Men jeg er nødt til at sige, at den form, forslaget er fremsat i, hvor stort set ethvert vilkår for overtrædelse skal medføre konsekvenser i form af domstolsbehandling og typisk fængsling, kan vi ikke rigtig være med til.
Men lad os se på problemets omfang, det er vi i hvert fald klar til.
Lars Aslan Rasmussen (S), 2018-05-15:
Det er selvfølgelig helt afgørende for vores retssamfund, at dømte afsoner den straf, som samfundet har idømt dem.
Det er også vigtigt, at vedkommende overholder de vilkår, som eventuelt kan være blevet pålagt i forbindelse med straffen.
I dag fungerer det sådan, at det er kriminalforsorgens opgave at føre tilsyn og indberette til domstolene, hvis der bliver dømt for overtrædelser af disse vilkår.
Kriminalforsorgen laver altså et skøn over, om overtrædelsen er af så alvorlig karakter, at vedkommende skal for en ny dommer.
Forslagsstillerne ønsker at fjerne skønnet fra kriminalforsorgen og lade alle vilkårsovertrædelser, uanset hvilken karakter og baggrund de har, ende hos domstolene.
Umiddelbart mener vi, at der er fundet en fornuftig balance i den måde, som de nuværende regler er skruet sammen på, hvor skønnet er overladt til kriminalforsorgen, så domstolene ikke drukner i sager.
Omvendt skal en vilkårsovertrædelse selvfølgelig også have konsekvenser.
Vi afviser derfor forslaget, men vi vil samtidig gerne opfordre justitsministeren til at undersøge Kriminalforsorgens praksis i de her sager om vilkårsovertrædelser og på den baggrund vurdere, om vi bør gøre mere for at sikre, at dømte, som ikke efterlever deres vilkår, bliver holdt ansvarlig.
Christina Egelund (LA), 2018-05-15:
Det er fair nok, det er jo et stilspørgsmål.
Jeg er sådan set glad for, at jeg så fik spørgeren op af stolen og vi så kan have en passioneret debat om emnet nu, hvor vi har dialogen.
Jeg ved godt, at man ikke må stille modspørgsmål, men altså sådan den generelle betragtning ud over den provokation, som jeg er helt med på at jeg indledte min tale med, er jeg fuldstændig med på, at der helt sikkert også i den her branche findes brodne kar, men lad os da så for pokker prøve at løse det i stedet for at sprede en enorm belastende, altså byrdetung, regulering ud over en hel branche, som kun sender regningen et sted hen, og det ved vi jo godt, nemlig til forbrugerne.
Lad os da prøve at være lidt mere præcise i forhold til dem, hvor der faktisk kan være noget at komme efter, i stedet for at smøre marmeladen tykt ud og straffe alle for noget, som nogle måske gør.
Søren Pape Poulsen (KF), 2018-05-15:
Det er i hvert fald indiskutabelt.
Det er jo derfor, at jeg har bedt Rigspolitiet om at se på, om de nuværende regler for opbevaring af oplysninger, der er indsamlet ved brug af ANPG, bør tilpasses.
Den her balance mellem på den ene side at gemme af hensyn til politiets efterforskning og deres effektivitet og på den anden side hensynet til borgernes datasikkerhed synes jeg er en relevant diskussion, og det kigger vi nærmere på, og det kan være, at der skal findes nogle andre balancer.
Der har været mange kommentarer her fra talerstolen om overvågningssamfundet og masseovervågning og data osv., og det er jo ud over min fatteevne, at man kan tale om noget, der minder om politistat, og hvad det ellers er.
Jeg sad og kiggede rundt i salen og tænkte, hvor er der et iltapparat, for jeg magter ikke mere.
Jeg kan slet ikke forstå det.
Det er ud over min fatteevne.
Altså, det må da være sådan, at politiet bruger de her nummerpladescannere – de kører jo bare, klik, klik, klik – og så kan de gå tilbage og se, at der er noget her, og det bruger de, og så kan det være, at de løser sagen.
Jeg skal virkelig, virkelig anstrenge mig og øve mig i at finde det krænkende i det her, det må jeg sige.
Men jeg anerkender også, at man ikke bare kan gemme alt til alle tider, og det forstår jeg da godt, og derfor synes jeg også, at det er balancen, og derfor ser jeg frem til, at vi nu bliver lidt klogere på det her, at Rigspolitiet kigger lidt nærmere på det, og at det giver anledning til, at vi får en god drøftelse i efteråret om, om vi har den rette balance.
Jeg synes i hvert fald, at det er godt og rigtigt og vigtigt, at Dansk Folkeparti har rejst den her diskussion, og jeg glæder mig over, at vi får nogle flere ANPG-kameraer, og så må vi så kigge på, og det er jeg helt åben for, for selvfølgelig skal vi det, hvor lang tid de forskellige ting skal gemmes.
Men jeg er lidt ærgerlig over, at når vi taler om data og datasikkerhed i forbindelse med det offentlige og staten, bliver det ret hurtigt gjort til, at det er et stort overvågningssamfund, et stort samfund fyldt af mistillid.
Det er ikke den offentlige sektor, det er ikke det Danmark, jeg kender.
Jeg kan ikke rigtig genkende, at det er den måde, man og vi behandler tingene på.
Men jeg synes, at det var en god diskussion, og ser frem til at drøfte det videre, også hen over efteråret.
Naser Khader (KF), 2018-05-15:
Lad mig starte med at understrege, at vi i De Konservative er store tilhængere af politiet og har stor tillid til politiet.
Det er vigtigt med lov og orden, hvad det angår.
Vi er også tilhængere af politiets system ANPG, som betyder automatisk nummerpladegenkendelse.
ANPG-systemets primære formål er til brug for bekæmpelse af grænseoverskridende og alvorlig kriminalitet, f.eks. menneskesmugling, men vil derudover også skulle bidrage til at fjerne flere køretøjer fra vejene, som udgør en risiko for færdselssikkerheden.
Samtidig bruges systemet i efterforskningssager i alt fra terror, indbrudskriminalitet, narkosmugling m.v. ANPG finansieres af særlige midler afsat i flerårsaftalen om politiet.
Vi er enige med forslagsstillerne i, at man bør udvide antallet af ANPG-stationer, og det har justitsministeren også vist en imødekommenhed over for.
Justitsministeren har haft en drøftelse med flere partier om at udvide denne mulighed inden for rammerne af den nuværende flerårsaftale.
Et andet element er så, hvor længe man skal bevare oplysningerne fundet via ANPG.
Generelt bliver oplysninger gemt enten i 24 timer eller i 30 dage, men i forhold til bandekriminalitet kan der være brug for, at man gemmer oplysningerne i en længere periode, og det skal vi også vise imødekommenhed over for.
Det er også derfor, at justitsministeren vil drøfte det her med partierne i løbet af efteråret, de partier, der er med i flerårsaftalen, og det glæder vi os til.
Zenia Stampe (RV), 2018-05-15:
Altså, forskellen er jo for det første, at man selv vælger, om man er på de sociale medier.
Man vælger ikke selv, om man er medlem af Danmark som dansk statsborger – eller det kunne man jo så godt gøre, og så må man jo håbe, der er nogle andre, der gider tage imod en, men man burde jo ikke blive tvunget til at træffe det valg.
Det er den ene ting.
Den anden ting er, at man godt kan sige, at de sociale medier har en slags magt, men den kan jo ikke sammenlignes med den magt, staten har over en, hvor man jo dels har muligheden for at straffe folk, men jo også har muligheden for at målrette alle mulige ydelser til folk, måske på baggrund af data, man har indsamlet på forskellige måder.
Og der er også brug for, at stater og måske også større organisationer som EU eller andet på et endnu større plan begynder at stille krav og regulere de sociale medier, for de har magt over os og over samfundet, og selv om det er en anden type magt – det er ikke tvangsmagt, som staten har – er det en magt, som vi også bliver nødt til at kontrollere demokratisk.
Karina Due (DF), 2018-05-15:
Jeg forstår, at ordføreren synes, at vi skal passe lidt på ikke at få et overvågningssamfund, men kan ordføreren så ikke forklare mig forskellen mellem de sociale medier, hvor vi jo i den grad er overvåget hele tiden, og det, at der er en lille smule overvågning, som må bruges af politiet, hvis der er behov for det – men kun, hvis der er behov for det?
Der er jo ikke tale om konstant overvågning, men kun et system, man vil kunne gå ind og at trække oplysninger ud af, hvis der er brug for det.