Mattias Tesfaye (S), 2021-12-21:
Vi har alle sammen i vores skuffe neden under vores bord en fin, lille bog, Danmarks Riges Grundlov.
Man kan slå op på side 23, og dér står der i § 44: »Ingen udlænding kan få indfødsret uden ved lov.«
Det betyder, at det er den her Folketingssal, der afgør, hvem der skal have tildelt det danske statsborgerskab.
Det kan man være enig i eller uenig i, men det er nu engang sådan, det forholder sig.
Så er der henvist til Grundtvig og historien, og det er jo også rigtigt, at hvis man går tilbage i historien, kan man se, at man her i Folketinget faktisk havde en individuel sagsbehandling af hver enkelt udlænding, der søgte dansk statsborgerskab, fordi det var så få.
Sidste år meddelte Folketinget her statsborgerskab til næsten 5.000 udlændinge.
Det er jo, fordi der er sket noget fra Grundtvigs tid, ja faktisk bare indtil for ganske få årtier siden og indtil nu, nemlig det indlysende forhold, at Danmark har modtaget flere hundredtusinde indvandrere på ganske få årtier.
Igen: Det kan man være enig i eller uenig i, men de mennesker opholder sig nu i vores land.
Vi har i øvrigt en udlændingelov i dag, der tildeler titusindvis af opholdstilladelser til udlændinge hvert evigt eneste år.
I år har vi tildelt mere end 10.000 opholdstilladelser til udenlandsk arbejdskraft, der kommer hertil på vores erhvervsordninger.
De har ægtefæller med, og nogle gange har de børn med.
Vi har tildelt opholdstilladelser til tusindvis af studerende, der kommer til vores land, og til flere tusind familiesammenførte.
Vi er et land, der skriver titusindvis af opholdstilladelser hvert evigt eneste år.
Så der er nogle mennesker, der kommer til vores land, og der er også masser af danskere, der udvandrer fra vores land, og som flytter til London, til Paris, til New York, til Australien, til Kina eller til andre steder.
Det er nu engang sådan, vores verden er skruet sammen, og vi skal som parlament, som Folketing, forholde os til, at nogle af de mennesker, der indvandrer til vores land, som udgør nul integrationsproblemer, som er en kæmpe økonomisk saltvandsindsprøjtning, og som kommer hertil for at styrke dansk erhvervsliv, eller fordi de har forelsket sig i en dansker, faktisk har lyst til at blive boende i vores land.
De har måske taget en uddannelse i Danmark.
De har selv betalt den på vores universiteter, de har ikke fået en krone i su, og de har fundet et arbejde bagefter.
De vil gerne blive boende i vores land, og vi skal forholde os til, at de gerne vil blive boende.
Nogle af dem får permanent opholdstilladelse og har efter et stykke tid taget vores land så meget til sig, at de også har lyst til at søge statsborgerskab i vores land.
Efter hvilke betingelser skal de kunne få det statsborgerskab?
Ja, vi kan jo pege i vores lille bog på § 44 og sige, at de må indsende en ansøgning, og så vil vi være 179 mennesker, der 5.000 gange om året tager stilling til hver enkelt ansøgning.
Det kan man jo godt gøre.
Der er nogle bureaukratiske, administrative og praktiske problemer med det, det tror jeg er indlysende for os alle sammen, men jeg synes også, der er nogle politiske problemer.
Det mener jeg de skal kunne vide, og det er jo grundlaget for, at et flertal af Folketingets partier, eller i hvert fald en række partier, der udgør et flertal af Folketinget, har forhandlet et cirkulære, og i det cirkulære har vi beskrevet, hvilke betingelser man skal leve op til.
Alle de mennesker, der står på det her lovforslag, lever op til de betingelser, ellers har de fået deres sag individuelt behandlet i Indfødsretsudvalget og fået meddelt dispensation.
Det ene er spørgsmålet, om det virkelig er sådan, at Det Konservative Folkeparti mener, at selv om folk lever op til de betingelser, skal der oven på det være en politisk behandling i Indfødsretsudvalget, hvor man bag en lukket dør skal kunne tage folk af det her lovforslag.
Er det virkelig Det Konservative Folkepartis synspunkt?
Det synes jeg er et uholdbart politisk standpunkt, og det ærgrer mig, at Det Konservative Folkeparti tilsyneladende har indtaget det standpunkt.