Maria Reumert Gjerding (EL), 2017-03-03:
Tak for det.
Tak for debatten i dag, og tak for den helt overordnede og generelt positive modtagelse af vores forslag.
Det er jo ikke nogen hemmelighed – det har jeg også sagt undervejs i debatten – at den her sag helt grundlæggende handler om magt.
Den handler om magtbalancen mellem den lovgivende magt, Folketinget, og den udøvende magt, regeringen, og den handler om, at Folketinget skal have redskaber, indsigt og viden til at gennemskue konsekvenserne af den lovgivning, der fremlægges, og de politiske aftaler, der indgås.
Det var det, vi så udfolde sig for fuldt blus i den skandale, der kom til at hedde gyllegate, og som alene blev afsløret, fordi der var modige forskere, som ikke længere ville finde sig i den her praksis, som i hvert fald Miljø- og Fødevareministeriet åbenbart havde anvendt i en længere årrække.
I sagen om landbrugspakken blev forskerne endda pålagt en dobbelt mundkurv.
De blev både pålagt en mundkurv i forhold til ikke at måtte omtale deres forskningsresultater og ikke at måtte tale med Folketinget eller offentligheden om de tal, de mente var blevet fordrejet, men de fik også en mundkurv, i forhold til at de ikke måtte fortælle nogen, at de havde en mundkurv.
Den praksis er ikke værdig for det danske samfund og det danske demokrati, og det viste sig jo også, at det var ulovligt ifølge dansk lovgivning, og den massive kritik, der blev rejst i kølvandet på landbrugspakken, førte til, at Miljø- og Fødevareministeriet i marts 2016 erkendte, at kontrakterne var i strid med forvaltningsloven.
I august gik Ombudsmanden ind i sagen og bad om at blive orienteret om, hvordan ministeriet havde ændret sine standardkontrakter, og så kom der skred i sagen.
Ministeriet udsendte i september nye standardkontrakter.
Men det var tydeligt, at ministeriet ønskede at bevare mundkurven, for der var ikke ændret i den helt afgørende faktor, der handlede om, hvornår forskere måtte offentliggøre, og det holdt ministeriet fast i på trods af den kritik, der var rejst.
Det vil sige, at ministeriet stadig kunne pålægge forskere tavshedspligt om forskningsresultater til brug i nationale beslutningsprocesser.
I starten af december fremsatte Enhedslisten det her beslutningsforslag, og i slutningen af december kom der nye kontrakter, som ikke lugter af mundkurv, som Oluf Jørgensen, professor i offentlighedsret udtrykte det i medierne.
Den her famøse paragraf var nu endelig taget ud.
Men som professoren og også andre påpeger, kan de nye bestemmelser i praksis betyde, at mundkurven bevares, idet ministeriets styring nu sker via universiteterne, som stadig gerne vil have kontrakter med ministeriet, og som nu har fået muligheden for at pålægge den her mundkurv og klausuler, og derfor er vores forslag stadig meget aktuelt.
Forslaget har to elementer.
Der er det her med kontrakterne og begrænsende klausuler, og det er her, jeg meget gerne vil kvittere for, at regeringen bestemt har bevæget sig i den rigtige retning.
Men som vi også har været inde på i debatten, er vi i først i mål, når vi sikrer, at de her klausuler og den her mundkurv ikke findes nogen steder i systemet og heller ikke kan pålægges universiteterne.
Det andet element i forslaget handler om folkestyrets rammer.
Det handler om samspillet mellem regeringen og offentligheden og Folketinget.
Vores forslag betyder nemlig, at alle de analyser og rapporter, som ligger til grund for en politisk forhandling, lægges frem, når forhandlingerne starter, og ikke først når de er slut, og tilsvarende offentliggøres, når et lovforslag sendes i høring, for, som den radikale ordfører også var inde på, der er ikke nogen herinde, der skal være bange for at blive set efter i kortene, tværtimod.
Vi må stå på mål for de beslutninger, der træffes herinde, og de ting, vi siger, og det er, fordi en af grundværdierne i vores samfund er åbenhed.
Åbenhed og gennemsigtighed er en af de grundpiller, som vores samfund og vores demokrati hviler på.
Det er vores forsikring mod magtmisbrug, når åbenhed sikrer, at vi magthavere kan blive kigget i kortene, og det bør vi stå sammen om at værne om.
Tak for behandlingen, og tak for den positive modtagelse af vores forslag.
Jeg ser meget frem til udvalgsbehandlingen, og jeg håber virkelig – og det synes jeg også der er flere der har lagt op til – at vi kan lande en beretning med et bredt flertal.