Rosa Lund (EL), 2019-12-06:
Jeg vil også gerne starte med at sige tak til Alternativet for at indkalde til den her vigtige debat.
Også tak til justitsministeren for den meget nuancerede fremlæggelse.
For jeg mener sådan set – og det mener vi i Enhedslisten – at Danmark er på vej ind på en meget farlig vej, som vores statsminister har stillet sig i spidsen for med det, som hun selv har kaldt massivt øget overvågning af danskerne.
Formålet med det er at passe på Danmark.
Problemet er bare, at et massivt overvågningssamfund ikke kan passe på borgerne eller give os den tryghed, vi gerne vil have.
I min optik kriminaliserer og mistænkeliggør man befolkningen med den her øgede masseovervågning, samtidig med at den truer nogle helt centrale retsprincipper.
Jeg vil faktisk gerne starte med at snakke om det her med tryghed, for det er jo ikke overvågning, der skaber tryghed i vores samfund.
Det er jo nogle andre ting.
Jeg har lagt mærke til, at regeringen kalder sin overvågningspakke for »Tryghed og sikkerhed i det offentlige rum«, og på forsiden er der endda også to politibetjente, så man rigtig kan se, hvor tryg man bliver af den her pakke.
Man får indtrykket af, at os, der ikke kan lide pakken, så ikke ønsker øget tryghed i Danmark, og at lovpakken egentlig betyder, at vi får nogle flere nærbetjente og lokale politibetjente der, hvor jeg bor, på Nørrebro.
Jeg vil faktisk vove at påstå, at tryghed er en socialistisk mærkesag.
Som venstreorienteret er en af de vigtigste mærkesager for mig at sikre, at mine medmennesker har gode og trygge rammer at leve i.
Og derfor har vi i Enhedslisten altid stået forrest i arbejdet for et sikkert samfund, hvor man ikke er truet af vold i sin familie, på sin skole og på gaden – og det, uanset hvad for en hudfarve, religion eller seksualitet man har, eller køn for den sags skyld.
Men jeg mener også, at tryghed gælder i retspolitikken, hvor almindelige mennesker skal have lov til at bevæge sig rundt i Danmark, uden at politiet konstant overvåger og registrerer deres adfærd.
Det er nemlig sådan, vi gør hinanden trygge, altså ved at møde hinanden, ved at stole på hinanden og ved at være sammen i stærke fællesskaber.
Tryghed er ikke 1,5 millioner kolde overvågningskameraer og automatiske algoritmer, som registrerer vores ansigter.
Tryghed er at møde et venligt ansigt.
Det har jo også vist sig, at det ikke er et skræmmebillede, når statsministeren snakker om, at jordbærboden ved vejkanten, som mange af os kender, har fået et overvågningskamera.
Vi har også været inde på det i debatten i dag.
Det har jo igen og igen vist sig, at masseovervågning ikke har nogen præventiv effekt.
Masseovervågning afholder jo ikke fulde mennesker i nattelivet fra at slås.
De tænker jo ikke deres kriminalitet igennem, men handler spontant, fordi de er påvirket af det ene eller det andet.
Og masseovervågning forhindrer heller ikke planlagt kriminalitet, for planlagt kriminalitet kan finde en vej rundt om kameraernes søgelys.
Til gengæld er der enkelte studier, der peger på, at overvågning skaber mere utryghed, fordi almindelige mennesker tænker, at deres nabolag er farligt, hvis det bliver overvåget.
Der skal med andre ord helt andre midler til.
Ansigtsgenkendelse på 1,5 millioner kameraer, der hele tiden overvåger os, rummer nogle dybt skræmmende perspektiver.
Hvis vi ser os omkring i verden, virker sporene fra andre lande, som har valgt den her vej, altså skræmmende på mig.
Det skræmmer mig rigtig meget at høre om den måde, man bruger overvågning på i USA, den måde man bruger overvågning på i Kina, og den måde, man bruger overvågning på i England.
Jeg siger ikke, at der er nogen herinde, der ønsker det; jeg siger bare, at det i hvert fald ikke er et forbillede.
Så ville jeg til sidst lige have sagt noget om logning, men det kan jeg ikke nå, kan jeg se.
Så jeg vil bare understrege, at det efter min mening er velfærd og retssikkerhed, der giver os tryghed.
Det er ikke overvågning.