Dan Jørgensen (S), 2021-05-11:
Tak for det.
Jeg glæder mig også til debatten.
Det er jo sådan en årlig tilbagevendende begivenhed, og jeg havde egentlig sat mig for, at jeg ville gå tilbage og se hos min forgænger, hvor mange gange man havde sagt, at det var sådan et historisk år, men det nåede jeg desværre ikke.
Alligevel vil jeg godt vove den påstand, at der næppe er noget år, hvor de her redegørelser er blevet lavet, hvor der er sket lige så meget det, som der er sket det sidste år.
Verdens mest ambitiøse klimalov har vi vedtaget – 70-procentsreduktion i 2030.
Og ikke nok med, at vi har vedtaget loven, så er vi også allerede rigtig godt på vej til at vedtage den politik, der skal sikre, at vi kommer i mål.
Hvis man ser på den manko, der var, da vi besluttede loven, frem til den dato, hvor vi skal leve op til den, og hvad der er sket med den siden, så har vi reduceret mankoen med 41 pct. Den reduktion, vi altså har 10 år til at nå, har vi nået 41 pct. af på 1-1½ år.
Eller sagt på en anden måde: De reduktioner, vi allerede har besluttet, fører os frem til 55 procentpoint af de 70.
Er 55 meget?
Ja, hvis man sammenligner f.eks. med EU – og jeg tror, de fleste er enige i, at det nye mål, der lige er blevet vedtaget i EU, er ret ambitiøst, i hvert fald meget mere ambitiøst, end man havde turdet håbe på, og jo i hvert fald er en ret stor stigning i forhold til, hvordan det har ligget tidligere – så er det mål netop 55.
Så vi har altså allerede nu besluttet tiltag, der fører os til at nå det, som hele Europa i gennemsnit skal nå i 2030.
Eller sammenlign med USA: Præsident Biden, som jeg tror de fleste har været meget positivt overrasket over, hvor progressiv og ambitiøs han har været på klimaområdet, foreslog i forbindelse med det klimatopmøde, han afholdt for et par uger siden, at USA skulle reducere med mellem 50 og 54 pct. i 2030; men det er altså vel at mærke sammenlignet med 2005.
Hvis man også sammenligner det med 1990, er den amerikanske reduktionsforpligtelse eller -mål på 43 pct. sammenlignet med det danske på 70 pct., hvoraf vi altså allerede nu har nået 55 pct. Læg dertil, at vi i sidste uge også besluttede at lave et meget ambitiøst delmål i 2025; et delmål, der vil sikre, at vi presser os selv til at træffe beslutninger, også på den korte bane.
Det er jo hele tiden en balancegang mellem at sætte gang i initiativer nu, vel vidende at de først kommer til at give reduktioner på sigt, samtidig med at vi jo også hele tiden skal lægge os i selen for at få gjort de ting, der kan gøres på den korte bane.
Så alene hvis man ser på det regnestykke, og hvis man ser på, hvor stor en del af vores målopfyldelse her, som skyldes vores energipolitik, er det selvfølgelig et specielt år og et rigtig, rigtig godt år for Danmark.
Dertil kommer selvfølgelig nogle ganske store beslutninger på en række andre områder.
Vi har besluttet, at vi vil aflyse den ottende udbudsrunde og alle potentielle efterfølgende udbudsrunder, samtidig med at vi i 2050 siger stop for at hive olie og gas op af Nordsøen.
Vi er stadig den største olieproducent i Europa.
Det var en aftale, der skulle finansieres med 13 mia. kr., så det var altså ikke nogen helt lille beslutning, men en nødvendig beslutning, fordi vi ønsker at være et foregangsland, og fordi vi ønsker at vise resten af verden, at man faktisk godt kan lave en transformation af et samfund, som ikke betyder, at vi får mere ulighed, som ikke betyder, at mennesker står uden arbejde, men som tværtimod gør os til et bedre, dygtigere og mere konkurrencedygtigt samfund – men ikke bare på den nemmeste måde.
Selvfølgelig havde det været nemmere at sige: Så længe vi bare kan hive penge så at sige op af Nordsøen, så lad os da gøre det og så investere de penge i noget grøn teknologi, og så er alt jo godt.
Den vej kunne man have valgt, men det gør vi ikke.
Vi vælger at sætte den her slutdato, fordi vi tror på, at det kan lade sig gøre at lave den omstilling.