Susie Jessen (DD), 2023-05-04:
Tak for ordet og for mange gode taler i dag.
Der har været gentagelser, for det her emne har været oppe i forskellige afskygninger, men det er jo også et vigtigt emne, så det synes jeg rent faktisk ikke gør så meget.
Jeg er som medlem af Danmarksdemokraterne og også som ligestillingsordfører glad for, at vi diskuterer tørklæder her i Folketingssalen.
Da den tidligere udlændingeminister Mattias Tesfaye blev interviewet, i forbindelse med at Kommissionen for den glemte kvindekamp blev nedsat i starten af 2022, blev han spurgt til netop tørklæder båret af små piger.
Han sagde til Politiken, og jeg citerer: »... jeg siger bare, at små piger er ikke seksuelle væsner, der skal beskyttes mod det modsatte køn.«
Og det har han fuldstændig ret i.
Jeg er faktisk i chok over – eller det er jeg måske ikke; det var måske, hvad man kunne forvente – at der sidder en radikal ordfører i dag og sammenligner det at tage et tørklæde på med at hive en skjorte op af eller ned i bukserne.
Det siger altså utrolig meget.
Man kan i øvrigt ikke sammenligne de ligestillingsproblemer, som vi etniske danskere har, med den massive grad af social kontrol, som piger i indvandrerkredse udsættes for hver eneste dag af deres fædre, af deres brødre og af naboerne i ghettoen og måske faktisk også af deres mødre og af imamerne nede i moskéen.
For nogle piger kan ikke gå nogen steder uden at blive overvåget og vurderet.
I Danmarksdemokraterne mener vi, at der er brug for handling for at komme den sociale kontrol til livs, og alt imens andre partier måske har lidt for travlt med at tælle antallet af mænd og kvinder op på billederne i Folketinget eller tale om måltal for kvindelige bestyrelsesmedlemmer – måske sat lidt på spidsen: elitens ligestillingsproblemer – så synes jeg, at vi er nødt til at få diskuteret de udfordringer, som små piger har i muslimske kredse.
Et af de mange problemer med fanatisk islam er kvindesynet, altså kvinders status som underdanige i forhold til mænd og som nogle, der skal tildække sig for ikke at friste mænd for at leve op til et religiøst krav og en forventning fra det parallelsamfund, de lever i.
Roya Moore, der sad i Kommissionen for den glemte kvindekamp, skrev en kronik i Fyns Amts Avis i december om politikere og meningsdannere, der bruger den her debat til at insistere på pigernes såkaldte frihed til selv at tilvælge tørklædet – og det er også noget, vi har hørt i dag: »Det er ikke frihed at vælge en tildækning, som er dikteret religiøst og sker for at tage hensyn til familien.
Det er stadig tvang, selvom tørklædet tages på af hensyn til andre.«
Når vi taler om børn, har vi et særligt ansvar for at skåne dem og sikre, at de alle har de samme rettigheder.
Er tørklædet båret af små piger så anderledes end andre religiøse symboler?
Og kan vi med den argumentation i hånden teste og udfordre konventionerne og føre dem i en anden retning?
Det mener jeg faktisk godt vi kan, for tørklædet er kvindeundertrykkende.
Det er et symbol, der trækkes ned over små piger, uden at de har et reelt valg.
De er med deres køn født ind i en kasse af undertrykkelse, hvor de dag efter dag skal kigge sig selv i spejlet og blive mindet om, at de ikke må friste nogen, og at de derfor skal dække sig til.
Helt ærligt, er det en vej, vi ønsker at gå i Danmark?
måske aldrig rigtig haft den store fidus til Socialdemokratiets påståede stramme udlændingepolitik.
På trods af at jeg altid haft en fornemmelse af, at det her handlede lidt mere om vælgervandringer og ikke så meget om at bære udlændingepolitikken i hjertet, var jeg faktisk oprigtig glad, da den tidligere socialdemokratiske regering satte arbejdet med Kommissionen for den glemte kvindekamp i gang.
Her er faktisk tale om en relevant kommission; det vil jeg lige påpege.
Derfor er det dybt skuffende, at Socialdemokratiet har skrinlagt den her kommission.
For delanbefalingerne var så gode, og kommissionen var kun kommet et lille skridt hen ad vejen.
Den glemte kvindekamp er blevet glemt, men det her forslag, som vi står med i dag, nemlig forslaget fra kommissionen, som fik mest opmærksomhed, er en direkte vej til at hjælpe små piger til fra barnsben at bryde ud af dybt skadelige strukturer, der eksisterer inden for fanatisk islam.
Det er en direkte vej til at sikre, at de den første del af deres liv ikke bliver set som et tørklæde, men som en pige.
Regeringen lægger i sit regeringsgrundlag op til et gennemsyn af de internationale konventioner, hvor en ambassadør udpeges til at undersøge, om konventionerne kan udfordres og tolkes anderledes.
Det er der i den grad behov for.
De fleste af os kan jo godt se, at konventionerne i dag beskytter de forkerte, nemlig de kriminelle, som vi vil udvise, og i det her tilfælde drejer det sig om piger, som vi vil frigøre fra en meget formørket religiøs kontrol.
Nogle siger, at det her forslag ikke kan lade sig gøre på grund af den europæiske menneskerettighedskonvention.
Professor i forvaltningsret Jens Elo Rytter har peget på, at man skal kunne argumentere for, at tørklædet er anderledes end andre religiøse symboler, hvis det skal gennemføres – altså for, at det er kvindeundertrykkende, og det synes jeg helt ærligt at vi skal have testet af for pigernes skyld.