runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Liselott Blixt (DF), 2017-04-20:
Han siger, at vi løfter pegefingeren over for kommunerne.
Det gjorde vi også for 2 år siden.
Jeg har siddet i samråd med forskellige ministre på området, og alle har sagt, at selvfølgelig skal folk da ikke igennem de her forløb, hvis de er for syge, men alligevel sker det.
Lisbeth Bech Poulsen (SF), 2017-04-20:
Jeg har lovet at redegøre for vores stilling ved andenbehandlingen, fordi det har været et lovforslag, som vi både har kunnet se gode og dårlige ting ved.
Regeringen forsikrer også, at det er risikofrit at hæve lånegrænserne for sommerhuse.
Men for os har det altså vejet tungere, at Nationalbanken på meget alvorlig vis advarer imod det i sine høringssvar og advarer imod, at det kan gå ud over stabiliteten på realkreditmarkedet og boligmarkedet.
Så mange år siden er det altså heller ikke, at Nationalbanken og andre advarede mod lempelser på realkreditmarkedet.
På den baggrund stemmer vi ikke for forslaget.
Leif Lahn Jensen (S), 2017-04-20:
Jeg vil godt starte med at sige, at der sker nogle ting derude, som ikke er o.k.
Jeg har også læst nogle af historierne om demente, og der er også mange andre historier om mange andre mennesker.
Det, vi har gjort, er, at vi har taget de her initiativer.
Men jeg har også sagt her fra talerstolen, at når vi kommer i gang med evalueringen, så vil vi selvfølgelig kigge på det.
Alle de her ting berører os dybt, det hørte jeg også ministeren give udtryk for, og det er derfor, vi vil kigge på dem.
Det vil sige, at spørgeren mener, det er at forenkle lovgivningen, hvis vi sætter en speciel sygdom eller diagnose ind i den her lovgivning.
Men hvad så med alle andre, der kommer og gerne vil have deres sygdom ind i lovgivningen?
Så kan vi lige pludselig stå til forespørgselsdebatter og diskutere alle andre diagnoser, alle andre sygdomme, og putte dem ind i lovgivningen.
Så tror jeg at vi ude over den der forenkling.
Jeg siger bare, at det eneste rigtige er at sige, at det er dem derude, der skal vurdere det.
For jeg kan jo ikke som politiker – og det tror jeg heller ikke der er andre der kan – vurdere det enkelte menneske derude.
Det er ikke os, der skal det, det er sagsbehandlerne derude, det er lægerne derude, det er de mennesker, der har med dem at gøre til daglig, som skal vurdere deres mulighed for at komme på arbejdsmarkedet, og det er dem, der skal vurdere, om de skal have en førtidspension eller ej.
Det kan vi jo ikke gøre.
Vi skal bare give dem rammerne.
Karin Nødgaard (DF), 2017-04-20:
Jeg noterede mig, at hr. Leif Lahn Jensen i sin ordførertale sagde, at man skulle se på den enkeltes udviklingsmuligheder, og her senest sagde ordføreren så, at det ikke er særlig vigtigt at diskutere forskellige diagnoser.
Det vil jeg egentlig gerne have uddybet lidt, for når vi nu i dag fra Dansk Folkepartis side har valgt at sætte demens på dagsordenen, synes jeg, det er vigtigt at høre, om ordføreren siger det, fordi han tror, at demens er en sygdom, der kan kureres; om det er en sygdom, som man ved faktisk giver mulighed for bedring.
Det er lidt en opfølgning på noget af det, som hr. Jeppe Jakobsen nævnte.
Det er egentlig et meget konkret spørgsmål, og det kan faktisk næsten besvares med et ja eller et nej.
Men det kan godt være, at ordføreren mener, man kan se på nogle potentielle udviklingsmuligheder i en positiv retning.
Det vil jeg gerne have uddybet.
Leif Lahn Jensen (S), 2017-04-20:
Altså, jeg tror i hvert fald ikke, at jeg har stået her og sagt, at demens ikke er en forfærdelig sygdom; det er det bestemt.
Jeg er heldigvis forskånet for at have det i min nærmeste familie, men jeg kender en del, der har det, og ved, at det er en forfærdelig sygdom.
Når jeg siger, at vi ikke herinde skal bestemme de forskellige diagnoser, der skal skrives ind, så er det ikke det samme, som at jeg siger, at vi ikke skal diskutere det.
Jeg startede sådan set også med at rose Dansk Folkeparti for at tage den her debat – for den er vigtig – og for at sætte fokus på det, også over for kommunerne.
Det var også derfor, jeg var lidt alvorlig og håbede, at der ude foran skærmene var nogle kommuner, der lyttede til mig, når jeg sagde: Nu skal I altså tage jer sammen derude.
Det gælder både i forbindelse med demente og alle, der har et kæmpe problem, for det er jo ikke kun de demente; der er rigtig mange forskellige mennesker, bl.a. psykisk syge mennesker, som ikke bliver behandlet godt nok i det her system.
Det er derfor, jeg siger, at jeg vil have fokus på alle dem her over én kam; de skal behandles rigtig, rigtig godt, fordi de alle sammen har en sygdom, der er forfærdelig.
Og det skal vi hjælpe dem med, altså at få dem rigtig godt videre.
Karin Nødgaard (DF), 2017-04-20:
Det blev en lidt længere omgang.
Egentlig ville jeg bare høre, om ordføreren, selv om han måske ikke lige har det helt tæt inde på kroppen, alligevel som beskæftigelsesordfører har hørt om demente, der faktisk får det bedre, så man kan gå ind og kigge på positive udviklingsmuligheder.
I den forbindelse vil jeg gerne gentage et af de eksempler, som fru Liselott Blixt kom med om en kvinde, der er i fleksjob: Hun tror sikkert godt, at hun kan gå ud og arbejde som pædagog i en skovbørnehave, men når det så viser sig, at hun faktisk glemmer børnene, er det, fordi hun ikke selv kan huske, at hun skal have børnene med hjem.
Og derfor er det så vigtigt at have fokus på netop én diagnose og ikke tage diagnoserne bredt.
Leif Lahn Jensen (S), 2017-04-20:
Hvis en person ikke kan finde ud af at være i arbejdsprøvning, altså hvis en person ikke kan udvikle sig, så det er formålsløst at komme ud i arbejdsprøvning, så skal personen det ikke.
Uanset om man er dement eller har en anden alvorlig sygdom, skal man ikke derud.
Og det er derfor, jeg siger: Ja, vi kan godt snakke om demente, og det er også derfor, vi er her, men det gælder også alle de andre, når vi snakker om beskæftigelsessystemet.
Derfor er det vigtigt at favne bredt.
For der er også mange andre end demente, der sidder og lytter til det her og tænker: Hvor er vi så henne i det her?
Derfor skal det være et beskæftigelsessystem, der favner alle; det er supervigtigt.
Pernille Schnoor (ALT), 2017-04-20:
Jeg vil gerne være positiv og sige, at jeg hører ordføreren også være positiv over for, at man ikke skal tvinge mennesker med demens til helt urimelige arbejdsprøvninger eller det, man kan kalde meningsløse tilbud.
Leif Lahn Jensen (S), 2017-04-20:
Det kan jeg sige ganske tydeligt.
Det var det, jeg sagde.
Det går ikke.
Fru Pernille Schnoor tager også fat i noget, som er yderst vigtigt, nemlig det rummelige arbejdsmarked for demente.
Men jeg vil som arbejdsmarkeds- og beskæftigelsesordfører gå endnu videre og inddrage handicappede, syge mennesker, mennesker, som jeg har mødt mange af, også dem på minifleksjob, som rent faktisk får rigtig meget ud af at komme på arbejde bare nogle få timer, og som får meget mere ud af det end at være derhjemme.
Det er mennesker, som bliver løftet af bare at komme ud i arbejdsfællesskabet, være sammen med andre mennesker, føle, de gør en forskel.
Og der mener jeg at vi alle sammen skal kigge hinanden i øjnene og så starte en diskussion om det rummelige arbejdsmarked, for det er ikke godt nok i dag – det skal være meget bedre.
Så jeg vil godt anerkende det, og jeg vil altid gerne diskutere det, for et rummeligt arbejdsmarked er supervigtigt, og jeg synes ikke, det er rummeligt nok i forhold til det, vi gerne vil.
Pernille Schnoor (ALT), 2017-04-20:
Jeg nævner det, fordi jeg tror, det er noget, der ikke bliver diskuteret så meget i forbindelse med mennesker med demens.
Så derfor tror jeg, det er vigtigt, at lige præcis den gruppe også kommer på dagsordenen, når vi taler om det rummelige arbejdsmarked.
Jeg vil også høre om noget andet.
Skal jeg forstå det sådan, at ordføreren vil være med til, at vi får kigget på de her ofte meningsløse ressourceforløb og arbejdsprøvninger, som mennesker skal gå igennem, altså ud over at sige til kommunerne, at de skal prøve at stramme lidt op?
Leif Lahn Jensen (S), 2017-04-20:
Det med at kigge på den her umulige arbejdsprøvning har vi faktisk gjort ret tit.
Jeg har siddet til utallige møder med ministeren og forligsparterne om det, og vi kigger på det rimelig tit, og vi kommer til at kigge endnu mere på det efter evalueringen i 2017, og vi kommer til at diskutere det rigtig, rigtig meget.
Hvad angår det rummelige arbejdsmarked, vil jeg godt være med til at diskutere et rummeligt arbejdsmarked, men I kan godt høre, der er et eller andet i mig som beskæftigelsesordfører, der gør, at jeg i stedet for at diskutere rummeligt arbejdsmarked til én bestemt type diagnose hellere vil have et rummeligt arbejdsmarked, der kan rumme alle.
Jeppe Jakobsen (DF), 2017-04-20:
Men det er jo lige præcis at forenkle lovgivningen – så er der ikke nogen, der skal sidde ude i en kommune og være i tvivl, når der kommer en borger diagnosticeret med alzheimer uden nogen udsigt til stabilisering eller bedring, men hvor man ved, at det kun går én vej.
Så er det ganske enkelt for kommunen efterfølgende at sige: Her skal vi ikke sætte alle mulige ressourceforløb i gang og jobafklaring og alt muligt, for det ved vi at vi ikke behøver.
Det ville da være enormt meget lettere, for så skal man ikke sidde her og sende hyrdebreve ud til højre og venstre.
Så er det ganske simpelt.
Leif Lahn Jensen (S), 2017-04-20:
Nej, det er jeg ikke bekendt med.
Jeg skal være med til at sætte nogle rammer i beskæftigelsespolitikken, så alle diagnoser, alle sygdomme, inklusive demens, alle handicap – hvad ved jeg – kan indeholdes i beskæftigelseslovgivningen, så man kan se på den enkelte og se på: Hvad er det præcis, du fejler?
Hvad er præcis dit problem, dine barrierer?
Er det noget fysisk?
Er det et handicap?
Er det noget socialt, eller hvad søren er det?
Og det skal vi få ind under lovgivningen.
Og hvis man forestiller sig, at vi skulle skrive demens ind, skulle vi også til at skrive alle mulige andre ting ind i lovgivningen.
Jeg mener også, jeg har hørt Dansk Folkeparti rent faktisk sige, at de gerne vil være med til at forenkle beskæftigelseslovgivningen.
Jeg mener ikke, det ligger inden for lovgivningens rammer.
Jeg mener, at det, vi skal, er at give kommunerne nogle ordentlige rammer for at gøre det her godt.
Og hvis det så viser sig, at de ikke gør det, må vi jo se på, om rammerne er for brede.
Det må vi jo kigge på på det tidspunkt.
Finn Sørensen (EL), 2017-04-20:
Der er sendt rigtig mange vejledningsskrivelser og orienteringsskrivelser ud om det her spørgsmål.
Det har været diskuteret ved utallige samråd, og det har affødt nye orienterings- og vejledningsskrivelser til kommunerne, men alligevel fortsætter det jo.
Så spørgsmålet er, hvorfor det skulle hjælpe at sende en ny orienteringsskrivelse ud.
Det gælder især, når man læser den og ser, at der jo intet står i den, som ikke står i loven i forvejen.
Det er også kendetegnet ved alle de andre skrivelser.
Så mit spørgsmål til ordføreren er: Har det strejfet ordføreren i en sen nattetime, at der måske er noget galt med den lovgivning, man har lavet, siden kommunerne fortsætter med den her praksis på trods af alle de mange løftede pegefingre?
Leif Lahn Jensen (S), 2017-04-20:
Nu siger hr. Finn Sørensen, at der ikke står noget i de her orienteringsskrivelser, som ikke også står i loven.
Det er jeg glad for.
Jeg er også glad for, at der står i skrivelsen, som jeg nu læser op fra, at hvis man skal lave de her virksomhedspraktikforløb, skal det være meningsfyldt at gennemføre dem, det skal have et udviklingsperspektiv, og ressourceforløb må aldrig forværre borgerens helbred.
Hvis man følger det, der står i loven, og hvis man følger det, der står i den her skrivelse, hjælper man netop også de mennesker, som fru Liselott Blixt rent faktisk vil hjælpe, for så skal de ikke igennem ressourceforløb, så skal de mennesker, som jeg har hørt Dansk Folkeparti fra talerstolen stå og nævne, have førtidspension.
Derfor er jeg rigtig, rigtig glad for, at hr. Finn Sørensen anerkender loven og rent faktisk også synes, at de to ting hænger sammen.
Finn Sørensen (EL), 2017-04-20:
Så tror jeg, det er, fordi ordføreren overser nogle andre ting, der står i den lov, nemlig at det skal kunne dokumenteres, at borgeren ikke kan udvikle arbejdsevne.
For ellers er det ikke helt åbenlyst, at borgeren ikke kan det, altså hvis ikke det er blevet dokumenteret.
Det er jo det pålæg, der ligger til kommunerne om at dokumentere noget, som ikke kan dokumenteres, nemlig at en borger ikke kan udvikle arbejdsevne, der gør, at kommunerne bliver ved med at sende alvorligt syge mennesker ud i arbejdsprøvning og ressourceforløb og fleksjob af få minutters eller få timers varighed om ugen.
Det er jo det, der er galt med den lov.
Har det aldrig strejfet ordføreren, at der måske er noget galt med den lovgivning?
Leif Lahn Jensen (S), 2017-04-20:
Jeg har da tit tænkt, om det er lovgivningen, der er noget galt med, men det synes jeg faktisk ikke der er.
Når det så er sagt, vil jeg sige, at jeg også for lidt siden anerkendte, at hvis det virkelig viser sig, at kommunerne ikke stadig væk kan levere, kan det da godt være, vi skal rette den lovgivning ind efter en evaluering.
Det kan da godt være, og så er jeg klar til det.
Men jeg er bare nødt til at sige, at i orienteringsskrivelsen står der også i forhold til førtidspension, at man ikke skal have unødvendig dokumentation.
Så jeg synes, hr. Finn Sørensen måske skal tage nogle andre briller på og så prøve at læse den orienteringsskrivelse, for der står faktisk også ret præcist, hvornår man skal have en førtidspension, og hvornår man ikke skal.
Jeg synes faktisk, det er beskrevet ret godt.
Bent Bøgsted (DF), 2017-04-20:
Tak, formand.
Nu skal vi også være lidt positive over for ordføreren, for vi håber jo også, at orienteringsskrivelsen kan løse nogle af problemerne.
Det håber vi virkelig.
Vi håber da også, at forligskredsen vil tage det alvorligt, hvis ikke det virker, for problemet er jo stadig væk, at kommunerne siger, at de nok skal afgøre, om det er meningsløst at sende dem i ressourceforløb, og sender dem lige til en speciallæge.
Så kommer der en speciallægeerklæring om, at det vil skade patienten at komme i ressourceforløb, og så siger kommunen, at det skal de nok selv afgøre.
Hvem er det, der afgør det?
Jeg håber, at der bliver det med den orienteringsskrivelse, men jeg er ikke sikker, og det må vi se til efteråret.
Hvis det er sådan, at kommunen stadig væk bliver ved med at tilsidesætte de speciallæger, som de selv sender patienterne til, og de får den udtalelse, at det vil skade patienten, hvis vedkommende bliver sendt i et ressourceforløb, er det så noget, som ordføreren har tænkt sig er noget af det man skal se på at få ændret?
Leif Lahn Jensen (S), 2017-04-20:
Den orienteringsskrivelse skal virke, og virker den ikke – og nu kigger jeg ud på kameraerne, og så vil jeg da håbe, at der er nogle fra kommunerne, der lytter med – skal vi nok lave nogle ændringer, så de får det til at virke, for det her vil vi simpelt hen ikke finde os i.
Derfor har vi sendt den skrivelse ud nu, og hvis det ikke kommer til at ændre sig, må vi jo kigge på, om der skal ske nogle andre ting.
Det er jo klart, at vi så må se, om det skal være, i forhold til at det skal være de der lægeerklæringer fra speciallæger, der skal have mere effekt, eller hvad.
Det kan jeg ikke sige noget om.
Jeg er bare nødt til at gå ind og se, hvis det her bliver ved, hvorfor det så er, at det bliver ved, og så må vi jo stille spørgsmål til det, efter at vi har taget evalueringen, og så må vi se, hvordan der skal være ændringer.
Det her er vi nødt til at ændre.
Vi kan ikke have, at mennesker, i det her tilfælde demente, bliver behandlet på den måde.
Det kan vi ikke.
Derfor skal vi selvfølgelig kigge ret alvorligt på det, men vi er også nødt til i en så kæmpestor reform med så store omvæltninger at evaluere den ordentligt og kigge på, hvor stort omfanget er, og hvad det er for nogle ting.
Jeg har også allerede nu afleveret mange ønsker i forhold til evalueringen ovre ved ministeren.
Bent Bøgsted (DF), 2017-04-20:
Man skal altid se positivt på det, der bliver sagt, og det, der bliver sagt, lyder jo godt.
Jeg har forstået på ordføreren, at det skal vi selvfølgelig have set nærmere på.
Men jeg vil da egentlig opfordre ordføreren til også at se på, hvis kommunerne så siger, at her er en, der bliver skadet, hvis vedkommende kommer i arbejde, i ressourceforløb, så skal vi have givet førtidspension, at Ankestyrelsen så ikke underkender de afgørelser, som kommunen træffer på baggrund af den orienteringsskrivelse, fordi der også er nogle konflikter med Ankestyrelsen.
De mener jo, at kommunerne er for lempelige med tilkendelse af førtidspension, hvor der måske er nogle andre, der endda mener, at kommunerne mange gange er for hårde og ikke tilkender førtidspension til dem, der virkelig er berettiget til det.
Leif Lahn Jensen (S), 2017-04-20:
Jeg er som altid klar til at se på alt – altid klar til at se på alt – og jeg vil bare sige, at når det her er ovre og vi skal til at kigge på det, så vil vi jo se alt igennem, selvfølgelig vil vi det.
Vi vil se alt igennem, også om det skal være noget med speciallægeerklæringer.
Så vil jeg også sige, at det, der bare er vigtigt for mig i beskæftigelsespolitikken – og det er vigtigt for mig at sige igen – er, at jeg ikke mener, at det er der, vi skal stille diagnose, og jeg mener, at det er der, vi skal kigge på den enkelte, men det er da klart, at jeg da også forventer, hvis de kommer med en, der er dement og har det rigtig skidt, at de kan se, at den her person skal have den helt præcise hjælp, som den person skal have, for der står jo også her i loven: Ressourceforløb må aldrig forværre borgerens helbred.
Når jeg så hører sådan noget som det, ordføreren fra Dansk Folkeparti stillede sig herop og sagde, nemlig at det skete for nogle demente, er det jo ikke i orden.
Så er det jo imod det, der står i orienteringsskrivelsen, så er det jo imod det, der står i lovgivningen, og det kan jeg ikke være tilfreds med som lovgiver.
Jeppe Jakobsen (DF), 2017-04-20:
Ordføreren vil ikke skrive demens specifikt ind i lovgivningen, fordi man skal tage et individuelt hensyn.
Og det udtryk lyder jo rigtig godt – individuelt hensyn.
Så vil jeg høre, om ordføreren kan nævne bare ét eksempel på en person, der har fået diagnosticeret demens, som enten har fået det lidt bedre, eller som måske bare er landet på et stabilt niveau, hvor sygdommen ikke er forværret – bare ét eksempel på en demensramt, der er blevet diagnosticeret med en demenssygdom, som har stabiliseret sig og ikke er forværret.
Personen behøver ikke at være blevet rask eller have fået det bedre, men jeg vil gerne høre bare ét eksempel på en demenssygdom, som kan stabiliseres, så den demensramte ikke får det værre.
Er ordføreren bekendt med det?
Finn Sørensen (EL), 2017-04-20:
Nu siger ordføreren, at ordføreren ikke mener, det er lovens intentioner, at mennesker skal sendes ud imod deres vilje i sådan nogle forløb.
Vil det sige, at ordføreren er helt uenig med Ankestyrelsen, der jo klart siger, at lovens intention er, at det skal dokumenteres, at borgeren ikke kan udvikle arbejdsevne?
Det skal være helt åbenbart formålsløst at forsøge at udvikle arbejdsevne, og for at konstatere det er man nødt til at sende borgeren i alle disse forløb, som vi har talt om.
Det er lovens intention.
Det siger Ankestyrelsen.
Er ordføreren så uenig med Ankestyrelsen?
Og hvis ordføreren er uenig med Ankestyrelsen, vil ordføreren så være med til at ændre loven, så kommunerne ikke får mulighed for at sende folk ud i de her groteske forløb?
Kirsten Normann Andersen (SF), 2017-04-20:
Jeg ville være rigtig ked af en lovgivning, der er sort-hvid.
For siger man, at demente aldrig skal i arbejdsprøvning – hvis man forestiller sig det – er det det samme som at slukke lyset for håbet.
Og der er faktisk rigtig mange, som får en diagnose – eller mange er der nok ikke, når vi snakker demens, men der er borgere – som ønsker, at livet får lov til at fortsætte lidt endnu på de normale betingelser eller de betingelser, som gælder i dag.
Jeg er enig i, at Ankestyrelsens afgørelse betyder, at kommunerne skal dokumentere, at det er formålsløst at lave arbejdsprøvninger.
Mai Mercado (KF), 2017-04-20:
Jeg vil meget gerne starte med at sige tak til Dansk Folkeparti for at rejse debatten; det er et vigtigt område.
Og så vil jeg egentlig sige, at det har været meget givtigt for mig som minister at lytte til debatten i dag med alle de ordførere for hver deres område, som har bidraget til den.
Der er både socialordførere, sundhedsordførere og ældreordførere, og det er lige før, man kunne tro, at den sidste ordfører også godt kunne have været kommunalordfører; der var i hvert fald også et godt kommunalt perspektiv.
At lytte til de meget forskelligartede perspektiver har været meget nyttigt og inspirerende, og det vil jeg gerne sige en stor tak for. Så er jeg jo glad for at kunne konstatere, at Folketinget er tilfreds med, at vi i regeringen har et særligt fokus på demensområdet.
Og jeg har også sådan noteret mig, at der er en tilfredshed med, at vi i regeringen vil drøfte med KL, hvordan kommunernes opmærksomhed på at sikre en bedre, enklere og mere sammenhængende sagsbehandling kan øges.
Men mest af alt vil jeg sige tak for at opleve det fælles engagement omkring demens som sygdom, som samtlige ordførere har demonstreret her i salen, uanset hvilken ordførerkasket man har haft på.
Jeppe Jakobsen (DF), 2017-04-20:
Tak for det.
Det er jo netop det, der er kendetegnet for demens.
Det er, at det er enormt mange områder, som demens rammer ind på.
Nu er der jo lavet en handlingsplan, som er hele nationens og hele regeringens og hele Folketingets, stort set, handlingsplan, og derfor vil jeg spørge, om man gør sig nogen overvejelser internt i Socialministeriet om måske at gå lidt tættere på nogle af tingene og sige: Kunne vi her indrette os lidt bedre, så vi også tager hensyn til demens?
Noget af det, som jeg i hvert fald tit bliver præsenteret for, er jo, at serviceloven har én paragraf for hjælp til den demensramte og én paragraf for pårørende.
Men der mangler ligesom den der paragraf, der hedder hjælp til familien, altså de demente med deres pårørende, så man på den måde kunne sikre en mere sammenhængende indsats i den sociale indsats.
Er det noget, man måske kunne forestille sig at man gerne ville se på i Socialministeriet?
Mai Mercado (KF), 2017-04-20:
Jeg synes i hvert fald, det er rigtig vigtigt hele tiden at fortsætte ad den vej, hvor vi skaber mere overskuelighed, skaber mere sammenhæng og også mere enkelhed, sådan at det også bliver lettere ude i kommunerne.
Noget af det, jeg jo nævnte i min tale, er, at vi så sent som i det lovforslag, vi har behandlet for ikke så lang tid siden, om servicelovens voksenbestemmelser, bl.a. kigger ind i, hvordan vi skaber hjemmel til, at kommunerne får mulighed for at bruge en mere forenklet sagsbehandlingsprocedure.
Jeg nævnte det med, at vi gør det obligatorisk for kommunerne at bruge de her tro og love-erklæringer, sådan at man ikke, hvis man har brug for et hjælpemiddel – og demente kan også godt få brug for et hjælpemiddel, eksempelvis en gps, men det kunne også være andre former for hjælpemidler – skal igennem en lang ansøgningsproces på ny, men at man altså bare, hvis man har samme behov, simpelt hen kan underskrive en tro og love-erklæring, og så får man det samme hjælpemiddel genbevilget.
Jeg tror, det er noget, vi har været opmærksomme på igennem en tid, men jeg tror også, det er noget, vi kommer til at være opmærksomme på i fremtiden.
Jeppe Jakobsen (DF), 2017-04-20:
Jeg tror bare ikke kun, det er demens.
Det er jo mange andre.
Forældre med handicappede børn er jo også i en situation, hvor ét individs ulykke rammer en familie.
Er ministeren ikke enig i, at man godt kunne indrette lovgivningen efter det?
Hvis man skal se på det hele, på en mere helstøbt indsats, er der måske behov for en kolonne af tiltag ved siden af pårørende, ved siden af den ramte, der hedder familierelationer, som en samlet indsatspulje.
I stedet for at man skal prøve at kombinere lovgivninger, kunne man på den måde finde én paragraf, der kunne se på en familie, som tit bliver ramt.