Zenia Stampe (RV), 2025-12-16:
Tak for det.
Da vi indgik den her aftale for et halvt års tid siden, lavede vi jo en fælles pressemeddelelse, og i mit citat stod der, at det her var den mest fremadskuende aftale på retsområdet de sidste 20 år.
Det kan man undre sig lidt over med en aftale, der egentlig handler om at hæve straffene, og for et parti som Radikale Venstre, som ikke traditionelt går ind for højere straffe.
Derfor vil jeg gerne starte med det.
For vi var nået til en anerkendelse af, at der var opstået en skævhed på tværs af kriminalitetsformer og straffene for dem.
Ikke mindst som resultat af de sidste 20 års temmelig ensidige fokus på narko- og bandekriminalitet stod vi pludselig med nogle meget, meget høje straffe for bandekriminalitet og nogle relativt milde straffe for vold.
Det kunne vi godt se var et problem for retsfølelsen og i det hele taget.
Så vi gik med i den her aftale.
Men når nu jeg var så begejstret og ikke bare sagde, at det var den mest fremadskuende aftale, men også en aftale, der gav håb om, at balancerne var tilbage i dansk retspolitik, så var det jo, fordi det for os at se ikke kun var en strafreform; det var også en forebyggelsesreform og en resocialiseringsreform.
For når man kigger på hele aftalen, er der jo vældig mange gode initiativer, der ikke kun handler om længden, men om indholdet.
Det var også ud fra den devise, vi i sin tid gik ind i forhandlingerne: De andre fokuserer meget på længden, vi vil til gengæld gerne bruge vores kræfter på at fokusere på indholdet.
Det var jo et længere forhandlingsforløb og ligesom mange andre aftaler, vi har på justitsområdet, et vældig godt forhandlingsforløb, synes jeg.
Jeg synes faktisk i det hele taget, vi har haft nogle vældig gode forhandlingsforløb på justitsområdet de sidste par år, hvor man kan sige, at det har været nogle blandede buketter, hvor man har kunnet leve med, at så var der nogle, der fik noget, der var meget vigtigt for dem, men der var også en rummelighed til, at man også fik noget selv, og det gik på en eller anden måde begge veje.
Derfor synes jeg, vi har landet nogle aftaler, som ikke bare er brede, men jo også indeholder meget forskelligt.
Det, som vi var særlig glade for ved den her aftale, ud over at der opstod en lidt bedre retfærdighed på tværs af de forskellige kriminalitetsformer, var de forebyggende initiativer.
Og jeg vil lige liste et par af dem op, for folk derude har jo ikke siddet med vores 120 udleveringsnotitser.
Nogle af de ting, man måske ikke ville vide, er f.eks., at den her aftale rummer en særlig indsats for indsatte med adhd og andre opmærksomhedsforstyrrelser, og det er ufattelig vigtigt.
For man bliver jo chokeret, hver gang man ser undersøgelser af, hvor mange af dem, der får en dom, der faktisk har en eller anden form for opmærksomhedsforstyrrelse, om det så er adhd eller noget helt tredje.
Vi er afsindig glad for, at det kommer til at fylde mere i retspolitikken.
For det handler jo netop ikke kun om retsfølelsen, men det handler også om at have en retspolitik, der i sidste ende fører til færre ofre.
Det var rigtig godt.
Så blev der også foretaget kvalitetsløft af uddannelsestilbuddene i fængslerne og arresterne, som både skulle tage mere hensyn til de indsattes uddannelsesbehov og jo også forbedre indsatsen for at få dem ind på arbejdsmarkedet efter endt afsoning.
Det er også utrolig vigtigt, så de indsatte ikke bare går ud og begår ny kriminalitet og på den måde bliver seriekriminelle, men faktisk hjælpes til en ny levevej med mindre kriminalitet og færre ofre.
Så var der noget, der spillede en meget stor rolle for os, og som måske kan opleves som en lidt mindre ting, men som virkelig har været et hjertebarn for mig, da jeg blev retsordfører igen.
Jeg var det for mange år siden, og så blev jeg det igen, og jeg så en udsendelse, der handlede om børn af indsatte – det kan jeg lige så godt indrømme; nogle gange bliver man jo berørt af noget.
Det var Anders Agger, som var i Vestre Fængsel, tror jeg det var, og man så de her børn.
Det var ikke sådan, at børnene havde brug for at blive afskærmet fra den her far, og jeg må sige, at det simpelt hen var hjerteskærende at se, hvor sjældent de her børn fik lov til at se deres far, og hvor kort tid og under de forhold.
Jeg havde meget svært ved at acceptere, at vi behandlede danske børn på den måde, for det er jo ikke børnenes skyld, at deres far er varetægtsfængslet.
Nu ved jeg ikke engang, om han endte med at blive idømt; han var jo kun varetægtsfængslet, og der er man sådan set uskyldig, indtil andet er bevist.
Men det er jo ikke børnenes skyld, at deres forældre er under mistanke eller eventuelt også bliver dømt for at have begået kriminalitet.
Det er også en del af den her aftale.
Det er, at vi kigger på, om børnene skal have ret til at se deres indsatte forældre en gang om ugen.
Der vil jeg bare sige at jeg synes at vi har været med til at gøre en væsentlig forskel, måske for en meget lille gruppe i befolkningen, men virkelig en vigtig forskel for de børn og familier.
Så ja, det er alt i alt en blandet buket, men en rigtig fin og god buket, hvor vi kan stå inde for det hele, men især er glade for de ting, der handler om forebyggelse og resocialisering.