Karen Ellemann (V), 2016-11-11:
Tak for det, formand.
Forslagsstillerne bag B 6 foreslår, at regeringen inden udgangen af folketingsåret fremsætter et lovforslag, der sikrer voldsudsatte kvinder retten til efterværn i forlængelse af et ophold på et krisecenter.
Formålet med B 6 er at forebygge en lang række sociale konsekvenser af volden for både kvinder og børn samt at forebygge en gentagelse af vold ved at styrke kvinderne i etableringen af en normal hverdag uden den voldelige partner.
Jeg vil ligesom i forbindelse med den forrige behandling, vi netop har afsluttet, indlede med at slå helt fast, at det er fuldstændig uacceptabelt, at nogle mennesker skal opleve at blive udsat for vold af deres nærmeste.
Regeringen er enig med forslagsstillerne i, at vi som samfund har et ansvar for at hjælpe og støtte de kvinder og mænd, som får mod til at forlade deres voldelige partner.
Personer, som er udsat for vold, er en meget sårbar gruppe, og den voldelige relation kan medføre langvarige psykiske følgevirkninger, og derfor deler vi også intentionen bag beslutningsforslag B 6 om at støtte kvinder, der har haft ophold på et krisecenter, i at vende tilbage til en hverdag uden vold.
Den støtte kan man også få i dag, og den støtte skal man også have i dag.
Vi har nemlig i det her land, vil jeg mene, udviklet et fintmasket setup bestående af indsatser, som har til formål at hjælpe kvinden videre til en ny og tryggere hverdag uden vold.
Krisecentrene er en helt central del af den her indsats, hvor den voldsramte kvinde og hendes eventuelle børn kan få beskyttelse, kan få sikkerhed og omsorg og støtte til at bearbejde voldsoplevelsen.
Men overgangen fra et krisecenter til en ny hverdag kan være svær, måske også særlig hvis man har haft et længerevarende ophold på et krisecenter, og det var også det, der var baggrunden for, at vi sidste år ændrede i lovgivningen.
Vi ændrede i servicelovens § 109, som netop vedrører kvindekrisecentre.
Ændringen betyder, at alle kvinder på krisecentre nu har ret til at få en indledende og koordinerende rådgivning fra en kommunal medarbejder.
Det er en klar opgaveplacering, og det er indiskutabelt, at opgaven er der, og at loven er der, og loven skal overholdes.
Formålet med det her er lige præcis at skabe langt bedre forudsætninger for kvindens udflytning fra krisecenteret og også at hjælpe kvinden i den svære overgang fra krisecenteret til en ny tilværelse fri af volden.
Rådgivningen skal altså understøtte de enkelte dele i kommunens øvrige tilbud, og den skal iværksættes, senest når forberedelsen til udflytningen påbegyndes, og den skal gives, indtil kvinden og eventuelle børn er etableret i egen bolig.
Det er klokkeklart beskrevet i lovgivningen, det er gentaget her, og det vil jeg også meget gerne tydeliggøre over for kommunerne.
Lige nu og her afprøves der en særlig metode for tilrettelæggelsen af den koordinerende rådgivning i en række kommuner.
Metoden kaldes CTI, og den har tidligere været afprøvet med nogle ret gode resultater over for andre målgrupper, bl.a. over for hjemløse.
Så vil jeg vende tilbage til det, vi også har haft en debat om i forbindelse med behandlingen af det sidste beslutningsforslag, altså at vi i satspuljekredsen netop er blevet enige om et markant løft og en markant indsats på hele voldsområdet generelt set.
Det er et løft med godt 65 mio. kr. over de næste 4 år til en række initiativer, som skal forbedre den eksisterende indsats.
Der er altså tale om en ret ambitiøs pakke af initiativer, som betyder, at indsatsen på voldsområdet bliver mere vidensbaseret, men at den også bliver mere helhedsorienteret, og at der sættes et bredere fokus på indsatsen til voldsudsatte personer.
Det gælder både i forhold til målgruppen, hvor vi med de nye indsatser sikrer, at der også er fokus på begge køn, når det gælder hjælp til voldsudsatte, men vi breder sådan set også fokus ud ved at se på den store gruppe af voldsudsatte mænd og kvinder, som ikke finder vej til et krisecenter, og det gør vi jo bl.a. ved at afsætte midlerne til en videreførelse og udbredelse af ambulante tilbud til personer, som lever med vold i nære relationer.
Et af de ambulante tilbud, som vi har besluttet at udvide, og som også er blevet nævnt i forbindelse med behandlingen af det sidste beslutningsforslag, er Mødrehjælpens projekt »Ud af Voldens Skygge«, som jo netop også i beslutningsforslaget her fremhæves som et eksempel på et efterværnsprojekt.
Aftalen indeholder også et initiativ om netop en efterværnsindsats i form af sociale netværksgrupper, som både skal henvende sig til voldsudsatte kvinder, mænd og deres børn.
Men det er også vigtigt at få sagt, at de her netværksgrupper skal skabe et rum, hvor den enkelte voldsudsatte sammen med andre i en lignende situation får hjælp til at bearbejde voldsoplevelsen og hjælp til det med at begynde en ny fase i livet, et liv uden vold.
Og netværksgrupperne skal jo altså ikke kun henvende sig til voldsudsatte kvinder på krisecentrene, men de skal også henvende sig til alle voldsudsatte, altså både mænd og kvinder, og de skal desuden, som det også blev drøftet under et tidligere forslag, have deltagelse af en psykolog.
Det initiativ forankres i en national enhed mod vold i nære relationer, som bl.a. også skal stå for den nationale hotline og den juridiske rådgivning til voldsudsatte.
Så de her tilbud kan altså også hjælpe personer, der har været på et krisecenter, med støtte, vejledning og juridisk bistand i tiden efter krisecenteropholdet og på den måde bidrage til at hjælpe den enkelte til et trygt liv uden vold og uden trusler.
Det nye satspuljeinitiativ her er et vidnesbyrd på, at vi sammen – et bredt flertal i Folketinget – deler intentionen om at støtte de personer, som har haft ophold på et krisecenter, i at vende tilbage til en hverdag uden vold.
Men i regeringen mener vi ikke, at en ret til efterværn er den rette vej at gå, fordi der netop allerede i dag er igangsat en række af de tiltag, som er målrettet til at hjælpe voldsramte kvinder i overgangen fra et krisecenter til en selvstændig tilværelse uden vold.
Så med de ord vil jeg ende med at konkludere, at regeringen ikke kan støtte beslutningsforslaget.