Henrik Dahl (LA), 2022-06-02:
Tak for ordet.
Fundamentet for Danmarks nuværende udenrigspolitik blev formuleret så langt tilbage som i 1965 af Per Hækkerup, og det skete i en bog, der hedder »Danmarks udenrigspolitik«.
I den bog siger Per Hækkerup, at dansk udenrigspolitik har fire søjler: NATO er grundlaget for sikkerheden; EU, som dengang hed EF, er grundlaget for dansk økonomi; FN er grundlaget for en regelbaseret verdensorden; og så er Norden en udvidelse af det værdifællesskab, der også holder Danmark sammen.
Det, der sker i dag, er sådan set ikke, at Hækkerups pointer fra 1965 bliver annulleret, men at den sikkerhedspolitiske og værdipolitiske dimension smelter sammen.
Danmark er med til at tage skridt til, at de to medlemmer af vores nordiske familie kan blive medlem af NATO.
Det er en god dag for Danmark, og det er en god dag for Norden, og det er også en god dag for opretholdelsen af den europæiske orden, som vi har nu, og som den russiske imperialisme siden 24. februar og også længere tilbage har forsøgt at lave om på.
Derfor bakker vi i Liberal Alliance selvfølgelig op om beslutningsforslaget.
Men jeg vil gerne også knytte nogle bemærkninger til den beslutning, vi træffer i dag.
Den russiske imperialisme er ikke nogen nyhed.
Grundlaget for zarismen før 1917 var imperialisme, og den imperialisme overtog det kommunistiske regime uden at lave om på den overhovedet, og efter en meget kort pause under Boris Jeltsin genoplivede Vladimir Putin imperialismen, da han kom til magten i år 2000.
Så hvis der er en konstant i europæisk politik, er det desværre russisk imperialisme.
Det kan man ikke komme udenom, og det er i sidste instans også derfor, at Sverige og Finland tager den beslutning, som vi nu understøtter.
Den europæiske tilgang til den russiske imperialisme har desværre været noget, som der ikke er noget dansk ord for, og derfor bliver jeg nødt til at bruge et engelsk, nemlig appeasement, altså en eftergivende tilpasning til stadig mere opskruede krav fra de russiske imperialister.
Men siden den 24. februar og navnlig siden den tyske kanslers reaktion tre dage senere har det været slut med europæisk appeasement over for imperialisme, og det er det, der står på højkant i hele den her beslutning.
Det, jeg gerne vil benytte lejligheden til at gøre opmærksom på her på Folketingets talerstol, er, at det, Rusland reelt ønsker, er, at Potsdamaftalen – og det er en aftale fra 1945, som bortfaldt i 1990 med russisk billigelse i forbindelse med Tysklands genforening – i realiteten skal træde i kraft igen, men det er selvfølgelig uacceptabelt, fordi det, aftalen går ud på, er, at Europa er opdelt i en russisk og en vestlig interessesfære, og Finland og til dels også Sverige falder så ind under den her russiske interessesfære.
Det er en helt uacceptabel måde at se tingene på i vore dage, fordi det rokker ved et helt grundlæggende princip om suveræne staters autonomi.
Det eneste, der kan forhindre Rusland i at genoprette magtbalancen fra 1945 er militær afskrækkelse.
Det skulle vi selvfølgelig have gjort os klart for lang tid siden, men nu er erkendelsen klar.
Uden den vil den russiske imperialisme sætte sig igennem, og det vil som minimum ske, indtil Rusland en skønne dag er afputiniseret.
Det er de barske realiteter, og det er det lys, man bør se Sverige og Finlands anmodning om optagelse i NATO i, og det er derfor, at det er sådan en vigtig og langtrækkende beslutning, vi tager i dag.
Tak for ordet.