Jakob Sølvhøj (EL), 2020-05-28:
Tak for det.
Der er brug for en mere rimelig og solidarisk dækning af de udgifter, som landets kommuner har på det specialiserede socialområde.
Den støtte og hjælp, der er behov for at tildele børn, unge og voksne på området, er ofte særdeles ressourcekrævende, hvilket betyder, at nogle kommuner har meget store udgifter til hjælpen til et relativt lille antal borgere, og at udgifterne på det specialiserede område kommer til at veje meget tungt i de pågældende kommuners samlede økonomi.
Der er altså en betydelig grad af tilfældighed i fordelingen af udgifterne på det specialiserede socialområde, men jeg synes også, det er væsentligt at fremhæve, at meget tyder på, at hele den måde, som økonomien er organiseret på, kan føre til en meget grænsesøgende sagsbehandling, hvor der i urimelig høj grad lægges vægt på økonomiske hensyn på bekostning af faglige hensyn, når der tages stilling til, hvorvidt man vil imødekomme borgernes behov.
Det ser vi meget klart afspejlet i det meget høje antal af omgørelser, som Ankestyrelsen foretager hvert år af de kommunale sagsafgørelser.
Derfor er der et stort behov for at ændre på finansieringen på det specialiserede område, og selv om vi i Enhedslisten ikke er med i den samlede aftale, der blev indgået, om kommunernes økonomi, synes vi, at det lovforslag, som vi behandler her, isoleret set er et rigtig fornuftigt skridt.
Det er rigtig fornuftigt, at man gennemfører en nedsættelse af beløbsgrænsen for refusion til voksenområdet, sådan at den harmoniseres med børneområdet, og det er rigtig fornuftigt, at der indføres en ny grænse, hvor der ydes en højere refusion i de allerdyreste sager.
Det betyder, at der sker en større udligning, og det betyder, at der sker en mere rimelig fordeling af udgifterne mellem kommunerne.
Jeg vil også godt pege på, at det er rigtig fornuftigt, at man fjerner alderskriteriet eller i hvert fald ændrer det på en sådan måde, at kommunerne kan få refusion for udgifter på borgere, der er fyldt 67 år, hvis de pågældende borgere vel at mærke er blevet omfattet af refusionsordningen inden det 67. år.
Det er en sag, som med rette har optaget handicaporganisationerne igennem rigtig mange år, og jeg synes, det er rigtig fint, at man håndterer det her.
Når det er sagt, vil jeg også sige, at selv om vi synes, det er et fornuftigt skridt, er der behov for at gøre meget mere.
Går vi ind og kigger på de refusionsgrænser, der nu er lagt, og sammenligner dem med de grænser, der blev lagt i forbindelse med kommunalreformen, så vil man jo kunne se, at der dengang var en grænse på 400.000 kr., hvis man skulle have refusion på 25 pct., og en grænse på 800.000, hvis man skulle have refusion på 50 pct.
Vi, der ikke var så begejstrede for kommunalreformen, havde den vage mistanke, at det kunne få den bitre pille til at synke ned, og det var jo også sådan, at man så i årene efter kommunalreformen hævede beløbsgrænsen, sådan at muligheden for en retfærdig fordeling blev mindre og mindre ude i kommunerne.
Så det er kun for at sige, at det er rigtig fornuftigt, at man ændrer beløbsgrænserne her, men bare et blik på lovgivningen efter kommunalreformen vidner om, at det her næppe er tilstrækkeligt, og jeg er fuldstændig enig med hr. Jens Henrik Thulesen Dahl i, at svagheden ved det her jo er, at det alene er en bedre fordeling af midlerne, og at det selvfølgelig var ønskværdigt, at man fik en forøgelse af de samlede midler til det her område.
Derfor vil jeg blot sige til sidst, at vi ser frem til, at vi meget snart skal ind at evaluere handicapområdet, som jo kun er en del af det samlede specialiserede socialområde.
Vi har en stærk forhåbning om, at når den evaluering er foregået, skal vi ind at lave ændringer, også af finansieringen på det her område, og så håber jeg, at vi også får gennemført det ønske, som jeg altså deler med DF's ordfører, om, at vi skal have tilført flere midler, men vi synes, det er rigtig fornuftigt, at man får en bedre og mere retfærdig fordeling i den her lovgivning.
Så vi kan støtte forslaget.