runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Kenneth Kristensen Berth (DF), 2017-05-04:
Så vidt jeg kan se, er Danmark enten den største eller næststørste nettobidragyder inden for de senere år.
Så kan man altid stille spørgsmålet, hvorfor vi ikke tager et grundlæggende opgør med det her.
Jeg tror simpelt hen ikke på, at man grundlæggende kan ændre den kolos, som EU er, og den måde, som EU økonomisk finansieres på.
Jeg tror på, at hvis man stamper tilstrækkelig meget i jorden, er tilstrækkelig kontrær, som Margaret Thatcher var i sin tid, da hun fik etableret den britiske rabat, kan man komme igennem med noget.
Men selv om jeg ville ønske, jeg kunne sige, at jeg troede på det, tror jeg simpelt hen ikke på, at man kan vende det store tankskib, som EU er på det her område.
Jeg tror, der bliver en gevaldig slåskamp, når det handler om at finde ud af, hvordan man skal rydde op efter den britiske udmeldelse.
Jeg håber virkelig, at den til den tid siddende finansminister har tænkt sig at tage knojernet med og måske også et koben og lidt andet, for der bliver i hvert fald behov for virkelig at spidse albuerne, hvis det er sådan, at Danmark ikke skal komme ud af det slagsmål med en kæmpe ekstraregning.
Søren Søndergaard (EL), 2017-05-04:
Hvad er det, der gør, at hr. Kenneth Kristensen Berth har den opfattelse, at et land som Sverige, et land som Tyskland, et land som Belgien, et land som Holland, der i forhold til BNI bidrager mere til EU – i hvert fald i 2015 – end vi gjorde, skulle acceptere det?
Hvad er det, der giver Dansk Folkepartis ordfører troen på, at det overhovedet er muligt i forhold til at arbejde for en generel ændring?
Man kan sige, at ingen af delene er mulige, og så er der så en konklusion, og den konklusion har vi truffet, men jeg ved ikke rigtig, hvad der er Dansk Folkepartis position på det spørgsmål.
Kenneth Kristensen Berth (DF), 2017-05-04:
Sagen er jo den, at der er en masse lande, der er nettomodtagere, og de sidder også på relativt mange stemmer efterhånden.
Og selvfølgelig vil der være nogle lande, som Danmark vil kunne alliere sig med i den kamp, der handler om, hvordan vi fordeler regningen efter den britiske udmeldelse, men vi har bare et dårligt udgangspunkt.
For hvis vi kigger på den måde, rabatordningerne er indrettet på i dag, så tilgodeses de fire lande tidsubestemt og Danmark tidsbestemt.
Det vil sige, at der er fire lande, der kan gå til de forhandlinger med en berettiget forventning om ikke at skulle betale det fulde beløb, som de egentlig skulle betale i forhold til de økonomiske nøgletal, der afgør det forhold.
Derfor står vi, synes jeg, i en meget udsat position, når det handler om, hvordan den regning bliver fordelt.
Det kan være, jeg tager fejl, men det er min observation, at vi står meget udsat.
Kirsten Normann Andersen (SF), 2017-05-04:
Tak for det.
Rigshospitalets chef på fødeafdelingen sendte i efteråret sin opsigelse med den officielle og offentlige begrundelse, at han ikke længere kunne stå inde for kvaliteten grundet alt for stramme budgetter.
Han har i forskellige sammenhænge siden forklaret, at det nuværende økonomisystem, de økonomiske styreformer, har ramt muren, ikke mindst i forhold til effektiviseringskravet på 2 pct.
Det samme signal har personalet sendt.
Man kan altså ikke føde 2 pct. hurtigere år efter år, og man kan altså ikke bede fru Hansen om at klare toiletbesøget 2 pct. hurtigere år efter år.
I sidste ende betyder det derfor, at personalet konstant er bagefter.
En enig generalforsamling i Danske Regioner sendte i april et utvetydigt signal om, at 2-procentsproduktivitetskravet har overlevet sig selv, og at der er brug for at finde alternative økonomimodeller.
Det er også i det lys, at SF har valgt at rejse den her forespørgselsdebat om de kommende budgetforhandlinger med Danske Regioner.
Jeg håber, at ministeren i sit svar især vil kommentere 2-procentsproduktivitetskravet i besvarelsen af spørgsmålet, som lyder som følger: Hvad kan ministeren oplyse om den kommende aftale mellem Danske Regioner og regeringen om regionernes økonomi for 2018 m.v.?
Kirsten Normann Andersen (SF), 2017-05-04:
Tak for det.
Hver eneste dag møder tusindvis af mennesker ind på de danske sygehuse med et eneste formål, nemlig at hjælpe borgerne, som for en stund har brug for hjælp til fødsel, til behandling, til pleje og til lindring.
De gør en fantastisk indsats.
Det er vist ikke tilladt at klappe i Folketingssalen, men de fortjener virkelig en stor hånd.
Det samme siger rigtig mange patienter.
Men først og fremmest fortjener de, at vi har tillid til dem, og at vi lytter til dem.
Det siger patienterne i øvrigt også.
Det danske sundhedsvæsen er i verdensklasse.
Da jeg var meget ung, passede jeg patienter, som fik fjernet galdeblæren ved operation.
Det var en meget kompliceret operation, som gav store operationssår og et efterfølgende plejeforløb på 14 dage på hospitalet.
I dag kan den samme operation klares på meget kort tid med meget små operationshuller, og ofte kan operationen klares i dagkirurgi.
Det er et godt eksempel på, at ny teknologi kan resultere i en mere skånsom og meget billigere behandling.
På samme måde har specialeplanen ganske vist betydet, at vi ikke altid har et hospital i nabolaget, men vi havde brug for flere specialister, og mange af de små sygehuse har i dag særlige specialer.
Og når borgergrundlaget er en hel region, har man også mulighed for at løse en bestemt opgave så mange gange, at man reelt kan kalde sig specialist.
Det giver rigtig god mening, men først og fremmest fik vi nedbragt de enorme ventelister, som vi boksede med i 00'erne, og i SF er vi især glade for, at specialiseringen også har medvirket til, at vi fik stoppet efterspørgselen på privathospitaler.
Det siger næsten sig selv, at der vil komme et tidspunkt, hvor rationaliseringsmulighederne er brugt op.
Der er ikke umiddelbart flere specialer, vi kan lægge sammen.
Og der er ikke umiddelbart ny teknologi, som står og blinker udenfor.
Der er vi i dag.
Om 10 år er vi oppe på, at det samme personale skal løfte 49 pct. flere opgaver.
Vi er nødt til at finde nye veje.
Desværre var der ikke meget håb i statsministerens svar til regionerne på regionernes generalforsamling, tværtimod.
Statsministeren holdt fast i de gammelkendte metoder, på trods af at signalerne fra både ansatte, patienter og politikere var klare: Væk med 2-procentskravet.
Det er uholdbart.
2 pct. er ikke en misforståelse.
Besparelser på 2 pct. er ikke en misforståelse.
I det mindste er det både regionernes og sygehusledelsernes og personalets opfattelse, at produktivitetskrav på 2 pct. betyder flere og flere besparelser, og man skal løbe stærkere og stærkere.
Det har tvunget sygehusene til at hakke en hæl og klippe en tå.
Som svar på finansministerens spørgsmål, gælder det angiveligt også for Rigshospitalets fødeafdeling, som måtte nøjes med noget nær den halve DRG-takst, fordi der var brug for pengene nogle andre steder.
Det betyder ganske enkelt, at vi får noget andet end det, som vi tror vi får.
Jeg håber derfor på, at der er et flertal i Folketinget for at afskaffe 2-procentskravet.
Jacob Jensen (V), 2017-05-04:
Tak til ordføreren for indledningen.
Jeg hørte SF's ordfører sige, at der ikke umiddelbart står nogen ny teknologi eller andet og blinker forude.
Er det så derfor SF's opfattelse, at al nyudvikling, ny teknologi, innovation, nytænkning inden for sundhedsområdet simpelt hen har nået sit højdepunkt lige præcis nu?
Kirsten Normann Andersen (SF), 2017-05-04:
Det er SF's holdning, at når sygehusdirektørerne, regionerne, personalet siger, at vi har ramt muren, at vi har plukket de lavthængende frugter, og at der ikke umiddelbart er nye effektiviseringspotentialer, så bliver vi nødt til at give dem ret.
Der kunne vi i hvert fald starte.
Så det betyder, at SF mener, at da vi har ramt muren, er der altså brug for at tage nogle nye styringsmekanismer i brug.
Det betyder ikke, at vi i tid og evighed ikke kan effektivisere.
Det betyder ikke, at vi for tid og evighed ikke kan begynde at løse opgaverne på en anden måde.
Men hvis det skulle frigøre nogle ressourcer, er der vist også rigtig hårdt brug for dem derude.
Jacob Jensen (V), 2017-05-04:
Jeg er enig i det her med de nye styringsmekanismer.
Men betyder det, at SF har den opfattelse, at al produktivitetsfremgang – om det er i en virksomhed, eller det er i en organisation, eller det er på et sygehus – fremkommer ved, at de medarbejdere, de ansatte, løber tilsvarende hurtigere?
Nu talte vi om den her 2-procentsproduktivitetsfremgang.
Betyder det, at den produktivitetsfremgang, vi vil se fremover, hvis der kommer en sådan, udelukkende sker ved, at personalet løber det hurtigere, eller kunne man forestille sig, at noget af produktivitetsfremgangen, som vi jo også har set igennem de sidste mange år på sundhedsområdet, rent faktisk kommer ved ny teknologi, nye muligheder, nye arbejdsgange, ny læring, og at det ikke kun er, fordi personalet løber hurtigere?
De løber hurtigt; det er jeg helt med på, men det er ikke kun derfor.
Kirsten Normann Andersen (SF), 2017-05-04:
Jeg vil slet ikke afvise, at der også i fremtiden kan være effektiviseringer, som fremkommer ved, at man eksempelvis tager nye arbejdsmetoder i brug.
Jeg kunne sådan set også være med på, at det kunne give anledning til, at man kunne overveje, hvad pengene så skulle bruges til, men jeg tror, vi ville gøre klogt i i forhold til fremtidens økonomiaftaler at sørge for rent faktisk at høste besparelsen, før vi bruger pengene.
Lige nu gør vi det modsatte.
Vi bruger pengene først, og så beder vi personalet om at hente rationalet efterfølgende.
Det synes jeg faktisk der har været rigtig mange gode eksempler på.
Erik Christensen (S), 2017-05-04:
Jeg bliver jo nødt til at sige, at Finn Sørensen også sagde: i en fjern fremtid.
Min forventning er jo, at regeringen arbejder meget hurtigt og får kigget på en alternativ styringsmodel til den, vi har.
Jeg må stadig væk fastholde, at jeg ikke mener, at det er økonomisk ansvarlig politik fra Folketingets side at sige, at den styringsmodel, vi har nu, forkaster vi, inden vi har noget andet at sætte i stedet.
Det mener jeg simpelt hen ikke ville være økonomisk ansvarligt.
René Christensen (DF), 2017-05-04:
Nu er det jo sådan, at vi ikke vil ind og underkende aftalesystemet.
Jeg ved godt, at bl.a. Enhedslisten nu er ved at ville underkende aftalesystemet om overenskomster.
Der stiller man beslutningsforslag, der skal lave om på overenskomstaftalerne.
Der er vi bare slet ikke i Dansk Folkeparti.
Vi anerkender, at når to parter, ligeværdige parter, har indgået en aftale, man har haft sit mandat med, så stemmer vi selvfølgelig for det.
Vi har også stemt for aftaler, vi ikke synes var fantastisk gode.
Jeg forklarede det før.
Når vi sidder i finanslovsforhandlinger har vi mandatet med.
Der er det jo os, når man får lov til at sidde der og være parlamentarisk grundlag, der har mandatet med, og der kæmper vi vores kampe.
Men vi anerkender, at KL har en styrke, når de kommer til forhandlingerne, og den til enhver tid siddende regering, også selv om den er rød, skal selvfølgelig også have den styrke, når de sidder over for KL.
Finn Sørensen (EL), 2017-05-04:
Der er ikke nogen eksempler på, at Enhedslisten fremsætter beslutningsforslag, der griber ind i overenskomsterne.
Men lad os nu holde os på sporet her.
I det forslag til vedtagelse, DF har lagt frem, står højt og tydeligt, at man vil respektere en hvilken som helst økonomiaftale, som regeringen kommer hjem med, også en, hvor 2-procentskravet ikke er afskaffet.
Det er vel rigtigt forstået?
Hvis det er rigtigt forstået, hvordan vil Dansk Folkeparti så bære sig ad med at få fjernet 2-procentskravet ved finanslovsforhandlingerne, når man samtidig har stemt for en økonomiaftale, hvor 2-procentskravet fortsætter?
Jeg vil gerne bakke Dansk Folkeparti op i at gøre det.
Jeg påpeger bare, at det altså ikke hænger sammen.
René Christensen (DF), 2017-05-04:
Men det er jo rigtigt.
Der er selvfølgelig et paradoks i det, altså i forhold til at den aftale, der blev indgået, er for 2018, og det vil en finanslov altså ligeledes være.
Det er fuldstændig rigtigt, sådan teknisk set, men derfra og til at sige, at man skulle gå hen og underkende hele aftalesystemet på grund af det her, gør vi altså ikke, men vi mener det, vi siger, og det er også derfor, at vedtagelsesteksten er så skarp, som den er.
Kirsten Normann Andersen (SF), 2017-05-04:
Jeg vil lige tillade mig at følge lidt op på min kollegas spørgsmål om medicinalindustrien og medicinpriserne.
Er ordføreren ikke enig i, at det netop er de ustyrlige medicinpriser, der var årsagen til, at vi i Folketinget har været nødt til at nedsætte et prioriteringsråd?
Vi er udfordret af dyre patenter, skønt vi ofte har ydet tilskud på op til to måske endda tre gange til grundforskningen i hvert fald og ofte til den videre forskning og nogle gange også til marketing.
Vi er også udfordret af, at nogle medicinalfirmaer får forlænget og nogle gange fordoblet deres patenter ved at lave småændringer i medicinen, som så gør, at de kan præsentere den som et nyt produkt, og så kan vi komme til at betale den høje pris for det en gang til.
Er ordføreren ikke enig i, at det bl.a. er årsag til, at man er presset i sundhedsvæsnet, og at det selvfølgelig også er med til at understøtte spørgsmålet om, at de 2 pct. i produktivitetsforbedring er svære er nå, når det er sådan, at man netop er presset af stigende priser udefra?
René Christensen (DF), 2017-05-04:
Man kan ikke sige, at det er det, der er forklaringen.
Det er en del af forklaringen på de udfordringer, der er, også på den økonomiske del.
Så bliver det selvfølgelig meget på kanten af det, vi diskuterer her i dag, men altså, man skal glæde sig over, at der er firmaer, der investerer i 10, 15 og 20 år i forskning på at finde medicin, så vi andre kan leve længere.
Og så er der ingen tvivl om, at når man har brugt 15-20 år på at investere i noget, vil man også godt have den her business case til at gå op.
Så vi har en udfordring, og den skal vi løse, men vi skal glæde os over, at vi får ny medicin, som tit og ofte vil gøre, at alle vi andre får et bedre liv, når vi kan blive hjulpet med de udfordringer, som vi har, hvad angår vores sundhed.
Kirsten Normann Andersen (SF), 2017-05-04:
Jeg glæder mig sammen med ordføreren og vil blot lige minde om, at en af årsagerne til, at det rent faktisk lykkes, er, at vi investerer i forskning, at vi selv laver rigtig meget grundforskning, og at vi yder tilskud til den videre forskning.
Så vi må også gerne klappe os selv på skulderen.
Det tænker jeg også at ordføreren er enig med os i.
René Christensen (DF), 2017-05-04:
Det er jeg helt enig i.
Det kan selvfølgelig ikke stå alene.
Man skal bare huske, at det ikke er staten, der gør det alene.
Det er jo staten, der gør det sammen med nogle samarbejdspartnere, som selvfølgelig også lægger hånden på kogepladen i forhold til at lave de her forskningsprojekter.
Stine Brix (EL), 2017-05-04:
På Danske Regioners generalforsamling her for godt en måned siden vedtog samtlige regionsrådsmedlemmer enstemmigt, at regionerne skulle arbejde for at afskaffe produktivitetskravet på 2 pct. i den kommende økonomiaftale.
Så det omfatter jo også alle de regionsrådsmedlemmer fra Venstre, der i hvert fald var til stede på generalforsamlingen, inklusive de to Venstremedlemmer, som er formænd for regionsråd.
Så mit spørgsmål til Venstres ordfører her er: Er regionsrådspolitikerne fra Venstre helt på gale veje, når de på den måde bakker op om, at produktivitetskravet skal væk i den økonomiaftale, som regeringen står over for at skulle forhandle om ganske kort tid?
Jacob Jensen (V), 2017-05-04:
: Nej, selvfølgelig er de ikke på gale veje, når de arbejder ud fra det, som de oplever, og som der også er andre der har sagt, altså at der er muligheder for at kunne tilrettelægge en styringsmodel på en anderledes og måske også mere hensigtsmæssig måde end det, vi kan se vi har i dag.
Men jeg vil gerne sige, at Venstres regionsrådsmedlemmer jo også skal have en del af rosen for, at man har en holdning til, at vi selvfølgelig hele tiden skal arbejde med at sikre, at vi får mest mulig sundhed for de penge, der nu engang bliver sendt af sted, som er mange penge, og også flere, end der har været tidligere.
Det er Venstres regionsrådsmedlemmer og Venstres medlemmer af Folketinget i øvrigt enige i, og det er også derfor, jeg er glad for, at der – bl.a. påskønnet og påvirket af de ting, som der skete på regionernes årsmøde, men i det hele taget også det daglige samarbejde, vi har – i teksten i forslaget til vedtagelse fra regeringens side netop bliver lagt op til, at vi skal kigge på, hvordan vi kan gøre det her mere hensigtsmæssigt.
Men jeg vil bare understrege, at det jo ikke er sådan, at sundhedsvæsenet står lige ude over rampen.
Altså, det får man næsten indtrykket af.
Der vil givetvis være nogle afdelinger, man kan påstå det om, også med en vis rette, men det er også derfor, jeg siger, at der altså fra afdeling til afdeling er meget, meget stor forskel på, hvordan man tilrettelægger tingene, også i forhold til hvad potentialet er for at gøre tingene anderledes og få mere ud af de midler, der er.
Derfor synes jeg også, vi skal være påpasselige med at generalisere og sige, at man ikke kan gøre noget mere, end man har gjort det i dag.
Det kan man nogle steder, og andre steder kan det være sværere.
Stine Brix (EL), 2017-05-04:
Men det er jo produktivitetskravet, der er generaliserende.
Det er jo derfor, de på Danske Regioners generalforsamling efterlyser, at man her og nu i de kommende økonomiforhandlinger afskaffer produktivitetskravet, og at man ikke lægger det hen i en eller anden syltekrukke eller et sammenhængsreformsudvalg et eller andet mærkeligt sted, hvad det så er, der skal ske.
Jacob Jensen (V), 2017-05-04:
Jeg anerkender ikke den præmis, som Enhedslisten her fremfører, altså at der er tale om, at produktivitetskravet har medført nedskæringer.
Nej, tværtimod har det jo betydet, at man har kunnet frigive midler i stor stil – jeg tror, hr. René Christensen omsatte det til 1,3 mia. kr. om året, og det tror jeg er rigtigt, når han siger det – altså midler, som så har kunnet blive geninvesteret i sundhedsvæsenet.
Det er altså midler, som ikke havde været frigivet, hvis ikke man havde kunnet levere 2 pct. eller mere i en fremgang hvert år, og det er der forskellige årsager til at man har.
Det er både, fordi personalet har gjort det bedre og er løbet stærkere, og fordi der også har været andre muligheder med ny teknologi, nyinvesteringer og bedre rammer herfra.
Så den præmis om, at der er tale om nedskæringer, køber jeg ikke.
Der er tale om, at der er blevet frigjort midler, som er blevet geninvesteret i sundhedsvæsenet.
Pernille Schnoor (ALT), 2017-05-04:
Ordføreren nævnte i talen ordet imponerende i forbindelse med, at produktivitetsfremgangen var på omkring 2,4 pct.
Skal jeg forstå det sådan, at det er imponerende, hvis det er på bekostning af dårlig trivsel og et sundhedspersonale, der faktisk er rigtig kede af, at de ikke kan udføre opgaverne i overensstemmelse med deres faglighed, og som ikke er tilfredse med deres indsats, og at der også er patienter, der simpelt hen ikke får den omsorg og pleje, som de har behov for.
Er det imponerende?
Skal jeg forstå det sådan?
René Christensen (DF), 2017-05-04:
Nej, det er jeg simpelt hen ikke enig i.
Jeg er ikke enig i, at det er ude af kontrol.
Jeg mener, at der er udfordringer i det danske sundhedsvæsen, men det er bestemt ikke ude af kontrol.
I forhold til medicinpriserne vil jeg sige, at det sådan set heller ikke er ude af kontrol.
Det er ikke så længe siden, at vi faktisk fik en rapport, hvor man havde været inde og kigge på medicinpriserne.
Man kan ikke alene give medicinpriserne skylden for, at man er udfordret i sundhedsvæsenet.
Det vil jeg gerne sige.
Men jeg tror sådan set, at en af tingene, man er udfordret af, er, hvis en patient pludselig skal rundt til tre eller fire konsultationer for en lille ting.
Så bliver det meget, meget dyrt at få den patient igennem.
Men hvis det er den måde, man måler på, så får man jo det, man bestiller.
Lisbeth Bech Poulsen (SF), 2017-05-04:
Det er jeg rigtig glad for.
Men udgifterne stiger jo, samtidig med at både ansatte og patienter oplever forringelser, og det har jo bl.a. noget med medicinpriserne at gøre.
Nu var jeg måske lidt hård ved Socialdemokratiets ordfører, men prøvede også at finde en måde, hvorpå vi måske kan nå til enighed om, hvad udfordringen virkelig er i sundhedsvæsenet, og det er jo i høj grad nogle nye teknologier og medicinpriserne.
Så hvis vi nu også skal give finansministeren gode ideer til, hvad man kan gøre,
vil jeg bare spørge hr. René Christensen: Er det her ikke et område, hvor vi bliver nødt til at tage livtag med hele branchen, fordi det er ude af kontrol?
Kirsten Normann Andersen (SF), 2017-05-04:
Nu har jeg jo også selv været i den offentlige sektor i rigtig mange år, så når Socialdemokratiet lige nu taler om proces, tænker jeg på en gammeldags syltekrukke.
Og er det rigtigt forstået, at den proces skal ses i sammenhæng med regeringens sammenhængsreform?
Erik Christensen (S), 2017-05-04:
Det står der ikke noget om i teksten.
Jeg har også været ansat mange år i den offentlige sektor, og jeg har også i mange år været lokalpolitiker, og jeg vil sige, at det her i hvert fald ikke fra vores side er udtryk for en syltekrukke.
Pernille Schnoor (ALT), 2017-05-04:
I forlængelse af det kunne jeg godt tænke mig at høre om noget.
84 pct. af lægerne, altså 506 læger, vil i en undersøgelse, der lige er offentliggjort i Dagens Medicin, gerne af med produktivitetskravet og mener, at det har indflydelse på den måde, behandlingen finder sted på.
Jeg vil bare høre, om det er godt nok en lille smule vagt at sige, at det vil være godt at kigge på det her og at sætte en proces i gang?
Jeg hørte lige ordføreren sige, at regeringen vil arbejde hurtigt, men havde det ikke været rigtig godt, hvis vedtagelsesteksten kunne forpligte lidt mere inden for en tidsramme?
Erik Christensen (S), 2017-05-04:
Jeg har en tillid til, at de partier, Venstre, Konservative og Liberal Alliance, har samme interesse som Socialdemokratiet, nemlig at en brugbar anderledes styringsmodel kommer, så hurtigt det er muligt at lave den.
Jeg har ikke mulighed for at sige, om det kan gøres på to måneder, om det kan gøres på seks eller otte måneder, men jeg har en tillid til, at regeringen går i gang med det arbejde, og at det så går så hurtigt, som det kan lade sig gøre.
Pernille Schnoor (ALT), 2017-05-04:
Det forstår jeg godt.
Men mit spørgsmål gik mere på, om ikke det kunne være et godt signal at sende, at det stod mere klart, inden for hvilken tidsramme der er tale om.
Ofte sætter man jo en tidsramme på og siger, at inden for den og den dato, f.eks. inden for et år, eller hvad det nu kunne være, skal der være fremlagt en ny styringsmodel.
Er ordføreren ikke enig i, at det er godt at have en tidsramme?
Erik Christensen (S), 2017-05-04:
Jeg er sådan set af den opfattelse, at jeg er sikker på, at regeringen går i gang med det her så hurtigt som muligt og også kommer med en alternativ model, så snart det arbejde er gennemført.
Det har jeg fuld tillid til.
Jacob Jensen (V), 2017-05-04:
Nej, altså, resultatet i sig selv er jo flot.
Når man kigger sådan historisk på det, også ser på det fra sektor til sektor, kommuner, stat, regioner, så er det flot, at man har kunnet nå dertil.
Og det er jo en af årsagerne til, at vi nu her i aften – formodentlig bliver det først på tirsdag – får et forslag til vedtagelse stemt igennem, som netop sætter fokus på, om ikke vi skulle prøve at retænke måden, som det her sker på, herunder med fokus på et bedre arbejdsmiljø.
Det er det, der er årsagen, og det vil jeg gerne kvittere for.
Stine Brix (EL), 2017-05-04:
Tak for det.
I starten af marts måned gik Dansk Folkepartis formand, Kristian Thulesen Dahl, på TV 2 og sagde, at nu ønskede Dansk Folkeparti, at produktivitetskravet på 2 pct. til sygehusene skulle afskaffes.
Han sagde også, at det var et krav fra Dansk Folkeparti til finanslovsforhandlingerne.
Jeg vil høre Dansk Folkepartis ordfører, om det fortsat er det, og om det, som der stod i artiklen på TV 2, er et krav fra Dansk Folkeparti, hvis Dansk Folkeparti skal kunne stemme for en finanslov for 2018, at produktivitetskravet skal væk i den økonomiaftale, som vi diskuterer her i dag.