Victoria Velasquez (EL), 2022-04-28:
Den danske ungdom er stærk og initiativrig, de unge er kommet igennem coronakrisen med fjernundervisning og isolation.
De er kommet igennem mere end et årti med nedskæringer på uddannelser, ringere socialt sikkerhedsnet og stigende ulighed.
Men det kan ikke blive ved med at gå, og allerede nu ser vi konsekvenserne af forringelserne, og det er vores pligt at handle og gå en anden vej.
I dag kæmper mange helt almindelige unge på landet og i byerne med at finde deres vej igennem et ungdomsliv, hvor samfundet presser dem fra alle sider.
20 pct. af en ungdomsårgang har ikke en uddannelse og får ikke en uddannelse, og uligheden stiger, også imellem generationer.
Den nuværende ungdomsgeneration oplever ikke den stigende rigdom i verden og står ikke med flere muligheder end deres forældre, men foran en mere utryg fremtid.
De rammes af nedskæringer på uddannelser, af ringere rettigheder på arbejdsmarkedet og ikke mindst af klimaforandringernes konsekvenser.
Og når Danmark og verden bliver rigere, burde fremtiden også blive lysere for de unge.
Det kan lade sig gøre at skabe flere muligheder for nutidens unge, hvis vi tør og vil, og det kan lade sig gøre at bygge en fremtid, som bygger på stærke fællesskaber, på rettigheder og muligheder for alle unge, ikke kun de få, der er heldige at være født med rige forældre eller med penge i mursten.
Det kan det, hvis vi tør at satse på de unge og satse på fællesskabet, og det tør vi godt i Enhedslisten, og vi mener faktisk, at vi har en pligt til at veksle årtier med den forkerte kurs til et godt ungeliv nu og i fremtiden.
Det er muligt at skabe bedre ungeliv, både når det kommer til økonomi, arbejde, bolig, klima, uddannelse, sundhed og frihed.
Vi vil ikke kun se til, mens de unge tager kampen op, vi vil samles om kampen for en bedre fremtid, og det her beslutningsforslag er et af mange af de tiltag, som vi kan og bør handle på, for når vi ser mistrivslen blandt ungdommen vokse, kommer vi ikke uden om den stigende økonomiske utryghed.
Under coronakrisen fik flere elever og studerende ikke hjælpepakker ligesom virksomhederne, og mange måtte i stedet optage ekstra gæld, når de mistede deres studiejob, og det kommer oven i en lang periode, hvor su'en er blevet udhulet år for år, hvor priserne på boligmarkedet er steget, og hvor dagligvarer er blevet dyrere.
Jeg synes, det er oplagt, at vi tager fat i su-gælden og vilkårene for su-loven, for det var aldrig meningen, det var ikke ånden i loven, at staten skulle tjene milliarder på renteindtægter fra studerendes su-lån.
Dengang man indførte su-lånet i 1988, var der en fast rente på 4 pct. under studietiden, en rigtig god rente for de studerende på det tidspunkt, men fra 2017 til 2021 har staten tjent omkring 2,8 mia. kr. på, at de studerende forgælder sig, fordi renten på su-lånet fortsat ligger på 4 pct., selv om staten låner pengene af Nationalbanken til en lavere rente.
Det er altså forrykt, at det bliver en guldrandet forretning for staten, at studerende må gældsætte sig.
Det er en gruppe, som i forvejen lever for meget lidt, og som er utrolig pressede, både på trivslen og på økonomien.
25 pct. af de studerende bruger mere end su'en på at betale deres husleje, 17 pct. bruger næsten hele deres su på det, og i det lys er det ikke underligt, når vi ser, at tilfældene med misligholdt gæld stiger.
Andelen af nyuddannede, der har svært ved at betale deres studiegæld tilbage, er steget fra 10 pct. til 17 pct. fra 2013 til 2020, og det tal risikerer at stige yderligere, når vi ser de fulde effekter af coronalånene, når man med »Danmark kan mere I« vil skære på dimittendernes dagpenge, og flere unge rammes derfor af den høje strafrente på 7,5 pct., som gælder, hvis man ikke betaler pengene tilbage til tiden.
Både her og generelt i forhold til den økonomiske tryghed er vi nødt til at gøre noget.
Vi foreslog faktisk et lignende forslag i 2016, nemlig at sætte renten for su-lån ned, så staten ikke skulle tjene penge på studerendes gæld.
Dengang blev forslaget stemt ned, og siden er udviklingen kun blevet værre.
Fra 2011 til 2016 var renteindtægterne på studielån 1,5 mia. kr., og i perioden frem til i dag er tallet som sagt steget til 2,8 mia. kr.
Jeg synes, der har været lidt åbenhed her i aften, og jeg håber i hvert fald, at det kan lykkes denne gang at få rykket et flertal af politikerne.
Tak for debatten, og tak for ordet.