Marie Bjerre (V), 2023-05-17:
Tak, og tak til Nye Borgerlige for beslutningsforslaget og for muligheden for at drøfte mænd og drenges ligestillingsudfordringer her i Folketingssalen.
Netop den kobling mellem mænd og drenge og ligestilling er der i mine øjne et stort behov for at sætte fokus på.
For ligesom kvinder og piger møder mænd og drenge også kønnede forventninger, normer og udfordringer, der kan spænde ben for deres lige muligheder.
Men i modsætning til kvinder og piger har vi sjældent set på mænd og drenges udfordringer med kønnede briller, og udfordringer er der ellers nok af, og de spænder også meget bredt.
I ni ud af ti dødsulykker på arbejdsmarkedet er det mænd, der dør, syv ud af ti selvmord begås af mænd, tre ud af fire hjemløse er mænd, færre drenge gennemfører ungdomsuddannelser end piger, og de får generelt også lavere karakterer.
Mænd går ikke til læge så ofte som kvinder og har overdødelighed ved langt de fleste sygdomme, mænd tager stadig kun en mindre del af orloven, og ved skilsmisser bliver de sjældent bopælsforældre.
Listen er lang, og udfordringerne er velkendte.
Men mens kvinder og pigers udfordringer ofte ses som ligestillingsproblemer, er mænd og drenges problemer bare problemer.
Simone de Beauvoir kaldte sit forfatterskabs hovedværk fra 1949 »Det andet køn«.
Det rammesatte, hvordan vi siden har set på kvinder og pigers udfordringer med kønnede briller.
Men hvad med det første køn?
Jeg mener, at tiden er inde til, at vi ser på og taler om, hvordan maskulinitetsnormer og forventninger til mænd og drenge påvirker deres liv og muligheder.
Når mænd går sjældnere til læge eller de tager mindre orlov og sygedage med deres børn, eller når drenge ikke tør åbne op, græde og vise sårbarhed på grund af indgroede normer om en rigtig mand, kan det have store konsekvenser både personligt og for samfundet.
Den danske sanger Tobias Rahim skriver i sin sang, at når mænd græder, er det altid i en flaske, i en streg, i en joint, ingen tårer, bare vanvid.
Om end forsimplet har Tobias Rahim fat i den lange ende, for mens næsten tre gange så mange kvinder som mænd får psykologhjælp henvist fra egen læge, er tre ud af fire i behandling for misbrug til gengæld mænd.
Det er ikke bare et problem, det er et ligestillingsproblem.
Mænd og drenges ligestillingsudfordringer var bl.a. det første, jeg nævnte i min tiltrædelsestale som minister.
Det er et område, der ligger mig meget på sinde.
Af den grund har jeg bl.a. allerede mødtes med en række eksperter, organisationer og aktører for at få viden, indspark og inspiration.
Jeg har også igangsat et arbejde på tværs af en række ministerier, der skal skabe overblik over mænd og drenges ligestillingsudfordringer og behovet for eventuelle nye tiltag.
Den står VIVE for.
Desuden har Børne- og Undervisningsministeriet nedsat en arbejdsgruppe om betydningen af køn for læring og udvikling.
Sidst, men ikke mindst, har vi med den nye finanslov sikret midler til, at mænd udsat for partnervold får ret til samme hjælp, som voldsudsatte kvinder på krisecentre har.
Det mener jeg er en stor ligestillingssejr, og det bidrager til at bekæmpe fordommene om, at mænd ikke kan udsættes for partnervold og have brug for hjælp.
En nedsættelse af et udvalg efter norsk forbillede, en såkaldt mandekommission, risikerer at koste flere millioner kroner, og det vil føre til en langstrakt proces, hvor der først nås frem til konkrete anbefalinger efter en årrække.
Det mener jeg egentlig ikke vi har tid til.
Regeringen vil gerne i arbejdstøjet, og det er vi.
På den baggrund støtter regeringen ikke det her fremsatte forslag, men der er behov for politisk at sætte yderligere fokus på mænd og drenges ligestillingsudfordringer, og der er behov for, at vi bredt i samfundet begynder at tale om det første køn.
Der skal fokus på, hvor strukturer, normer og forventninger kan skabe barrierer for mænd og drenges muligheder for udfoldelse.
Forandring tager tid, men det kræver, at vi tager samtalen.
Så tak for det.