Thyra Frank (LA), 2018-05-16:
Tak til SF for beslutningsforslaget om at udvide muligheden for plejeorlov til pårørende til terminale patienter, der ønsker at dø uden for hjemmet.
Det er så afgørende, at vi ved livets afslutning kommer herfra på en værdig og respektfuld måde.
Regeringen har et stort fokus på værdighed i ældreplejen, og i den ældrepolitiske vision, som jeg offentliggjorde i marts i år, er netop mere nærvær ved livets afslutning et af de fire pejlemærker for, hvad vi i regeringen ønsker at opnå med vores initiativer på ældreområdet.
Nærvær ved livets afslutning er vigtigt, både for den døende og for de pårørende.
Og der, hvor det ikke kan lade sig gøre, er det vigtigt at prioritere, at der er mennesker omkring den døende ældre, hvad enten det handler om at give pleje, holde i hånd eller tale med den ældre om, hvordan det er at skulle herfra.
Der skal være tryghed for den ældre i den sidste tid.
Derfor har regeringen og Dansk Folkeparti med finanslovsaftalen for 2018 afsat 60 mio. kr. årligt til at understøtte kommunerne i deres opgave med at sikre en værdig afslutning på livet.
Det kan bl.a. ske ved at afsætte flere personalemæssige ressourcer på f.eks. plejehjem og involvere civilsamfundet, f.eks. ved at inddrage frivillige fra vågetjenester.
Et andet initiativ fra regeringen er værdighedspolitikkerne.
Alle kommunalbestyrelser har siden 2016 været forpligtet til at formulere en værdighedspolitik, der beskriver de overordnede pejlemærker og principper for en mere værdig ældrepleje lokalt i kommunerne.
I værdighedspolitikkerne skal kommunerne bl.a. forholde sig til området en værdig død.
Det glæder mig, at både kommuner og ældreråd og interessenter på området har taget godt imod værdighedspolitikkerne.
Med værdighedspolitikkerne følger årligt 1 mia. kr., som skal understøtte kommunernes prioriteringer i værdighedspolitikken.
Midtvejsevalueringen viser, at midlerne går til en mere værdig ældrepleje, og at værdighedspolitikkerne er med til at sætte en værdipolitisk retning i kommunerne, også i forhold til at sikre en værdig død.
Det leder mig til det konkrete beslutningsforslag om at udvide muligheden for plejeorlov til terminale patienter, der ønsker at dø uden for hjemmet.
Lad mig starte med at slå fast, at jeg synes, det er et sympatisk forslag.
Det er svært at være uenig i, at døende og pårørende skal have mulighed for at være mest muligt sammen i den sidste tid.
Formålet med plejeordningen i sin nuværende form er at give pårørende mulighed for at passe en nærtstående, der ønsker at dø i eget hjem i den sidste tid.
Det er altså først en ordning, der træder i kraft, når en læge har fastslået, at sygehusbehandling er udsigtsløs, og at den plejekrævendes tilstand ikke nødvendiggør indlæggelse eller forbliven på sygehus eller ophold i plejebolig eller lignende.
Det skal altså være hensigtsmæssigt at pleje den døende i hjemmet.
Plejeordningen skal derfor også betragtes som en erstatning for den døgnpleje, der på hospitaler, plejehjem og hospicer varetages af personalet – et personale, som er uddannet til at yde en professionel behandling og en værdig omsorg til døende ældre, og jeg værdsætter deres arbejde utrolig meget.
Med det sagt anerkender jeg også fuldt ud den store indsats, som pårørende til svage ældre på plejehjem, sygehuse og hospicer hver eneste dag yder.
Deres nærvær er så uendelig vigtigt i den sidste fase af livet.
Det nærvær kan professionelle ikke erstatte.
Det beslutningsforslag, som vi behandler i dag, indebærer en udvidelse af plejevederlagsordningen til også at omfatte pårørende til terminale patienter, der dør uden for hjemmet.
Der er tale om en meget betragtelig udvidelse af målgruppen.
Op mod 80 pct. af alle dødsfald i Danmark sker uden for hjemmet, og det betyder, at der med beslutningsforslaget vil være tale om en femdobling af målgruppen for ordningen.
I mit svar på spørgsmål nr. 508 fra september 2017 har jeg tidligere oplyst fru Kirsten Normann Andersen om, at en udvidelse af plejeordningen til også at omfatte døende på plejehjem forventeligt vil føre til en fordobling af udgifterne svarende til en årlig merudgift på ca. 102 mio. kr., og at der er tale om et usikkert skøn.
Det er vigtigt at være opmærksom på, at den skønnede merudgift på ca. 102 mio. kr. i mit svar til fru Kirsten Normann Andersen alene vedrører en udvidelse af plejervederlagsordningen til også at omfatte døende på plejehjem.
Med beslutningsforslaget foreslås en udvidelse af målgruppen til pårørende til alle døende.
Der vil altså være tale om en væsentlig større merudgift med den foreslåede udvidelse af ordningen end de 102 mio. kr., som er angivet i beslutningsforslaget.
Som tidligere nævnt vil der med beslutningsforslaget være tale om helt op til en femdobling af målgruppen.
Men lad mig igen understrege, at der er tale om et meget usikkert skøn, fordi det er svært at vurdere, hvor mange der vil benytte sig af en udvidelse af ordningen, og i hvilket omfang de vil benytte sig af denne udvidelse.
Jeg tager dog altid gerne en drøftelse af, hvordan vi bedre kan støtte de pårørende til døende uden for hjemmet.
Det er vigtigt for os, at vi sikrer ældre en værdig død, for det skylder vi dem.
Tak for ordet.