Pia Olsen Dyhr (SF), 2016-12-05:
Tak til statsministeren for hans åbningsredegørelse.
Det vil måske overraske nogle, men på mange punkter er jeg faktisk ret enig med statsministeren.
Danmark er et godt land at leve i, et af verdens bedste – et land, som andre ser på med anerkendelse.
Der er for det meste tillid, respekt og samarbejde.
Vi skal naturligvis værne om vores velfærdssamfund, vi skal have gang i investeringerne og skabe flere gode job i hele landet.
Jobskabelse er en af de gode grunde til, at vi skal fastholde og måske mere konkret generobre den grønne førerposition.
Statsministeren har så også ret i, at vi har brug for det europæiske samarbejde, samtidig med at vi skal være kritiske, når det udfordrer vores samfundsmodel.
Internationalt samarbejde og globalisering er til fordel for Danmark, men det er ikke alle danskere, der nyder godt af fordelene, f.eks. når de mister deres gode job eller presses af social dumping.
Det er også rigtigt – det er lidt svært for mig her at stå og rose statsministeren igen og igen, men jeg er glad for, at han sidder her nu og kan høre efter – at der brug for et kæmpe løft af vores uddannelsessystem, fra folkeskole til efteruddannelse.
Der er brug for mere tryghed, både økonomisk, men også i forhold til skudepisoder og anden vold.
Vi skal sætte alt ind på, at mennesker ikke bliver sorteret fra, og hjælpe de mennesker, der får et knæk og ryger ned og ud.
Men der er altså også ting, som jeg synes statsministeren helt undlader at tale om i sin tale, f.eks. fattigdom.
Der bliver flere fattige i Danmark.
Køen har aldrig været længere til julehjælpen.
Det undergraver i høj grad mange af de ting, statsministeren taler om som det gode ved Danmark.
Måske betyder fattigdommen også øget kriminalitet og dermed mindre tryghed for os alle sammen.
Statsministeren talte heller ikke om den stigende ulighed, der, som jeg ser det, i høj grad udfordrer den tillid, respekt og vilje til samarbejde, som statsministeren med rette lovpriser.
Ja, Danmark er stadig væk et af de mest lige lande i verden, men kun fordi uligheden også stiger i mange andre lande.
Det var heller ikke mange ord, statsministeren fik sagt om klimakrisen.
Vi har haft en regering, der hidtil har smykket sig med betegnelsen grøn realisme, men som jo har praktiseret sort mangel på realisme.
For klimakrisen er en realitet.
Der, hvor det for alvor går galt for statsministeren, er, hvor hans ofte udmærkede ønsker for fremtiden skal omsættes i politik.
For det bliver til en politik, der peger i den helt modsatte retning.
Sådan var det under den skrøbelige Venstreregering, og sådan vil det, bedømt ud fra statsministerens redegørelse for regeringsgrundlaget, være for den nye taburetregering.
Faktisk er statsministerens tale en ren Dr. Jekyll and Mr. Hyde-tale.
Jeg tror ikke på, at vi når visionen om et mere rigt og trygt Danmark ved at forære en hjemløs en halv pattegris, selv om jeg virkelig helt ind i mit hjerte synes, det er sympatisk, at statsministeren har engageret sig i en tidligere hjemløs, Jørgens, skæbne.
Men hvad med alle de andre hjemløse og fattige i det her land?
Her må jeg bare sige, at statsministerens politik medfører, at endnu flere lider den samme skæbne som Jørgen.
Kontanthjælpsloftet og 225-timersreglen truer med at smide fattige børnefamilier ud af deres bolig, og dem, der lige kan klare at blive boende, får så mange færre penge, at de næppe har råd til ret mange halve pattegrise.
Tak til statsministeren, for at han hjælper Jørgen.
Nu mangler vi bare, at statsministeren og regeringen hjælper de mange andre kontanthjælpsmodtagere.
For vi kan alle risikere at miste jobbet.
Statsministeren vil også have dygtigere offentlige ledere, færre bureaukratiske regler, og statsministeren vil værne om det danske velfærdssamfund.
Alt det er jeg enig i.
Det er jo det, der bliver resultatet af den minimale vækst, der er lagt op til, i dansk velfærd, som der står i regeringsgrundlaget – en vækst, der er endnu mindre end det, Venstres 2025-plan lagde op til.
Det med de 0,3 pct. er vist blevet skrevet af Mr. Hyde.
Vi får færre penge til velfærd, når statsministeren vil dele skatterabatter ud til de rigeste.
Det er en ærlig sag.
Men det er ikke ærligt, når statsministeren som en af begrundelserne for at sænke skatterne angiver, at ellers risikerer vi at have færre penge til bedre skoler, bedre uddannelser, bedre ældrepleje og bedre sygehuse.
Så jeg vil da bede statsministeren bekræfte, at skattelettelser altså betyder færre penge til velfærd.
Vi får færre penge til velfærd, når der finder omfattende skatteunddragelse og -omgåelse sted, anført af multinationale selskaber, men også privatpersoner, der på uærlig vis gemmer deres formuer i lande som Panama.
Ja, pengene kunne endda blive brugt til at sætte skatten ned, hvis det var det, man ville.
Heldigvis er der bestræbelser, både i EU og i OECD, i retning af rydde op i skattesvineriet, og jeg håber, regeringen bakker op.
Og hvorfor så ikke støtte bestræbelserne i FN, så også fattige lande får deres retfærdige andel i skattebetalingen?
Det manglede jeg i statsministerens tale og i regeringsgrundlaget.
Globaliseringen er rundtomkring, og nok især i den rige del af verden, ved at blive et skældsord, især fordi det langtfra er alle, der nyder godt af udviklingen.
Det reagerer folk på.
Det så vi ved afstemningen om EU-medlemskabet i Storbritannien og ved det amerikanske præsidentvalg.
Jeg er enig med statsministeren i, at vi skal sikre udvikling i hele landet og ikke acceptere en langsom afvikling af landdistrikterne.
Vi skal hjælpe med både økonomisk tryghed, jobskabelse og uddannelse.
Men så er det, at Mr. Hyde dukker op igen.
For det, statsministeren har stået i spidsen for, er jo præcis det modsatte.
Først blev dagpengeperioden halveret, så blev kontanthjælpen skåret.
Det er præcis det modsatte af økonomisk tryghed.
Jobskabelsen har det også knebet med.
Arbejdsløsheden er holdt op med at falde, og statsministerens tidligere regering har med næb og kløer søgt at stoppe de kystnære havvindmøller, som forventet ville have skabt 1.000 jobs i 5 år., og den har undladt at fremme Maabjerg Energy Concept, som ville have skabt yderligere 1.000 job varigt.
Vi skal satse på det, vi er gode til i Danmark.
Det kræver især uddannelse.
Statsministeren fremhævede glimrende betydningen af uddannelse i en tid, hvor tingene forandrer sig rigtig hurtigt.
Men hvad gør hans regering – både den nye og den gamle?
Den skærer voldsomt i uddannelserne, 2 pct. om året, og oven i det begrænser man mulighederne for at skifte spor og tage en ny uddannelse.
Og som om det ikke var slemt nok, skal der også skæres i SU'en.
Statsministeren taler også gerne om sit arbejde med at give unge drenge med problemer en chance – LøkkeFondens drenge.
Det tror jeg faktisk statsministeren mener oprigtigt.
Men for mange af de her drenge er det bedste og eneste tilbud en produktionsskole.
Nåh ja, så vil statsministeren afsætte penge til 100 udvalgte folkeskoler, hvor mange elever har problemer med dansk og regning.
Det er jo fint nok, men udgangspunktet er, at alle landets folkeskoler, ligesom al anden kommunal velfærd, har oplevet løbende nedskæringer, bl.a. på grund af regeringens krav om omprioriteringer i kommunerne.
Her stiger antallet af børn pr. voksen år for år, og det betyder, at de børn, der har det sværest, ikke får det løft, de har brug for.
Vi ved fra forskning, at det er her hos de allermindste, at der skal sættes ind.
Og igen hjælper det jo ikke at komme med en lille pulje, når man samtidig tvinger kommunerne til at skære år for år.
Kendsgerningen er, hvad enten det gælder velfærden i almindelighed, uddannelse, folkeskole eller daginstitutioner, at statsministerens Mr. Hyde-politik fører til den ene nedskæring efter den anden, og så hjælper det ikke, at Dr. Jekyll artigt kommer løbende med nogle mindre puljer for at lappe hist og her.
Vi kan vælge en anden vej.
Det kan nemlig lade sig gøre.
Vi har råd, ikke mindst fordi en satsning på alle børn, uddannelse og konkret skabelse af produktionsjob, grønne job eller andre, er det, der vil give os råd i fremtiden, selv om Finansministeriet ikke kan finde ud af at regne på de her vigtige investeringer.
Det er ikke fattigdom, ulighed, underminering af det sociale sikkerhedsnet og nedskæringer, der skaber fremtiden.
Det er ikke den nye regerings politik, der er den rigtige for Danmark.
Jeg er grundlæggende optimist, lidt ligesom statsministeren.
Der er problemer derude – klima, ulighed, utryghed.
Men det er problemer, der kan løses med den rigtige politik.
Min optimisme går ikke så langt som til at tro, at regeringen kan løse problemerne, selv om statsministeren skal vide, at SF som altid vil arbejde hårdt, seriøst og realistisk på at bidrage til løsningerne.
Min optimisme går mere på, at befolkningen skal være opmærksom på, hvor stor afstand der er mellem statsministerens gode ord og hans mindre gode handlinger, og at det så forhåbentlig fører til et nyt flertal hurtigst muligt.
Tak for ordet.