Steffen Larsen (LA), 2024-05-30:
Tak for ordet, hr. formand.
Det er over 1 år siden, at regeringen sammen med Radikale Venstre afskaffede store bededag.
I år er det så første gang, at danskerne må arbejde en ekstra dag for at opfylde regeringens ambitioner på forsvars-, klima- og velfærdsområdet – eller hvad nu årsagen var, for det er stadig lidt uklart for mig.
I Liberal Alliance mener vi stadig, at det ikke var den rette beslutning at afskaffe store bededag – en dag, der ofte blev brugt sammen med familien, måske i sommerhus, til konfirmation eller hos de gamle.
Der er så mange andre måder, man kan skaffe ekstra finansiering til regeringens projekter på, hvis det var det, man ønskede.
Men regeringen ville snuppe en fridag.
Jeg kan faktisk ikke forstå, at man ikke undersøgte, hvor man kunne skære i den offentlige administration, for det er her, der er et stort besparelsespotentiale.
Som jeg nævnte, har der siden 2017 været en vækst på 22 pct. i den offentlige administration.
Og lad mig da konstatere, at tilbage i 2017 lod centraladministrationen og staten til faktisk at fungere.
Det var ikke sådan, at det hele var ved at falde fra hinanden, og at vi absolut manglede flere djøf'ere at ansætte.
Selv regeringen dengang, der var VLAK-regeringen, havde en ambition om at sænke antallet af offentligt ansatte i administrationen.
Det samme havde den følgende socialdemokratiske regering, og ja, det lykkedes heller ikke, de fik også øget antallet, og den nuværende regering har søreme haft samme ambition.
Nu melder man så ud, at man har en konkret plan om at afskaffe i hvert fald 1.000 administrativt ansatte, og så må vi se, hvad det bringer med sig.
Lige nu må vi jo konstatere, at det er cirka tre store bededage i omkostninger, hvis vi tager de mest positive økonomiske briller på i forhold til regeringens plan, som det vil kunne give i øget arbejdsudbud med den pukkel af det øgede antal administrativt ansatte.
Hvis vi kigger på mængden af hænder, er det 8.500 ekstra hænder, man påstår det giver.
Hvis de 16.195 administrativt ansatte
bare var placeret andre steder i staten, hvor det var frontlinjepersonale, eller hvis de var på hospitalerne i en stilling der, ville det jo være sådan, at vi ikke så det samme problem.
Så vi kan konstatere, at pengene bliver administreret forkert, og det er jo ikke det, som er meningen.
Ligeledes må vi sige, at det er et problem, når vi vælger at ansætte så mange administrativt ansatte, når det i virkeligheden er frontlinjepersonale, der er behov for.
Det kunne vi også forstå på hr. Kim Valentins tale.
Jeg er meget enig i, at det er frontlinjepersonale, der er brug for ude i velfærdssamfundet, og så kan det jo undre, at det ikke er der, vi ser en øgning i antallet af ansatte og ikke har set en øgning i antallet af ansatte.
Lad os bare tage hospitalsvæsenet som et eksempel.
Ja, antallet af administrativt ansatte er steget med næsten 2.000 i den periode.
Har vi fået flere sygeplejersker?
Nej, det tal er ikke rigtig steget.
Har vi fået flere læger?
Nej, det tal er heller ikke rigtig steget.
Nå, okay.
Jamen hvad har vi så fået?
Jo, vi fået flere administrativt ansatte, der kan sidde og flytte papirer rundt, sådan at de kræftramte i Østjylland f.eks. kan blive til noget excelarksroderi, så vi ikke får sendt dem til operationer i andre regioner, hvilket de ellers har brug for på mave- og tarmkræftafdelingen.
Nej, det kunne i stedet blive djøfiseret i sådan en grad, at vi helt glemte patienterne.
Det er altså ikke et positivt indtryk, man får af, hvad det er, der sker.
Men vi kunne have løst problemet, vi kunne have finansieret det på andre måder, men regeringen ville død og kritte af med en helligdag, og ingen kan finde ud af, hvem det var, der kom med den idé.
Og det er da rigtig ærgerligt, for så kan vi ikke placere et ansvar.
Men nok om det.
Lad os høre, om der er nogen, der vil tale om ansvar.