Peder Hvelplund (EL), 2025-11-21:
Tak for det, formand.
Jeg vil gerne starte med at sige, at det er godt, at der nu gøres op med nogle vanvittig priviligerede pensionsregler – en pensionsordning, som andre danskere kun kan drømme om, hvor man har optjent lige så meget pension på 8 år, som det tager en sosu eller pædagog mere end 20 år at optjene.
Det har Enhedslisten kæmpet for i årevis, og det er godt, at det pres nu har båret frugt.
Men derefter hopper kæden altså helt af.
Det er da en skør logik.
Det er, som om det er en fuldstændig umulig tanke for magtpartierne bag den her skammelige aftale, at man bare kan fjerne politikerprivilegier uden kompensation.
Så har jeg hørt magtpartierne bag aftalen sige, at den her aftale samlet giver nogle mindre gunstige vilkår, altså at det samlet vil give skatteyderne en besparelse i forhold til de nuværende regler.
Men hvornår det så sker,
har ikke fået helt den samme opmærksomhed.
I de mellemliggende år vil de her ændringer samlet set koste et tocifret millionbeløb pr. år.
Tankevækkende er det også, at man ser magtpartierne omtale forhøjelsen af vederlaget som en kompensation for de ændringer, der sker af omkostningstillæg, eftervederlag og pension, som man i aftalen kalder forringelser.
Forringelser.
Det fik mig til at tænke på, om man har omtalt den nylige afskaffelse af særlig støtte i kontanthjælpssystemet som en del af en forenkling.
Man kalder ydelserne rimelige.
Det er immer væk interessant, at når det kommer til en selv, kan man godt kalde en spade for en spade, altså en forringelse for en forringelse,
men når det kommer til samfundets allermest udsatte, så graver man virkelig dybt i ordbogen for at finde ord, der kan være med til at sløre det faktum, at man tager noget fra dem.
Så hedder det ikke en forringelse – så hedder det en forenkling.
Samtidig er det enormt sigende, at man har fået øje på et behov for at kompensere sig selv, når man fjerner et par af sine privilegier; så gør det jo ikke helt så ondt.
Det viser jo en helt særlig evne til at drage omsorg for hinanden herinde.
Tænk, hvis man viste lidt reelt mådehold herinde, når der kommer til gunstigheden af ens egne vilkår, og i stedet for anerkendte og handlede efter, at vi står med en krise i samfundet, hvor maden er dyr, tag over hovedet er dyrt, og medicinen er dyr, og særlig de, der har mindst, er under et gevaldigt økonomisk pres.
Det er ret sigende, at det beløb, man i regeringen har givet udtryk for at man ville afsætte i 2026 til at afbøde konsekvenserne af sin kontanthjælpsreform, men som de udsatte indtil videre ikke har set skyggen af, er mindre end det dræn på statskassen, som de her to lovforslag samlet set vil medføre pr. år frem mod år 2075.
Det vælger man dog at lade være med.
Man forpasser den oplagte anledning til entydigt at gøre nuværende politikeres vilkår mere rimelige, forstået som mere i overensstemmelse med virkeligheden hos den befolkning, vi repræsenterer.
Imens sker det dog, at pensionister bliver nødt til at lægge varer tilbage på båndet, fordi de ikke har råd til dem.
Imens sker det dog, at samfundets mest udsatte kastes ud i hjemløshed på grund af beslutninger truffet herinde i den her sal.
Imens sker det dog, at der er borgere, der går ned på apoteket for at hente deres medicin, som ikke har råd til at betale for den.
Imens sker det dog, at der er borgere, som ikke har råd til at gå til tandlægen og få lavet de voldsomme tandproblemer, de står med, på grund af at de ikke har råd.
Tak for det.
Jeg skal bare bede finansministeren om at bekræfte, at der vil være en merudgift for staten frem til år 2075, og at det så først er derefter, der vil begynde at komme en besparelse frem mod, at reformen er fuldt indfaset i år 2090.