Zenia Stampe (RV), 2024-11-07:
Jeg ved simpelt hen ikke, hvor jeg skal starte og slutte.
Måske skal jeg simpelt hen starte med konklusionen: Vi bakker op om det her forslag.
Men jeg vil måske også gerne sige, at vi bakker op om det, fordi vi har sendt det i høring blandt vores lokale i Nyborg for at høre, hvordan stemningen var blandt de radikale der.
Det er selvfølgelig ikke bare et lokalpolitisk spørgsmål, for det er jo et nationalt spørgsmål, men jeg synes, det var vigtigt at høre, hvordan vores egne folk lokalt stillede sig, og derfor er vi i dag tilhængere.
Men det er ikke uden en lidt underlig smag i munden, for jeg må indrømme, at da jeg så, at det her lovforslag var på programmet, undrede jeg mig.
Nu har jeg siddet i Folketinget i mange år, og jeg har haft hundrede sytten forskellige ordførerskaber, og jeg skulle lige grave det frem fra baghovedet.
Så det var godt, at fru Mai Villadsen læste hr. Søren Søndergaards tale op, for han har også været med undervejs, og så kunne jeg lige repetere, hvad det nu er, der er sket, for den her sag har jo kørt i utrolig mange år.
Og det er ikke mange år siden, at vi stod her i Folketingssalen og troede, at nu havde vi vedtaget en ny museumslov, der gjorde, at vi ikke behøvede at overrule det, som er vores normale klagesystem.
Der er gode grunde til, at vi har sådan nogle systemer, og at vi som Folketing ikke bare kan gå ind og overrule ting med en anlægslov.
Derfor undrede det mig, at der lige pludselig lå en anlægslov, og jeg har lidt desperat søgt efter, hvad der er sket.
Siden vi lavede de her ændringer og indgik en stemmeaftale om at ændre museumsloven, har der været nogle klagesager, og så er der kommet nogle afgørelser, der igen har stukket en kæp i hjulet for det her projekt.
Men jeg har ikke kunnet finde dem, og derfor må jeg sige, at vi stemmer ja nu, for vi er super begejstret for det her projekt, men jeg føler mig samtidig – undskyld, jeg siger det – lidt som en idiot.
Vi har brugt rigtig lang tid på at ændre systemet, sådan at vi i virkeligheden foretog en lidt anden afvejning i forbindelse med det mere principielle hensyn, der her handler om formidling versus det at gå ind at arbejde på et fortidsminde.
For os er det fuldstændig afgørende, at det, man gør, ikke er irreversibelt.
Vores principielle synspunkt er, at vi har fortidsminderne til låns.
Vi kan gå ind og bygge noget ovenpå, der fremmer formidlingen til vores generation, men om to, tre, fire generationer skal det være muligt at fjerne det, og så ser man det gamle fortidsminde stå der, som det gjorde.
Vi må godt gøre alt muligt for at formidle det, men man skal kunne føre det tilbage.
Det er fuldstændig afgørende for os.
Det var den diskussion, vi havde i forbindelse med revisionen af museumsloven, hvor vi lempede adgangen til at gå ind og ændre på fortidsminder, men det var et fuldstændig afgørende princip for os, at det ikke var irreversible ændringer.
Sådan opfatter jeg heller ikke Nyborg Slot-projektet er.
Derfor undrer det mig bare, at det projekt ikke får lov til at gå igennem det system, vi nu har revideret lige præcis med Nyborg Slot som case, at der er den her ivrighed i regeringen og blandt nogle partier til at trumfe det igennem, selv om vi jo netop har ændret lovgivningen, sådan at det skulle kunne glide igennem.
Det synes jeg er med til at svække – undskyld, jeg siger det – demokratiet.
For vi laver et system med åbne øjne for, at et projekt som Nyborg Slot kan gå igennem, men så er der nogle, der bliver utålmodige.
Det skyldes måske dels, fordi det er en stærk lokalpolitisk sag på Fyn, det ved jeg ikke, men det kan jeg næsten gætte mig til, og der er stor folkelig opbakning til projektet, men jo også, fordi der er nogle fonde, der står og tripper og siger: Ja, ja, men vi har lagt de der 100 mio. kr., eller hvor meget det er, og så skal det altså ske tjept.
Det bryder jeg mig heller ikke om.
Fonde spiller en stor rolle for dansk kulturpolitik og dansk kulturfinansiering, men det skal ikke være sådan, at vi så begynder at lave anlægslove og hælde vores egne klagesystemer ned ad brættet, fordi der står en fond og lover os 100 mio. kr.
Så er det jo ikke længere Folketinget, der tegner kulturpolitikken i Danmark; så er det dem, der har pengene.
Det er nogle gange os, men det er også på kulturområdet i høj grad fondene.
Så opsummerende vil jeg sige: Ja, vi stemmer for.
Vi synes, det er et fantastisk projekt, vi synes, det er fantastisk, fordi det er med til at formidle en meget vigtig del af danmarkshistorien, Nyborg Slot, danehoffet.
Det er på en eller anden måde en forløber for demokratiet, så det er både vigtigt for Danmarks nationale historie, men også det danske demokratis historie.
Vi synes også, det er klogt, fordi det ikke er irreversibelt, da man kan føre det tilbage.
Men den her måde, det bliver gennemført på, med en anlægslov, synes vi er problematisk.
Jeg føler mig som en idiot, for jeg har ændret museumsloven for, at det her ikke skulle være nødvendigt, og jeg føler mig også en lillebitte smule som en idiot, fordi der er nogle politikere på Fyn, der måske bare synes, at det nu er en vindersag, og at det skal gå hurtigt.
Eller også er der nogen, der tænker, at ellers lukker fondene kassen i.
Det synes jeg ikke er det, vi skal lade vores arbejde diktere af, men vi støtter projektet.