Helene Brydensholt (ALT), 2025-12-02:
Tak for det.
Jeg vil lige starte med at sige, at retten til privatliv også er tryghed.
Alternativet har taget initiativ til det her forslag, fordi det er vigtigt for Alternativet at rette fokus på balancen mellem retten til privatliv og overvågning.
Men vi har også taget initiativ, fordi en lang række organisationer fra det danske civilsamfund – ikke kun Justitia, men også rigtig, rigtig mange andre som f.eks. Djøf – opfordrede til eftertanke oven på regeringens forslag til en ny PET-lov dette forår.
Det er altså ikke bare enkelte stemmer i det danske Folketing, der både går op i tryghed og i frihed, men faktisk også en bred del af civilsamfundet.
Alternativet holder meget af Danmark og danske værdier som retsind, lovsind, frisind og storsind, og dem vil vi gerne forsvare og befæste og forstærke og opruste.
For Alternativet handler det nemlig om noget helt grundlæggende: at borgernes frisind og frihedsrettigheder aldrig må sættes på autopilot, at tryghed ikke kun handler om overvågning, men også om tillid – tillid mellem staten og borgeren – og borgerens tryghed ved, at staten aldrig ved mere, end den bør vide.
Det er blevet sagt mange gange, at politik er at vælge, men i dag må vi jo nok også ærligt sige, at politik ofte også er at reagere.
Og det er fra ildebrand til ildebrand og fra mediehistorie til mediehistorie, og midt i det her tempo risikerer vi, at de langsigtede konsekvenser af vores beslutninger forsvinder ud af synsfeltet.
Vi stemmer om nye overvågningsværktøjer uden et samlet overblik.
Vi træffer beslutninger om dataadgang uden en ordentlig afvejning af de principielle rettigheder, som er fundamentet for et frit demokrati.
Og vi gør det, mens teknologierne udvikler sig hundrede gange hurtigere end vores lovgivning, som flere også har sagt heroppe fra talerstolen.
Når staten får nye redskaber til at indsamle og analysere data om os, vokser magtbalancen skæv.
For ét enkelt menneske kan aldrig matche statens kapacitet; ét menneske kan aldrig være andet end en lille part i det forhold, ligesom minoriteter, som er politisk upopulære, heller aldrig kan matche statens kapacitet.
Det er derfor, retsind og retssikkerhed er noget, vi ikke har råd til at skubbe foran os.
Loven må være lige for Loke såvel som for Thor.
Når overvågning går fra at være undtagelsen til at blive normen, har vi en politisk pligt til at stoppe op og spørge: Hvad er det, vi sætter i gang, hvad er prisen, og er det klogt?
For selvfølgelig vil vi alle sammen tryghed, og selvfølgelig ønsker vi alle, at kriminalitet forebygges, og at myndighederne kan reagere hurtigt og effektivt.
Det tror jeg faktisk ikke at der er et eneste medlem her i det danske Folketing der er uenig i.
Men tryghed er jo ikke kun fravær af kriminalitet; tryghed er også den vished, at staten ikke misbruger sine værktøjer, at borgere ikke ender under konstant usynlig registrering, og at vores demokratiske refleks ikke forsvinder i hverdagens hektiske lovbehandlinger.
Vi står i en tid, hvor kameraovervågning udvides, hvor telelogning fortsætter, på trods af at EU-Domstolen sagde nej, hvor der diskuteres scanning af private beskeder, og hvor efterretningstjenesten til at få helt nye og omfattende beføjelser.
Overvågningen kommer snigende.
Det sker stykke for stykke eller skridt for skridt, som Moderaternes ordfører sagde, og der mangler et samlet billede af konsekvenserne.
Det er præcis derfor, vi har brug for en uafhængig privatlivskommission: en kommission, der løfter blikket; en kommission, der kan samle udviklingen på tværs af myndigheder, teknologier og lovgivning; en kommission, der kan tage den principielle diskussion, som vi i det daglige politiske maskinrum ikke får givet nok plads; og, vigtigst, en kommission, der sætter almindelige menneskers ret til privatliv i centrum uden at afvise behovet for sikkerhed og tryghed, men med blik for balancen, for proportionerne og for det demokratiske værn.
For hvis vi kun taler om tryghed som mere overvågning, får vi en fattigere samtale om, hvad tryghed overhovedet er.
Tryghed er også retten til at være i fred, retten til ikke at blive fulgt eller registreret på baggrund af tro, seksualitet eller ophav og analyseret uden grund, og retten til at stole på, at staten holder sin hånd i ro, når den ikke skal være løftet.
Det er den balance, vi skylder befolkningen.
Det er den balance, som dette beslutningsforslag forsøger at gøre os i stand til at skabe.
Derfor håber Alternativet, at forslaget behandles i den ånd, og det oplever jeg jo egentlig også at den er blevet.
Og det skal jo ske i samarbejdet om et trygt og frit Danmark.
Til sidst vil jeg sige tak til alle de partier, der har støttet op om det her forslag både som medstillere, men også ved at have tilkendegivet opbakning i dag.
Tak for ordet.