Jakob Sølvhøj (EL), 2021-04-16:
Det er sjældent, at forespørgsler giver anledning til at bede en minister og ordførerne måske også om at drømme.
Det tror jeg er en skam.
På den anden side tænkte jeg også, da jeg forberedte mig, at desværre har debatter om fritidspædagogik og børns fritid ofte udviklet sig som et mareridt.
Den politiske diskussion om fritidspædagogik har i alt for høj grad drejet sig om, hvordan fritidspædagogikken kunne sættes i undervisningens tjeneste i stedet for at være i egen ret, og debatten om børns fritid har alt for ofte haft fokus på, hvordan man kunne begrænse den.
Det har i en lang årrække været en stærk politisk dagsorden, at børn skulle have mere undervisning, længere skoledage og deraf mindre fritid, og det var vel at mærke ikke en debat, der startede med folkeskolereformen, sådan som man nogle gange kan få indtryk af.
Vi skal faktisk helt tilbage til starten af 80'erne for at se, hvordan grunden politisk blev lagt til en tidligere skolestart, og hvordan der blev udviklet planer om etablering af en helhedsskole.
Det var også i den periode, man satte kurs mod at gøre fritidsinstitutionerne til en fuldstændig integreret del af skolen og afvikle fritidshjemmene til fordel for skolefritidsordninger.
Derfor fik fritidshjemmene også et langt liv efter midten af 80'erne, men desværre er der i dag, som fru Lotte Rod også var inde på, stort set ingen tilbage.
Det har været en trist udvikling at se den ene kommune efter den anden nedlægge sine fritidshjem til fordel for sfo'er, og det har det, især fordi det ikke bare har handlet om at udføre den samme pædagogiske virksomhed under et andet lovgrundlag, men udviklingen har været påvirket af, at der fra mange sider har været et stærkt ønske om netop ikke at have fritidspædagogikken i egen ret, men at sammensmelte skole og fritid.
Heldigvis er der også blevet trukket den anden vej, først og fremmest i kraft af det engagerede personale, som er rundtomkring på vores fritidsordninger, og som har kæmpet for at holde fast i hele den fritidspædagogiske tradition og værne om børns frie tid.
Det er nemlig rigtig vigtigt, at børns fritid ikke betragtes som en overflødig luksus.
Børns fritid har en værdi i sig selv, og vi skal have fritidsinstitutioner, hvor alt ikke er voksenstyret.
Der skal være masser af plads til leg, der skal være plads til at eksperimentere og til at udforske verden, og ikke mindst skal det være et sted, hvor der er rigtig meget koncentreret fokus på, hvordan vi sikrer, at børn udvikler venskaber og udvikler de fællesskaber, som er utrolig vigtige for børns udvikling og liv.
I Enhedslisten ser vi gerne, at børns frie tid bliver udvidet på bekostning af skoletiden.
Vi synes, det er på høje tid, at man også i praksis erkender, at folkeskolereformens lange skoledage var en fejl.
Vi ønsker at gøre noget ved den tårnhøje forældrebetaling i sfo'erne.
En KL-undersøgelse viser, at forældrene i næsten hver femte kommune betaler mellem 80 og 100 pct. af de samlede driftsudgifter på området.
Vi vil have lagt et loft over betalingen, så fritidsordningerne også i fremtiden kan være for alle børn, og så ønsker vi, at vi tager fat på at forbedre normeringerne i sfo'erne.
Normeringerne er gennemsnitligt, siger en BUPL-undersøgelse, lige godt og vel 20 børn pr. voksen, og i en række eksempler er det kommet frem, at der er normeringer, hvor der er 30-35 børn pr. voksen.
Det er simpelt hen uacceptabelt, og i Enhedslisten ønsker vi, at vi skal have minimumsnormeringer, så der højst er 9 børn pr. pædagogisk medarbejder.
Det bliver jo meget praktisk og måske for lidt drøm; det kan jo være en af de fejl, vi begår her i Folketinget.
Skulle jeg have en drøm, som jeg ved er vanskelig at realisere, skulle det være, at vi genskabte fritidshjemmene, så de var fuldstændig frigjorte fra skolens snærende bånd, ikke fordi der ikke skal samarbejdes, men fordi fritidspædagogikken skal have lov at leve i egen ret.
På vej mod drømmen er det vigtigt, at vi handler praktisk politisk, og der synes jeg, at vi passende kunne starte med længere åbningstider i sfo'erne, med en lavere forældrebetaling og med indførelse af minimumsnormeringer, sådan at der er voksne nok til at varetage den vigtige fritidspædagogiske opgave.