Pernille Rosenkrantz-Theil (S), 2021-04-16:
Tak for en rigtig god debat i dag, og tak til alle de partier, der støtter op om lovforslaget.
Det er jo præcis rigtigt.
Folkeskoleområdet er jo i et bredt forlig, heldigvis for det, og hen over årene har vi hver især haft vores kæpheste og mærkesager og ting, som vi lagde vægt på.
Jeg synes også, at hr. Jakob Sølvhøj sagde det rigtig fint, altså at hvis man ikke var indstillet på at sige, at okay, det her var så min kæphest, den skal der også gives frihed fra, jamen så ender vi jo samme sted henne.
For det, der jo er med det, er, at der ikke er nogen ondskab bag, at man er endt et sted, hvor der er overstyring af folkeskolen.
For det er ikke hver enkelt regel, der er problemet – ja, det er det jo, for det er ikke sikkert, at vi kan lide hinandens kæpheste – men det er ikke den enkelte kæphest, der er problemet, men det er den samlede mængde af kæpheste, der så er kommet til at styre.
Så det er simpelt hen den samlede mængde af regler, der er problemet.
Derfor er det fuldstændig rigtigt, hvad der bliver sagt, nemlig at vi jo så skal turde sige, at det godt kan være, at det var min kæphest, og det kan godt være, at der egentlig var en idé med det, men nu ser vi, om det ikke godt går uden alle de regler.
Det er jo sådan set det, der er sigtet med det hele.
Jeg bliver så spurgt til, om vi fra regeringens side er indstillet på at tale om, om der kan være flere kommuner, der kommer ind under det her forsøg i forhold til skoler og daginstitutioner.
Jeg vil bare sige det lige ud: Nej, det er vi ikke indstillet på.
Der er jeg faktisk mere enig i det, som hr. Jacob Mark sagde, og som jeg i øvrigt også tror vi kan blive enige med hinanden om, i hvert fald hvis jeg læste Venstres ordførers kropssprog rigtigt, altså at vi alle sammen har et ønske om, at der skal være større frihed for alle folkeskoler i hele Danmark, og det er det, som jeg opfatter som det næste skridt.
Det skal ikke afvente heller, at de her forsøg bliver gjort færdige.
Det gjorde statsministeren også bekendt i forbindelse med diskussionen om det her i salen på baggrund af forespørgslen fra bl.a. fru Lotte Rod.
Det vil sige, at der fra regeringens side er håndslag på, at vi sætter de her forsøg i gang.
Det drejer sig om de her fire kommuner, to gange to, men det er ikke sådan, at vi skal afvente, at de forsøg er nået til ende, før vi kan gå videre med den drøftelse, vi havde påbegyndt i folkeskoleforligskredsen, omkring yderligere frihed til folkeskolen.
Jeg vil sige, at der jo er kommet en noget mistrøstig evaluering af elevplanerne.
Og jeg synes jo også, at der er et spørgsmål om, om vi har ramt snittet rigtigt endnu i forhold til fælles mål – og der kunne være andre ting.
Altså, taget i betragtning, at vi faktisk nåede at have en drøftelse i folkeskoleforligskredsen om det mellem de to bølger af corona, så synes jeg egentlig, at det er et meget godt udtryk for, at det her er noget, vi i fællesskab prioriterer rigtig højt.
Det var sådan set derfor, at vi fik en drøftelse af det imellem de to coronabølger.
Så siger hr. Jacob Mark frisk nok det med datoerne.
Jeg ville ønske, at jeg bare ville kunne sige ja, og at det har vi da landet inden jul.
Jeg kan ikke huske, hvor mange gange jeg har udskudt redegørelsen om folkeskolereformen.
Jeg er vel oppe på to gange, og muligvis kommer der ovenikøbet en tredje.
Så det er bare for at sige, at håbet er lysegrønt, og vi tror hele tiden, at nu er vi der, og at nu kan vi komme i gang.
Men coronaen trækker bare stadig rigtig mange tænder ud.
Det er en frisættelse af Holbæk Kommune og Rebild Kommune i forhold til daginstitutioner og af Holbæk Kommune og Esbjerg Kommune i forhold til folkeskolerne.
Det, der selvfølgelig er intentionen – det har regeringen sendt et klart signal om, og det ligger i øvrigt også i aftalen og i alt det, der er foregået omkring den, og det er rigtig vigtigt at have med – er, at det altså ikke er en frisættelse af kommunerne fra statens side.
Det er en frisættelse af dagtilbuddene fra kommunerne og staten.
Den vægtning er jo helt vildt vigtig, for jeg tror
sådan set, at hvis vi ligesom herinde fra Christiansborg tilkendegiver, at vi nok har haft lige lovlig mange kæpheste og mærkesager, så skulle jeg hilse og sige, at det har de så også haft i kommunerne, og dem har man så lagt oven på.
Det, der er hele idéen her, er jo at sige, at både kommuner – og det er det, vi har talt med de pågældende kommuner om og har opnået enighed om – og også vi herindefra lige træder tre skridt baglæns og siger, at mon ikke, at både ledere og lærere og forældre og elever kan finde ud af det mindst lige så godt, som vi kan herinde.
Det tror jeg de kan.
Så vi tror på, at vi vil se en opblomstring i engagementet i skolen.
Det tror jeg sådan set er præcis det, der sker, når man frisætter, nemlig at arbejdsglæden stiger for lærere og ledere, og engagementet fra forældres og elevers side stiger også.
Det er jo i hvert fald det, der er vores håb med at sætte de her frihedsforsøg i gang.
Men altså, som sagt er det her ikke et punktum.
Det er et startskud på en debat om frihed, som ikke kun gælder to kommuner – vi behøver ikke afvente, at kommunerne er færdige med deres forsøg.
Vi skal diskutere frihed i folkeskolen, og det skal vi i øvrigt også i forhold til landets daginstitutioner.
Nu smiler fru Lotte Rod, og det var, fordi ikke mindst fru Lotte Rod og i øvrigt min kollega fru Ane Halsboe-Jørgensen var nogle af dem, der tog diskussionen omkring det at lave en ikkeparagraf på daginstitutionsområdet, altså at man ikke måtte lægge lag på lag på lag i styringen af daginstitutioner.
Vi er ikke i mål endnu, men det var dog et lovgivningsmæssigt nybrud, at man kom derhen, hvor man fik lavet den ikkeparagraf.
Så det er i hvert fald noget af det, jeg vil lade mig inspirere af i det videre arbejde.