Morten Messerschmidt (DF), 2025-05-22:
Tak, formand.
Jeg må indrømme, at det er en lidt underlig samtale at sidde og være vidne til.
For en times tid siden havde vi en diskussion om, hvor man skulle finde penge til at lægge loft over pensionsalderen, og så sidder vi her og taler om, hvordan vi hvert år skal sende 20 mia. kr. af sted, men der er indtil nu ikke rigtig nogen, der har spurgt, om det egentlig har nogen som helst effekt.
Jeg har i hvert fald meget, meget svært ved at se, at det, at Danmark i godt og vel 60 år har givet udviklingsbistand, skulle have ført til nogen nævneværdig udvikling.
Jeg har også meget, meget svært ved at se ud af de rapporter, jeg læser fra Verdensbanken, IMF osv., og de bøger, der bliver udgivet af eksperter, at der skulle være nogen som helst sammenhæng mellem landes modtagelse af bistand, og at der kommer udvikling.
Jeg tror, det er nogle helt andre ting, der skaber udvikling i et samfund.
Det er f.eks. at få slået hårdt ned på socialisme og andre ting, som ødelægger det frie marked; det er at få slået ned på islamisme og anden religiøs fanatisme, som holder kvinder nede, forhindrer teknologisk udvikling osv. osv.
Det er mit indtryk, at udviklingsbistanden i brede dele af den ikkeudviklede del af verden skaber en mere og mere permanent afhængighed af bare at få donationer år efter år.
Det er helt tydeligt, at det avler en ekstrem korruption, fordi magthaverne, som typisk ikke er folkevalgte og typisk er uden nogen som helst forståelse for både retsprincipper og demokratiske principper, pludselig ser, at der her er en indtægtskilde.
Det ødelægger enhver form for incitament til at skabe egentlig velfungerende samfund, og det sidste, det gør, er at skabe varig vækst.
Derfor er det jo også interessant at se på, hvad det egentlig er, alle de her penge, som jo kunne være gået til f.eks. at lægge et loft over pensionsalderen, går til.
Jeg kan konstatere, at Mellemfolkeligt Samvirke får over 100 mio. kr. om året til at føre, hvad der mest af alt ligner en propagandamaskine fra Enhedslisten.
Hvis man går ind på deres hjemmeside, deres facebookside osv., er det nærmest ikke til at se forskel på, om det er Enhedslisten eller Mellemfolkeligt Samvirke.
Det hele handler om Gaza, og man benytter den retorik, som vi efterhånden er ved at være dødtrætte af at høre på.
Det samme gør sig gældende med Amnesty International og alle de andre de her do-good-institutioner, de her godgørende organisationer, hvor jeg egentlig har indtryk af at den eneste form for vækst, der sker, er væksten på bugen af dem, der fylder sig med offentlige kroner hvert eneste år.
Når man hører på de tårevædede kampagner om, hvordan det her redder mennesker fra stor armod osv., tager man sig lidt til hovedet.
Kosovo er et land, der er anerkendt som et kommende EU-land.
Hvorfor skal vi give dem udviklingsbistand?
Når vi donerer pengene, ser vi billeder af små sultne børn fra Afrika, men pengene går til at skabe energieffektivisering i et EU-ansøgerland.
Det er fuldstændig skørt.
Der er også aktstykke 168 om evakueringsindsatsen i Libanon.
Her gav man 40 mio. kr., men der er ikke foretaget en eneste evakuering.
Altså, hvad er det for noget?
Vi giver 215 mio. kr. til at forbedre levevilkårene i Syrien, så folk kan vende tilbage på frivillig basis.
Er der nogen, vender tilbage?
Ikke en eneste.
Det er altså sag på sag, hvor det bare er spild og fup, og hvor det jo helt grundlæggende handler om, at vi borgerlige politikere – det synes jeg vi har fået nogle gode eksempler på her – jo bare er faldet for den fladpandede retorik, som venstrefløjen har haft held med at lancere.
Den, der kan bruge flest penge, er det bedste menneske i verden – er det ikke dejligt?
Jeg tror faktisk, det forholder sig lige omvendt: Dem, der kan stille nogle krav til de her lande om markedsprincipper, om et opgør med religiøs fanatisme, om demokrati osv. f.eks. i forbindelse med frihandelsaftaler, vil gøre noget godt, men det får man jo ikke forgyldte verdensmålsnåle eller store middage hos FN af, så det er der næppe den store interesse i.
Med de ord vil jeg bare takke for redegørelsen, som har været interessant at bladre lidt i.
Jeg vil ikke sige, jeg har læst den i detaljer, men jeg føler mig egentlig meget godt klædt på alligevel.
Jeg glæder mig over, at det først er om et år, vi skal have den her debat igen.
Tak, formand.