Pelle Dragsted (EL), 2023-04-19:
Tusind tak.
Man snakker meget om det her med, om man kan pick the winners – nu begynder jeg også – altså om man kan vælge vinderne i erhvervspolitikken.
Skal man ligesom pege et bestemt sted hen, skal man føre statsstøtten et bestemt sted hen, skal man regulere på bestemte måder?
Men der er én ting, og det ved vi, nemlig at de lande og de virksomheder, som er forrest med at levere teknologien til og løsningerne på den enorme omstilling, som alle lande på den her klode skal igennem over de næste 10-15-20 år, bliver vindere.
Og når Danmark i dag er en af de allerstørste eksportører af vindenergiteknologi og af en lang række andre grønne teknologier, er det jo ikke, fordi politikerne har siddet med hænderne i skødet, som man måske lidt oplever erhvervsministeren gør her, så er det, fordi man viste vejen, så er det, fordi man gik forrest, så er det, fordi man skabte gode rammevilkår, så er det, fordi man både med pisk og med gulerod skabte et grundlag for de her virksomheder.
Så gik vi forrest her, ville vi faktisk give danske virksomheder en konkurrencefordel.
Det er ikke derfor, vi skal gøre det, men det er da en god sideeffekt.
Vi behandler i dag to gode og vigtige forslag fra Socialistisk Folkeparti; det gælder både det forslag, vi behandler nu, og det næste forslag.
De handler begge to om, hvordan vi kan skubbe den finansielle sektor til at bidrage til at nå målene om at nedbringe CO 2 -udledningerne, så vi kan undgå en katastrofal og ødelæggende global opvarmning.
Vi støtter forslagene og ville såmænd også gerne have været medforslagsstillere på de her gode forslag.
Vi står jo på kanten af en katastrofe.
Det er altså ikke for at være alarmistisk, men det er ligesom den største opgave, vi, vores generation af politikere, overhovedet har, nemlig at få stoppet den globale opvarmning.
Og den gode nyhed er, at vi godt kan, og vi ved også, hvad der skal til.
Vi ved, hvordan vi skal gøre det.
Vi har teknologierne til det.
Det eneste, vi har brug for, er den politiske vilje.
Vi har teknologierne til at udbygge den vedvarende energi, og vi ved også en anden ting – det har IA og andre slået fuldstændig fast – nemlig at hvis vi skal nå det her mål, skal langt størstedelen af de reserver, der er tilbage af gas og olie i undergrunden, blive dér; sådan at vi altså ikke ekspanderer og laver nye boringer efter gas, efter olie, efter kul.
Det er jo sådan set det, som de her to forslag adresserer i meget høj grad.
Er de her forslag en form for indgreb i private koncerners dispositioner?
Generelt kan man jo diskutere, om det er udtryk for en fornuftig måde at indrette et demokrati på, at nogle private aktører, som ikke har noget demokratisk mandat, i så høj grad bestemmer retningen af samfundets investeringer og udlån, hvilket jo har så enorm betydning for, hvordan et samfund udvikler sig.
Og det er helt særligt, når det drejer sig om fremtiden for tilværelsen her på kloden.
Der er det for mig at se fuldstændig essentielt og logisk, at det dér må være en demokratisk opgave, en demokratisk magt, at kunne gå ind og sørge for, at der bliver foretaget nogle investeringer og ikke nogle andre investeringer, som gør, at vi ikke bare for vores egen generation, men altså også for alle fremtidige generationer sikrer, at vi har en klode, der er fornuftig at leve på.
Vi bør bruge den demokratiske magt, som vi har fået, fordi vi er den generation af politikere, der skal gøre det.
Hvis ikke vi gør det, er løbet kørt.
Det er det, der er så særligt ved hele den her klimadagsorden i modsætning til mange andre politiske dagsordener, nemlig at den er så uigenkaldelig.
Så vi støtter fra Enhedslistens side varmt op om de her forslag, både det forslag, vi behandler nu, som handler om at lave obligatoriske klimaplaner, hvilket i mine øjne burde være helt ukontroversielt, i og med at sektoren selv har sagt, at den gerne vil bidrage, og i og med at det er noget, mange andre europæiske lande gør – jeg kan slet ikke forstå regeringens modvilje mod det her forslag, som dybest set bare handler om, at bankerne skal rapportere, hvad de gør, sådan at danske forbrugere får en chance for at forholde sig til det, men det er selvfølgelig også for at give dem et blødt skub i ryggen til faktisk at levere – men sådan set også det andet forslag, vi behandler, hvor der også allerede er andre lande, der er foran os.
Jeg kunne høre, at ministeren sagde, at Danmark gerne skulle gå foran og vise vejen.
Det gør vi så ikke, når det gælder forbud mod udlån til fossile virksomheder, men det burde vi.
Så vi støtter fra Enhedslistens side begge de her forslag.
Jeg kan desværre ikke deltage i behandlingen af det næste forslag, men vi støtter også det.