Sascha Faxe (ALT), 2025-05-02:
Tak for ordet, tak for forslaget, og tak til udenrigsministeren for dialogen.
Danmark har en langvarig officiel politik om en tostatsløsning mellem Palæstina og Israel, Danmark anerkender 1967-grænserne, Danmark stemte for resolutionen i FN den 10. maj sidste år – det har vi også talt om – og Danmark indgår i en alliance om etablering af en tostatsløsning, og det anerkender vi i Alternativet, og det værdsætter vi i Alternativet.
Jeg vælger at indlede på den her måde, fordi den her del af vores position i de debatter, vi har haft, ofte bliver overhørt eller glemt.
Skæringspunkterne derimod er i hovedtræk Danmarks rolle og så en timing.
Historisk har det været ulovligt besat i snart 60 år, befolketingen har ingen civilret, og de har levet under en militærlov i 56 år, apartheid, vold og andre rettighedskrænkelser har været dagligt liv fra generationer af palæstinensere.
Det har ikke tidligere givet anledning til, at verdenssamfundet har syntes, at det var den rigtige timing at handle på.
Men siden har situationen udviklet sig til voldsomme rædsler, et folkemord, den palæstinensiske befolkning ikke har nogen jordisk chance for selv at stoppe uden en solid global opbakning.
Danmark har påberåbt sig at kunne være en del af netop det at tage et globalt lederskab i FN's Sikkerhedsråd med fokus på folkeretten og et mere globalt lige FN, og den rolle fik vi med en ret stor opbakning, ja, en solid opbakning, i FN.
Noget andet, der også har solid opbakning i FN, er, at mere end tre fjerdedele af FN's lande har anerkendt Palæstina som en selvstændig stat hjemme i deres eget land.
Det burde i et demokratisk perspektiv være et solidt fundament for en fælles global anerkendelse, men vi mangler det skævredne Sikkerhedsråd, og netop den skævvridning af FN-systemet var noget af det, vi i vores valgproces havde udtrykt at vi ville gøre op med.
Skal man vente på, at andre tager lederskabet?
Nej, det skal man ikke.
Der er nogen, der skal tage det lederskab, og her har vi i Danmark sagt, at vi er klar til at tage det lederskab.
Så er der spørgsmålet om timingen, og den tror jeg jo også vi kan diskutere, men vi ser – og det tror jeg til gengæld ikke vi er så uenige om – at vi står vi i en situation, hvor vi er vidner til, at en befolknings liv, landskab og kultur bliver bombet fuldstændig i stykker.
Hvis ikke nogen gør noget, ser vi faktisk ind i en situation, hvor den palæstinensiske befolkning kan blive udraderet fra landkortet og der ikke vil være en befolkning til en stat.
Det er faktisk det, vi lige nu ser op imod.
Hvis vi kigger på tallene, er 70 pct. af dem, det går ud over, kvinder og børn.
Alligevel ser vi også en situation, hvor gennemsnitslevealderen er ved at være nede omkring 40 år, og det er altså ret vildt at tænke på.
Vi ser en situation, hvor 70 pct. af hjemmene er væk og halvdelen af befolkningen er under 18 år, og de har ikke udsigt til nogen som helst forandring af det her.
Samtidig er grænserne lukkede, og der er ikke hjælp på vej ind.
Altså, man begynder at mangle ord for det, vi står over for.
Så derfor mener vi i Alternativet, at timingen er nu, fordi den anerkendelse af Palæstina som en selvstændig stat vil være et fundament og en drivkraft for en fredsproces, men også for, at vi kan få sat stop for de rædsler, som vi er vidner til.
Så derfor støtter vi forslaget.