Ole Birk Olesen (LA), 2021-04-06:
Men den her parallelsamfundspakke virker faktisk.
Der vil ikke være ghettoer tilbage i Danmark i 2030 på grund af den her parallelsamfundspakke.
Den løser ikke alle problemer i verden, men den løser de problemer, som er knyttet til, at en meget stor koncentration af mennesker med bestemte sociale problemer, som også er knyttet til deres etnicitet som ikkedansk, bor i bestemte områder, og at deres problemer der går i svang og forstærker hinanden, fordi der ikke er en blandet beboersammensætning, fordi der simpelt hen er for ensartet et boliggrundlag.
Det er det, der er problemet i de almene boligområder, vi her taler om, og som vi benævner som hårde ghettoer og ghettoer, nemlig at boligsammensætningen er for ens.
Jeg har ikke noget mod, at naboer ligner hinanden, men hvis det, de ligner hinanden på, er en række problematiske kulturelle træk, så er det et problem.
Det er ikke noget problem, at mennesker, der kan finde ud af at opføre sig ordentligt, klarer sig godt i det danske samfund, omgås andre mennesker, har et arbejde osv., ligner hinanden og bor i nærheden af hinanden.
Men hvis man har bestemte sociale problemer, og hvis naboen har de samme sociale problemer, hvis genboen har de samme sociale problemer, hvis overboen har de samme sociale problemer, og hvis underboen har de samme sociale problemer, så kan problemerne blive forstærket af deres koncentration i boligområderne.
Derfor traf vi i den daværende regering den beslutning, at vi ville se, om der i Folketinget var opbakning til, at vi gjorde noget ved det her, der faktisk battede.
Det var der heldigvis – vi havde et godt og konstruktivt forhandlingsforløb med Socialdemokratiet, Dansk Folkeparti, SF og i regeringen bestående af Venstre, Konservative og Liberal Alliance.
Der kom vi så frem til den her brede aftale, som vil føre til, at i stedet for at vi har en ensartet type boliger i de her boligområder, hvor der bor op til 9.000 mennesker i den samme type boliger – det er i Vollsmose – så vil boligerne nu bliver lavet om.
Nogle vil blive solgt, så de i stedet bliver andelsboliger eller ejerboliger; andre ville blive ommærket, så de i stedet for at være familieboliger bliver til ældreboliger eller ungdomsboliger; nogle vil blive revet ned; andre steder vil man udnytte den plads, der er tilovers på selve arealerne, til at bygge nye boliger, så der dermed også kommer nye typer af beboere.
Det ser vi især i Tingbjerg, hvor man udnytter de store græsarealer til at bygge en anden type boliger til en anden type beboere.
På den måde når vi altså frem til en situation, hvor børn ikke længere vokser op med en nabo, overbo, underbo og genbo, som matcher dem fuldstændig, og hvor det samme gør sig gældende i den anden og den tredje opgang, men med, at det er forskellige mennesker.
Når barnet af den arbejdsløse indvandrer kan lege på legepladsen med et barn af en dansker, som er i arbejde, kan det se, er der en anden måde at leve på i det her samfund end den måde, som er knyttet til, at man er en indvandrer i Danmark, hvis forældre ikke er i arbejde.
Man faktisk også kan leve på den måde, som de danske forældre, der er i arbejde, og deres børn lever på.
Det er jo ikke sådan, at det problem, at ens forældre ikke er i arbejde, i sig selv forsvinder på grund af det her, men det er medvirkende til, at man som barn får et bedre indtryk af, at der findes en anden måde at leve på, og det er også medvirkende til, at forældrene ser, at der er andre måder at leve på.
Jeg bebrejder faktisk ikke de indvandrere, der kom her til Danmark og blev placeret i sociale boligområder, hvor de var naboer til danskere med sociale problemer, at de fik det indtryk, at danskerne var nogle mærkelige nogen, der drak for meget og gjorde andre mærkelige ting, for sådan var deres naboer dengang.
Nu får de altså nogle naboer, som er mere repræsentative for Normaldanmark, så de kan se, at sådan er danskere også.
Derfor kommer vi ikke til at stemme for det her beslutningsforslag.