Ida Auken (RV), 2018-11-16:
Mange tak.
Når det gælder sprøjtemidler, er der fem forskellige ting, vi skal passe på.
Først og fremmest skal vi jo passe på, at der ikke er rester – eller så lidt som overhovedet muligt – i de fødevarer, vi indtager.
Der er Danmark faktisk et af de lande, som er ret godt med, og hvis man skal spise grønsager, der ikke er økologiske, så vil jeg da foreslå, at man vælger nogle danske grønsager, fordi de faktisk som regel har færre sprøjtemiddelrester, bl.a. fordi vi har et restriktivt system i Danmark.
Så det er jo sådan set en konkurrencefordel for de danske landmænd, at vi har skrappe regler på området.
For det andet skal man være rigtig opmærksom på vores grundvand og vores drikkevand og sikre, at sprøjtemidlerne ikke kan ende i grundvandet og i drikkevandet, og det er derfor, vi fra radikal side ønsker beskyttelsesområder rundt om alle vores drikkevandsboringer.
For det tredje skal man være opmærksom på resistens, altså om man skaber problemer på andre områder ved brugen af sprøjtemidler.
Så er der selvfølgelig for det fjerde landmandens arbejdsmiljø, at der bliver passet på ham, når han bruger de her skrappe midler.
Der er nu kvinder, der kan opleve, at de, fordi de har boet inden for en halv kilometers afstand af et konventionelt landbrug, faktisk skal forholde sig til en forhøjet risiko for leukæmi.
Det forstår jeg godt hvis naboer og kvinder derude synes er urimeligt og er noget, vi skal tage dybt alvorligt.
Så vil jeg sige, at jeg synes, at ministeren har handlet hurtigt.
Jeg synes, det var godt, at han offentliggjorde det og gav den her gennemsigtighed til befolkningen, da der kom de her nye oplysninger.
Jeg ved også af erfaring, at det er svært at sidde og bare trække et forbud op af lommen, og i virkeligheden synes jeg heller ikke, det er Folketingets opgave på så svært et område, som kommer til at kræve juridisk kamp fra dør til dør, at stå herinde og vedtage et straksforbud.
Men jeg synes, der skal gøres noget mere end det, der bliver gjort i øjeblikket.
I virkeligheden sætter det her os på det sted, hvor vi har stået mange gange de senere måneder og det seneste år eller to: Vi bliver nødt til at tage hele systemet op og kigge på det en gang til.
Jeg mener, vi bør have en slags karantænemulighed i vores godkendelsessystem, hvor vi kan sige, at når der kommer stoffer, der giver den her mistanke, skal vi lave en karantæne i et år eller to, eller indtil de er ordentligt undersøgt, sådan at man reelt lader usikkerhederne komme borgerne og sundheden og grundvandet til gode.
Det er klart, at det ikke skal være sådan, at enhver bare kan trække et kort og sige: Nu er der usikkerhed.
Men når der kommer ny faglig viden, kan man jo tage det ind.
Og måske vil jeg spørge ministeren, om ikke man skulle overveje at lave et sundhedsfagligt udvalg, som ligesom Vildtforvaltningsrådet kan rådgive ministeren og komme med nogle indstillinger.
Man kunne sætte folk med sundhedsfaglig viden til at se, om det her er noget, der faktisk er så alvorligt, at vi skal gribe ind over for det nu.
Det ville i hvert fald gøre, at vi ikke skal stå i den situation, at det er Folketinget, der skal til at lovgive om enkelte stoffer, hvilket jeg ville synes var en lidt underlig situation at være i.
Derudover vil jeg gerne bede ministeren om at oversende noget dokumentation for, at de her forskere har sagt, at det ikke er noget, der skal handles på endnu.
Jeg tror på det, men det ville være rart at blive betrygget af, at dem, der har fundet den her viden, siger, at vi godt kan tage det roligt.
Så vil jeg spørge ministeren, om der er en mulighed for at bruge forsigtighedsprincippet til at lave sådan en karantænemulighed i Danmark, hvor vi jo netop har lidt skærpede regler.
Det vil vi også gerne have svar på i den her udvalgsproces.
Så for at holde lidt liv i gryden og for ikke at lægge den her sag død, vil vi vente med at afgøre, om vi vil stemme for sådan et forslag her eller ej.
Vi vil egentlig helst klare den politisk og tage nogle yderligere skridt sammen med ministeren.
Det kunne være, at vi sammen med Enhedslisten og Alternativet og SF – Socialdemokratiet havde også nogle bekymringer – kunne skrive et fælles betænkningsbidrag, og helst med et flertal i Folketinget bag, hvor vi faktisk siger, at nu vil vi prøve at se på, om man skulle til at lave et nyt system rundt om vores godkendelsessystem.
Så kunne man reelt lade de usikkerheder, der opstår løbende, og som vi vil blive med at se, komme grundvandet og menneskelig sundhed til gode og give tryghed ude i befolkningen, og i virkeligheden også til landmændene, så de ikke skal gå og føle, at det, de gør, er farligt og ulovligt, men at man kan stole på de godkendelser, man har fået som landmand.
Jeg synes, det ville være en god vej for os at gå at skabe den her tryghed, og jeg håber meget, at der er nogle, der vil være med til det.