Ida Auken (RV), 2018-01-09:
Først vil jeg sige tak til Enhedslisten for at have fremsat det her forslag, så vi også i Folketingssalen kan diskutere noget, som vi diskuterer meget i offentligheden, nemlig hvad vi skal gøre for at tage de næste skridt mod en klimatilpasning.
Og vi er jo altså et relativt lavtliggende land med 6.000 km kystlinje – eller er det 7.000 km? – som har store problemer med det nye vejr.
Regnen kommer mere voldsomt, den kommer mere på én gang, og vi skal simpelt hen til at indrette os på det her nye vejr på en måde, så det ikke bliver forsikringspræmierne, vi betaler det hele med, og så vi ikke skal stå med oprydninger, ligesom vi gjorde i sommeren 2011, og smide alle vores minder fra kældrene ud, fordi det hele er blevet oversvømmet, eller igen stå og se store afgrøder forsvinde, fordi vi ikke har styr på, hvordan vi kan håndtere mere vand i det åbne land.
Så klimatilpasning er en stor og vigtig dagsorden, og vi er heldigvis også kommet meget længere, end vi var i 2011, hvor den store storm ramte København og kostede mange, mange milliarder kroner.
Og dengang gjorde vi jo i den daværende regering, som jeg havde æren af at være miljøminister i, det, at vi fik lavet en egentlig handlingsplan for klimatilpasning og fik sat en lang række tiltag i gang.
Et af dem var at sikre, at der var finansieringsmuligheder i kommunerne til at betale for den her indsats.
For det er altså sådan med kloakrør og alt det, der ligger under jorden, at det ikke er det første, man har lyst til at betale, hvis der samtidig er en børnehave, der er ved at være nedslidt, eller nogle ældre, der ikke bliver passet ordentligt, ude i en kommune; så kommer det altså før kloakrørene nede under jorden.
Til gengæld er det bare rigtig dyrt at vente og lade være med at gøre noget ved det her, altså at vente, til regnen ligesom har ramt, for så skal man til at betale for at rydde op.
Så derfor skal vi igen have kommunerne i gang med de næste skridt, og der ved vi at den her medfinansiering, som vi muliggjorde med klimatilpasningshandlingsplanen i vores tid, er helt afgørende.
Dengang lagde vi bevidst en klemme ind, som sænkede medfinansieringen, og det var altså for at få kommunerne i gang.
Det var en slags skrue, for at de ikke skulle gå og udskyde alt det her; det var, for at det skulle komme øverst på dagsordenen.
Men det er klart, at når den klemme bliver udvirket, nemlig nu, hvor medfinansieringen er sænket, så er der en risiko for, at tingene går i stå.
Ikke mindst efter en debat som den her i Folketinget, hvor der heldigvis har været en velvilje, også fra ministerens side, til at se på de her ting, så kan man godt frygte, at der sidder nogle derude nu og tænker: Nu sætter vi lige tingene i bero, til vi ved, om vi kan komme tilbage til 100 pct. medfinansiering.
Så fra radikal side vil vi sige: Det haster med at gøre det, som ministeren siger.
Få rapporten frem, og lad os få taget nogle beslutninger.
Den, der handler om medfinansiering, behøver ikke at gå sammen med resten.
Den mener jeg godt man kan tage nu.
Så er det klart, at når vi skal til at sidde og kigge på vandsektorloven og andre ting, er det lidt mere kompliceret.
Ting tager tid, og det er okay der, men jeg synes ikke, at vi skal vente med medfinansieringsreglerne.
Fra radikal side synes vi, at langt størstedelen af de ting, der ligger i det her beslutningsforslag, er fornuftige; vi har selv foreslået flere af dem.
Derfor vil vi gerne støtte det her beslutningsforslag, og vi synes måske, at vi skal prøve at skrive en beretning, hvor den enighed, der alligevel også har været i Folketinget, kan komme frem, så det rent faktisk bliver til noget ude i virkelighedens verden og danskerne kan være tørskoede, når de næste store regnvejr rammer.