Jacob Mark (SF), 2021-04-16:
Altså, i sidste valgperiode havde jeg mange samråd og beslutningsforslag og forespørgsler, i forhold til om ikke det var på tide at få indført minimumsnormeringer i Danmark.
Og svaret fra den daværende regering var klart: Nej, det var det ikke.
Til gengæld lavede den daværende regering en masse andre gode ting.
Man satte penge af til sociale norm en eringer og løftede dagtilbudsområdet igennem målrettede penge til uddannelse.
Men når vi mente og fortsat mener, at der er brug for minimumsnormeringer i Danmark, så er det, fordi der er grundlæggende problemer på dagtilbudsområdet med for få voksne til børnene, og fordi der er grundlæggende problemer, når vi ser alenetidsundersøgelser, hvor voksne hver uge står alene med 17 børn eller mere.
Og fordi der er grundlæggende problemer, når der kommer dokumentarer, der viser, tæt på, hvad jeg mener er omsorgssvigt, og fordi der er grundlæggende problemer, når tusindvis af mennesker er nødt til at gå på gaden for at appellere til beslutningstagerne om at ansætte mere personale.
Der er brug for, at man ved, uanset hvilken daginstitution man åbner døren til, at der er en bund, at der er et basalt minimum af voksne, der kan give børn den opmærksomhed, de fortjener.
For det er børnene, det handler om, og der skal være voksne nok til at se dem, lege med dem, trøste dem og sørge for, at de planer, vi har for deres udvikling, bliver til virkelighed; og det skal være et arbejdsmiljø, der er til at holde ud at være i.
Det er derfor, det ikke er nok med sociale normeringer.
Sociale normeringer er rigtig vigtige for at bryde den negative sociale arv.
Derfor har vi også fredet de sociale normeringer i den her aftale om minimumsnormeringerne og sagt, at der kommer minimumsnormeringer, og så kommer der sociale normeringer ovenpå.
Og vi er godt nok tæt på nu.
Men før vi kan lave loven om minimumsnormeringer, der sikrer, at der i alle vuggestuer skal være en voksen til tre børn, og at der i alle børnehaver skal være en voksen til seks børn, så kræver det, at vi har data.
For dagtilbudsområdet har jo været det vilde vesten.
Vi har ikke anet, hvor mange voksne der var til børnene.
Vi har ikke anet, hvad deres udannelsesgrad var.
Vi har ikke anet, hvornår de startede.
Så det, at man nu får bedre data – og det er jo det, vi skriver i forslaget her – handler om, at vi skal vide, hvor stor andelen af pædagoger er, hvordan ser normeringen ud, hvornår går børnene fra vuggestue til børnehave?
Det er det, der er grundlaget for, at man til efteråret kan lave den lov, der bliver loven om minimumsnormeringer, som er en historisk milepæl på børneområdet.
Derfor er den her lov vigtig – bare for at tage dokumentationskravene, som pædagogerne og forældrene i øvrigt bakker op om her.
Hvorfor er det vigtigt med normeringer?
Jamen det har jeg gennemgået: Vi er nødt til at vide, hvor mange voksne der er til børnene.
Hvorfor er det vigtigt at vide, hvor uddannet personalet er?
Det er det, fordi vi ved, at noget af det, der bedst bryder den negative sociale arv og styrker børnenes udvikling, er, at det er uddannet personale.
Det er, fordi kommunernes har sparet tonsvis mange penge på at blive ved med at rykke børn hurtigere fra vuggestue til børnehave.
Det skal vi vide.
Vi skal vide sådan nogle ting, så vi kan få sat en stopper for de der spareøvelser, så vi kan sikre, at der er en bund i alle daginstitutioner.
Det er derfor, det her forslag vigtigt, og det er derfor, vi nu er meget tæt på at kunne fejre, at der bliver lavet en velfærdsrettighed mere, svarende til klasseloftet, svarende til nogle af de rettigheder, vi har på sundhedsområdet, som Venstre f.eks. har været med til at lave.
Det er sgu ret historisk.
Undskyld, jeg har jeg fået at vide, at sgu ikke engang er et bandeord, men det er historisk, at vi nu får minimumsnormeringer i Danmark.
Men for at kunne få det, er vi nødt til at vedtage det her først.