Rosa Lund (EL), 2020-06-02:
Tak for det.
At udenlandske kriminelle, som idømmes fængsel og udvisning i Danmark, skal afsone i deres hjemland, er jo et godt udgangspunkt, medmindre, selvfølgelig, afsoningsforholdene i hjemlandet er så problematiske, at de kommer i konflikt med de standarder, der er fastlagt i menneskerettighedskonventionen eller andre af Danmarks konventionsmæssige forpligtelser.
Desværre har både regeringen og Folketingets flertal forladt dette ellers udmærkede, synes jeg, standpunkt.
Det så vi i sagen om de danske statsborgere, som er mistænkt for at have tilsluttet sig Islamisk Stat, og som i dag sidder tilbageholdt i Syrien eller et af de omkringliggende lande.
Det kurdiske selvstyre i det nordøstlige Syrien har tigget og bedt de vestlige lande, herunder Danmark, om at tage deres statsborgere hjem til retsforfølgelse og afsoning.
Den kurdiske ledelse synes med god grund ikke, at det kurdiske samfund bærer ansvaret for, at statsborgere fra Danmark og andre vestlige lande kom rejsende for at begå krigsforbrydelser og andre grusomheder i Islamisk Stats navn, på samme måde som den danske stat ikke bærer ansvaret for, at en australier eller japaner rejser til Danmark for at begå kriminalitet.
Når det gælder disse danske statsborgere, som er mistænkt for kriminalitet i udlandet, så mener regeringen og det flertal, som også omfatter det parti, der har indkaldt til denne forespørgselsdebat, nemlig Dansk Folkeparti, at de pågældende skal blive i det land, hvor de har begået kriminaliteten.
Jeg synes egentlig stadig, at vi mangler en god forklaring på, hvorfor regeringen, Dansk Folkeparti og de andre partier, der udgør flertallet i det her spørgsmål, mener, at vi skal forvente af andre lande, at de modtager deres statsborgere til afsoning, når vi ikke vil modtage vores egne statsborgere til afsoning.
Det synes jeg faktisk er en lille smule hyklerisk.
Den anden del af forespørgslen handler jo så om afsoning i et tredjeland, altså et land, som hverken er Danmark eller det land, hvor strafafsoneren har statsborgerskab.
Det er for os at se noget mindre indlysende, at det skulle være en god løsning.
Ansvaret for afsoningen må efter Enhedslistens mening høre hjemme enten i det land, hvor kriminaliteten er begået, eller i det land, hvor den, der har begået kriminaliteten, har statsborgerskab.
Vi ved, at Norge fra 2015 til 2018 drev et fængsel i Holland med 242 pladser, hvor fanger fra Norge blev fløjet til afsoning i Holland.
Det rejste en masse spørgsmål om ansvar, om økonomi, eftersom det næsten viste sig at være en meget dyr løsning.
Da aftalen udløb i 2018, anbefalede den norske kriminalforsorg, at den ikke blev forlænget, og det blev den så heller ikke.
Den tidligere statsminister hr. Lars Løkke Rasmussen holdt i 2018 en grundlovstale, hvor han fortalte, at hans regering arbejdede på at etablere et udrejsecenter for afviste asylansøgere på et ikkeattraktivt sted i et europæisk land uden for EU.
Da det så tidligere i år kom frem, at Østrig og Serbien havde indgået en aftale om et udrejsecenter i Serbien, så sagde den nuværende udlændinge- og integrationsminister, hr. Mattias Tesfaye, at det var han meget misundelig på.
De fremmedkrigermistænkte vil regeringen og flertallet ikke have hjem til dom og afsoning her i landet med den begrundelse, at de har vendt Danmark ryggen.
Jeg synes snarere, at det er Danmark, der vender det kurdiske samfund, som har ofret uendelig meget i kampen mod Islamisk Stat, ryggen.
Vi vender dem ryggen.
Nu kom ideen om fængselspladser i et tredjeland, hvor afsoneren muligvis aldrig har sat sine ben, og som vedkommende ikke har haft noget at gøre med tidligere.
Man kan sikkert finde lande, hvor man billigere end i Holland kan leje fængselspladser.
Bulgarske eller rumænske fængselsbetjente får formentlig en lavere løn end deres danske og hollandske kolleger.
Man kan så spørge, om det er rimeligt, at veluddannede danske fængselsbetjente skal gøres arbejdsløse, fordi staten kan købe sig til arbejdskraft til dumpingpris i udlandet.
Selv hvis man får løst nogle af de økonomiske problemer, som nordmændene havde med deres hollandske fængsel, så står der andre problemer tilbage.
Hvem har ansvaret for, at menneskerettighederne overholdes?
Har Ombudsmanden adgang til at føre kontrol og tilsyn med det, der foregår?
Jeg synes, det lader for mange ting stå at flagre, og vi kan i Enhedslisten bakke op om det forslag til vedtagelse, som fru Karina Lorentzen Dehnhardt læste højt.