Kirsten Normann Andersen (SF), 2024-04-26:
Tak for det.
Sammenhæng, helhed og tværfaglighed er alt sammen ord, som ofte anvendes om den bedste indsats på social- og sundhedsområderne, og med god grund, for pædagogisk og social støtte, psykologisk støtte, fysiologisk støtte, kognitiv støtte, plejefaglig støtte, sundhedsbehandling, forebyggelse og intensiv genoptræning og rehabilitering er ofte integrerede indsatser, som er en forudsætning for den sammenhængende indsats, som netop skal kendetegne specialeplaner på det højt specialiserede område.
I praksis er det imidlertid også indsatser, som hører til forskellige ressortområder og derfor også omfattes af forskellige lovgivninger, som i økonomisk henseende også ofte prioriteres forskelligt.
Sidste sommer besøgte jeg Hammel Neurocenter, som med projektmidler undersøgte kognitivt udfordrede patienter med cerebral parese.
I projektet konstaterede de, at flere patienter med udadreagerende eller meget mærkelig adfærd faktisk havde en somatisk og ofte meget smertefuld lidelse, som kunne behandles, og som viste sig at være årsag til uhensigtsmæssig adfærd.
Det gjaldt ikke mindst patienten, som havde et meget gammelt og meget smertefuldt lårbensbrud, som var vokset helt forkert sammen.
Jeg har ikke ord for, hvad jeg mener om, at mennesker, som ikke kan udtrykke deres egne behov eller udtrykke smerter, skal leve med så ulidelige smerter, som her blev afhjulpet af et projekt.
Thomas, som jeg mødte i Jylland hjemme hos mig selv, fortalte, hvordan hans søster med Downs syndrom havde fået både underlivsbetændelse, urinvejsinfektion, alvorlig paradentose og svær proteinmangel.
På bostedet havde personalet konkluderet, at søsteren var dement, men en social- og sundhedsassistent, som tilfældigvis var blevet ansat på stedet, mistænkte sygdom, som først blev undersøgt, da Thomas insisterede på indlæggelse på et sygehus.
I sidste uge indgik vi en fin lille ældreaftale med ældreministeren.
Aftalen er skarpt afgrænset til servicelovens bestemmelser om pleje og praktisk bistand efter servicelovens § 83 – på trods af at omkring 70 pct. af de ældre, som har brug for pleje og praktisk bistand, også har brug for sundhedspleje og behandling.
Det skal vi nu søge at tage hånd om i en sundhedsaftale med sundhedsministeren, hvor ældre og svækkede borgere kommer til at kæmpe om opmærksomheden med mange andre patientgrupper.
Mens vi forhandlede i Social-, Bolig- og Ældreministeriet, var socialministeren i gang med at aftale bestemmelser om magtanvendelser og hjælpemidler, også til ældre.
Og, kunne jeg måske tilføje, i et forsøg på at få særlige indsatser i ældreaftalen finansieret var vi også lige et smut forbi Finansministeriet.
Undskyld, men hvordan skal vi kunne forvente, at de instanser, som skal udmønte Folketingets aftaler og lovgivning, skal kunne skabe sammenhæng, når vi ikke engang kan finde ud af det herinde på Christiansborg?
En stærk og holdbar specialeplan skal anerkende, at mennesker er meget mere end deres handicap, deres sociale vilkår, deres sygdom, deres alder og meget andet.
Nogle bliver ramt af det hele, og det er også de mennesker, som har det største behov for, at vi formår at lave lovgivning, som kan rumme det hele.
Måske er tiden i virkeligheden inde til, at afbureaukratiseringen starter, når vi er her på Christiansborg, og at vi her får nedbrudt de siloer, som forhindrer sammenhængende og specialiserede indsatser.
Samtidig lytter vi os også til, når ministrene besvarer spørgsmålene i dag, at de jo nødvendigvis er nødt til at henvise til hinanden.
Så måske skal der bare lyde en opfordring her fra mig: Måske skulle I tage at flytte sammen.
Så vil jeg på vegne af alle Folketingets partier, regeringen og hele oppositionen, læse et forslag til vedtagelse op: Forslag til vedtagelse
»Folketinget peger på, at kommende forhandlinger på det højt specialiserede socialområde skal sikre et samfund, hvor værdighed, borger- og pårørendeinddragelse og kvalitet for borgere med handicap er i centrum.
Det understreges samtidig, at der er behov for at se på struktur og økonomiske incitamenter, der kan sikre underlaget for og brugen af de rigtige specialtilbud, så den kommunale udgiftsramme ikke spænder ben for, at borgeren får det rette tilbud.
Samtidig ønsker Folketinget, at der sikres en større grad af sammenhæng og ensartethed i indsatserne på socialområdet, således at de forebyggende, behandlende og rehabiliterende indsatser samtænkes og kvaliteten af hjælpen ikke afhænger af, hvor man bor.
Jeg tror, at jeg på egne og alle andres vegne kan sige, at det virkelig var positivt, at det var muligt at lave en fælles vedtagelsestekst.
Tak for ordet.