Søren Pape Poulsen (KF), 2017-02-28:
Jeg skal lige samle papirerne sammen her.
Der kan jo ikke på nogen måde sås tvivl om, at voldtægt er en dybt krænkende forbrydelse, og det er utvivlsomt, at voldtægt har traumatiserende konsekvenser for ofrene.
Alvoren af forbrydelsen er forslagsstillerne er jeg altså ganske enige om.
Det er helt centralt, at seksuelle handlinger skal bygge på frivillighed.
Det siger sig selv, og det står ikke til diskussion.
Bliver man offer for voldtægt, skal man som voldtægtsoffer behandles værdigt, ordentligt og professionelt fra sagens anmeldelse til dens slutning.
Det mener jeg skal være pejlemærket, når man drøfter spørgsmålet om voldtægt.
Forslagsstillerne vil ændre straffelovens definition af voldtægt, så bestemmelsen udformes ud fra et krav om samtykke.
Det lyder jo umiddelbart oplagt, fordi seksuelle handlinger jo netop skal bygge på frivillighed.
Og derfor er samtykke til en seksuel handling allerede i dag omdrejningspunktet for vurderingen af, om handlingen er en forbrydelse.
Men sådan en bestemmelse, der er defineret ud fra et krav om samtykke, vil efter min opfattelse ikke være hensigtsmæssig, og det er der gode grunde til.
Straffelovrådet overvejede grundigt spørgsmålet om en samtykkebaseret voldtægtsbestemmelse i sin betænkning om seksualforbrydelser fra 2012.
Rådet anbefalede i den forbindelse, at voldtægtsbestemmelsen fortsat burde bygge på et krav om tvang eller udnyttelse af den forurettede og altså ikke et samtykkekrav.
Straffelovrådet lagde navnlig vægt på to ting i sin vurdering, som jeg gerne vil fremhæve her i dag.
Hvis voldtægtsbestemmelsen alene skal bygge på et samtykkekrav, skal begrebet samtykke defineres så præcist som muligt.
Men som Straffelovrådet pegede på, er udtrykkeligt samtykke ikke noget, der præger sædvanlig seksuel aktivitet.
Det vil ikke ændre sig med en voldtægtsbestemmelse, som den foreslås af forslagsstillerne, for man forestiller sig vel ikke, at samtykket skal være skriftligt eller skal besvares eller bekræftes af tredjemand.
Det kunne i sin yderste konsekvens betyde, at alle unge mennesker skal rende rundt med en seddel om det i lommen, hvis de går i byen.
Der har Straffelovrådet peget på, at med et krav om samtykke må man forvente, at sagens fokus i større omfang end i dag flyttes over på offeret.
Det vil ske, fordi sagens omdrejningspunkt bliver flyttet fra gerningsmandens kriminelle adfærd til forurettedes adfærd.
Det vil sige, om forurettede direkte eller indirekte kunne have givet gerningsmanden et indtryk af, at forurettede samtykkede til den seksuelle handling.
Jeg mener, det vil være en meget uhensigtsmæssig konsekvens at få flyttet det fokus fra gerningsmanden til den forurettede.
For den forurettede må det være meget svært at forstå, at voldtægtssagen kommer til at dreje sig om, hvad hun sagde eller gjorde og i øvrigt udviste af adfærd, når det er gerningsmanden, der begik et uacceptabelt overgreb.
En sådan retsstilling mener jeg ganske enkelt ikke er ønskværdig, hverken for den enkelte forurettede eller for voldtægtsofre generelt.
Jeg tror heller ikke, det vil motivere flere til at anmelde voldtægter.
Det vil jo være en konsekvens, som vi i hvert fald som retssamfund ikke kan ønske os.
Med et samtykkekrav risikerer vi altså at opnå det, som forslagsstillerne formentlig ønsker at undgå.
Vi er alle sammen optaget af at gøre, hvad vi kan, for at stille voldtægtsmænd til ansvar og sikre respekten for ofrene.
Det er forslagsstillerne og jeg fuldstændig enige om, og det er hele salen hundrede procent enige om, vil jeg tro – jeg kan ikke forestille mig andet.
Som jeg netop har redegjort for, mener jeg ikke, at en samtykkebaseret voldtægtsbestemmelse er vejen at gå.
Det kan ende med, at vi gør mere skade end gavn.
Der er andre veje at gå for at styrke forståelsen af, at voldtægt er et groft overgreb på den seksuelle selvbestemmelsesret og den seksuelle integritet, og for at understøtte, at overgreb anmeldes og retsforfølges.
Regeringspartierne og et bredt flertal her i Folketinget markerede allerede i 2016 vores stærke foragt for gerningsmændenes overgreb ved at gennemføre markant højere straffe i voldtægtssager.
Vi skal arbejde for, at flere anmelder det, hvis de har været udsat for voldtægt, og vi skal sikre ofre en værdig og professionel behandling, når deres sag behandles.
Det er der, vores fokus skal være, og det er derfor, at regeringen ikke kan støtte beslutningsforslaget.