Mikkel Bjørn (DF), 2024-05-07:
Regeringen vil med det her lovforslag lette adgangen til Danmark for udlændinge fra den tredje verden.
Man lemper som så ofte før i den her regeringsperiode udlændingepolitikken og forværrer dermed de integrationsproblemer, man ellers udadtil påstår at ville bekæmpe.
Læser man lovforslagets bemærkninger, kan man få indtryk af, at det udelukkende handler om mennesker, der nærmest er under uddannelse til atomforskere, hjernekirurger eller højt specialiserede it-udviklere og derfor også tjener til en betydelig indkomst.
Med regeringens seneste lempelse af udlændingepolitikken kan man komme til Danmark, hvis man tjener omkring 23.500 kr. om måneden, og mig bekendt er der ikke nogen virksomheder, der tilbyder den her løn til højtuddannede specialister.
Man kan komme til Danmark på et lavtlønsjob, selv om man kommer fra lande uden for EU's grænser, og nu vil man så give lettere adgang til Danmark for udlændinge, der ifølge forslagets formuleringer »har vist, at de vil Danmark ved at være optaget på eller være i gang med en uddannelse inden for et område, hvor der er mangel på arbejdskraft«.
Det er en meget mærkværdig formulering fra en socialdemokratisk minister, særlig set i lyset af Socialdemokratiets nyeste erkendelse af, at udlændingepolitik ikke alene handler om uddannelse, job og turpas til foreningslivet – at det altså også handler om kultur og værdier.
Og hvad er det så for en reduktiv definition på den stramme udlændingepolitik, på integration og på Danmark som kulturel nation, at man nu tilsyneladende har vist, at man vil Danmark, blot fordi man er indskrevet på en uddannelse på et område, hvor der er mangel på arbejdskraft?
Man har ikke som udlænding vist, at man vil Danmark, bare fordi man er indskrevet på en specifik uddannelse.
Min fysiklærer i gymnasiet nægtede af religiøse årsager at give hånd til sine kvindelige studenter ved beståelsen af deres eksamen; han har ikke vist, at han vil Danmark, selv om han var både højtuddannet og dermed formentlig også en højt betalt gymnasielærer med turpas til foreningslivet.
Der er noget paradoksalt over, at Socialdemokratiet udadtil hævder at have forstået, at ægte integration og tilpasningsdygtighed handler om meget mere end rent målbare parametre i forhold til uddannelse, beskæftigelse og lovlydighed, men at de, når de så skal føre politik ud i livet hernede i Folketingssalen, omvendt signalerer, at de stadig lever i 1990'erne og ikke rigtig er vågnet op af den tornerosesøvn, de befandt sig i, inden de kom til deres mange nye erkendelser i udlændingepolitikken.
Med det her forslag vil en person, der kom til Danmark som flygtning, men hvor forholdene i mellemtiden er blevet sikre i hjemlandet, nu kunne blive i Danmark på en ny opholdstilladelse via en uddannelse i stedet for at vende tilbage og bidrage til genopbygningen af hjemlandet.
Også i slutningen af 1960'erne hentede vi arbejdskraft til Danmark fra lande som Tyrkiet og Pakistan med den hensigt, at de skulle rejse hjem igen, når arbejdet var slut.
De blev i stedet indvandrere med ringe danskkundskaber, lav arbejdsfrekvens og en stor overrepræsentation i kriminalitetsstatistikkerne.
En alt for stor andel har også siden skabt massive integrationsproblemer, som vi stadig kæmper med den dag i dag.
Deres efterkommere mener ofte, at Koranen står over grundloven, at kvinder skal bære tørklæde, og at ligestilling ikke er nødvendigt.
Den her regering gentager dybest set den fejltagelse.
Man vil nu give adgang til Danmark for at dække over et midlertidigt behov, men får derefter permanente indvandrere i Danmark.
Ironisk nok står det i regeringsgrundlaget »Ansvar for Danmark«, at regeringen vil føre en stram udlændingepolitik med styr på antallet af flygtninge og indvandrere.
Men den formulering findes ikke i det her lovforslag, og det er måske, fordi lovforslaget ikke handler om en stram udlændingepolitik, men derimod om det modsatte.
Grundlæggende støtter Dansk Folkeparti ikke en ukritisk import af arbejdskraft udefra, særlig ikke fra kulturer, der ligger langt fra vores egen.
Det afgørende er ikke, om folk kommer som flygtninge, arbejdskraft eller studerende, men om indvandringen medfører negative konsekvenser for Danmark.
Danmark bør først og fremmest forsøge at finde den nødvendige arbejdskraft i Danmark, hvor vi kan gøre mere for at lette adgangen for seniorer, mennesker med handicap osv. osv., og hvis vi stadig mangler arbejdskraft derefter, er der 36 millioner arbejdsløse borgere i EU, som vi først og fremmest kunne kigge imod i stedet for at gentage fortidens fejl og lempe udlændingepolitikken på et tidspunkt, hvor der er allermindst brug for det.
Vi kan selvfølgelig ikke støtte det her lovforslag.
Tak for ordet.