Pernille Vermund (NB), 2022-05-05:
Kvindedrab i nære relationer er et alvorligt fænomen – det er drab i det hele taget uanset offerets køn.
Når det er værd at nævne, er det, fordi det er trods alt oftere er mænd end kvinder, der bliver slået ihjel, men i dag skal det handle om partnerdrab på kvinder.
I januar sidste år udgav Justitsministeriet rapporten »Typer af drab i Danmark«, hvor man har kigget på samtlige drab begået i perioden 2012-2017.
Her kan man læse om drabstyper, motiver, gerningsmænd og ofre og sidst, men ikke mindst, herkomst.
Hvis man så ser på, hvem der begår de partnerdrab, så er der en bestemt gruppe, der er særlig overrepræsenteret.
Jeg tror desværre godt, vi alle sammen ved, hvem det er, men for god ordens skyld, afslører jeg det gerne: Det er ikkevestlige indvandrere og deres efterkommere.
De er som bekendt overrepræsenteret i andre kriminalitetsstatistikker, hvorfor det ikke overrasker, at de også er overrepræsenteret i forhold til kvindedrab blandt partnere.
I Danmark slår ikkevestlige indvandrere og efterkommere oftere deres kvindelige partner ihjel, end mænd i øvrigt gør.
Kvindesynet har som bekendt aldrig været særlig sympatisk i islam.
Men hvor stor en andel af drab og partnerdrab står de ikkevestlige indvandrere og efterkommere så for?
Når det kommer til drab i al almindelighed, står ikkevestlige indvandrere og efterkommere for 28 pct., og det er, på trods af at de kun udgør 9 pct. af befolkningen.
Indvandrere og efterkommere er altså massivt overrepræsenteret i drabstallene.
Men dem, der slår deres partner ihjel, er vel bare psykisk syge?
Det er vel forklaringen, kunne man så påstå.
Det er der desværre ingenting der tyder på.
Drabsmændene vil simpelt hen ikke tillade, at kvinden går sin vej.
Hvad fortæller det os så, når indvandrere og efterkommere er så massivt overrepræsenteret som gerningsmænd til partnerdrab, og at årsagen i de fleste tilfælde er jalousi eller separation?
Det fortæller os, at der desværre stadig er for mange mennesker fra de islamiske lande, der ikke værdsætter kvinder eller tillader dem deres frihed.
Det er der naturligvis også blandt danske mænd, men bemærk overrepræsentationen: 9 pct. af befolkningen, 23 pct. af gerningsmændene.
Det fortæller os, at værdien af et menneskeliv uanset køn vejer tungere i nogle kulturer end i andre, og det fortæller os, at hvis man vil gøre noget godt for kvinders sikkerhed i det her land, er det mest effektive og sympatiske tiltag at lukke for tilstrømningen af migranter fra de muslimske lande og skubbe den islamiske og kvindeundertrykkende kultur tilbage.
Jeg tvivler på, at vi på baggrund af nærværende beslutningsforslag får en handlingsplan, hvor en mere restriktiv udlændingepolitik er en del af planen, på trods af hvor velmenende det end måtte være, og hvor meget man trods alt blandt nogle af partierne erkender, at det her også er et reelt problem i indvandrerfamilier.
I Nye Borgerlige mener vi, vi skal gøre en større indsats for at forebygge og dæmme op for ikke alene partnerdrab på kvinder, men for såvel partnervold som partnerdrab, begået af og mod begge køn.
En handlingsplan alene for partnerdrab og alene for partnerdrab begået mod kvinder
risikerer let at blive endnu et måske velmenende skattefinansieret dokument, der lægger sig i bunken af planer og rapporter, og som koster danske skattekroner uden at løse problemerne.
Vi konstaterer, at regeringen har igangsat et arbejde med en handlingsplan – en handlingsplan, som skal dæmme op for problemer med både vold og drab, begået mod både kvinder og mænd.
Med det udgangspunkt håber vi, at vi kan lande en fælles beretning.
Og bare for, at det skal stå klart: Det er ikke, fordi vi ikke ønsker at gøre noget ved partnerdrab på kvinder, men vi er nødt til at se det bredere; vi er nødt til at se på volden, som ofte går forud for drabet, og på undertrykkelsen, der ofte går forud for drabet.
Vi er nødt til også at se på, hvad det er, der sker, når det er mænd, der bliver udsat for det her, til trods for at mændene udgør en minoritet i den her sammenhæng.