Kim Valentin (V), 2024-12-12:
Det synes jeg er et godt spørgsmål.
Jeg synes, der er nogle andre, der må kigge ind i, om det er rigtigt, at man kan gøre det på den måde.
Det kan jeg ikke svare på, når jeg står her.
Men jeg synes, at det der med, at der er en dårlig timing i det, jo også ligger lidt i forlængelse af ordføreren fra Liberal Alliances spørgsmål.
Altså, vi skal være hundrede procent sikre på, at der ikke er foregået noget, som er forkert, for så er det netop rigtig forkert, fordi der jo så sker noget, som vi ikke er blevet fortalt.
Det er bare ikke mig, det er ikke dig, det er ikke andre, der skal gøre det; det er anklagemyndigheden, det er politimyndigheden, der skal gøre det.
Jeg kan ikke bedømme, om det har noget odiøst over sig, og det tror jeg heller ikke at ordføreren kan.
Jeg tror faktisk heller ikke, ordføreren kan få sig selv til at sige det, men beder i virkeligheden mig om at sige det.
Derfor siger jeg, at ja, tallene passer nogenlunde sammen, men om det skulle betyde, at der er en ulovlighed i det også, kan jeg jo ikke sige noget om.
Tak til formanden.
Når man smider en buste i kanalen eller maling på et kunstmaleri eller begynder at ridse i en eller anden kunstgenstand, fordi man har nogle bestemte overbevisninger eller synes, at det er sjovt, så er det for mig og Venstre ikke andet end hærværk og ødelæggelse af, hvad vi andre synes er godt, og derfor kan vi på ingen måder forstå, at den slags handlinger på nogen måder anerkendes andre steder som andet end hærværk og ødelæggelse.
Det synes jeg lige at jeg vil sige fra start.
Hærværk bliver med andre ord ikke til andet end hærværk og ødelæggelse.
Det bliver aldrig nogen sinde til kunst, og når jeg siger det her på så mange måder som muligt, er det, fordi jeg ved, at jeg får nogle spørgsmål til det her lige om lidt, og derfor må jeg gøre det klart, sådan at alle har forstået, at vi i Venstre ikke forstår den handling, der skete med busten, eller alle mulige andre typer handlinger mod kunst som andet end hærværk.
Når det så er sagt, anerkender vi jo også, at der er noget, der hedder kunstnerisk frihed og ytringsfrihed, og det er grundlæggende værdier og rettigheder i vores demokrati.
Præmissen for den her frihed er, at den frihed forvaltes under ansvar og inden for demokratiets love og retsstatens principper.
Så har vi Venstre også meget stor respekt for magtens tredeling og det ansvar, der følger med den.
Vi har et princip om, at vi ikke blander os i retssager og i forlig.
På den måde står vi vagt om armslængdeprincippet i kulturpolitikken.
Det er et princip, som har været grundstenen i vores samfund siden anden verdenskrig, og det er et princip, som vi fortsat står fast på.
Jeg mener faktisk, at det var Julius Bomholt, som var den første, som ligesom sagde noget i stil med »støtte, men ikke styre«.
Hvis vi som politikere begynder at politisere indhold og beslutninger, undergraver vi armslængdeprincippet.
Vi har jo netop dommere, anklagere og politimyndigheder til at bedømme; vi har andre til at gøre de her ting.
Altså, vi er jo lovgivere, og vi skal virkelig, virkelig passe på med, hvad vi gør, når vi bevæger os ud ad den vej.
Jeg vil også fra start sige, at hvis man som spørger på et senere tidspunkt prøver at gå ud ad den vej, så reflekter lige over, hvad det er, man sidder og siger, i forhold til hvis vi også skal være anklagere og dommere.
Reflekter lige over det, inden I stiller spørgsmål til mig om det.
Kunsten skal kort sagt ikke falde i alles smag, men kunsten skal heller ikke bryde loven.
Tak for ordet.