runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Jeppe Kofod (S), 2021-05-05:
Det tilkommer ikke mig og den danske regering at udstede en dom over historiske begivenheder på den måde, som der spørges til.
Men jeg vil gerne understrege, at vi generelt set tager afstand fra enhver form for menneskerettighedskrænkelse og også holder lande op på, at de selv har undertegnet konventioner, der medfører, at de skal overholde menneskerettighederne.
Det vil vi fortsat gøre, og det bedste middel til det er dialog, og det er derfor, jeg understreger den vigtige dialog, der er mellem EU og Indien, men i vores eget grønne strategiske partnerskab med Indien er der også et menneskerettighedsdialogspor.
Som jeg har sagt, vil jeg ligesom tidligere danske regeringer være tilbageholdende med at udstede domme over historiske begivenheder.
Jeg vil derfor heller ikke gå ind i sådan en nærmere vurdering af begivenhederne, som fandt sted ved sikhernes helligdom, Det Gyldne Tempel, i 1984.
Danmark har traditionelt og principielt ikke foretaget den type vurderinger, som der her spørges til.
Tak, hr. Sikandar Siddique.
Menneskerettigheder er en del af regeringens dialog med den indiske regering.
Det vil jeg gerne understrege, og det fremgår af det grønne strategiske partnerskab, som der også bliver refereret til, som vi indgik med Indien i september sidste år, og jeg har også tidligere orienteret Folketinget om, at jeg f.eks. har drøftet situationen i Kashmir med den indiske udenrigsminister, ligesom en sag om Amnesty Internationals virke i Indien har været taget op på embedsmandsniveau.
Så det er også noget, vi drøfter med Indien.
Sikandar Siddique (UFG), 2021-05-05:
Vi snakker om en operation, som udløste et angreb, der slog 600 mennesker ihjel under angrebet, 9.000 indiske sikher blev dræbt efterfølgende, 1.000 kvinder blev voldtaget.
Er det ikke så slem en begivenhed, at vi fra dansk side naturligvis skal være fuldstændig åbne om at fordømme det angreb, som »Operation Blue Star« var på sikherne, på minoriteterne og på menneskeheden?
Jeppe Kofod (S), 2021-05-05:
Tak for det, hr. Sikandar Siddique.
Ligesom tidligere danske regeringer vil jeg være tilbageholdende med at udstede domme over historiske begivenheder.
Jeg vil derfor heller ikke gå ind i en nærmere vurdering af begivenhederne, som fandt sted ved sikhernes helligdom, altså Det Gyldne Tempel, i 1984.
Hvad angår spørgsmålet om de indiske myndigheders håndtering af demonstrationer i relation til regeringens landbrugsreformer, vil jeg henvise til min mundtlige besvarelse af spørgsmål 1435 før, og som jeg også sagde før, følger vi situationen omkring bondedemonstrationerne i Indien.
I EU's menneskerettighedsdialog med Indien den 12. april udtrykte EU bekymring over råderummet for civilsamfundsaktivister, menneskerettighedsforkæmpere og journalister, og menneskerettighedsspørgsmålet forventes, som jeg nævnte tidligere, også at være en del af EU-Indien-topmødet her den 8. maj, og jeg er overbevist om, at de her spørgsmål bedst adresseres gennem en dialog.
Sikandar Siddique (UFG), 2021-05-05:
Tak til formanden.
Spørgsmålet lyder: Hvordan forholder udenrigsministeren sig til Indiens overgreb på sin egen befolkning i forbindelse med de afholdte fredelige demonstrationer mod de indiske regeringslandbrugsreformer, og vil udenrigsministeren f.eks. tage initiativ til, at den danske regering i lighed med det canadiske og det britiske parlament tager afstand fra »Operation Blue Star« og anerkender det som et folkemord?
Jeg vil så bare her afslutningsvis i forlængelse af svarene spørge, om det er ministerens opfattelse, at landmændene, farmerne, i Indien lige nu får lov til at bruge deres ytringsfrihed og deres forsamlingsfrihed.
Er det ministerens opfattelse?
Jeppe Kofod (S), 2021-05-05:
Det, der er vigtigt for mig, er, at vi, når der er spørgsmål omkring menneskerettigheder, krænkelser, manglende adgang til information osv., tager den dialog op med Indien.
Det gør vi igennem EU-Indien-topmødet, som er her den 8. maj, det har vi gjort tidligere, og det gør Danmark også som en del af vores strategiske partnerskab med Indien.
Og jeg har selv, som jeg nævnte tidligere, direkte med den indiske udenrigsminister taget menneskerettighedsspørgsmål op med Indien, når der har været anledning til det.
Pernille Vermund (NB), 2021-05-05:
De kom jo ikke fra den ene dag til den anden.
De rejste gennem flere sikre lande for at komme hertil.
Vi så jo, hvad der skete op igennem Europa, og man sad på hænderne.
Det er fuldstændig rigtigt, at der er andre lande, der har det værre.
Det hjælper bare ikke de danske ofre for voldtægt, det hjælper ikke de danske voldsofre, og det betyder jo ikke, at vi ikke i Danmark står med en massiv udfordring, fordi man sad på hænderne, fordi man ikke dengang turde tage det opgør med hr. Lars Løkke Rasmussen.
Man vaklede, man svigtede.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2021-05-05:
Jeg ved ikke rigtig, om det egentlig var en bekræftelse af, at det nok er 530.000 syrere i Tyskland og 110.000 i Sverige og 30.000 i Danmark.
Det siger bare lidt om, at vi jo har stået et andet sted end Tyskland og Sverige, at der er kommet færre til Danmark, og at situationen efter 2015 blev brugt til at stramme gevaldigt op, også med en grænsekontrol.
Det synes jeg bare også et eller andet sted bør indgå i fru Pernille Vermunds tale, altså at fru Inger Støjberg som daværende udlændingeminister og Dansk Folkeparti brugte anledningen til at gennemføre alle de her ting.
I stedet for ligesom ved genåbningsforhandlingerne bare at stå udenfor og råbe og skrige er det jo rart nok også at kunne vise, at man faktisk får gennemført nogle af de stramninger, som jeg tror vi i fællesskab synes er nødvendige.
Pernille Vermund (NB), 2021-05-05:
Problemet er bare, at det ikke har løst problemerne.
Vi står i dag med massive problemer, fordi man sad på hænderne, fordi man ikke var villig til at tage det opgør med Lars Løkke Rasmussen.
Man troede på, at han var det bedste alternativ – en mand, som i dag siger: Jeg vil hellere samarbejde med Radikale Venstre og Socialdemokratiet, end jeg vil samarbejde med de borgerlige partier.
Det var den mand, man holdt hånden under.
Prisen for det var, at tusindvis af migranter kom hertil, migranter, som formentlig aldrig kommer ud igen, migranter, som kommer til at bo her, få børn og påvirke vores samfund for evigt.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2021-05-05:
Det har været en nem tale at skrive, for det er jo bare en gentagelse af en tale, som fru Pernille Vermund har holdt
hundredvis af gange.
Det er jo sådan set fint nok, at man bruger tiden i Folketingssalen til det.
Jeg vil bare lige spørge fru Pernille Vermund, om hun ikke kan bekræfte, at mens der i Danmark vel er omkring 30.000 syrere, som vi i Dansk Folkeparti synes skal tilbage til Syrien, er der i Tyskland vel 530.000 syrere og i Sverige 110.000, og at den situation, at der tilbage i 2015 kom syrere til Danmark, blev brugt til, at den daværende udlændingeminister, fru Inger Støjberg, og Dansk Folkeparti fik gennemført vel, et slag på tasken, 100 stramninger og fik gennemført en grænsekontrol.
Det er bare lige for på et eller andet tidspunkt at få de nuancer med ind i fru Pernille Vermunds gentagelsestale.
Marcus Knuth (KF), 2021-05-05:
Tak, hr. formand.
Jeg skal prøve at gøre det her kort, vi er jo under det der tidspres.
Synspunktet fra Det Konservative Folkepartis side er meget klart: Når vores myndigheder vurderer, at man som flygtning ikke længere har et beskyttelsesbehov, skal man selvfølgelig rejse hjem igen.
Det er lige præcis tilfældet for hundredvis af syrere, der har fået midlertidigt ophold under § 7, stk. 3.
Vi ser jo, at titusindvis – jeg tror, hr. Kristian Thulesen Dahl præciserede det med 140.000 baseret på tal fra FN – af syrere fra nærområderne nu selv frivilligt rejser hjem.
Så situationen taler sit eget sprog.
De syrere, der har fået ophold i Danmark, har fået gratis uddannelse, gratis velfærd, de har fået arbejde, de har fået styrket deres kompetencer – alt sammen goder, som man selvfølgelig skal tage med sig hjem tilbage til Syrien og bruge til at hjælpe med at genopbygge sit land.
De syrere, der har fået ophold her i Danmark, har fra dag et vidst, at asyl er midlertidigt.
Dem, der er her på § 7, stk. 3, har hele tiden vidst, at når forholdene i Syrien tillader det, skulle de hjem igen.
Så det her kan ikke komme som nogen stor overraskelse.
Vi mener, at nu er tiden rigtig, det vurderer i hvert fald vores myndigheder, og dem har vi tillid til, ellers risikerer vi, at asylsystemet bliver en form for fasttrackordning til først permanent ophold og derefter statsborgerskab, og det må ikke ske.
Vi bakker op om den vedtagelsestekst, som hr. Rasmus Stoklund fra Socialdemokratiet har læst op.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2021-05-05:
Hvis det er den vej, man vælger, handler det jo også om, at der skal være nogle udrejsecentre eller hjemrejsecentre, der rent faktisk ikke er så rare at være på, at man får lyst til at rejse hjem.
Og så er vi jo tilbage ved idéen om øen Lindholm og vel også regeringens manglende handling, i forhold til hvad alternativet til f.eks. Kærshovedgård og andre steder, man har i dag, er.
Så det synes jeg selvfølgelig er et spor at gå ud ad.
Er fru Inger Støjberg lige så frustreret, som jeg er, over, at man ikke kommer videre, når man ellers, som regeringen gjorde, havde lovet det?
Marcus Knuth (KF), 2021-05-05:
Jamen så lad mig følge op på hr. Kristian Thulesen Dahls spørgsmål.
Hr. Kristian Hegaard siger, at han kun havde 4 minutter, og derfor kunne han kun nævne Aya, Faeza og Mahmoud, men næste gang hr. Kristian Hegaard taler med medierne og har mere end 4 minutter, vil hr. Kristian Hegaard så give mig ordet på, at han så nævner nogle af de mange mandlige syrere, der netop begår voldtægt eller kriminalitet eller indbrud eller er arbejdsløse, i stedet for at nævne de her tre personer igen og igen?
Henrik Dahl (LA), 2021-05-05:
Tak for ordet.
Der er flere grunde til, at vi er glade for den her debat.
Vi synes for det første, det er positivt, at princippet om midlertidighed fra 2015 og paradigmeskiftet fra 2018 står fast.
Det tegner sig som en konklusion ud af debatten her.
Vi finder det selvfølgelig beklageligt, at Radikale Venstre ikke længere står ved den lov, de som del af regeringen i 2015 vedtog.
Det kunne selvfølgelig også være spændende at få en samlet fortegnelse over andre love, som Radikale Venstre har stemt for, og som de heller ikke bakker op.
For det andet synes vi, det er positivt, at Folketinget modstår fristelsen til at forfalde til sagsbehandling nu og til at tilsidesætte det system til behandling af flygtningesager, som vi har med Udlændingestyrelsen og Flygtningenævnet.
Derfor synes jeg også, det er besynderligt, at partier som Radikale Venstre, SF og Enhedslisten, som normalt har mere travlt, synes jeg, end nogen andre partier med at anholde forhold, som ikke kører efter bogen, gør, som de gør, for princippet om armslængde er helt tydeligt voldsomt tilsidesat her.
Der er simpelt hen ikke nogen armslængde, selv om det normalt er nogle partier, der er meget stærke fortalere for armslængdeprincippet.
Men de her arme har åbenbart en variabel geometri, og her er de nået ned på tyrannosaurus rex-længde.
Det ser man tydeligt i den her sag.
Men alt i alt er vi glade for at kunne tilslutte os det forslag til vedtagelse, som Socialdemokratiet har forfattet, og med den bemærkning takker jeg for ordet.
Kristian Hegaard (RV), 2021-05-05:
Jeg vil love at have en rimelig balance i den her debat.
Der er velintegrerede mennesker, som vi skal tage os af, som bidrager til Danmark, som bidrager til fællesskabet, og som uddanner sig, arbejder og gør det rigtig godt.
Så er der også mennesker, der begår kriminalitet, og der må vi samarbejde om at finde ud af, hvordan vi sætter hårdt ind over for det.
Det er ikke rimeligt, at der er mennesker, der begår kriminalitet, særlig ikke modbydelig kriminalitet som voldtægt og andet.
Det skal ikke foregå.
Jens Rohde (KD), 2021-05-05:
Hvis man har læst Hannah Arendt, den meget kloge jødiske forfatter, politolog, tænker og filosof, vil man som udgangspunkt have meget svært ved begrebet midlertidighed i forbindelse med flygtninge.
Hannah Arendt forlod Tyskland i 1933 og tog til Paris og senere til USA, og hun har meget nøje beskrevet den der hjemløshed, og hvad den gør ved mennesker, som hun følte, indtil hun fik et amerikansk statsborgerskab i 1950.
Men hvis vi nu anerkender den midlertidighed, der er i den danske lovgivning – og det må man jo gøre, da det er dansk lov – synes jeg alligevel, at det er på sin plads at nævne det, som jeg bragte frem i mit spørgsmål til hr. Mads Fuglede fra Venstre, fordi jeg selv er tidligere Venstremand, og fordi jeg godt nok har diskuteret særdeles meget med mange mennesker om, hvorvidt den undskyldning, som daværende statsminister Anders Fogh Rasmussen præsenterede på denne dag, den 5. maj, i 2015, var passende eller ej.
I mit verdensbillede var den et af de stolte øjeblikke i Venstres historie, fordi man tog historien på sig og vedstod sig arv og gæld og erkendte, at man frem til 1938 tog imod jødiske flygtninge og sendte dem tilbage – og fra 1938 ville man slet ikke have jøder ind i landet, så der afviste man dem ved grænsen.
Den fortælling, som jo ikke er den skønneste og den stolteste i den danske historie, tog den daværende statsminister på sig og gav en undskyldning for.
Jeg kan ikke lade være med at stille mig selv det spørgsmål, om vi en dag kommer til at stå i den situation, at der vil være nogle syriske flygtninge, som vi kommer til at sende en undskyldning.
For det, vi gør, er at sende folk ned til vilkår, vi ingenting aner om.
Vi kan ikke give nogen nogen garantier i et styre, hvor der sidder en diktator, som den danske regering og forhåbentlig flertallet af partier herinde er enige om skal stilles for en krigsforbryderdomstol – et krigsforbryderregime, som vi ved har gjort ting, som er værre end det, vi tidligere er gået i krig for i andre sammenhænge.
Det synes jeg kalder på en lille smule refleksion.
Jeg kan jo godt høre, at man skubber Flygtningenævnet foran sig.
Vi har tillid, siger man.
Hr. Marcus Knuth, Rasmus Stoklund, ja, alle siger: Vi har tillid til Flygtningenævnet.
Det havde man jo så ikke i 2016, for da havde man så lidt tillid til Flygtningenævnets afgørelser, at man stemte for, at Flygtningenævnets sammensætning skulle ændres, da daværende udlændinge- og integrationsminister Inger Støjberg fremsatte et lovforslag, der tog Udenrigsministeriet og Dansk Flygtningehjælp ud af ligningen.
Så den tillid, man har til Flygtningenævnet i dag, kan jeg bare konstatere at man så ikke havde dengang, hvor der var en lidt anden tilgang til tingene, og det synes jeg alt i alt er sørgeligt.
Inger Støjberg (UFG), 2021-05-05:
Jeg vil sige ærligt, at hr. Kristian Thulesen Dahl jo har en pointe i det her.
Men det er også bare sådan, at jeg har meget svært ved personligt at se, at Danmark nu, kan man sige, optager forhandlinger med det syriske regime.
Derfor ender vi jo der, og det har debatten også kredset lidt om tidligere i dag, at vi igen desværre bliver nødt til at lægge et stort pres på de her syriske tidligere flygtninge, indtil de vælger at rejse ud af landet.
Det pres må jo så ligge i udrejsecentre og i, ja, for at sige det, som det er, rigide regler, indtil de beslutter sig for at rejse hjem.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2021-05-05:
Jeg tror bestemt ikke, at vi, hvis Dansk Folkeparti havde væltet fru Inger Støjberg tilbage der, da hun var minister, så havde stået et bedre sted i dag, for jeg synes faktisk, fru Inger Støjberg som udlændingeminister gjort et godt stykke arbejde, og at vi havde et godt samarbejde.
Det, der lige bringer mig til at tage ordet, er det, hr. Mads Fuglede sagde, om, hvordan vi så også kan sætte handling bag ordene, så vi sikrer, at de syrere, der har en moralsk forpligtelse til at vende tilbage til Syrien, også rent faktisk ender med at gøre det.
Der var nogle tanker om, om man måske kunne sige: Vi hjælper med genopbygning og lignende i Syrien, men til gengæld skal man så også være villig til at tage sine borgere tilbage.
Inger Støjberg (UFG), 2021-05-05:
Jeg var udlændingeminister, da det store rykind af syriske flygtninge og migranter kom til Danmark, og jeg ved derfor også fuldstændig præcis, hvad aftalen mellem dem og os danskere var.
Aftalen var, at vi, altså Danmark, beskyttede dem, mens krisen rasede, men at de så naturligvis også skulle rejse hjem igen, når det blev muligt.
Tiden er derfor kommet til, at en del begynder turen hjem nu – hjem for at genopbygge Syrien.
Det var i al sin enkelhed aftalen, og den har de syriske flygtninge jo en moralsk forpligtelse til at opfylde – uden indvendinger, uden spørgsmål, men i taknemlighed over for det danske folk.
Det var også sådan, at mens de var i Danmark, så var aftalen den, at så skulle man arbejde, og at unge også kunne få lov til at uddanne sig.
Jeg kan sagtens sætte mig ind i, at det på rigtig mange måder er både bedre og mere behageligt at være her i Danmark end i Damaskus.
Men Danmark er ikke de syriske flygtninges fædreland; det er Syrien.
Og jeg synes, at det er vigtigt at få sagt, at så længe nogle nægter at følge myndighedernes beslutning om, at de skal rejse hjem, så optager de pladsen for en anden, som har mere brug for den.
Og det er jo sådan, at der desværre er rigtig mange flygtninge i verden, og derfor kommer det også til at gå ud over nogle andre, når syrere uden behov for beskyttelse nægter at vige pladsen her i Danmark, og det synes jeg ærlig talt ikke at man kan være bekendt.
Derfor vil jeg gerne sige direkte til de syriske flygtninge: Nu er tiden kommet til, at nogle af jer rejser hjem - hjem og genopbygger jeres fædreland.
Jens Rohde (KD), 2021-05-05:
Fru Pernille Vermund, jeg finder mig ganske enkelt ikke i den stråmandsargumentation, at jeg skulle have den opfattelse, at jøderne ikke bidrager til det danske samfund.
Det har jeg aldrig nogen sinde sagt, og det kunne jeg aldrig nogen sinde drømme om at sige – aldrig!
Men der var en grund til, at jøderne blev forfulgt dengang, og det var, at de bl.a. blev beskyldt for nøjagtig det samme og de samme stereotyper blev lagt ud over det jødiske samfund, som fru Pernille Vermund lægger ud over de mennesker, der er muslimer.
Det er den virkelighed, vi står over for.
Hvis fru Pernille Vermund vil diskutere tysk historie med mig som tysker, kan vi godt bruge et par timer på det.
Der var absolut ikke en opfattelse af, at jøderne tilpassede sig.
Det var derfor, de blev forfulgt.
Da de russiske jøder kom hertil i 1880'erne og frem til 1914 – der kom 10.000 – gjorde de danske myndigheder alt, hvad de kunne, for at få disse jøder til at rejse videre; så der blev kun 3.000 tilbage.
Og i 1930'erne skrev adskillige på højrefløjen, herunder også Konservativ Ungdom, at Hitler jo havde et jødeproblem, og at det måtte man lade ham løse.
Det er litteraturen ganske fuld af vidnesbyrd om.
Så den udlægning, som fru Pernille Vermund laver, af, hvordan perceptionen i 1930'erne var af jøderne, er simpelt hen historisk forkert.
Pernille Vermund (NB), 2021-05-05:
Tak for det.
Det er jo belejligt, hvis man gerne vil have sympati for en sag, at drage forfølgelsen af jøder ind i det.
Virkeligheden er jo den, at havde de mennesker, der kommer fra de muslimske lande, tilpasset sig fuldstændig lige så godt det danske samfund og bidraget med lige så gode værdier eller bare halvt så gode værdier, som de jødiske samfund og den jødiske befolkning gjorde, ville vi jo ikke diskutere det her; så ville det ikke være noget problem.
Så var de jo blevet en integreret del af vores samfund, og så ville vi tilmed sige: Hvad kan vi gøre for at passe bedre på jer?
Dilemmaet er, at det ikke er sagen.
Dilemmaet er, at de mennesker, der er kommet hertil som konsekvens af en forfejlet udlændingepolitik, som stammer helt tilbage fra udlændingeloven af 1983, jo skaber store udfordringer: De integrerer sig ikke på vores arbejdsmarked, og de begår i alt for høj grad kriminalitet.
Anerkender ordføreren ikke det, og anerkender ordføreren ikke på den baggrund, at det virker lidt bizart at sammenligne det med situationen for jøder i 1930'erne og 1940'erne?
Nu er forskellen på ordføreren og undertegnede nok den, at perception og virkelighed er to forskellige ting.
Ordføreren er måske mere optaget af perception end af virkelighed.
For mig har det jødiske samfund altid været en bidragende og værdifuld del af vores samfund.
Jeg begriber ikke, at man kan have det modsatte synspunkt, men jeg kan godt forstå, at man i forhold til de mennesker, der er kommet fra de muslimske lande, siger, at der er noget dér, som er skadeligt, og at vi ikke kan fortsætte en asylpolitik, som bliver ved med at ødelægge vores land.
Anerkender ordføreren virkelig ikke, at der er forskel på de to grupper – ikke i perceptionen, men i virkeligheden?
Rasmus Stoklund (S), 2021-05-06:
Jamen det må stå for hr. Lars Løkke Rasmussens egen regning, at han mener, at det er noget med at reducere noget til et teaterlokale, og at det her er at spilde
Folketingets tid
Det mener jeg bestemt ikke det er.
Jeg mener som sagt, det er et udtryk for en rettidig omhu, og jeg mener sådan set også, at det er sagligt at vedtage den her lovgivning.
Og det er jo ikke kun, fordi den skal bruges i forbindelse med de forhandlinger, man har med andre lande.
Det er jo også, fordi man skal være klar i en situation, hvor det må lykkes at lave en aftale – så skulle udlændinge- og integrationsministeren jo gerne kunne trykke på knappen, billedlig talt, og gå i gang med at udstede de bekendtgørelser, der skulle til for rent praktisk at realisere de ændringer, der så skal være af vores asylsystem.
Rosa Lund (EL), 2021-05-06:
Tak for det.
Kan hr. Rasmus Stoklund forstå, at det er en lille smule besværligt eller måske i hvert fald svært for os andre at tage stilling til et lovforslag om et modtagecenter i et tredjeland, når vi ikke ved, hvor det tredjeland er?
Altså, er det et land, hvor menneskerettighederne bliver overholdt?
Er det et land, hvor man behandler uledsagede flygtningebørn ordentligt?
Er det et land, hvor lgbt-asylansøgere bliver behandlet ordentligt?
Det er jo lidt svært for os andre at tage stilling til det her, når vi ikke aner, hvilket land det her skal foregå i, og det bliver også påpeget i flere af høringssvarene.
Så kan hr. Rasmus Stoklund ikke godt sætte sig ind i, at man sætter Folketinget i en lidt besværlig situation med det her lovforslag?
Rasmus Stoklund (S), 2021-05-06:
Jeg synes jo, det afgørende i den forbindelse er, at der kun bliver indgået en aftale med et land, hvis det er helt sikkert, at alle de forhold, som fru Rosa Lund peger på, respekteres – altså at lgbt+-rettigheder respekteres, at der ikke sker brud på menneskerettighederne, og at vi kan overholde vores internationale forpligtelser osv.
For det er jo ikke sådan, at vi udliciterer den del og siger, at det må nogle andre tage sig af, og så lukker øjnene og vender os væk fra det.
Det er jo Danmarks ansvar, at de her ting foregår på en ordnet måde og på en ordentlig måde over for de mennesker, som vi så skal yde beskyttelse, ligesom vi gør i dag, men så bare i et andet land.
Så på den måde er det jo stadig væk Danmarks ansvar, og på den baggrund er der efter min mening ikke noget at være så bekymret over.
Rosa Lund (EL), 2021-05-06:
Jeg synes nu, der er meget at være bekymret over, må jeg sige.
Nu siger hr. Rasmus Stoklund, at den del af ansvaret udliciterer vi så ikke, men vi udliciterer den del af ansvaret, som er Danmarks, og som nemlig er vores ansvar internationalt.
Danmark er et land, som ligger i Nordeuropa.
Vi tager meget, meget få flygtninge; der er meget, meget få asylansøgere, som overhovedet kommer til Danmark.
Så jeg kan slet ikke se behovet for at udlicitere noget som helst af opgaven, men den uenighed er jo kendt.
Er det danske myndigheder?
Er det modtagerlandet?
Er det Røde Kors?
Er det Kriminalforsorgen?
Jeg har jo nærmest ikke længere fantasi til at forestille mig, hvad Socialdemokratiet kan finde på af ulyksaligheder i udlændingepolitikken, og derfor vil jeg gerne have et meget klart svar.