runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Pernille Rosenkrantz-Theil (S), 2024-04-26:
Det er jo et meget præcist billede, og jeg vil tro, at hvis man tager fat i nogle af de forældre til børn med handicap, der bor i Helsingør Kommune, så vil de, på trods af at der bliver brugt 50 mio. kr. ekstra, formodentlig opleve det samme, som forældre til børn med handicap gør i det meste af resten af landet, nemlig at man skal slås fra tue til tue, og at de får hjælpen for sent.
Og det er jo ikke af ond vilje.
Jeg har faktisk helt konkret været på besøg i Helsingør Kommune, og noget af det indspark, jeg får, er jo det her med, at de har skullet sidde – og det skal alle kommunerne – og vurdere på hver enkelt lillebitte element og derfor ender med at bruge langt flere penge i den visiterende fase, end de bruger på selve hjælpen.
Det er tudetosset, for det kommer jo ikke den familie, der nu sidder og er utryg ved, at der kommer yderligere besparelser, til gavn.
Lad os sige, at man bare kunne sende 20 mia. kr. ekstra til området.
Så ville vi jo stadig væk ikke løse den udfordring, at en meget stor gruppe borgere ville opleve samme frustration over at skulle slås fra tue til tue for at få det, de skal have.
Derfor er jeg enig med de mange stemmer, der siger: På det her område er der ikke brug for, at der bliver sendt ufattelige mængder af flere penge.
Der er brug for penge til mere specialeplanlægning, og dem har vi sat af.
Der er simpelt hen brug for en omstrukturering, og der er brug for, at vi bruger færre systempenge, og at vi bruger penge på mennesker i stedet for at koncentrere kræfterne der.
Marlene Harpsøe (DD), 2024-04-26:
Mange tak, fordi ministeren går på talerstolen her til en afslutning.
Noget af det, som kommunerne jo oplever i de her år, er, at der er udgifter, der ikke svarer til indtægter.
I Helsingør Kommune, hvor jeg selv bor, har vi lige fået meldingen, at vi skal spare omtrent 50 mio. kr., og det er udgifter særlig til det specialiserede socialområde og især til børn og unge, som har brug for særlige tilbud.
50 mio. kr. kan ikke andet end komme til at gøre ondt de forkerte steder.
Jeg talte for nylig med nogle forældre, som var rådvilde, og som har mistet tilliden til systemet, fordi kommunen nu igen skulle til at spare.
Og det er den virkelighed, vi står med ude i kommunerne, ikke kun i Helsingør, men også i resten af landet.
Så den tillid skal genopbygges.
Hvordan kan vi gøre det sammen?
Pernille Rosenkrantz-Theil (S), 2024-04-26:
Fordi 95 pct. af de politiske forhandlinger, der skal være om det konkrete indhold, ligger efter en eventuel rammeaftale.
Det vil sige, at det er rigtigt, at der er virkelig mange blanks – det må man ikke sige, men ting, der ikke er detaljerede endnu, herunder eksempelvis nogle af de ting, som ordføreren nævner.
Og det vil sige, at når man er færdig med rammeaftalen, sætter vi, altså dem, der er med i aftalen, os ind i det politiske værksted, i øvrigt sammen med parterne i Sammen om handicap, og så går vi til alle de detaljer, der skal fyldes ud under de i virkeligheden relativt få sætninger, der er på hvert område.
Katrine Daugaard (LA), 2024-04-26:
Vi ser kommuner, der med vilje vælger meget dyre tilbud, fordi de så faktisk kan få refusion.
Vi ser familier, hvor man tyer til anbringelser, for så kan man sende regningen videre til forrige kommune, hvis det er en tilflytter, man har med at gøre – altså alle de her ting.
Jeg kan slet ikke se nogen løsninger på de her ting i jeres udkast – hvorfor?
Pernille Rosenkrantz-Theil (S), 2024-04-26:
Altså, det har vi faktisk heller ikke.
Jeg vil sige, at den der del omkring konsekvenserne er vi simpelt hen rygende uenige om, og det bliver vi ikke enige om, og det bliver ikke en del af en aftale, jeg kommer til at skrive under på.
Til gengæld tror jeg, at det, som vi kan være enige med hinanden om – det ville være min opfattelse, jævnfør også den debat, vi har haft her i dag – er, at mennesker slet ikke skal slås.
Man skal faktisk have den hjælp, man har brug for.
Og det vil sige, at jeg tror, at der skal vi fokusere på den meget store fællesmængde, jeg mener vi har på det område, og det hænger jo lidt sammen med det med incitamenterne.
Så det er bare for at sige, at der tror jeg faktisk, vi har en kæmpe fællesmængde.
Så kan man faktisk også læse om Tilbudsportalen i de lækkede dokumenter, selv om det er lidt mærkeligt sådan at stå og gå i detaljer heroppe fra talerstolen, når det sådan set er et læk, jeg ikke har været specielt glad for foregik på den måde, det gjorde.
Men jeg er enig i, at det er afgørende vigtigt at kigge på tilbudsportalen, både for at de medarbejdere, der sidder og visiterer, kan få et overblik over, hvilke tilbud der er, men også for at man som borger kan få overblik over, hvilke alternativer der er.
Katrine Daugaard (LA), 2024-04-26:
Jeg har lidt lyst til at spørge ministeren ind til de her lækkede dokumenter, fordi det jo også siger noget om, hvor regeringen er på vej hen.
Når man læser dem, synes jeg der mangler nogle konsekvenser for nogle af de her lovbrud, som vi ser ske.
Der mangler en større udbygning af Tilbudsportalen.
Der mangler noget, der sætter ind i forhold til de her negative incitamentsstrukturer, som vi jo kan se er i kommunerne.
Kunne ministeren ikke gøre os lidt klogere på, hvorfor man har valgt at undlade sådan nogle ting?
Pernille Rosenkrantz-Theil (S), 2024-04-26:
Jeg er enig i, at der i vores samfund som sådan er kæmpestore siloproblematikker.
Jeg vil bare sige noget om lige præcis den specifikke ting, der blev taget fat i.
Jeg henviste jo netop ikke til sundhedsministeren.
Men der lægger vi jo netop op til, at der på hjælpemiddelområdet skal ses på tværs af ældre-, sundheds- og socialområdet i de løsninger, der skal skabes.
Jeg håber i øvrigt, at vi skal gøre det her med at svare på hvordan i fællesskab med hinanden, for det er mit håb, at vi kan gøre det i en aftalekreds.
Og mit bud vil jo være, at vi kan lægge nogle redskaber ind.
Og sådan skal vi efter min mening gennemgå område for område og se: Jamen lad os nu få fjernet alt det der system, der har fået knopskudt sig fuldstændig vildt.
Men den konkrete metode vil jo være i Sammen om handicap.
Rosa Lund (EL), 2024-04-26:
Tak for det.
Og tak til ministeren for en, synes jeg, fin opsamling.
Det er jo ikke nogen hemmelighed, at regeringen og Enhedslisten er en lille smule uenige på det her område, og man kan sige, at det jo i hvert fald bliver sværere for os at nå til enighed, når vi så ikke engang bliver inviteret ind i forhandlingslokalet.
Men lad nu det ligge.
Det er jo et forhandlingslokale, som jeg ikke ved noget om hvad der foregår i, og derfor vil jeg gerne spørge ministeren: Når man skal lave om på incitamentsstrukturen for den hjælp, borgere med handicap skal have, sådan at kommunerne ikke giver den forkerte hjælp, fordi den er den billigste, bygger man så på Tranæsudvalgets anbefalinger?
Pernille Rosenkrantz-Theil (S), 2024-04-26:
Jeg er mest af alt lidt ærgerlig over, at jeg ikke har været inde at se det på Bremen Teater.
Jeg har fulgt meget med, og jeg elsker, at der begynder at være så stærke stemmer, også i vores kunstliv, i Danmark.
Det mener jeg der er behov for.
Derfor sætter jeg meget stor pris på, at vi har fået så stærk en stemme på den kunstneriske scene; at vi har fået en digter herhjemme, som har kastet sig over noget, som jeg tror at rigtig mange mennesker har brug for at der bliver set på.
Jeg ville gerne have set det samlet inde på Bremen Teater, men det har jeg desværre ikke haft tid til.
Jamen jeg tror jo, at vi skal se mennesker med handicap rigtigt, altså forstået på den måde – og jeg ved godt, at det lyder nørdet med specialeplanen – at specialeplanen er at se mennesker rigtigt.
Det rangerer jo fra ordblindhed, som 10 pct. af befolkningen har som et handicap, til at der er mennesker med et handicap, som otte andre end dem selv i Danmark har, og hvor deres handicap i øvrigt gør, at de i langt de fleste af døgnets timer lever meget anderledes end os andre.
Alt for ofte tror jeg at mennesker med handicap føler, at de bliver puttet ned i én stor kasse og ikke bliver mødt af et system, som har viden om det, der er deres særlige situation, og at de derfor bliver tildelt en hjælp, der er helt forkert i forhold til dem og deres familiesituation.
Så det er det, jeg mener med at se mennesket rigtigt, og det gør vi ikke med det system, vi har i dag.
Og det er derfor, at vi skal have en specialeplan.
Der har jeg lyst til at gentage det, jeg sagde i min indledning, om, at man faktisk gerne må sætte serviceniveauer allerede i dag, og derfor er der forskel, også på kommunerne.
Det, man til gengæld ikke må, og som er ulovligt, og som også kommer til at være ulovligt i fremtiden, er, at sætte økonomiske hensyn over den individuelle og konkrete vurdering.
Det kommer vi ikke til at lave om på.
Sådan er lovgivningen i dag, og sådan kommer den til at blive ved med at være.
Det er et fuldstændig fundamentalt princip i vores handicaplovgivning, og det har vi i hvert fald fra regeringens side tænkt os at stå fast på.
Det tror jeg var samme svar, som jeg gav i min indledning, her til sidst.
Rosa Lund (EL), 2024-04-26:
Tak for det.
Så lad mig spørge på en anden måde: Hvad mener ministeren om Tranæsudvalgets anbefalinger om, at man nu ude i kommunerne gerne må kigge på, hvor mange penge der er i kommunekassen, når man skal tilbyde en borger hjælp, i stedet for, jævnfør hvad mine kollegaer har spurgt om, at kigge på den faglige vurdering, der ligger af, hvad den her borger med handicap har brug for af hjælp?
Pernille Rosenkrantz-Theil (S), 2024-04-26:
Nej, man bygger faktisk på den utrolig store redegørelse, der kom i forhold til specialeplanen, og jeg tror, jeg fik samlet sammen, at der er lavet omkring 1.000 sider hen over de sidste 7 år på det område.
Det vil sige, at der skal man kridte skoene, og man kan sige, at ekspertudvalget jo har skullet beskæftige sig med rigtig mange forskellige temaer, så der er faktisk heller ikke blevet bedt om, at man gik i dybden med specialeplanen.
Det er der jo allerede blevet gjort.
Der ligger et solidt fagligt grundlag, og det er det, vi tager udgangspunkt i, når vi kigger på specialeplanen.
Lotte Rod (RV), 2024-04-26:
Jeg vil følge lidt op på det.
Hvad angår alle de mange mennesker med handicap og de mange forældre til børn med handicap, som lige nu står derude med en følelse af, at de bare bliver set som et regneark, som udgifter i et regneark, hvad mener ministeren er det vigtigste, der skal til, for at de får hjælp med det samme og de ikke skal føle det, som om vi kun kan se dem som penge?
Kirsten Normann Andersen (SF), 2024-04-26:
Jeg vil bare understrege, at svarene i dag jo netop tydeligt viser, at man siger: Det hører til på sundhedsministerens ressortområde, så det besvarer jeg ikke.
Og jeg ved, at sundhedsministeren har svaret det samme: Det her hører til på socialministerens område, så det rører jeg ikke ved.
Og med finansministeren var det såmænd det samme.
Jeg synes jo i virkeligheden, at den kloge løsning, når vi tænker velfærd, netop kræver, at vi tænker det sammen.
Hvis vi skal løse de her problemer, sådan at det ikke ender med at blive rigtig, rigtig dyrt, fordi det bliver enkeltopgaver, vi skal løse, så skal vi jo netop tænke det sammen.
Mennesker er mere end deres handicap og deres sygdom; de er også rigtig meget andet.
Pernille Rosenkrantz-Theil (S), 2024-04-26:
For det er jo præcis også det, vi lægger op til.
Så jeg er helt enig i analysen, men det er jo faktisk præcis det, vi lægger op til.
Kirsten Normann Andersen (SF), 2024-04-26:
Det er blot for at anerkende, at jeg jo også genkender ordførerens holdninger i andre sammenhænge og andre forhandlinger om, at den her tværfaglighed er så vigtig.
Og alligevel lytter jeg mig til, at ordføreren sådan set primært koncentrerede sig om det socialpædagogiske.
Altså, hvor bliver sundheden af i forhold til forhandlingerne om Sammen om handicap?
Lotte Rod (RV), 2024-04-26:
Jeg vil meget gerne tænke det sammen, og derfor ville jeg jo også ønske, at I i SF var omkring bordet, for jeg tror, vi kunne gøre det sammen.
Rosa Eriksen (M), 2024-04-26:
Som sundhedsministeren egentlig også var inde på, skal vi nok også have en samtale om geografi og forskellige typer af mennesker med handicap, og om det er alle 98 kommuner, der netop skal opfinde deres egne specialiserede tilbud, hvis de ikke har ret mange borgere med den lidelse.
Det kommer hverken kommunen eller borgeren til gavn.
Så den samtale er jeg åben over for.
Og jeg mener, at det er enormt vigtigt, at vi, når vi skal tale om det her, får alle synspunkter med, så vi finder en god løsning.
Derfor vil et tværkommunalt samarbejde helt sikkert også være et godt bud.
Katrine Daugaard (LA), 2024-04-26:
Kommunerne har jo mulighed for bare at lade være.
Det er frivilligt.
F.eks. kan blinde ikke længere få specialiseret hjælp i Svendborg, fordi Svendborg Kommune selv har valgt at give det her område hjem, men uden at have nogen ansatte, der faktisk har forstand på det.
Altså sidder der en masse blinde i Svendborg, som bare ikke får nogen hjælp.
Så hvis ordføreren kunne blive lidt mere konkret: Kunne man lave en social låneramme, når man når serviceloftet, eller har I nogle konkrete idéer til, hvordan man kunne hjælpe kommunerne?
Rosa Eriksen (M), 2024-04-26:
Det tror Moderaterne at vi gør ved en specialeplanlægning.
For ligesom man i dag ikke kan udføre en whippleoperation på et lille sygehus i Svendborg, men skal til OUH for at få den lavet, vil det jo blive det samme med specialeplanlægningen.
Så på den måde vil man have en bedre fornemmelse af, om mennesker – især med specialiserede behov – får den rette hjælp.
Katrine Daugaard (LA), 2024-04-26:
Jeg synes, det er sjovt, at ordføreren nævner det her med, at ordføreren ikke har indsigt i 98 kommuners økonomi.
Det er der jo ingen af os der har – heller ikke ministrene herovre.
De eneste, der måske har det, er KL, og de gør jo alt, for at vi andre ikke skal få den indsigt.
Det synes jeg er meget foruroligende, for jeg tror faktisk, at der går mange penge til spilde her.
Jeg kunne godt tænke mig at høre ordførerens holdning til – lidt i forlængelse af fru Kirsten Normann Andersens indlæg – det her med, at alt for mange kommuner, når de skal spare, begynder at hive opgaverne hjem, og at de indregner gevinsterne med det samme.
Det kan godt være, at det så på kort sigt ser ud til, at man sparer nogle penge, men på lang sigt kan vi jo se, at udgifterne øges og øges.
Hvad er Moderaternes holdning til det?
Hvordan får vi kommunerne til at tænke mere langsigtet?
Rosa Eriksen (M), 2024-04-26:
For det, der er vigtigt, er, at vi har nok medarbejdere med en god faglig ballast til at være der for mennesker med handicap.
Og vi mangler pædagoger, socialpædagoger, vi mangler sygeplejersker.
Så jeg synes faktisk, det er fornuftigt, at vi vælger at investere i mennesker, der netop skal hjælpe mennesker.
Så det her vil komme mennesker med handicap til gavn.
Socialrådgivere skifter job hele tiden.
De siger op, de finder andre ting at lave, og dem skal vi holde fast i, fordi de har taget uddannelsen for at hjælpe mennesker med handicap.
Og et lønløft var måske vejen frem.
Torsten Gejl (ALT), 2024-04-26:
Ordføreren siger, at de penge skal komme de handicappede til gavn, men hvad mener ordføreren så om, at det i forhold til f.eks. besparelser på merudgiftsydelserne og besparelser på BPA-systemet bliver sendt ud af handicapområdet og over til et offentligt lønløft?
Og der efterlyser jeg ikke finansministerens svar, for han bekræftede bare, at det var rigtigt.
Jeg spørger om ordførerens holdning til, at man suger penge ud af handicapområdet og over til andre områder midt i de her forhandlinger.
Kirsten Normann Andersen (SF), 2024-04-26:
Tak for det.
Først og fremmest synes jeg, at det er dejligt, at der er så mange, der tilkendegiver, at de faktisk gerne vil prøve at skabe noget mere sammenhæng.
Det synes jeg er værd at understrege igen og igen.
Men jeg har også lyst til at sige, at manglende sammenhæng og tværfaglighed altså risikerer at klientgøre borgere.
Det synes jeg selv er noget af det mest bekymrende ved, at vi ikke kan tænke på tværs af ressortområder.
Hvis ikke man får den rigtige protese efter en benamputation, bliver man et menneske med handicap.
Hvis det er sådan, at man ikke får det rigtige armbind efter en brystoperation, risikerer man, at man ikke kan bruge sin arm efterfølgende; man risikerer at blive syg og få svært ved at klare sig selv.
Derfor synes jeg også, at det med hjælpemidler er et rigtig godt eksempel.
Når man vælger ikke at se på det på tværs af både sundhed og eksempelvis ældre, risikerer man jo også at miste følingen med, hvordan det er, vi får skabt den her tværfaglighed og sammenhæng.
Så hvorfor er det, at vi ikke forhandler på tværs?
Hvorfor er det, at man ikke også tænker hjælpemidler ind i forhold til de øvrige ressortområdet?
Pernille Rosenkrantz-Theil (S), 2024-04-26:
Jeg vil sige, at vi stadig væk sidder og forhandler.
Vi er jo gået over til en model, som vi i højere grad har kaldt Sammen om skolen classic i Sammen om handicap, og det vil sige, at det er sådan, at drøftelserne fortsætter derudad.
Nu har vi jo begge to været med i rigtig mange år, og jeg vil pege på, at nogle af de ting, som ligger inde på bordet, som I kan se af de lækkede dokumenter, jo handler om, at vi får gjort noget ved hjælpemiddelområdet, at vi får gjort noget ved meningsløse revisitationer, og at vi får gjort noget ved merudgiftsydelse.
Det er altså nogle kæmpe ting, som handicaporganisationerne har kæmpet for i rigtig, rigtig mange år, så jeg kan godt forstå, at de er blevet siddende derinde.
Og så synes jeg, at det ikke klæder nogen at tage de finere detaljer i et forhandlingsforløb med herind.
Torsten Gejl (ALT), 2024-04-26:
Ja, og tak for det.
Det her, jeg taler om, handler jo bare om en vilje til at deltage.
Det er jo sådan noget, som alle ved.
Det er jo sådan noget, der er offentligt.
Det er jo det, der sker, når man prøver at holde det i sådan et lukket rum og lave en aftale med nogle få.
Jeg synes, at det er helt rigtigt at inddrage Danske Handicaporganisationer.
Jeg synes også, at det havde været fint at inddrage #enmillionstemmer, men ministeren ved jo godt, at når det er sådan, at man gør det på den måde, så siver tingene jo ud.
Det gør de jo uundgåeligt.
Det havde været finere at få det frem på bordet, så vi alle sammen kunne have bidraget og hjulpet til.
Kirsten Normann Andersen (SF), 2024-04-26:
Nu er det jo ikke nogen skam ikke at være med, når man bliver smidt ud.
Men det ændrer ikke ved, at vi i SF også har meget stor lyst til at deltage i de her forhandlinger, for det er nemlig vigtigt.
Jeg er enig med ordføreren i, at afspecialiseringen efter 2007 var alvorlig, og det har VIVE jo også præsenteret.
I rigtig, rigtig mange rapporter har de godtgjort, at afspecialisering er en ting, når vi kigger på det specialiserede område.
Ikke desto mindre gør det sig jo stadig væk gældende på det her område, som det også gjorde på ældreområdet, hvor vi også har forhandlet sammen, at hvis man havde siddet i det samme rum og havde samtænkt de ressortområder, der er, så kunne man måske have nået noget længere og også nogle lidt mindre end babyskridt, som jeg hørte der blev sagt fra den tidligere ordfører.
Pernille Rosenkrantz-Theil (S), 2024-04-26:
Jeg synes faktisk, det er ret vildt, at der bliver refereret fra Danske Handicaporganisationers interne bestyrelsesmøde her, apropos hvad man refererer til ude i det åbne.
Det håber jeg at man har fået konfirmeret med dem at man gerne må.
Det kan være, at de selv har sagt det og jeg bare ikke har set det.
Så er alt jo godt.
I forhold til om man skal partsbelægge et område eller ej, er det jo rigtigt, at Danske Handicaporganisationer er vendt tilbage og har sagt, at de ikke er interesseret i en fuld partsbelægning.
Det ændrer jo ikke på, at Danske Handicaporganisationer har vundet nogle kæmpe sejre i det her forløb, som jeg ville være mægtig, mægtig stolt af.
Det er jo det dialogforum, som både Sammen om skolen og også Sammen om handicap kan.
Det er, at man får tid til at sætte sig ned og lytte rigtigt til hinanden for at se, hvor det er, de der interesser står i modsætning til hinanden, og hvor det er, at vi kan finde nogle revner og sprækker, så vi kan komme videre.
Så vil jeg sige, at jeg jo sådan set har inviteret til en drøftelse med hr. Torsten Gejl i dag.
Jeg tror, at der er andre partier, jeg har talt med ved tidligere lejligheder, som ikke ved det her, men nu ved de så det; det ved de andre partier så ikke.
Torsten Gejl (ALT), 2024-04-26:
Tak for talen, og tak for at starte og slutte med mig, selv om det måske ikke var på den bedste baggrund.
Jeg har jo været i masser af lukkede forhandlingsrum, og jeg er en af de politikere, der heller ikke lækker noget fra lukkede forhandlingsrum.
Det, jeg mener, og det ved ministeren jo godt, er, at ministeren har håndplukket partier til at forhandle det her, uden at vi andre ved noget som helst.
Man skal jo gætte sig til, hvem der er med, og hvem der ikke er med.
Alternativet er ikke det eneste parti, som siger, at de gerne ville gerne have bidraget og gerne ville have været med.
Det kunne jo også være, at hvis det var sådan, at ministeren havde inddraget flere partier, kunne vi have lavet et forhandlingsudkast, som Danske Handicaporganisationer havde sagt ja til, i stedet for at de i en enig bestyrelse i Danske Handicaporganisationer vender tommelfingeren ned til det.
Så det er det, jeg siger.
Prøv næste gang at være lidt mere inddragende, og se, om det ikke giver et bedre resultat.
Lotte Rod (RV), 2024-04-26:
Selv tak for et virkelig stærkt parløb i ældreforhandlingerne.
Jeg synes, vi kom et sted hen, hvor vi jo rent faktisk kan mødes igen og diskutere, når Sundhedsstrukturkommissionen kommer, sådan at man ikke ender med at lave ældre- og sundhedspolitik helt for sig.
Jeg ville ønske, vi kunne gøre det samme i Sammen om handicap, og bare derfor vil jeg, hvis det er SF's opfattelse, at man er blevet smidt ud, sige fra Radikales side: Kom tilbage –
jeg vil vildt gerne have SF med omkring bordet.
Mette Thiesen (DF), 2024-04-26:
Bander er et uvæsen i en retsstat.
Så enkelt kan det siges.
For bandernes dna er dybest set at undgå loven og i stedet at leve efter egne regler og love.
Det er et uvæsen, som vi efter Dansk Folkepartis mening skal bekæmpe med alle tænkelige midler.
Det her er bandepakke nr. 4 i rækken.
Det er endnu et skridt i den rigtige retning, og der skal ikke herske nogen tvivl om, at i Dansk Folkeparti ville vi gerne være gået langt videre.
Men det er trods alt et skridt i den rigtige retning.
For danskerne er ikke tjent med, at en relativt lille gruppe uintegrerede mennesker render rundt og skaber skræk og rædsel, særlig når deres altid ulmende konflikter eskalerer med voldelige bandekrige, der tager boligkvarterer som gidsler.
Danskerne er heller ikke tjent med pludselig at blive involveret som bandernes ofre hverken gennem en vildfaren kugle, eller fordi man bliver et af deres ofre for deres kriminalitet i forhold til at skaffe penge.
Så vi hilser den velkommen som de andre 3 bandepakker, altså denne bandepakke nr. 4 i rækken.
Jeg kan lige så godt sige med det samme, at når der var en ordfører, der tidligere fra talerstolen her fik sagt, at man nærmest kom i mål med den her, mener jeg bestemt ikke det er tilfældet.
Vi regner sådan set med, at vi også kommer til at lave en bandepakke nr. 5.
Der møder Dansk Folkeparti selvfølgelig også meget gerne op til forhandlinger.
For som sagt skal vi som samfund gøre alt, hvad der står i vores magt, for at bremse banderne.
For danskerne fortjener at kunne leve i tryghed i deres eget land, fri for bandernes uvæsen.
Tak for ordet.