Jakob Sølvhøj (EL), 2022-06-07:
Tak til forespørgeren og til ministeren for redegørelsen.
Jeg tænkte, da jeg forberedte mig, at jeg gad vide, i hvilken retning den her diskussion kommer til at gå.
Jeg tænkte også, at det nok er en problemstilling, der har fyldt for lidt indimellem i vores diskussioner omkring skolen, og det er jo ikke mærkeligt, for der er rigtig meget, der har fyldt: skolereform, lærernes arbejdstidsregler, og hvad ved jeg.
Men jeg synes faktisk, at debatten er vigtig, og jeg tror, at ligesom vi på erhvervsskoleområdet diskuterer, at det er vigtigt, at der er moderne udstyr, for at erhvervsskolerne kan fremstå som moderne uddannelsesinstitutioner, så tror jeg faktisk også, at undervisningsmidler og -materialer faktisk har en stor betydning, hvis vi skal bidrage til at gøre folkeskolen til et mere attraktivt valg for forældrene.
Det kan være lidt svært at have et overblik over, hvordan det egentlig står til.
Jeg tror heller ikke, at spørgeren havde forventet, at ministeren lige kunne redegøre i detaljer for, hvad der var på depoterne; jeg havde i hvert fald ikke forventet det.
Og man skal jo passe på med at lave politik på baggrund af enkelthistorier, selv om der, hvis man banker lidt på Google, jo dukker alt muligt op om lærebøger, der hænger i laser osv.
Men det gør os jo ikke rigtig klogere, ud over at der er en enkelt lærer eller to eller ti, som har haft dårlige oplevelser.
Hvis man til gengæld kigger på læringsplatforme, slår det lidt mere ud.
Jeg kan i hvert fald huske, hvordan jeg slog det op, da vi havde en debat om digitalisering i folkeskolen – jeg tror i øvrigt, eller jeg ved , at det var på Dansk Folkepartis foranledning – og at vi dengang snakkede om, hvad udgifterne egentlig er til it på folkeskoleområdet.
Det ligger et par år tilbage, og derfor er tallene også en anelse forældede, men der var en opgørelse fra 2012 til 2017, der viste, at der var brugt 2,5 mia. kr på it i folkeskolen bare i den 5-årige periode.
Det er godt nok mange penge, og der kan sikkert lægges nogle milliarder oveni.
Der er i hvert fald noget i den debat, der er, der tyder på, at vi har et problem med, at der bruges svimlende mange penge på undervisningsmidler, som måske ikke altid anvendes lige godt.
Jeg kan i den forbindelse være bekymret for, hvem der egentlig styrer det her.
Jeg er ikke så bekymret for, at den lokale tømmerhandel styrer indkøbet, når man arbejder med træ i folkeskolen.
Det går nok også, og det er klogt at handle lokalt, for så skal man ikke transportere så langt og sådan noget.
Men noget af den kritik, der har været i forhold til it og digitale læringsmidler, har jo været, at det kan være meget styret af store techgiganter, sådan at det, der i virkeligheden kan blive styrende for udviklingen, er, hvem der driver forretning på det her område.
Derfor er de lærerønsker, der er, om at have indflydelse på undervisningsmaterialerne det afgørende, altså det at have en oplevelse af, at det er ens egen didaktiske overvejelser, der er styrende – altså ikke helt alene, for skolen skal jo købe ind fælles, men i hvert fald lærerkollegiets didaktiske overvejelser.
Det kan så blive overrulet af en indkøbspolitik.
Forespørgeren, fru Lotte Rod, nævnte det også selv, og man kan sige, at skaderne kan være begrænsede i forhold til indkøbspolitikken på nogle områder; på andre kan der virkelig blive investeret millioner, endda milliarder af kroner, uden at det er tilstrækkelig gennemtænkt, hvordan de anvendes.
Så det var sådan lidt det aspekt, jeg så valgte at dykke ned i, for jeg synes, der er rigtig mange relevante aspekter, men jeg tror altså, det er utrolig vigtigt, at vi får tænkt over – ud over alle de fysiske undervisningsmaterialer som træ og maling, og hvad der er nævnt – hvordan vi får en bedre styring med hensyn til anvendelsen af digitale læremidler og it i folkeskolen, en styring forstået på den måde, at den ikke skal foregå her fra Folketingets side, men at den skal lægges ud lokalt.
Hvordan sikrer vi egentlig, at man overhovedet kan håndtere de der gigantiske indkøb, som man jo skal have i skolen samlet set?
Hvordan kan man egentlig få skabt en større reel frihed til lærerkollegierne på den enkelte skole, sådan at deres valg ikke bare er dikteret af det udbud, der er, fra store virksomheder.
Så der er oplagt en opgave, vi også burde fordybe os i som et af de mange aspekter, der kan være i forbindelse med den forespørgsel, fru Lotte Rod har stillet.