runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Christian Langballe (DF), 2018-04-03:
Jamen altså ærlig talt
, det, jeg jo har imod Den Europæiske Menneskerettighedskonvention og Den Europæiske Menneskerettighedsdomstol, er, at det kortslutter folkestyret, fordi det fjerner den folkelige selvbestemmelsesret – den suges ud af parlamenterne for at blive hævet op i nogle overnationale fora, hvor der sidder eksperter, jurister og alt muligt.
Hvem ved, hvad der foregår i de der sammenhænge?
Det er der, hvor jeg mener grundproblemet er, nemlig at folkestyret gøres overflødigt, og i forbindelse med det, vi diskuterer her, synes jeg sådan set, det er en selvmodsigelse, at det fra egentlig at skulle understøtte folkestyre, demokrati og al mulig andet så kommer til at virke stik modsat.
Det er deri, problemet ligger, for politikerne kan så faktisk ikke foretage sig noget uden at komme i konflikt med Den Europæiske Menneskerettighedskonvention.
Christian Juhl (EL), 2018-04-03:
Jeg vil gerne snakke om den elefant i rummet.
Hvis vi skal kigge på det samarbejde, vi har med vores nærmeste naboer, som er Østersøen, og så skal bruge vores erfaringer, så sagde ordføreren fra De Radikale: gerne med en fast hånd.
Det forstår jeg sådan, at de i hvert fald skal vide, at der er grænser, og at vi har militær, og hvad ved jeg.
Hvornår har vi væltet en despot eller diktator ved at true militært, eller hvor mange?
Jeg synes, at det er et grundspørgsmål, når vi diskuterer det her om udenrigspolitik, og når vi diskuterer, hvordan vi skal udvikle samarbejdet omkring Østersøen f.eks. I øjeblikket bruger vi rigtig mange kræfter på at flyve sammen og have militærøvelser sammen og den slags ting.
Christian Juhl (EL), 2018-04-03:
Tusind tak.
Den her gang forebyggede jeg, så hvis svaret blev kort, kunne jeg nå det.
Jeg ved ikke, om international politik handler om at dæmonisere enkeltpersoner, som man så kan kalde sine kæmpefjender.
Jeg vil gerne spørge, om ordføreren mener, at Tyrkiet er et demokratisk land, som vi med stor fornøjelse handler med og samarbejder med og er i NATO sammen med, og om det er særlig demokratisk at smide parlamentarikere og journalister i spjældet, at lukke aviser og at forfølge mennesker, som bare ikke er enige med folk på parnasset.
Hvor meget forskel er der egentlig på Tyrkiet og Rusland, hvis man sådan skal tage det billede?
Kunne ordføreren ikke næsten sige det samme om Erdogan som om Putin?
Martin Lidegaard (RV), 2018-04-03:
Mange tak, formand.
Ja, som flere ordførere har været inde på, er Østersøsamarbejdet et samarbejde, der er udfordret af helt indlysende årsager.
Der er gået sikkerhedspolitik i den, der er dyb mistillid mellem flere af de stater, der ligger rundt om Østersøen, og selv om jeg er helt enig i de mange gode intentioner, som flere ordførere har været inde på, må jeg nok også sige, at det realistisk set er afsindig svære betingelser, der er for samarbejdet i Østersøregionen.
Lad os bare tage et nærliggende eksempel, som i den grad handler om Østersøen, nemlig den nye gasledning Nord Stream 2, som jo på alle mulige leder og kanter, både politisk, sikkerhedspolitisk, økonomisk, miljømæssigt, viser, hvor store modsætninger der er.
Men det er da klart, at principielt set vil man stadig væk kunne udnytte det forum, der nu er, til at gøre det, man kunne kalde den udstrakte hånds politik.
Vi hører til dem, der mener, at man er nødt til at have en fast hånd over for Putins regime, men vi er også dem, der samtidig siger, at det er vigtigt at have en udstrakt hånd til den russiske befolkning, og i det omfang hele Østersøsamarbejdet kan anvendes til kulturel udveksling, udveksling af studerende, gerne samarbejde på klima- og energiområdet inden for det bæredygtige område, så giver det jo rigtig god mening.
Jeg tror, at man fra dansk side med kirurgisk præcision skal udvælge det område eller de to, tre områder, hvor man kan gøre en forskel, og forsøge at overbevise både vores venner i Baltikum, de nordiske lande og resten af landene om, hvor der er et potentiale for alle parter.
Men jeg tror også, man bliver nødt til at forventningsafstemme over for den danske befolkning, at det næppe er her, vi kan løse de meget store udfordringer, som samarbejdet i vores region i øjeblikket desværre byder på.
Rasmus Nordqvist (ALT), 2018-04-03:
Hvis man skal være sådan helt benhård, er det mest spændende i redegørelsen jo, at man skal til at se på en ny vision for Østersøområdet, og det synes jeg jo er rigtig vigtigt, for selvfølgelig skal vi bruge det her samarbejdsorgan til noget.
Men jeg er fuldstændig enig med regeringen i, at vi skal finde nogle meget centrale områder at lave det her samarbejde på og også finde ind til kernen i, hvor de mulige samarbejdsområder er med den situation, der nu engang er med Rusland for tiden.
Derfor vil jeg foreslå regeringen at lægge hundrede procent vægt på i det arbejde, der kommer fra den her visionsgruppe, og i det bæredygtige samarbejde at afklare, hvordan vi skaber en bæredygtig region omkring Østersøen, hvordan vi får arbejdet med at få ryddet op i Østersøen, hvordan vi faktisk prøver at vise vejen for andre lande, der ligger i nærheden af hinanden, hvordan de kan samarbejde om at skabe en bæredygtig region.
Så min opfordring skal egentlig mest gå til det her arbejde, som der kommer, når der kommer nogle forslag fra den her visionsgruppe, og det er at tage fat på, hvordan vi får gjort Østersøregionen til en bæredygtig region, som også kan vise vejen for andre regioner af lignende slags rundtomkring i verden.
Christian Juhl (EL), 2018-04-03:
Min store drøm er, at vi får et samarbejde, som kan gøre Putin overflødig.
Der findes vel 40-50 stykker af Putins slags rundtom i verden, vil jeg tro, med forskellige nuancer.
Der er ingen af dem, jeg synes bør sidde, hvor de sidder, og de kan potentielt være farlige på mange måder.
Man kan begynde sådan at svinge sig op og sige, at de laver misinformation, men hvis jeg var russer, ville jeg tro, at jeg også vurderede, at Danmark laver misinformation om Rusland.
Det er jo det, der er kunsten ved at være politiker på det niveau, som vores udenrigsminister skal være det, altså at være dialektisk og kunne se, hvorfor modstanderen tænker, som han gør, og ikke kun sige: Nå, han ser nok farlig ud.
Det er overfladetænkning, og vi kommer aldrig ud af den der spiral opad med militæret, hvis ikke vi bruger dialektikken til at forstå andre mennesker, altså ikke til at synes om dem, men til at forstå dem og så komme videre på den måde mellemmenneskeligt.
Michael Aastrup Jensen (V), 2018-04-03:
Så bliver der sagt fra ordførerens side, at regeringen siger, at Putin er farlig, og at man har brug for en dæmon.
Jamen er Putin ikke farlig?
Mener Enhedslisten, at Putin ikke er farlig?
For så må jeg da indrømme, at alle fakta stopper her.
Men anerkender Enhedslisten ikke, at Putin er totalt farlig for alt, hvad der minder om stabilitet og fred i Europa i forhold til alle de ting, han gør, inklusive i hans eget land?
Eller synes Enhedslistens ordfører, at Putin da er fin nok, og at ham kan vi måske endda lave et eller andet konfliktløsningsspil sammen med, og så går alting meget bedre?
Jeg må indrømme, at jeg er forundret også her.
Christian Juhl (EL), 2018-04-03:
Tak for det.
Det var derfor, jeg prøvede at sige: Lad os prøve at tage nogle initiativer, som er konfliktforebyggende, konfliktløsende, som kan opbygge et samarbejde i stedet for.
Lad os nu bare sige, at det var russerne, der var de første, men jeg mener, det er et spørgsmål om hønen eller ægget.
For hvis vi går tilbage til den kolde krig, kan vi se, at vi havde den der evige diskussion om – årti efter årti – hvem der var den første, og hver gang var der nogle, der tog et skridt, og nogle, der tog et skridt, og så kan man jo sige, at de skiftedes til at tage det.
Det er derfor, jeg siger, at det ser ud til, at den danske regering har brug for en dæmon, de kan kigge på, og så sige, at han er farlig, for så kan man nemlig ruste op.
Sådan tror jeg også, det hænger sammen, for det har sin egen inerti, og derfor så jeg gerne nogle politikere, der havde modet til ikke at vende den anden kind til, men til at være offensive i nogle alternativer, der hedder konfliktløsning, en disciplin, som er glemt af de fleste politikere og de fleste akademikere i det her land, fordi man tror på, at der er én dimension: Hvis der er en konflikt, sender vi kavaleriet, det er nok det bedste og det sikreste.
Det er det sidste, som man skal bruge i en konflikt, altså volden.
Det første er dialogen, og indimellem det ligger der en masse muligheder, som vi aldrig bruger.
Det er derfor, jeg protesterer imod den udenrigspolitik, vi har.
Michael Aastrup Jensen (V), 2018-04-03:
Tak for det.
Jeg må indrømme, at jeg ikke helt forstår Enhedslisten.
For Enhedslisten siger, at regeringen prøver at dæmonisere Rusland.
Men vil Enhedslisten ikke forholde sig til, at Rusland er den aggressive part, også mod Danmark; at Rusland laver hackerangrebene, som jeg nævnte tidligere; at Rusland laver simulerede bombeangreb mod Danmark; at Rusland laver en militær opbygning i Kaliningrad med missiler, der kan ramme Danmark, forventeligt også med atommissiler, der kan ramme Danmark, med en total militær opbygning, også i hele den vestlige del omkring St. Petersborg osv., også potentielt i forhold til at lave angreb i Østersøen?
Det var jo ikke noget, NATO startede med, det var noget, Rusland startede med.
Så alt det, NATO siden hen er kommet og har gjort, inklusive Danmark, er jo et modsvar til den aggressivitet, vi har set fra russisk side.
Man kan jo vende den om og sige: Hvis Enhedslisten ikke forholder sig til det – det er jo fair nok, at man ikke vil, det er jo så åbenbart fakta, man ikke vil forholde sig til, men hvis man så endelig gør det, og lad os da håbe, at man gør det – hvad skal modsvaret fra dansk side så være?
Er det bare at vende kinden til?
Michael Aastrup Jensen (V), 2018-04-03:
Det var derfor, at jeg faktisk med vilje brugte udtrykket potentiel militær trussel.
Det er jo ikke, fordi jeg mener, at vi kommer til at se amerikanske, undskyld russiske kampvogne – heller ikke amerikanske for den sags skyld – i Køge Bugt.
Det er der ingen der tror på, heller ikke undertegnede, men der er en potentiel trussel i forhold til bl.a. Baltikum, som er medlem af NATO, og som har et meget, meget stort russisk mindretal.
Vi har før set, at Putin har brugt undskyldninger omkring russiske mindretal, når han er gået ind bl.a. i Moldova og i Georgien.
Så derfor brugte jeg med vilje ordet potentiel.
Søren Søndergaard (EL), 2018-04-03:
Det sidste er jeg sådan set enig i, men jeg synes, at formuleringen en potentiel militær trussel ikke er særlig præcis.
Der er jo rigtig mange lande, der udgør en potentiel militær trussel.
Er der i Venstre en eller anden idé om, at Rusland står over for et militært angreb?
For så forstår jeg måske godt den prioritering, Venstre har.
Jeg er jo fuldstændig enig i det første, Venstres ordfører sagde om alt det der med fake news osv., og det er også derfor, at jeg er så glad for, at regeringen satser så hårdt på public service og på at sikre, at den danske befolkning kan få adgang til de rigtige informationer og ikke bliver lette ofre for den slags ting.
Så det er jeg helt enig i.
Men udgør Rusland en militær trussel mod Danmark?
Michael Aastrup Jensen (V), 2018-04-03:
Tak for det.
Jeg synes, at Rusland er en potentiel trussel i forhold til flere parametre.
Nu nævnte jeg jo selv sådan i spøg Russia Today og Sputnik News.
De har også danskere ansat, som har til opgave at lave desinformation, misinformation – kald det, hvad man vil – omkring danske forhold, som har kun et eneste formål.
Det er at destabilisere Vesten, deriblandt Danmark.
I forhold til det rent sikkerhedsmæssige mener jeg, at Rusland er en kæmpe trussel.
Vi har berørt hackerangrebet flere gange.
Vi ved, at det var Rusland, som lavede hackerangrebet mod Forsvarsministeriet.
Vi ved, at det var dem, der lavede hackerangrebet mod Mærsk osv. osv. I forhold til den kraftige militære opbygning, der er, ikke mindst i Kaliningradenklaven, er det også helt klart en voldsomt stor potentiel militær trussel mod Danmark.
Det ligger meget tæt på Danmark.
Det er jo også derfor, at vi desværre, kan man sige, ser den militærøvelse, som Rusland jo nu også laver mellem dansk og svensk territorium, som jeg også synes er meget, meget foruroligende.
Forhandling om Østersørådet
Søren Søndergaard (EL), 2018-04-03:
Det var bare, fordi hr. Michael Aastrup Jensen brugte formuleringen, at Rusland udgjorde en trussel mod Danmark, og det er jo en meget bred karakteristik.
Så jeg vil give Venstres ordfører en mulighed for at kvalificere den lidt.
Er det en ideologisk trussel?
Er det en demokratisk trussel?
Er det en militær trussel?
Er det en handelsmæssig trussel?
Hvad er det for en trussel, som Rusland udgør?
Michael Aastrup Jensen (V), 2018-04-03:
Nu har jeg jo tidligere også oplevet, at Enhedslisten har en lidt anden historieforståelse, må jeg indrømme, end jeg har historieforståelse, for også her er jeg dybt uenig med Enhedslisten i, at vi på den måde skulle have sagt nej til Rusland.
Tværtimod har man faktisk fra NATO's side sagt, at Rusland da gerne måtte komme med NATO.
Det var også derfor, man lavede alle de forskellige ting med NATO-rådet og partnerskab, og jeg ved ikke hvad.
Og den dag i dag er der jo stadig væk også russere i NATO's hovedkvarter i Bruxelles, som et, skal vi sige, levn fra dengang, man talte sammen i 1990'erne om de her ideer.
Så fra Vestens side har vi gjort alt, hvad vi kunne, for at omfavne Rusland.
Det, der jo skete, var, at Putin lige pludselig begyndte at genoplive nogle af de der supermagtstanker, som han måske altid har haft – det ved vi jo ikke.
Men han begyndte at genoplive dem.
Der så er vi et totalt anderledes Rusland end tidligere.
Christian Juhl (EL), 2018-04-03:
Hvis man øver sig, bliver man dygtig.
Jeg vil gerne høre: Har Vesten styrket eller svækket Putin med den politik, man har ført over for Putin – også i Østersøsamarbejdet og i alle mulige andre sammenhænge?
Har vi styrket eller svækket ham?
Jeg husker nemlig, at det ikke er mere end 10 år siden, han stod med hatten i hånden og gerne ville ind i EU, stod med hatten i hånden og gerne ville tættere på NATO, og hans borgere demonstrerede i gaderne og ville vælte ham.
Da vi så sagde: Skrid med dig! fik han opbakning, fordi han fik en ydre fjende, og siden da har han haft en ubehagelig stor opbakning i store dele af sin befolkning, sandsynligvis også et flertal, hvis der var frie valg.
Har vi svækket eller styrket Putin med vores udenrigspolitik?
Michael Aastrup Jensen (V), 2018-04-03:
Allerførst kan jeg komme med et lille reklameindslag: Jeg vil berøre Tyrkiet i min næste tale, når vi skal diskutere Europarådet, så der vil man kunne høre, hvad Venstre mener om Tyrkiet.
Men jeg vil bare sige, at jeg faktisk ikke er enig i, at man bare kan sige, at Tyrkiet er det samme som Rusland.
Det mener jeg faktisk ikke.
For det første er Rusland en konkret trussel mod Danmark også.
Den måde, Rusland agerer over for Danmark på, er uden noget som helst sidestykke.
Derfor mener jeg også for det andet, at det er en meget alvorlig situation, som vi fra dansk side er nødsaget til at tage alvorligt.
Men igen, jeg kommer tilbage til Tyrkiet i min næste tale.
Martin Lidegaard (RV), 2018-04-03:
Mange tak, formand.
Jeg vil i mit indlæg også dække den del, som handler om det nordiske forsvarssamarbejde, da jeg desværre er forhindret i at være til stede under den sidste del af forhandlingen i dag.
Vi er jo fra Radikales side store tilhængere af det nordiske samarbejde.
Vi synes, ligesom hr. Henrik Dam Kristensen var inde på, at der er kommet meget god dynamik i samarbejdet, men ser også muligheder for at styrke det endnu mere, ikke mindst på klima- og energidelen, som flere andre ordførere har været inde på, hvor vi har nogle helt unikke kompetencer og i øvrigt en integration af vores elsystemer, som hele resten af verden godt kunne lære af.
Det bringer mig egentlig til min – vil jeg sige –
hovedvision for det nordiske samarbejde eller rettere sagt det område, hvor jeg synes vi kunne gøre meget mere sammen, og som netop både smelter det nordiske samarbejde generelt og det nordiske sikkerheds- og forsvarssamarbejde sammen.
Den nordiske samfundsmodel er efterhånden kendt i hele verden, den verden, der jo vokser med eksplosiv fart i øjeblikket, og hvor rigtig mange vækstøkonomier kigger efter rollemodeller inden for en lang række områder, om det så er energi, sundhedsvæsen, skattesystemer, eller hvad vi nu kan nævne som unikke konstruktioner i de nordiske velfærdsmodeller.
Jeg er overbevist om, at der ville være et enormt potentiale udenrigspolitisk, ved at de nordiske lande i højere grad gik sammen om at promovere den nordiske samfundsmodel – om jeg så må sige – inden for udvalgte områder, hvor efterspørgslen er virkelig stor.
På forsvarsdelen tænker jeg ikke mindst på de humanitære og stabiliserende indsatser, som alle nordiske lande er enige i vi er for dårlige til – det er resten af NATO i øvrigt også.
Altså de forebyggende indsatser, der kommer før en militær intervention og efter en militær intervention, og som er forudsætningen for, at vi nogle gange kan undgå slet ikke at skulle af sted med vores militær, og at vi andre gange kan sikre, at vi ikke skal af sted igen.
Der har de nordiske lande nogle unikke kompetencer inden for de områder, og de kunne efter min mening have et stærkere samarbejde og dermed sammen gøre sig mere gældende, både i NATO-samarbejdet, men også i det europæiske samarbejde, selv om ikke alle nordiske stater er med i både NATO og EU – og selvfølgelig på hele det arktiske område, som er så unikt for vores region i verden.
Så jeg så gerne Norden blive større i verden og Norden blive større i vores sikkerhedspolitik inden for det, man næsten kunne kalde den lidt blødere del af sikkerhedspolitikken.
Der er masser af muligheder for at påvirke verdens gang i øjeblikket.
Vi er trods alt små økonomier og lande, men tilsammen er vi store.
Rasmus Nordqvist (ALT), 2018-04-03:
Det første, som regeringen lægger vægt på i sin redegørelse om det nordiske samarbejde, er, at det skal gøre Danmark stærkere.
Jeg synes faktisk, at det ville være mere ambitiøst, om formålet var at gøre verden bedre, Norden bedre – og dermed også Danmark bedre.
Når Danmark samarbejder internationalt, er det helt grundlæggende for os i Alternativet, at det skal skabe en bedre verden for alle.
De steder, hvor der særlig er potentiale for at gøre verden bedre, når vi snakker nordisk samarbejde, men som der desværre ikke er så meget fokus på i den her redegørelse, er to områder som eksempelvis klima og kultur.
Ved at stå sammen om de her to områder tror vi på, at Norden kan være med til at skabe en bedre verden.
Et godt eksempel på det er »Generation 2030«, som er Nordisk Råds program for samarbejde omkring de fælles udfordringer vedrørende opnåelsen af 2030-agendaen.
Formålet med strategien er jo at realisere verdensmålene i Norden gennem analyser, vidensdeling, metodeudvikling og engagering af civilsamfundsorganisationer, privatsektor, forskernetværk og ungdomsorganisationer.
Det rigtig positive er, at vi snart ser et fokus på forbrug og produktion, som jo nok er det område, hvor vi i Norden har allerallersværest ved at leve op til FN's 2030-agenda.
Så det ser jeg meget frem til at følge, og det er et arbejde, jeg synes en regering virkelig skal tage alvorligt, for uden at vi ser på vores forbrug og produktion, så når Norden ikke at leve op til de 17 verdensmål.
Et andet område, som jeg synes man virkelig skulle lægge vægt på, er som sagt kulturområdet.
Jeg synes virkelig, at det er vigtigt, at vi ser på, hvordan vi kan blive langt mere ambitiøse, når det kommer til vores kulturelle udveksling og vores kulturelle samarbejde.
Det er både i forhold til kunsten, litteraturen, billedkunsten, filmen, medierne osv., men det er selvfølgelig også i forhold til kulturen dér, hvor vi mødes, og dér, hvor vi udvikler os som samfund og som mennesker.
Det er også noget, som jeg virkelig synes man skulle have et stort fokus på fra den danske regerings side.
En sidste ting, som jeg gerne vil lægge vægt på, er jo hele samarbejdet omkring demokrati.
Vi har med forbillede fra særlig Sverige udviklet nogle folkemøder i hele Norden, og jeg ved, at der er et rigtig stort og stærkt samarbejde i gang nu mellem folkemøderne både fra de nordiske landes og de baltiske landes side, og det er et arbejde, som jeg synes vi virkelig skal få styrket, for jeg tror på, at ved at styrke de her samarbejder mellem folkemøderne, mellem vores demokratifestivaler, kan vi også eksportere den idé omkring, hvordan vi mødes og snakker på tværs af uenigheder og forhåbentlig også på tværs af landegrænser.
Så en opfordring til måske at se mere på klima, mere på kultur og mere på demokrati i arbejdet i det kommende år i Nordisk Ministerråd.
Og jeg ser ikke mindst også frem til redegørelsen til næste år, hvor jeg håber at der vil være mere fokus på de her områder.
Villum Christensen (LA), 2018-04-03:
Tak for det.
Tak til ministeren for en fin redegørelse.
Som hr. Bertel Haarder udtrykte det: Den siger alt det rigtige, men den skal bare følges op.
Ja, det kan næsten ikke siges kortere.
At vi i Danmark har et tæt bånd til de øvrige nordiske lande, går rigtig mange år tilbage.
Vi i Norden deler på mange måder en fælles kultur og historie, det ved vi alle.
At understøtte og styrke denne stærke nordiske identitet betyder derfor selvfølgelig noget for den sammenhængskraft, som vi som folk føler med hinanden i Norden.
Men en fælles nordisk identitet og et tæt samarbejde giver også Norden en væsentlig større indflydelse internationalt, end landene ellers ville have haft hver for sig.
Præsident Obama udtrykte som bekendt i 2016, at de nordiske lande konsekvent punch above their weight.
Denne evne har vi bl.a. takket være det fælles samarbejde i Nordisk Ministerråd, hvor de nordiske lande samarbejder på en lang række områder.
Det finder vi i Liberal Alliance glædeligt.
Også i en tid, hvor den værdipolitiske dagsorden fylder mere og mere, tror vi, regeringen har set rigtigt, når den nu også forsøger at udnytte den positive branding af Norden i forhold til eksport ved at involvere ambassaderne og deres handelsafdelinger rundtomkring på kloden.
Vi lever jo som bekendt i en tid, hvor man ikke bare efterspørger de materielle – dvs. gode, funktionelle og prisbillige – produkter, men så sandelig også den fortælling, der knytter sig til produkterne.
Og her er den nordiske fortælling om frihed, ligestilling, demokrati og velfærd helt sikkert et gode, som utvivlsomt kan give merværdi for vores virksomheder og derfor også for vores borgere.
Vi er positive over for, at regeringen har besluttet, at man i 2018 vil have særlig fokus på arbejdet med mobilitet, så ministerrådet fremover arbejder målrettet med at knytte Norden endnu tættere sammen.
Vi har set det på energiområdet, eller rettere sagt på elforsyningsområdet, hvor integrationen jo nærmest er et hundrede procent, hvorved produktion og afsætning kan optimeres.
På samme måde kan den øvrige infrastruktur være med til at skabe integration og øget styrke.
Lad mig slutte med at sige, at vi i Liberal Alliance meget gerne ser, at det nordiske tog ad frivillighedens vej kører lidt stærkere og uden det store bureaukrati.
Det er jeg også sikker på at borgerne ønsker.
Anders Samuelsen (LA), 2018-04-03:
Men igen: Jeg tror ikke, at der er nogen som helst, der kan være i tvivl om, at regeringen står fuldstændig og aldeles fast på, at en af kerneværdierne i et demokrati er beskyttelsen af ytringsfriheden.
Det forekommer mig at være underligt at forestille sig andet, og det vil være sådan, det er i det danske Folketing, uanset hvilken regering der sidder – går jeg ud fra.
Rasmus Nordqvist (ALT), 2018-04-03:
Jeg er meget enig i det med at se tingene i øjnene, men det, som jeg hører er bekymringen fra Enhedslistens side, og som også er Alternativets bekymring, er, at man piller nu.
Så er der andre, der siger, at vi bliver nødt til at se i øjnene, at vores befolkning ikke vil stå op for ytringsfriheden.
Giver man så køb på den lige pludselig?
Det, som jeg i hvert fald godt kunne tænke mig vores udenrigsminister sagde klart og tydeligt,
var: Hvis der begynder at blive pillet ved ytringsfriheden, står vi fast, selv om vi så ikke får det igennem, vi gerne ville – for den vil vi ikke pille ved.