runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Morten Østergaard (RV), 2019-01-15:
Jeg anerkender i den grad bekymringen.
Jeg anerkender også bekymringen hos dem, der bor i de udsatte boligområder, for, hvad det er for nogle vilkår, deres børn får, hvis ikke vi får bugt med banderne, hvis ikke vi får stoppet fødekæden.
Jeg synes, det er en skæv prioritering, når man synes, det er vigtigere at have politifolk, der altså bruger i titusindvis af timer ved den dansk-tyske grænse i stedet for at lave opsøgende og forebyggende arbejde, så de unge mennesker ikke kommer galt af sted.
Det er jo en prioritering, og selv om man er justitsminister, kan man kun sende betjentene et sted hen ad gangen.
Det næste er så, at jeg ønsker reelle løsninger, der kan give folk en reel tryghed, men de løsninger, der præsenteres, skaber jo ikke tryghed; når vi får flere fattige i Danmark med integrationsydelse, skaber det jo ikke mere tryghed; det skaber jo ikke mere tryghed i Kalvehave, at man nu flytter problemet fra et sted til et andet sted i landet.
Det er jo derfor, vi har brug for nogle reelle løsninger.
Søren Pape Poulsen (KF), 2019-01-15:
Men det skaber mere tryghed, at vi er klare omkring vores værdier: Hvis man vil være i Danmark, under hvilke betingelser er man her så?
Så er det også sådan, at det helt store flertal, som jo godt kan finde ud af at opføre sig ordentligt, heller ikke bliver skåret over én kam med dem, der ikke kan finde ud af det.
Men når nu vi har udfordringer i f.eks. visse udsatte boligområder, nytter det jo ikke noget, at vi så også kommer med et bud på vores tiltag i en ghettopakke eller fremlægger en plan for bekæmpelse af ungdomskriminalitet, hvor vi faktisk sætter meget ind på forebyggelse, når så Radikale Venstre afviser det, fordi det er en for hård tilgang til det.
Vi kan ikke kun tale os ud af de her problemer, vi er også nødt til at handle os ud af de her problemer.
Morten Østergaard (RV), 2019-01-15:
Jamen nu spurgte justitsministeren, om jeg lyttede til folks bekymringer, og der kunne jeg have lyst til at spille tilbage og sige, at måske skulle regeringen lytte lidt til de folk, der ved, hvad de har med at gøre.
Kunne vi ikke i stedet for prøve at løse det reelt?
Politiet anbefaler ikke grænsekontrol til at løse de grænseoverskridende kriminalitetsproblemer.
Altså, hvorfor kan vi ikke lytte lidt til fagfolkene?
For så er chancen for at finde reelle løsninger jo langt, langt større.
Det er jo sådan set det, jeg appellerer til.
Det, folk oplever, er jo, at hr. Søren Pape Poulsens værdi indrettes efter, hvad Dansk Folkeparti kræver, for at man kan fortsætte i regering.
Uffe Elbæk (ALT), 2019-01-15:
Grunden til, at jeg også har et spørgsmål, var faktisk Konservatives leders spørgsmål til hr. Morten Østergaard.
For vi ser jo igen og igen, også her i Folketinget, at vi har gode fagfolk, som kommer med fakta, som kommer med professionelle erfaringer, som siger, at det er den her vej, vi skal gå, og så ser vi igen og igen politiske kollegaer fra andre partier, som siger: Det kan godt være, at fagfolk siger det, men jeg mener noget andet.
Spørgsmålet er, hvad det er for et skred, der er sket i forhold til ikke at tage vores dygtige folk, vores fagfolk, alvorligt.
Om det så er sociologer, det er kriminologer eller det også er tilfældet, at det er Ombudsmanden, der kommer med klare anbefalinger, så er der inden for de sidste 3, 4, 5 år sket et skred, hvor vi siger: Det kan godt være, at de siger det, men jeg mener noget andet.
Hvorfor?
Morten Østergaard (RV), 2019-01-15:
Det er, fordi det i disse hellige haller bare er blevet sådan, at virkeligheden har meget vanskeligt ved at trænge ind.
Nu har vi diskuteret sundhedspolitik rigtig meget i dag, og det er jo helt tydeligt, at hr. Kristian Thulesen Dahl vil have nedlagt regionerne.
Det har han i øvrigt ønsket sig i mange år, og så bliver det pakket ind i mange fine ord.
Men der er jo ingen af dem, der beskæftiger sig med f.eks. medicinske patienter, der ryger ind og ud af hospitalerne, eller de psykiatriske patienter med de mest komplicerede forhold, der peger på det her og siger: Det er, fordi vi har noget, der hedder regioner.
Derfor synes jeg virkelig, at noget af det, vi trænger til et opgør med, er den der idé om, at de bedste løsninger kommer, hvis man herindefra låser sig inde i et totalfredet rum ovre ved siden af finansministerens kontor, Struenseeværelset, altså at de bedste ideer opstår derinde, i stedet for at hente dem derude i virkeligheden, hvor skoen trykker.
Tusind tak for spørgsmålet.
Jeg tror ikke, at SF eller Socialdemokratiet går til valg på at genindføre efterlønnen, og derfor er det jo et helt relevant spørgsmål
Vores forslag er det, som vi har ladet os inspirere af af fagbevægelsen, nemlig at udvide adgangen til seniorførtidspension, så man faktisk – også tidligere end man i dag kan gå på efterløn – kan træde ud af arbejdsmarkedet.
Hvis man ikke er i stand til at varetage det arbejde, man har haft, så skal man uden yderligere arbejdsprøvning 5 år før folkepensionsalderen kunne komme på seniorførtidspension, og det er, uanset hvad der har nedslidt én og hvor længe man har haft det job.
Pia Olsen Dyhr (SF), 2019-01-15:
Tak for en god tale.
Jeg synes faktisk, at der var mange ting, som SF og Det Radikale Venstre kan samarbejde om, som også hr. Morten Østergaard lagde op til i sin tale – både på klima, uddannelse og meget andet.
Der er et område, som bekymrer mig rigtig meget, og som jeg tror rigtig mange danskere også er ret optaget af, og hvor jeg egentlig gerne vil have, at hr. Morten Østergaard sådan lidt præciserer sin holdning: De næste par år vil vi se mange, der er nedslidte, men ikke kan gå på pension.
De har ikke muligheden for at gå på efterløn, fordi Det Radikale Venstre sammen med den borgerlige blok i 2010-11 valgte at lave en efterlønsreform, der har gjort det sværere for folk at komme på efterløn.
Nu står vi så i den situation, at de nedslidte jo ikke forsvinder, men havner i kontanthjælpssystemet og ender med at være syge.
Hvad er løsningen fra Det Radikale Venstres side i forhold til at tage hånd om de nedslidte?
Uffe Elbæk (ALT), 2019-01-15:
Det er jo retoriske spørgsmål, og jeg får lyst til at sige ja, ja og ja igen.
På en lang række områder er jeg mere enig i de holdninger, som Socialdemokratiet kommer frem med.
Men det er jo også sådan – og det er der, hvor den politiske kæde hopper af for os – at vi kan se, at Socialdemokratiet gør op med det, man kunne kalde den neoliberale økonomi, eller i hvert fald er interesseret i at finde ud af, hvordan vi gør op med uligheden.
Der kommer gode udmeldinger, også i Radiussagen, som vi har set her hen over weekenden.
Men problemet er, at man løser et problem, og så skaber man et nyt.
For det, som fru Mette Frederiksen jo ikke lige taler om i det her, er alt det, vi er uenige om.
Altså, vi er dybt uenige om den flygtninge- og integrationspolitik, som Socialdemokratiet fører.
Så jeg har respekt for, at man løser et problem, men hvor er det ærgerligt, at man så skaber et nyt.
Mette Frederiksen (S), 2019-01-15:
Jamen uenigheden på udlændingeområdet er jo fuldstændig velkendt.
Det er rigtigt.
For lige så vigtigt jeg synes det er at føre en udlændingepolitik, der i mine øjne er den rigtige, lige så vigtig er den grønne omstilling jo.
Lige så vigtigt er det, at vi har et velfærdssamfund, hvor vi tager os ordentligt af hinanden.
Lige så vigtigt er det, at vi bekæmper den stigende ulighed.
Lige så vigtigt er det, at vi forholder os til, hvad for et demokrati vi gerne vil være.
Derfor tænker jeg jo – med de mange jaer, der faktisk blev sagt fra talerstolen – at det, der står tilbage, er en uenighed på udlændingeområdet, men samtidig et tilsagn om, at et nyt politisk flertal og en socialdemokratisk statsminister med Alternativets øjne vil betyde forbedringer for velfærden, forbedringer for ligheden, forbedringer for tilliden, forbedringer for demokratiet og forbedringer for klima og miljø.
Og det er da sådan set rigtig godt og positivt.
Tak for det.
Uffe Elbæk (ALT), 2019-01-15:
Så ville det være rart at slutte den dér, ikke?
Men det gør jeg så ikke, for ja, det ville være godt med lighed, det ville være godt med velfærd, men vi har nogle borgere, som er dybt marginaliseret i det her samfund.
Og vi ved jo godt, hvem der er allermest marginaliseret.
Vi havde diskussionen om børn på Udrejsecenter Sjælsmark.
Hvorfor går statsministerkandidaten for Socialdemokratiet ikke ud og siger: Det, vi ser, er fuldstændig uacceptabelt?
Et er ord, noget andet er handling.
Så alle gode ting, hvor vi kan blive enige, vil jeg sige ja til.
Og det er også derfor, jeg siger ja, ja.
Men problemet er bare, at der som sagt er nogle områder, hvor vi ambitionsmæssigt ligger et forskelligt sted, og hvor vi er politisk uenige.
Morten Østergaard (RV), 2019-01-15:
Det er vel ikke for sent at ønske godt nytår, selv om vi er kommet lidt ind i januar måned.
Og så er det jo oplagt lige at skele tilbage til 2018, sådan som flere også har gjort.
Jeg må sige, at min oplevelse er, at det er sandet til i symbollovgivning.
Vi fik håndtryksloven og burkaforbuddet.
Vi fik endnu en gang diskussioner om frikadelletvang i daginstitutionerne, og så fik vi som rosinen i pølseenden det her trekvartmilliardstore projekt på øen Lindholm.
Derfor kan man jo ikke lade være med at spørge sig selv: Hvad bliver det næste?
Hvis de samme partier er i regering og under indflydelse af Dansk Folkeparti, hvad bliver så det næste, man finder på, i perlerækken af symbolpolitiske ikkeløsninger, hvis der igen skulle laves finanslov?
Men det er et nyt år, og så skal man være lidt optimistisk.
Det er også et valgår, og derfor kunne man jo lige så godt spørge sig selv: Hvad kan vi egentlig bedrive i 2019, hvis vi nu satte os for at finde rigtige løsninger på virkelige problemer, i stedet for at Christiansborg lader sig drive rundt i manegen til symbolpolitik?
Vi kan også skabe en velfærd, hvor der faktisk er hænder nok til en god behandling på hospitalet og en tryg alderdom, når vi bliver gamle – eller bruge hundredvis af millioner på de her projekter som senest Lindholm.
Skal vi løse de store fælles problemer som klimaforandringer, flygtningestrømme, store banker, som svindler, it-giganter, der ikke betaler deres skat?
Skal vi løse det sammen i Europa, eller skal vi fortsat lade grænsebommene dominere og vende ryggen til det fælles samarbejde der, hvor vi reelt har muligheder for at påvirke verdens gang, og der, hvor problemerne er allerstørst?
Jeg vil insistere på, at vi vælger det optimistiske i stedet for det mere pessimistiske – at vi vælger at sige, hvad nu, hvis vi satte os det for, frem for at sige, hvad bliver det næste.
Vi kunne jo godt beslutte os for, at 2019 er det år, hvor vi siger: Nu vil vi have det bedste ud af de gode tider til gavn for dem, der har det sværere end os selv, og for dem, der kommer efter os selv.
Det kunne være en arbejdsretning for det år, vi er i gang med.
Vi kunne sløjfe grænsekontrollen og øen Lindholm og bruge pengene på at skaffe politi nok til det nære arbejde, der kunne begrænse fødekæden til banderne.
Vi kunne lægge skatterne om, så vi får en 100 pct. grøn bilpark.
Vi kunne omlægge en tredjedel af alle marker, så vores landbrug kunne gøre energisektorens grønne succes efter.
Der er så mange ting, vi kunne udrette, fordi vi faktisk lever i gode tider, hvis vi vil tage et opgør med, at vi hele tiden trækkes ned til laveste fællesnævner og til symbolpolitik.
Det kræver nok et folketingsvalg, og det kræver, at vi får et Folketing, som er villig til at samarbejde om de rigtige løsninger på de virkelige problemer.
Mette Frederiksen (S), 2019-01-15:
For noget tid siden brød forhandlingerne om elbiler sammen, fordi en enig opposition var af den opfattelse, at regeringens planer på det her område var alt, alt for uambitiøse.
Tror hr. Uffe Elbæk, at et nyt politisk flertal kan bibringe den indsats, der skal til på det grønne område, f.eks. hvad angår elbiler?
Tror hr. Uffe Elbæk, at vores forslag til en selvstyrereform med meget mere tillid til de offentligt ansatte vil kunne skabe en mere dynamisk offentlig sektor, hvor det igen bliver sjovt og godt at være sygeplejerske?
Tror hr. Uffe Elbæk, at det vil være godt at nedbringe uligheden i det her samfund, f.eks. i forlængelse af det ulighedsudspil, Socialdemokratiet har lagt frem?
Tror hr. Uffe Elbæk, at det betyder noget for vores demokrati, at vi ikke sælger Radius som foreslået af hr. Lars Løkke Rasmussen?
Og tror hr. Uffe Elbæk, at det betyder noget, om man har en regering i Danmark, der prioriterer velfærd i stedet for skattelettelser?
Morten Østergaard (RV), 2019-01-15:
Altså, det tidspunkt i moderne danmarkshistorie, hvor der kom allerflest,
var efter folketingsvalget i 2015, hvor hr. Lars Løkke Rasmussen var gået til valg på at ville have et totalt asylstop; så væltede det ind.
Og man kan give Radikale Venstre ansvar for meget, men jo ikke for den største humanitære katastrofe siden anden verdenskrig, nemlig borgerkrigen i Syrien.
Statsministeren siger også glad og gerne, at der ikke er kommet så få asylansøgere siden 2007.
Så derfor er det jo noget vrøvl.
Det, det handler om, er, at når der er mange flygtninge i verden, kommer der flere til Europa.
Og hvis vi samarbejder om, at mennesker ikke behøver at flygte for at leve, så kommer der også færre flygtninge.
Men det kan vi kun, når vi rækker ud efter andre lande.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2019-01-15:
Det er jo sådan et forholdsvis opløftende svar i den forstand, at det, der har været EU's position over for briterne indtil dette tidspunkt, har været, at en genforhandling af aftalen er udelukket.
Og så har man forsøgt sig med de her kosmetiske ting omkring aftalen og forsøgt at betrygge briterne med, at den her bagstopper ikke nødvendigvis kommer i anvendelse.
Men det, statsministeren siger her, er noget lidt andet.
Det er i virkeligheden, at hvis briterne kommer og siger, at der er brug for, at man egentlig kigger på aftalen igen, så bør man være parat til at gøre det, og det synes jeg jo også bør være den danske position.
Det er ikke sikkert, at sådan en genforhandling leder frem til en ny aftale.
Det er ikke sikkert, man kan blive enige.
Men det der med, som EU har gjort indtil nu, på forhånd at afvise, at man kan gå ind i forhandlingsrummet igen og kigge på det med henblik på at finde hinanden, synes jeg jo har været det angribelige.
Der synes jeg det ville være godt, hvis man kunne blive enig om, at selvfølgelig sætter man sig ned og prøver at kigge på tingene igen med henblik på at finde en forhandlet løsning.
Morten Østergaard (RV), 2019-01-15:
Men det er måske den største stråmand i dansk politik.
Jeg har ikke noget ønske om, at der er mange flygtninge i verden.
Jeg har et ønske om, at vi erstatter symbolpolitikken med nogle reelle løsninger – både når det handler om integrationen i Danmark, som heldigvis på lange stræk går bedre, og om den grænseoverskridende kriminalitet, altså at vi ikke binder politiets ressourcer til noget, som ikke virker, men i stedet for melder os fuldgyldigt ind i det europæiske samarbejde om det.
Jeg har et ønske om, at vi engagerer os sammen med andre lande, for at det ikke bliver et ræs mod bunden, i forhold til hvordan man behandler asylansøgere, men at vi faktisk får en reel løsning som EU's aftale med Tyrkiet, som kræver en vis solidaritet – en solidaritet, som Dansk Folkeparti ikke har med andre lande.
Derfor er det jo reelt en uenighed, men det er en prioriteringsmæssig uenighed.
Mon ikke de ældre også kunne have haft god brug for dem?
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2019-01-15:
Det er sjovt, at alt, hvad Radikale er modstandere af, er symbolpolitik – men er det nu også det?
Kan hr. Morten Østergaard ikke bekræfte – vi kan for den sags skyld gå helt tilbage til starten af 1990'erne
, vil jeg tro – at hver gang Det Radikale Venstre har haft afgørende indflydelse på dansk politik, er antallet af asylanter til Danmark steget og steget, altså at antallet af folk, der søger asyl i Danmark, og folk, der kommer her som familiesammenførte, er steget og steget, mens det, hver gang DF har haft afgørende indflydelse i dansk politik, er faldet år for år?
Kan hr. Morten Østergaard ikke bekræfte, at det er det helhedsbillede, man får, når man kigger på 1990'erne, på 00'erne, på 2011-2015, hvor Radikale igen havde afgørende indflydelse, og så nu igen på 2015-2019?
Jamen jeg vil bare sige, at det jo ikke er faktuelt korrekt, hr. Morten Østergaard.
Det er jo sådan, at i de perioder, hvor DF har afgørende indflydelse, falder antallet af asylansøgere og familiesammenførte til Danmark, i forhold til de perioder hvor Det Radikale Venstre har afgørende indflydelse på dansk politik.
Det er derfor, jeg siger, at vi kan være politisk uenige og stå for to vidt forskellige politiske retninger – Det Radikale Venstre ønsker at lempe udlændingepolitikken, mens vi ønsker at stramme udlændingepolitikken; Det Radikale Venstre affinder sig med, at der kommer flere til Danmark og søger asyl og familiesammenføring, mens vi gerne vil have tallet bragt ned – men det er jo ikke symbolpolitik.
Det er jo helt reel, hardcore politisk business, at vi mener noget forskelligt og sætter det igennem.
Så derfor er der jo en afgørende forskel på, om Det Radikale Venstre har afgørende indflydelse på et flertal herinde, eller om Dansk Folkeparti har det.
Og i stedet for at negligere det og gøre det til noget symbolpolitisk siger jeg bare: Nej, det er ikke symbolpolitik, det er noget, der har en reel virkning, med hensyn til hvordan Danmark står om 20, 50, 100 år; med hensyn til hvad det er for et samfund, vores børn og børnebørn vokser op i.
Det burde man også acceptere fra radikal side i stedet for at gøre de ting, vi gør, til rene symbolpolitiske tiltag, som jo i sagens natur er udtryk for noget, der ikke har en virkning.
Uffe Elbæk (ALT), 2019-01-15:
Jeg havde jo nærmest også forvarslet det.
En af grundene til, at jeg bliver ved med at spørge ind til Enhedslistens forhold til Det Europæiske Fællesskab, er, at hver gang jeg får et svar, så forstår jeg det stadig væk ikke.
Jeg forstår det simpelt hen ikke, når det handler om et internationalt orienteret parti som Enhedslisten, som ellers også argumenterer for, at vi sammen skal løse de store fælles udfordringer og problemer, der går på tværs af grænser.
Et af de fora, hvor vi rent faktisk kan gøre det i, når det handler om klima, når det handler om flygtninge, er Det Europæiske Fællesskab.
Så endnu en gang: Hvad er det politiske argument for ikke at understøtte Det Europæiske Fællesskab?
Pernille Skipper (EL), 2019-01-15:
Det europæiske fællesskab er for mig at se både større og bredere end EU, hvis det er det, der bliver talt om.
Det er den ene ting.
Den anden ting er, at det internationale samarbejde, EU, Den Europæiske Union, har et traktatgrundlag, som betyder, at vi i Danmark ofte bliver forhindret i at gå foran, når vi gerne vil beskytte os mod kemi i legetøj eller sikre ordentlige forhold på danske arbejdspladser, samtidig med at traktatgrundlaget også betyder, at hensynet til større virksomheders profit bliver sat over hensynet til den grønne omstilling, til ordentlige lønmodtagerrettigheder.
Det er det, der er problemet – ikke at det er et internationalt samarbejde, men at det er et ikke godt nok internationalt samarbejde, og at det ofte kommer til at fremme de forkerte interesser.
Uffe Elbæk (ALT), 2019-01-15:
Stadig væk er det meget uklart for mig, hvad alternativet til Det Europæiske Fællesskab er.
Den diskussion kan vi tage på et andet tidspunkt.
Men bekymrer den nationalisme, vi ser rulle ud over Europa, ikke fru Pernille Skipper?
Vi ser Polen og Ungarn, der forsøger at trække sig ud af Det Europæiske Fællesskab, og vi ser et brexit.
Der er for øjeblikket nogle enormt stærke kræfter, hvor man trækker sig tilbage til nationalstaten.
Bekymrer det ikke Enhedslisten, og hvad er løsningen på det?
Mindre EU?
Pernille Skipper (EL), 2019-01-15:
Det bekymrer mig vanvittig meget.
Jeg tror, at hovedårsagen til, at så mange mennesker vender sig mod EU eller indad mod nationalstaterne er den stigende utryghed, der er for helt almindelige lønmodtagere i Europa. Det er jo bl.a., fordi EU har gennemtrumfet en nedskæringspolitik, en højreorienteret liberalistisk økonomisk politik, som har ført til nedskæringer på velfærden og har ført til dårligere pensioner, og som jo også er årsagen til, at rigtig mange gør oprør.
Så er der desværre alt for mange, som falder i armene på nogle, som bilder dem ind, at det er flygtningene eller indvandrernes skyld.
Forhåbentlig er der flere, som også vil gå til dem, som vil øge ligheden og trygheden i vores samfund for alle.
Søren Pape Poulsen (KF), 2019-01-15:
Jeg spurgte lige min makker her ved siden af, om jeg havde røde kinder, for jeg føler altid, at når jeg lytter til fru Pernille Skipper, får jeg så røde kinder, og det er, fordi blodet bruser rundt i kroppen på mig.
Men jeg kunne godt tænke mig at spørge, fordi som jeg hørte talen, var det jo en stor jammerdal, hele vores samfund er stort set ved at falde sammen, alt er skidt, og der mangler det ene og det andet og det tredje: Mener fru Pernille Skipper virkelig, at Danmark er så dårligt et samfund?
Har vi det virkelig så skidt?
Hvis vi alle sammen i morgen fik det dobbelte af, hvad vi har i dag, vil der så ifølge fru Pernille Skipper stadig væk være den samme fattigdom?
Pernille Skipper (EL), 2019-01-15:
Jeg tror simpelt hen bare, at jeg lader være med at kommentere indledningen på det spørgsmål.
Nej, det står ikke så skidt til.
Jeg synes, at den danske velfærdsmodel, det koncept, den samfundsmodel med, at vi alle sammen knokler alt det, vi kan, betaler en forholdsvis høj skat og til gengæld får en tryghed tilbage, mildest talt er genial.
Noget af det, der er problemet, er jo, at det desværre er personer som hr. Søren Pape Poulsen, som har siddet alt for længe på magten, og som har skruet ned for den tryghed, og som har givet skattelettelser i toppen, og det betyder jo også, at der er rigtig mange, som mærker den utryghed, og som begynder at miste troen på det danske velfærdssamfund.
Søren Pape Poulsen (KF), 2019-01-15:
Det er bare, fordi jeg tror, at fru Pernille Skipper skulle prøve at lytte Enhedslistens taler igennem.
Når man taler om vores samfund, handler det altid om, at der mangler alt alle steder, og det er helt forfærdeligt, og lige om lidt går det galt.
Hvad det så er for en tilstand, vi kan kigge ind i, hvis Enhedslisten bestemte, er jeg lidt mere uklar over for, fordi hvad er det for et samfund, vi egentlig skal have?
Hvor skal de penge komme fra?
Er der en grænse for skatteprocenten?
Jeg går ud fra, at det er under 100 trods alt, men er der ellers nogen grænser?
Enhedslisten taler hele tiden alt ned i Danmark, taler vores offentlige sektor ned, fordi det er det, Enhedslisten gør, når alting altid er beskrevet som den rene jammerdal.
Det danske samfund er et godt samfund, og kunne vi ikke tage det som udgangspunkt og så gøre det bedre derfra.