Liselott Blixt (DF), 2021-01-15:
Mange tak.
Og tak for ministerens besvarelse.
Det er jo også rigtig godt at se, at man er kommet et lille skridt i forhold til den bekendtgørelse, der kommer.
De står i spidsen, når vi andre må gå hjem.
Så stor ros til dem, der, uanset hvor i sundhedsvæsenet de arbejder, er der.
Men det skal også sikres, at vores medarbejdere, når de går hjem, kan slappe af, kan slippe arbejdet, kan hygge sig med familie og venner uden at skulle vende sig om og se, om de nu bliver forfulgt; uden at vågne op midt om natten badet i sved; uden at blive sygemeldt i lange perioder eller sige sit drømmejob op, fordi det har for mange omkostninger.
Det sker oftere og oftere, at vores medarbejdere i sundhedsvæsenet bliver opsøgt af patienter og overfaldet, chikaneret eller truet.
Det er simpelt hen blevet for nemt.
De går med navneskilte med deres fulde navn og titel, og det kan ses i patientjournaler, på Sundhedsplatformen, på Facebook og i andre medier.
Altså, det hele gør jo, at det er nemt at finde et navn, at google det, og så finder man adressen, og derved kan man køre ud og opsøge personale, som man er uenig med, og man kan true dem.
I september 2019 blev en 58-årig læge dræbt.
Den mistænkte havde printet sin journalside ud og opsøgte hende og dræbte hende.
Han havde flere sundhedspersoner på listen.
Det er et trist og fuldstændig meningsløst mord på en medarbejder, der blot passede sit arbejde.
Det her forslag holder sig til psykiatrien, men det kunne lige så godt gælde andre afdelinger eller resten af sundhedsvæsenet.
Men vi har i Dansk Folkeparti holdt os til det, der handler om psykiatrien, da det er her, vi ser de fleste anmeldelser for vold, og så er vi ligesom startet et sted.
Det gør vi også, fordi de mennesker, jeg har været i kontakt med, er kommet med en stak beretninger fra flere medarbejdere, der fortæller hver deres historie om, hvordan de bliver opsøgt, forulempet.
Jeg ved, at alle I andre ordførere har fået det samme, og jeg ved, at mange har haft møder med dem og har været positive over for deres forslag, men det holder åbenbart ikke i Folketingssalen.
Der er f.eks. en tidligere indlagt, der skriver til en medarbejder, og nu citerer jeg: Flot familie.
Pas på, hvem du fucker med, dit svin.
Jeg er ikke bange, når du truer mig med politi.
Du skal nok være bange resten af dit liv, svans.
Dette er sendt sammen med et billede af medarbejderens børn.
Jeg forstår godt, hvis man vælger et andet job.
Vi kunne her gøre bare én lille ting, der kunne betyde noget.
Selvfølgelig er det ikke det hele, ligesom ministeren også siger, men det er bare en lille ting, for at vi kan hjælpe personalet, og det er det, de råber op om.
Sundhedsministeren har svaret på mine spørgsmål og sagt i en FOA-artikel, at det er politiets opgave, hvis man bliver truet eller chikaneret.
Men kære minister, hvis man bliver overfaldet, så er skaden sket.
Vores statsminister sagde i sin nytårstale, at vi skal være bedre til at passe på de ansatte.
Så jeg tænker, om vi, når vi nu starter året, så ikke kunne hjælpe medarbejderne her og nu og sikre dem bedre tryghed i deres arbejde?
Altså, i går var der en artikel om psykiatrien i Region Sjælland: 24 medarbejdere har opsagt deres stillinger på grund af vold og trusler.
Anmeldelser for vold mod personale er steget fra 2015, hvor der var 217, til 2019, hvor der var 628.
Hvor lang tid skal vi vente?
Altså, man besluttede jo i 2018 at ændre bekendtgørelsen.
Der nedsatte man en gruppe, og der var faktisk flere medarbejderorganisationer med, men desværre lyttede man ikke helt til dem.
Man nåede jo kun frem til, at man i journalen kunne tilføje initialer, som også ministeren nævnte, og andre ting, men i loggen og andre steder finder man med få klik navnet, det fulde navn og den fulde titel, og så går man lige direkte ind på Facebook eller Google, og så har man også adressen.