Marlene Harpsøe (DD), 2024-04-30:
Vi vil i Danmarksdemokraterne til en start igen takke for, at vi kan tage den her vigtige debat nede i Folketingssalen i dag.
Derfor var det hele tre ministre, vi selvfølgelig så os nødsaget til at indkalde til den her debat i dag.
Man kan ikke bare sige, at pårørende kun er inden for sundhedsområdet, socialområdet eller ældreområdet.
Der findes pårørende overalt, og dem skal vi selvfølgelig også inddrage og så vidt som muligt støtte, alt hvad vi overhovedet kan.
Noget af det, som vi f.eks. ser på sundhedsområdet, er jo, at der er mennesker med psykiske lidelser.
Men der er også mennesker, som f.eks. dør af alvorlig sygdom, og ud fra de undersøgelser, der er, kan vi i hvert fald se, at der er et sundhedsvæsen, som i dag ikke griber de børn af de mennesker godt nok.
Det kan f.eks. ske, at man ikke får tilbudt børn den hjælp, som de har behov for, fordi man i forhold til sundhedsbehandlingen ikke er opmærksom på, at der rent faktisk er børn indblandet i en familie, som kunne have brug for hjælp.
Det kunne f.eks. være, hvis det er, at mor eller far dør af alvorlig sygdom, eller hvis der er tale om en mor eller en far med en psykisk lidelse.
Det bekymrer os i Danmarksdemokraterne, bl.a. fordi vi jo i forhold til børn af mennesker med psykiske lidelser kan se, at de heller ikke klarer sig så godt som andre børn, og derfor er det meget, meget vigtigt, at vi også i sundhedsvæsenet har et meget stort fokus på, hvordan vi sikrer en systematisk opfølgning på de børn.
På socialområdet ser vi også familier, som f.eks. har børn med adhd, autisme eller andre diagnoser, og den tilbagemelding, vi jo igen og igen får, og som jeg også får, er, at de føler sig svigtet.
Det her er altså ikke bare snubletråde.
De får jo simpelt hen systemstress af hele tiden at banke panden mod en mur, fordi de ikke bliver set og ikke bliver lyttet til som familier og som pårørende.
Derfor er det ikke kun et barn, der f.eks. rammes, når det bliver diagnosticeret med autisme, adhd eller noget tredje.
Det er hele familien, der rammes.
Derfor må og skal vi understøtte dem så godt, vi kan.
Noget af det, man jo også oplever derude som pårørende, er, at man skal være sådan en blæksprutte, og det slider på dem.
De skal både være jurister og kende alle paragrafferne for at vide, præcis hvad de har ret til og krav på.
Man skal være socialrådgiver, og man skal være sygeplejerske og meget andet.
Det er man ud over at være nærmeste omsorgsperson og den, der skal sidde og holde i hånden – den, der skal sidde og være helt tæt på og bare være der og understøtte den person, som man er i nær relation til, og som f.eks. er ramt af enten sygdom, kognitiv funktionsnedsættelse eller noget helt tredje.
På ældreområdet oplever vi også, at der er flere og flere pårørende, som altså bliver mere og mere syge og har brug for at være længere tid væk fra arbejdsmarkedet og i det hele taget er påvirket både fysisk og psykisk, fordi de netop skal give mere af sig selv i pårørenderollen.
De bliver også syge.
Og det er et mønster, der bare gentager sig på alle ministres områder, og derfor er det vigtigt, at vi både har en systematisk opfølgning, at vi sætter ind med en ordentlig inddragelse, og at vi sætter ind med en støtte og en hjælp i dagligdagen.
Det har vi et meget stort ansvar for at gøre herinde i Folketinget.
Vi har noget i Danmark, der hedder Pårørendeinitiativet, som jo består af næsten 30 foreninger, og det er alt lige fra ADHD-foreningen, LEV, Ældre Sagen, Danske Patienter og mange andre.
De er jo gået sammen i det her initiativ, hvor det er, at de opfordrer os herinde i Folketinget til at handle på det her.
Det er sådan set også på baggrund af deres opråb, at jeg og Danmarksdemokraterne har valgt at indkalde til den her forespørgselsdebat i dag.
Det er, fordi de siger, at der er brug for, at vi gør noget mere.
De siger så f.eks. også, at de reelt ønsker, at vi lovgiver om det, at vi simpelt hen får skrevet ind i lovgivningen, at der skal være en inddragelse af pårørende, og at vi får skrevet ind, at der skal være en systematisk opfølgning, og at der skal være en systematisk støtte til de pårørende.