Anders Samuelsen (LA), 2018-12-07:
Tak for det.
Jeg vil gerne indlede med at redegøre for regeringens principielle og meget klare holdning til ytrings- og forsamlingsfrihed.
Som regeringen også skriver i sin seneste udenrigs- og sikkerhedspolitiske strategi, kæmper vi for vores liberale værdisæt, og vi værner om vores frihedsidealer.
Regeringen ønsker en verden med mere demokrati og mere frihed, herunder mere ytringsfrihed, forsamlingsfrihed og religionsfrihed.
Regeringen vil bruge det danske medlemskab af FN's menneskerettighedsråd fra 2019 til 2021 til aktivt at fremme vores værdier internationalt.
Men det gælder selvfølgelig også herhjemme, hvor regeringen er opmærksom på at værne om ytringsfriheden og forsamlingsfriheden, og hvor regeringen i forlængelse heraf tager klart afstand fra udenlandske ønsker om at begrænse disse friheder i Danmark.
Det gør vi, fordi vi finder, at såvel ytringsfriheden som forsamlingsfriheden er helt fundamentale for udvikling af samfundet og det enkelte individ, og fordi det er grundlæggende forudsætninger for et velfungerende demokrati – et demokrati, som betyder, at vælgerne kan træffe deres valg på baggrund af fri politisk debat, hvor ideer og holdninger kan brydes og forsvares.
Af disse grunde har regeringen sammen med et bredt flertal af Folketingets partier nedsat en ytringsfrihedskommission, som skal vurdere ytringsfrihedens rammer og vilkår.
Kommissionens arbejde ventes afsluttet i første halvdel af 2019.
Resultaterne af arbejdet skal danne grundlag for en politisk debat om ytringsfrihedens udfoldelse i Danmark, og det ser vi frem til.
Nu til spørgsmålet om kinesisk pres, og hvordan regeringen agter at rejse problematikken over for Kina.
Det står klart, at Kinas magt, økonomiske styrke og ambitioner er voksende.
Landet får stadig større indflydelse på globale normer og værdier, og Kina vil komme til at sætte store aftryk på verdens fremtid.
Vi ser allerede i dag, at Kina med stadig større selvsikkerhed og krav om øget indflydelse spiller en større rolle.
Danmark har en klar interesse i at engagere verdens næststørste økonomi og folkerigeste land – et land, der regionalt og i stigende grad også globalt meget aktivt forsøger at gøre sin indflydelse gældende.
Kinas økonomiske udvikling giver Danmark nye muligheder, men udviklingen kræver også en særlig indsats.
Vi skal holde os for øje, at Kinas samfundsmodel er ganske forskellig fra vores, men netop fordi flere lande sætter spørgsmålstegn ved, om basale menneskerettigheder er universelle, så skal vi ikke være blege for at stå fast, når vores grundlæggende værdier udfordres.
Lad mig i den forbindelse understrege, at regeringen løbende rejser menneskerettighedsspørgsmål i dialog med Kina.
Det sker som en integreret del af det omfattende strategiske partnerskab, som regeringen tillægger stor betydning.
Dette partnerskab er udmøntet i et fælles arbejdsprogram, som er aftalt på en lang række områder.
Det giver os en formaliseret og unik mulighed for at rejse og drøfte følsomme emner med Kina.
Lad mig her nævne, at udgangspunktet for partnerskabet er den danske etkinapolitik.
Den indebærer, at Danmark alene anerkender folkerepublikken Kina, og dansk kinapolitik indebærer samtidig, at Tibet er en del af Kina.
Skiftende regeringer har understreget deres klare tilslutning til etkinapolitikken, som også støttes af et flertal i Folketinget.
Kinapolitikken er rammesat af flere folketingsvedtagelser, V 47 i 2010, V 70 i 2011, ligesom den bekræftedes i den såkaldte verbalnote fra 2009.
Jeg vil gerne benytte muligheden for også her at udtrykke regeringens fortsatte bekymring over udviklingen i menneskerettighedssituationen i Kina.
Og som sagt tages denne løbende op med den kinesiske regering såvel bilateralt som i EU-regi.
Det gør jeg også selv, når jeg besøger Kina, hvilket jeg gjorde senest i juni i år.
Og det skete også i forbindelse med EU's menneskerettighedsdialog med Kina i juli 2018, hvor Danmark deltog som observatør.
EU opfordrede også Kina til at respektere religions- og ytringsfrihed og etniske minoriteters rettigheder.
Endelig kom Danmark med klare anbefalinger til Kina under FN's menneskerettighedsråds seneste eksamination at Kina i november 2018.
Anbefalingerne handlede om behovet for at forbedre forholdene for etniske og religiøse minoriteter med udtrykkelig nævnelse af bl.a. Tibet og Xinjiang, civilsamfundets vilkår og indsatsen mod tortur.
Rammerne og spillereglerne i Danmark er grundlæggende meget klare og velkendte.
Regeringen gør løbende opmærksom på disse rammer.
Det gør regeringen naturligvis også som del af den løbende diplomatiske dialog, vi har med andre lande og deres repræsentanter her i landet.
Og det gør vi på en måde, så ingen, heller ikke Kina, kan eller bør være i tvivl om, hvad vi mener.
Lad mig også sige, at jeg ikke har noget klart indtryk af, om Kinas pres skulle være stadigt stigende eller for den sags skyld nedrigt, som forespørgerne giver udtryk for.
Men det er samtidig klart, at ønsker om indflydelse og påvirkning i Danmark ikke må resultere i nogen form for praksis, der strider mod danske love og værdier og mod internationalt anerkendte forpligtelser.
Lad mig understrege, at regeringen er fuldt bevidst om sit ansvar for at stå fast, i forhold til om noget sådant skulle ske.
Regeringens holdning er klar: Vi står selvfølgelig fast, såfremt nogen måtte nære ønske om at begrænse ytrings- og forsamlingsfriheden i Danmark.
Det vil vi simpelt hen ikke acceptere, og det gælder også, hvis et sådant ønske måtte komme fra et land som Kina.
Samtidig vil regeringen også opfordre alle dele af det danske samfund, herunder kommuner og kultur- og erhvervsliv, til at gøre det samme: at stå fast og afvise udenlandske ønsker om at begrænse disse friheder i Danmark.
Det er et fælles anliggende og i alles interesse, at vi står fast og vagt om de friheder, der udgør rygraden i et demokratisk samfund som det danske.
Afslutningsvis ønsker jeg at henvise til, at skiftende regeringers erfaringer viser, at et fortsat engagement, gensidig respekt og konstruktiv dialog, også om vanskelige spørgsmål, er den mest farbare vej til at blive hørt.
Det er en linje, som regeringen fortsat vil holde fast i, og som afspejles i vores forslag til vedtagelse.