Alex Ahrendtsen (DF), 2022-03-25:
Tak, formand.
Der skal lyde en stor ros til Liberal Alliance for at have rejst denne forespørgselsdebat om unges mistrivsel, og i Dansk Folkepartis folketingsgruppe brugte vi en del tid på at debattere det, og det er jo altid et godt tegn for en forespørgselsdebat.
Det kan virke lidt underligt, at vi i et af verdens lykkeligste lande skal snakke om unges mistrivsel, men man skal ikke have talt ret meget med unge for at se, at mange af dem kæmper med angst, psykisk mistrivsel, mindreværdskomplekser, og at der er mange andre ting, som de kæmper med.
Jeg har ingen snuptagsløsning, jeg har ingen patentløsning, og jeg kommer heller ikke til at præsentere nogen.
Jeg kommer derimod til at stille en masse spørgsmål.
Hvad skyldes den voldsomme stigning i antallet af unge, som har det skidt?
Er det den høje skilsmisserate?
Altså, hvert andet ægteskab går i stykker i Danmark, og vi ved, hvad det har af betydning for unge og børn.
Vi ved jo, at jo mere socialisme, jo mere individualisme.
Jo mere staten overtager og dermed tager ansvaret fra individer, jo større bliver individualismen, og det kan i nogles ører virke modsat, men det er det, der er sket.
Og det er jo den endelige frigørelse, når individet er frigjort fra familien.
Er det det, der skyldes problemerne?
Danmark er på mange måder et maskulint samfund, samtidig med at det er et ekstremt feminint samfund – maskulint, fordi kvinderne har overtaget mange af de maskuline dyder, og feminint, fordi vi er blevet et konfliktsky samfund, hvor vi er bange for at sætte rammer, og hvor vi er bange for at være klare.
Er det det, der skaber det?
Eller er det den voldsomme digitalisering, vi har været ude for i de sidste 10-15 år, med sociale medier en masse – Facebook, Instagram osv.?
Jeg kender snart ikke dem alle sammen; jeg kan ikke huske dem.
Er det det, der skaber det?
Aldrig har man været i så tæt kontakt, og alligevel er ensomheden voldsom, ikke bare blandt unge mennesker, men især blandt unge.
Er det det, der skaber det?
Er det den voldsomme identitetsdebat, hvor vi oplever, at »alt flyder«, som Heraklit sagde for 2.500 år siden?
Altså, for mig er der to køn, men jeg ved, at der er op imod 50-55 køn; jeg kan slet ikke finde ud af det.
Er det perfekthedskulturen blandt især piger, der også fører til, at de presser sig selv for at opnå bedre karakterer i et land, hvor vi først begynder at give karakterer fra 8. klasse, hvilket er modsatrettet?
Er det den enorme velstand, vi har i Danmark, der giver uanede muligheder for de unge?
Er det globaliseringen og dermed tabet af kultur?
Er det det, at vi mangler klare myndighedspersoner i familien, i skolen, på arbejdet?
Skyldes det det, at vi er blevet bedre til at diagnosticere, og at vi har fået så mange psykologer, der taler problemet op?
Skyldes det, at den amerikanske globale kultur i dag fylder så meget hos de unge, at de måske har glemt at være rodfæstet i deres egen?
Måske.
Jeg vil tro, at mange af de unge kan skrive under på det, bl.a. på grund af at den amerikanske kultur, som er fantastisk, fylder så meget.
Eller er der intet nyt under solen?
Goethe forårsagede jo i 1700-tallets Tyskland en selvmordsbølge blandt unge.
Og går det ud over børn og unge?
Det er måske alt og ikke bare én ting.
Tak for ordet.