Liselott Blixt (DF), 2022-01-21:
Mange tak.
Det er det eneste punkt på dagsordenen, men det er et meget vigtigt punkt, når vi tænker på beredskabet i Danmark.
Specielt nu, hvor vi er i en coronasituation og har været det i et par år, ved vi, hvad det betyder at have og ikke at have et beredskab.
Jeg ved godt, at patogenreduktion, som vi skal tale om – og jeg vil gerne sige, at patogen betyder sygdomsfremkaldende – nok ikke lige er det, man har som samtaleemne ved spisebordet ude i familierne.
Men jeg synes faktisk, man burde have det, for patogenreduktion er nemlig en måde at behandle donorblod på, så man uskadeliggør en række bakterier og vira – også dem, vi ikke kender til.
Og vi har jo lige prøvet, hvordan det er at få en virus ind, som man ikke kendte.
Der er altså en mulighed for at behandle donorblod med stråling, hvis det skal gives til patienter med et svagt immunforsvar.
Men som jeg har forstået det, kan patogenreduktion erstatte mange af de her test og strålinger, som der foretages i dag, plus at det faktisk reducerer risikoen for mange andre ukendte sygdomme.
Mange vil jo nok huske blødersagen fra 1980'erne i Danmark.
Dengang blev 91 mennesker med en blødersygdom smittet med hiv gennem deres medicin, fordi medicinen var produceret med donorblod, som i nogle tilfælde viste sig at stamme fra hiv-smittede personer.
Det var en tragisk sag, som førte til, at vi i dag gør langt mere for at screene, men siden er der jo bare ikke sket mere.
Vi kan samtidig se, at mange af de lande rundt om os, som vi sammenligner os med, faktisk har indført patogenreduktion.
Det gælder Sverige, Norge, Island, Tyskland, Frankrig, Schweiz og en masse andre EU-lande.
Hvorfor er vi i Danmark så tilbageholdende med i det mindste at undersøge, om ikke vi kan højne vores blodsikkerhed i Danmark?
Jeg kan jo godt forstå, at man spørger, om vi overhovedet har et problem i Danmark, og tænker: Jeg har da ikke hørt om nogen patienter, der er blevet syge af det blod, de har modtaget for nylig.
Nej, for problemet er jo nok også, at mange af dem, der modtager blod, er syge i forvejen, så det er ikke altid, man kender dødsårsagen.
Vi ved, at der har været fire alvorlige hændelser – det ved vi fra Styrelsen for Patientsikkerhed – på grund af blodtransfusion.
Men det er dem, vi kender til.
Jeg er sikker på, at der også her er et mørketal.
I Schweiz har man ikke rapporteret et eneste tilfælde, siden man begyndte at bruge patogenreduktion i 2011.
Til sammenligning var der i Schweiz fra 2005 til 2011 hele 16 tilfælde af komplikationer, hvoraf de tre tilfælde førte til dødsfald.
Så det her mener jeg er noget, vi bliver nødt til at se på i vores fremtid for at have et beredskab, og det er grunden til, at jeg har stillet den her forespørgsel.
Jeg synes, det er vigtigt.
Vi har døjet nok med ikke at have et beredskab, da coronaen kom.
Skal vi nu også døje med, at der pludselig kommer en anden bakterie eller virus, der sætter sig i blodet, og som vi ikke er klar til?
Jeg glæder mig til at høre, hvad ministeren har at sige – og selvfølgelig også alle jer andre.
Mange tak, og tak for ministerens svar.
Jeg har selv været bloddonor, siden jeg var 18 år, og jeg synes, det er rigtig godt, at vi alle sammen på en eller anden måde kan hjælpe nogle af de mennesker, som enten er ude for et uheld eller har en blødersygdom eller som gennemgår operationer eller kræftsygdomme, hvor man har brug for at få tilført noget blod, og hvad der ellers er.
Vi ved også, hvor vigtigt det er, at vi kan kontrollere blodet.
Men vi ser også til tider, at vi har mangel på bloddonorer, at vi har mangel på blod til at hjælpe nogle af de mennesker, der ligger på vores sygehuse.
Og jeg vil bare lige sige, inden jeg faktisk starter min tale, at hvis man indførte det her, så skulle man ikke have karantæne, fordi man har været ude at rejse og der var malariamyg.
Vi skulle ikke diskutere, om homoseksuelle mænd kunne afgive blod, alt efter i hvor lang tid de havde haft et forhold og om de nu talte sandt eller ikke sandt.
For det ville også blive ryddet af vejen; så kunne man bare give blod, fordi det blev screenet på den her måde.
Vi var ikke godt nok forberedt, da coronaepidemien ramte.
Ministeren har stået her og sagt, hvor godt vi gør det, og hvor super meget vi tester, og at vi nu kan teste blodet for immunitet osv.
Det hedder et beredskab, og nogle gange er man rigtig glad for, at man ikke skal bruge det her beredskab, fordi det bare skal være der, i tilfælde af at der sker et eller andet.
Det, vi taler om her, er ikke, at jeg tror, at vi kan løse en masse af de problemer og udfordringer, vi har
– nej, det er i forhold til det fremtidige.
For vi ved ikke, hvilke virusser og bakterielle former der kommer, men her kan vi i hvert fald finde det i blodet.
Det, vi bare spørger om, er, om vi ikke skulle tage to blodbanker, der kunne lave det her, for så kunne det skaleres op, hvis der om 20 år, 10 år, 5 år eller i morgen kom en eller anden båren smitte ind i landet.
Vi kunne godt nøjes med én blodbank.
Vi foreslår her to blodbanker for ligesom at sige: Kunne vi ikke gøre de her ting?
For de var jo glade for at have det oppe i Nordjylland, selv om ministeren siger, at man ikke kunne se, at man havde noget udbytte.
Der er såmænd heller ikke noget udbytte ved at have et lager af værnemidler, men hvor er det dog dejligt at have det, hvis der kommer en virus som corona ind.
Altså, hvis man ikke har forstået, hvad et beredskab betyder, så synes jeg, det er synd for de danskere, som rammes.
Den her patogenreduktion er jo et værktøj, som vi kan lægge i værktøjskassen, sådan så vi kan være forberedt.
Hvis vi f.eks. implementerer det på de her to steder i landet, som vi foreslår, så kan man behandle 60 pct. af blodpladerne fra donorblod, og så ville vi have den her kapacitet, der kunne skaleres op meget hurtigt.
Det ville koste cirka 1,5 mio. kr.
Altså, det er jo småpenge, i forhold til hvad det koster at behandle mennesker i sundhedsvæsenet, og specielt i forhold til hvad vi bruger på test i øjeblikket eller hvad vi har brugt på coronaen.
Og hvor mange døde, fordi vi ikke havde bare sådan noget som mundbind ude i hjemmeplejen, altså de ældre mennesker, der døde, fordi de blev smittet?
Her kunne vi for 1,5 mio. kr. om året sige, at nu har vi et beredskab, som kan skaleres op eller ned.
Det ville kunne øge blodsikkerheden.
Jeg vil jo her opfordre ministeren til, at man sætter lidt gang i arbejdet.
Jeg ved godt, at det her er nørdet, når man lige sætter sig ind i det, og vi er jo lægfolk.
Jeg skulle også sætte mig ind i det i forhold til mange ting, tale med eksperter og se på, hvad man gør i andre lande, for at blive klog på det.
Så det er ikke noget, vi taler om over sofabordet, som jeg startede med at sige.
Så jeg mener også, at det kunne tilføre det, at vi faktisk fik nogle flere til at donere blod.