runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2018-04-10:
Det er vel noget, der er rimelig karakteristisk for de diskussioner, der er i de andre lande.
Altså, statsministeren følger dem jo med garanti endnu bedre, end jeg gør, og har jo nogle dygtige folk rundtomkring, som kan advisere regeringen om, hvad det er, der foregår.
Nu havde statsministeren jo glæden af og fornøjelsen af at have besøg af den britiske premierminister i går på baggrund af diskussionerne omkring bl.a. Brexit, hvor der vel heller ikke er nogen, der er i tvivl – der tror jeg vi i fællesskab har et rimelig godt kendskab til den britiske debat; den tror jeg vi har fulgt tæt i fællesskab – om, at der jo også var en stor diskussion, der handlede om arbejdskraftens fri bevægelighed og det her med, om briterne selv kunne bestemme, hvem der kom ind i deres land.
Det var ikke tilstrækkeligt.
Det var et omdrejningspunkt i hele debatten omkring Brexit, at man nu ville være herre i eget hus i forhold til, hvem der havde lov til at komme ind i ens land.
Så kan statsministeren ikke bare anerkende, at den debat er der – den er der i rigtig mange lande; den er der i særdeleshed også i mange øst- og centraleuropæiske lande – og at det også handler om balancen mellem EU på den ene side, og hvad nationalstaterne så får lov til på den anden side?
Det er måske ikke helt den balance, statsministeren gik til valg på sidst, men det kan jo dog alligevel være, at det er noget, statsministeren kan vise forståelse for.
Lars Løkke Rasmussen (V), 2018-04-10:
Jamen jeg har ikke nogen ambition om at optræde arrogant over for andre lande eller andre regeringsledere.
Og til det hører egentlig også, synes jeg, at jeg ikke kloger mig rigtig meget på deres egne indre forhold.
Altså, der er mange ting, man kan sige om det ungarske valg – nu har jeg lagt mærke til, at OSCE har været ude at udtrykke kritik af visse dele af den ungarske valgkamp, mediernes dækning og andet.
Så jeg tror, man skal meget tættere på, for at man kan analysere et udfald af et valg i et andet land – i øvrigt også et land med sin egen historie som en del af det østrig-ungarske imperium, der ad flere omgange, både efter afslutningen af første verdenskrig og anden verdenskrig, er blevet decimeret osv.
Altså, der er mange aspekter i det.
Den balance, jeg synes der skal være mellem nationalstaterne og Europa, er jo den balance, jeg selv udtrykker og står for, og det er i øvrigt også den, jeg til sin tid vil gå til folketingsvalg på.
Og så vil jeg jo håbe, at det rækker til, at vi kan genvinde vores mandat.
Så kan man jo lave alle mulige analyser af, om strømninger i andre lande vil gøre, at der kommer et andet udfald herhjemme eller noget sådant.
Men det bliver jo sådan lidt tankespind.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2018-04-10:
Jeg synes egentlig, at svaret netop giver anledning til at understrege vigtigheden af, at vi så får noget mere EU-debat – når statsministeren ikke er klædt bedre på til at analysere, hvorfor det ungarske valg er faldet ud, som det er.
Jeg har også kun fulgt det på afstand – jeg har ikke selv befundet mig i landet – men jeg har da prøvet at følge med i, hvad det er, der har været beskrevet.
Og hvis man lægger noget af det, der bliver beskrevet fra Ungarn, til grund, så er der en ret entydig størrelse, der hedder, at ungarerne har ønsket at være herre i eget hus og have ret til grænsekontrol og til at bestemme migrationen til landet.
Altså, der er da nogle størrelser her, som jo også i virkeligheden har været gentaget i diskussioner i andre lande i EU, herunder i særlig grad også i de øst- og centraleuropæiske lande, som har fået deres frihed efter Sovjetunionens kollaps, og som så er blevet medlemmer af EU – og det har været vældig fint – men som jo nok også har en grænse for, hvor meget de så vil lade sig styre udefra.
Nu har de jo fundet en frihed, synes de, til at sikre deres land.
Det er det, jeg vil spørge statsministeren om.
For den tyske indenrigsminister, Horst Seehofer, har jo været ude at lykønske med valget i Ungarn og kvitterede i virkeligheden også med at sige, at nu skal EU lade være med at komme med en arrogance over for Ungarn osv.
Og jeg kunne da godt tænke mig at høre, om statsministeren vil tilslutte sig den tyske indenrigsministers udsagn i forhold til det.
Lars Løkke Rasmussen (V), 2018-04-10:
Hvis jeg bare lige kort så alligevel måtte kvittere for de indledende bemærkninger, som jeg jo deler, herunder også en understregning af, at alle må gøre deres yderste for at finde et kompromis.
I det ligger jo også, som jeg også sagde til fru Mette Frederiksen før, at i en forhandling, der så vedrører os selv herinde, er det jo sjældent, at alle får deres ret hundrede procent, og det er da en glimrende ledestjerne.
Så alle parter bør jo tage et ansvar for ikke at kaste Danmark ud i den her konflikt.
For så vidt angår det ungarske valg, må jeg sige, at jeg ikke føler mig klædt særlig godt på, og at jeg heller ikke synes, det vil være meget passende, hvis jeg skal stå og analysere et valg i en EU-medlemsstat.
Jeg noterer mig det ungarske valgresultat.
Jeg har ikke fulgt valgkampen nærmere.
Jeg tror, der har været rigtig mange elementer i spil, og ved siden af dem, som optager os udefra: Hvad skal der blive af retsstaten og demokratiet?
Hvad for vilkår har pressen?
Har man tanker om at lave skat på ngo'er, der forfølger en sag, man ikke selv går ind for?
Ved siden af alle de typer spørgsmål har der jo rimeligvis været andre, der handler om økonomisk fremgang, og en arbejdsløshed, der næsten er forsvundet osv.
Men selvfølgelig vil jeg da tro, at i Ungarn – ligesom i andre lande – er den her debat om en balance mellem nationalstat og det europæiske fællesskab formentlig også et emne, der fylder noget.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2018-04-10:
Tak for det, formand, og tak til statsministeren for de indledende betragtninger.
Jeg må nu sige, at vi hos os aldrig har haft regeringen mistænkt for at ønske en konflikt.
Vi er helt overbevist om, at man ønsker, at der findes en forhandlingsløsning, så vi undgår en konflikt på det offentlige arbejdsmarked.
Og vores bøn er i dag, ligesom den har været tidligere, at man selvfølgelig gør sit yderste for at finde det kompromis, der skal til, for at få en forhandlet løsning, og at man er god til at lytte til hinanden i de forhandlinger med det absolutte ønske, at man ved forhandlingsbordet finder kompromiset, så vi ikke kommer dertil, at vi kaster landet ud i en storkonflikt og når den situation, som statsministeren jo så beretter om her: at vi står med såkaldt sparede kroner, som det så kan diskuteres, hvad skal bruges til.
Så kan der jo hurtigt komme en diskussion om, at de kan sikre, at der ikke kun bliver tilbudt bad til de gamle på Bornholm hver fjortende dag, men at vi kan få en bedre velfærd osv., men det er en situation, vi helst ikke skal ud i.
Så er det i hvert fald sagt.
Det, som jeg så i øvrigt havde besluttet mig for at jeg ville bruge spørgetimen på, er en opfordring, som statsministeren kom med i sidste spørgetime, nemlig at han efterspurgte mere EU-debat, og jeg er jo vild med EU-debatter, så jeg kaster mig gerne ud i udfordringen.
Der har jo været valg i Ungarn i søndags, og Viktor Orbáns parti har fået en, kan man vel godt sige, knusende sejr.
Jeg vil spørge statsministeren, om han er enig med mig i, at den sejr ser ud til at være kommet på baggrund af et ønske om en anden balance mellem, hvad EU blander sig i, og hvad nationalstaterne får lov til at tage vare på selv, for så vidt angår spørgsmål som indvandring og grænsekontrol.
For jeg tror nemlig, at det i virkeligheden er nogle af de ting, som man har reageret på i Ungarn, ligesom man gør i en række andre lande, altså at man simpelt hen vil have større selvbestemmelsesret, når det handler om, hvem der kommer ind i ens land, altså nationalstaten, og det her spørgsmål om, om man har ret til at sikre det, bl.a. ved også at kontrollere sine grænser.
Pernille Skipper (EL), 2018-04-10:
Tak for det.
Jeg vil også meget gerne starte med at rose statsministeren for den melding, som vi kunne læse i morgenpressen og har fået uddybet her.
Jeg tror, at jeg tidligere kom til at sige, at det er noget nær det bedste, jeg længe har hørt statsministeren sige.
Jeg synes, det er rigtig godt.
Det har ikke kun været et ønske fra Enhedslistens side, at man skulle komme med den melding.
Det er også kommet fra mange fagforeninger.
Så jeg tror, der sidder en masse offentligt ansatte og er rigtig glade.
Så ros for det, og så ikke mere om det.
Men jeg vil alligevel blive i den offentlige sektor, for i weekenden kom det nemlig frem, at der er rigtig, rigtig mange afdelinger – faktisk næsten halvdelen – på landets sygehuse, der bliver nødt til at blive undtaget fra en potentiel lockout, fordi de ikke kan stille med mandskab nok til nødberedskabet.
Det lyder sådan lidt småtosset, men det er faktisk rigtigt.
Den daglige bemanding er simpelt hen ringere end den norm, man har aftalt for et nødberedskab i tilfælde af en konflikt.
Det er, fordi der under en konflikt ikke må opereres med overarbejde, vikarer osv., og derfor kan man sådan set ikke lockoute nogen.
Jeg synes, det er så sigende for tilstanden på vores sygehuse i Danmark, at man faktisk ikke kan tage en eneste sygeplejerske ud af ligningen, uden at det reelt er til fare for patienterne og bliver uforsvarligt.
Derfor er mit spørgsmål sådan set ikke meget længere end: Hvad synes statsministeren, at det siger om tilstanden på vores sygehuse, at knap halvdelen ikke kan lockoutes, fordi bemandingen er så dårlig i det daglige?
Lars Løkke Rasmussen (V), 2018-04-10:
Men vi vil meget interesseret lytte til Socialdemokratiets alternative finansieringsforslag.
De kom så ikke lige her i salen i dag, men så kan de jo komme ved mødebordet.
Det, der er det helt afgørende for os, er jo, at vi nu får gjort noget ved den ghettodannelse, vi har set vokse frem i Danmark i rene parallelsamfund, som gør noget ved vores sammenhængskraft, og hvis vi ikke, fordi uret tikker, får det løst, så kommer vi til at stå med boligområder, som vækker mindelser om det, man ser, i andre europæiske storbyer.
Lad mig nævne Paris.
Det er vi nødt til at gøre noget ved.
Vi har ansvarligt fremlagt en finansieringsmodel herfor, som vi mener skaber plads til, at resten af sektoren – for de der ghettoområder er jo også en del af den almene boligsektor – kan vedligeholdes, og nogle ydelsesomlægninger, i lyset af at lån udbetales, som sikrer, at huslejen ikke kommer til at stige.
Det er vores udgangspunkt, det har vi fremlagt, og det er til genstand for forhandling.
Mette Frederiksen (S), 2018-04-10:
Jeg tror, at vi bliver nødt til at få slået fast, at det princip, der gælder i dag i Danmark, er, at når der opføres nye almene boliger, så bidrager alle via deres skattebetalinger til, at det kan lade sig gøre.
Det ønsker regeringen at ændre på, sådan at det i fremtiden kun er landets lejere, der også skal finansiere nybyggeri.
Det er jo ikke sådan, hvis faldstammen lækker, at man så i et alment boligselskab kan vente med at renovere den faldstamme – det gør det i hvert fald nærmest umuligt at bo i lejligheden – til, at der på et tidspunkt så er penge nok i Landsbyggefonden til, at det kan lade sig gøre.
Det er derfor, jeg i det her søger det principielle, og det er derfor, at jeg rejser det her spørgsmål over for statsministeren igen, for hvis vi vil have en stærk almen boligsektor i Danmark, så bliver vi nødt til at sørge for, at boligerne bliver renoveret.
Hvis ikke vi vil have en hovedstad, der udvikler sig, som vi ser i resten af Europa, så almindelige mennesker ikke har råd til at bo der, så bliver vi nødt til at holde huslejen nede.
Og med det, regeringen har lagt på bordet, er vores mulighed for at sikre, at huslejen holdes nede, og at renoveringerne sker fyldest, markant dårligere, end hvis man selvfølgelig gør det, som bør være det rigtige, nemlig finder en anden finansiering til de opgaver, som skal løses, og som vi fortsat ønsker at løse.
Lars Løkke Rasmussen (V), 2018-04-10:
Men jeg er ikke enig i det billede, der tegnes, af, at det er landets lejere, der skal betale for en række ting, der er landets lejere uvedkommende.
Altså, situationen er den, at lejen er knyttet op på anlægssummen.
Og hvis vi ser på hele den almene boligsektor under ét, står vi over for en periode, hvor der er lån, der afdrages.
Og i takt med at lånene afdrages, er der sådan set plads til, at staten kan reducere sit tilskud – og statens penge er ikke lejernes penge, statens penge er vores alle sammens penge, hvad enten vi er andelsboligindehavere eller lejere eller ejere – uden at det sætter sig i øgede huslejestigninger.
Det er sådan, det er tænkt.
Mette Frederiksen (S), 2018-04-10:
[Lydudfald]
... vi kan have diskussionen begge steder.
Det er rigtigt; vi sidder i forhandlingslokalet, og det er det rigtige sted at finde løsningerne og dermed også få fundet en anden finansiering end den, regeringen har lagt op til.
Men det principielle kan vi sagtens diskutere her i Folketingssalen.
Det er jo sådan set det, der er det mest bekymrende, synes jeg, altså at vi har en samfundsmæssig opgave i at sikre, at der er flere børn, der kommer i daginstitutioner.
Ja, hvorfor er det landets lejere, der skal betale en udgift, der burde pålægges os alle sammen?
Og når statsministeren så stiller sig op i Folketingssalen og siger, at det her ikke kommer til at betyde nogle huslejestigninger, og direktøren for de almene boligselskaber siger, at jo, det gør det, så bliver vi nødt til at have diskussionen på ny.
Og derfor er spørgsmålet jo egentlig ret konkret: Kan statsministeren love, at landets lejere ikke kommer til at få en forhøjet husleje som følge af det udspil, der ligger fra regeringens side?
Lars Løkke Rasmussen (V), 2018-04-10:
Det første først: Når jeg slår det her fast – som fru Mette Frederiksen så kalder en selvfølge – så er det, fordi jeg føler et behov for det.
Jeg vil gerne ligesom trække to ting frem.
For det første kan jeg forskellige steder på de sociale medier m.v. iagttage, at nogle forsøger ligesom at skabe den myte, at regeringen ønsker en konflikt – altså, at der gemmer sig store besparelser i en konflikt, og så kunne vi spare dem til hobe – og der er også alle mulige spændende tanker om, hvad vi så kunne finde på at bruge pengene til.
Det vil jeg gerne slå ned, for vi har ikke har aldrig haft nogen ambition om at skulle spare så meget som en bøjet femøre på nogen konflikt, for vi ønsker den ikke.
Det er det ene.
Det andet er, at jeg jo også som andre er nødt til at begynde at indstille mig på, at vi nærmer os en deadline, og at den konflikt, som øjensynligt ingen ønsker, jo altså eventuelt kan blive en realitet.
Den alvor er jo nødt til at melde sig hos alle.
Det tror jeg også er den første forudsætning for, at der kan findes et resultat.
Så det er baggrunden for, at jeg siger det her i dag.
For så vidt angår den anden sag, drøftede vi det jo under sidste spørgetime, og jeg har sådan set ikke anledning til at indtage andre positioner end dem, jeg gjorde der.
Men jeg vil ellers om hele det her emne sige, at nu er der jo heldigvis indledt forhandlinger på baggrund af regeringens udspil, og jeg kvitterer for den positivitet, hvormed Socialdemokratiet også er gået ind i det her.
Jeg tror sådan set ikke, at det er videre fremmende for at få de forhandlinger landet på en god og ordentlig måde, at vi fører dem her i Folketingssalen.
Jeg er ligesom fru Mette Frederiksen varm tilhænger af, at vi har en stærk almen boligsektor.
Til det hører også – ud over andre ting – at vi får gjort noget ved de særlig tunge problemer, der er i visse dele af den sektor.
Mette Frederiksen (S), 2018-04-10:
Jeg tror, vi er mange, der håber på, at parterne på det offentlige overenskomstområde finder hinanden, og der påhviler selvfølgelig regeringen et særligt ansvar også i den henseende.
Jeg synes, det er meget selvfølgeligt, at der ikke skal spares på velfærden som konsekvens af en mulig og potentiel arbejdskonflikt.
Jeg tænker, om det, når regeringen har behov for at sige det i dag, så er, fordi regeringen har overvejet andre ting.
Når man har behov for at slå fast, at de penge, der i tilfælde af en lockout ikke bruges på det statslige område, skal bruges efterfølgende til velfærd, er det så, fordi man faktisk i regeringen har overvejet noget andet, eksempelvis skattelettelser?
Det kan statsministeren jo svare på.
Nå, det, jeg egentlig gerne vil spørge til og bruge min tid på i dag, er at vende tilbage til det, vi diskuterede sidste gang, vi havde muligheden for at have spørgetime her i Folketingssalen, nemlig landets lejere.
Statsministeren og jeg havde en ordveksling på det tidspunkt om konsekvenserne af de meget store besparelser, regeringen lægger op til i Landsbyggefonden, hvor regeringen jo foreslår at finansiere et ellers, synes jeg, meget godt udspil om parallelsamfund alene med penge fra Landsbyggefonden.
Der var statsministeren meget skråsikker, med hensyn til at det ikke ville kunne medføre de huslejestigninger, som jeg er bekymret for det kan komme til at medføre.
Statsminister var i øvrigt også meget overbevist om, at det ikke ville have betydning for renoveringer og andet.
Jeg er meget optaget af, at vi har en stærk almen boligsektor, og jeg er meget optaget af, at lejerne i Danmark har ordentlige vilkår.
Jeg noterede mig, at direktøren for BL meget tydeligt sagde, at statsministeren desværre ikke har ret, når han siger, at finansieringen ikke vil betyde højere huslejer.
Når jeg ser på tallene, kan jeg ikke nå andet resultat, end at det vil slå ud i højere huslejer.
Er det så direktøren for de almene boligselskaber, der har ret, eller mener statsministeren fortsat det, statsministeren mente for et par uger siden?
Morten Østergaard (RV), 2018-04-10:
Tak for svaret, som jeg da synes heldigvis rummede mere end det åbenlyse, at Danmark ikke er Ungarn.
For ellers behøvede vi måske ikke at afholde spørgetime for at få det afklaret.
Men statsministeren har også haft besøg af Storbritanniens premierminister, Theresa May, som jo også, kan man sige, med sit land har valgt en kurs i forhold til EU, som efter min opfattelse trækker i retning af en splittelse og en svækkelse.
Også her har det største borgerlige parti, regeringens støtteparti, jo en lidt anden holdning.
Her er man vist sådan relativt godt tilfreds med, at det er den vej, England går, og synes i hvert fald, at det på et eller andet tidspunkt må overvejes, om Danmark skal gå i samme retning.
Derfor bliver spørgsmålet lidt det samme her.
Altså, hvis ikke det er den ungarske vej, vi skal gå, går jeg ud fra, det heller ikke er den britiske.
Men hvis vi er på vej, kunne statsministeren måske sige bare sådan lidt mere om, hvor vi er på vej hen?
Lars Løkke Rasmussen (V), 2018-04-10:
Jeg forstår egentlig ikke helt den der trang til, jeg havde næsten sagt at devaluere vores eget folkestyre ned til at være et spejlbillede af nogle andre lande, som vi så skal stå her og tale om og spørge, om vi kan kende os i dem eller dem.
Jeg kan kende os i os selv, og Danmark er ikke Ungarn – på ingen måder – det er helt åbenlyst, geografisk, sprogligt osv., men jo heller ikke kulturelt og politisk.
Så jeg kan slet ikke se det her behov for, at jeg skal stå og spejle mig i Viktor Orbán eller Ungarn, og en anden kan så spørge til Tyskland eller et andet land, for der er mange lande, man kan vælge.
Jeg står på mine egne ben, og jeg kan sagtens se, at der er elementer af det, der foregår i ungarsk politik, som jeg ikke vil kunne se mig selv i.
Jeg lærte det regeringsbærende parti at kende, da jeg var en helt ung mand og vi direkte oven på Murens fald lavede demokratiudviklingskurser i Danmark sammen med Dansk Ungdoms Fællesråd, og der deltog deres ungdomsorganisation med et meget liberalt afsæt, men det har undergået en betydelig forandring, som jeg har svært ved ligesom at genfinde mig selv i.
Det kan jeg godt se.
Men det rokker jo ikke ved, at EU for nærværende består af 28 lande, og vi ønsker at have relationer med alle de andre 27 – alle de andre 27.
Morten Østergaard (RV), 2018-04-10:
Jeg vil også starte med at reagere på statsministerens indledning og sige, at jeg er glad for, at statsministeren tog bladet fra munden i forhold til den risiko, der er for en storkonflikt.
Jeg ved af egen erfaring, at det ikke altid bliver lige positivt taget imod, når man går ind i debatten, men jeg synes alligevel, det var godt, at statsministeren meldte sig ind i den.
Jeg vil sige, at det er et synspunkt, som vi har, og som vi har forfægtet mange steder ude i landet i kommunerne, altså at vi skal sørge for, at pengene, skulle det ske, at vi ender i en konflikt, så går tilbage til de velfærdsområder, der er berørt.
Det sidste indgreb, der blev lavet, er stadig væk en del af forhandlingerne denne gang og en stor knast, og det synes jeg taler for, at det nok er noget bedre for alle parter, hvis der opnås et resultat, og det står jeg gerne ved også i dag.
I går var det 9. april, besættelsesdagen, og flaget var på halv mange steder, og det er jo et meget godt tidspunkt lige at mindes om, hvad frihed egentlig er for noget.
I dag i aviserne er der omtale af nogle af de indskrænkninger, der er sket i befolkningens frihed under den her regering, men måske er det mere påtrængende, at den Europadiskussion, som statsministeren har varslet, også kommer til at handle om de grundlæggende og principielle frihedsværdier, som jeg også synes man kan bekymre sig om, når man også her i dag hører diskussionen, hvor det største borgerlige parti, regeringens støtteparti, har meldt klart ud, at man nærmest jubler med Viktor Orbán i hans sejr og ser ham som en stærk allieret for Danmark.
Der vil jeg da gerne spørge om noget her på kanten af den Europadebat, som statsministeren har varslet: Med den kurs, som Viktor Orbáns Ungarn har taget med indgreb over for medier, med konkrete indgreb over for universiteter, med misbrug af offentlige midler, det, som har ført til skarpe reaktioner fra mange EU-lande, er det så en stærk allieret for Danmark, eller ser statsministeren mere, at det, der er brug for, i virkeligheden er, at vi styrker samarbejdet for at bevare de værdier, som vi har kunnet glæde os over i rigtig mange år?
Lars Løkke Rasmussen (V), 2018-04-10:
Tak for det.
Altså, ideelt set burde det jo være sådan, at forureneren betaler, og derfor burde det ikke handle om, hvor mange penge vi har kollektivt, men at vi kan komme efter dem, der har forurenet.
Så er det desværre sådan, at der er historiske synder, hvor det her princip bliver svært at sætte igennem, og så må fællesskabet træde til.
Det er derfor, vi har den her jordforureningslov, som blev indført tilbage i år 2000.
Og dengang den blev indført, vidste man godt, der var et problem i Grindsted og ved høfde 42 og andre steder.
Er det nok?
Det skal jeg ikke kunne sige med sikkerhed, men det, jeg kan sige, er, at det er aftalt med regionerne, at vi om et år skal evaluere deres indsats i forbindelse med de større jordforureningsopgaver, der er lagt ud til regionerne, og der må man jo helt naturligt se på det her, nemlig om mål og midler står i balance med hinanden.
Uffe Elbæk (ALT), 2018-04-10:
Vi fortsætter helt sikkert debatten, og jeg er virkelig glad for, at statsministeren er enig i, at det er helt afgørende, at vi tager den.
Så tak for det.
Det tredje spørgsmål kommer som bekendt altid fra Alternativets medlemmer, og det er meget konkret.
Det handler helt konkret om en specifik grund i Grindsted, som er meget forurenet på grund af Grindstedværket.
Der er jo lige nu rigtig, rigtig mange grunde rundtom i Danmark, der er forurenede.
Helt op til 29.000 grunde er forurenede.
Nogle af dem er som sagt voldsomt forurenede, og det, som Alternativets medlemmer er bekymret for, er, om der er afsat ressourcer nok til rent faktisk så at få dem renset. Måske kan statsministeren ikke svare på det her, men nu får statsministeren alligevel spørgsmålet, nemlig om statsministeren vil hjælpe borgerne i Grindsted, Billund Kommune og Region Syddanmark økonomisk med at gøre noget ved den alvorlige forurening under byen efter Grindstedværket.