Troels Lund Poulsen (V), 2017-05-11:
Med det beslutningsforslag, nr. B 120, som vi skal behandle her i dag, vil SF indføre en ret til seniorførtidspension, hvis man ikke kan arbejde mindst 7½ timer om ugen.
Helt grundlæggende vil jeg gerne understrege, at jeg er modstander af centralt fastsatte grænser for, hvornår man er i stand til at arbejde, og hvornår man ikke er det.
Jeg mener, det er afgørende, at vi holder fast i, at tilkendelse af seniorførtidspension skal bero på en konkret og individuel vurdering af den enkeltes samlede situation, præcis som det også er tilfældet ved tilkendelse af almindelig førtidspension.
Samtidig vil jeg gerne understrege, at regeringens mål er, at flest muligt skal bidrage på arbejdsmarkedet med de ressourcer, de nu engang har.
Der er en række forskellige ordninger, der kan hjælpe seniorer, som nærmer sig folkepensionsalderen, og som ikke længere kan klare et fuldtidsarbejde.
Det er den retning, vi skal fortsætte i, bl.a. ved at sikre fleksible arbejdsvilkår for seniorer, som godt kan arbejde, også selv om det ikke er for fuld kraft.
Inden jeg tillader mig at gå videre i det spor, vil jeg gerne præcisere, hvad formålet er med seniorførtidspension og dermed også, hvad formålet ikke er.
Ordningen blev indført med tilbagetrækningsaftalen i 2011 for at sikre en hurtigere og enklere adgang til førtidspension for nedslidte personer, der er tæt på pensionsalderen.
Seniorførtidspension er alene en mere smidig sagsbehandlingsprocedure for tilkendelse af førtidspension.
Seniorførtidspension er ikke tænkt som en udvidelse af retten til førtidspension.
Seniorførtidspension er målrettet personer, der er nedslidte eller har væsentlige helbredsproblemer efter et langt arbejdsliv, og som har op til 5 år til folkepensionsalderen.
Arbejdsevnen skal være nedsat i et sådant omfang, at man ikke er i stand til at forsørge sig selv ved et almindeligt arbejde eller et fleksjob, præcis som det også gælder efter de almindelige regler om førtidspension.
Samtidig har borgeren krav på, at kommunen træffer en afgørelse inden for 6 måneder.
Det synes jeg er en fornuftig og rigtig ordning, for vi skal ikke bare sende mennesker på førtidspension, fordi de har nået en bestemt alder.
Med seniorførtidspension sikrer vi en mere smidig sagsbehandling for de mennesker, der er tæt på folkepensionsalderen.
Modsat de almindelige regler for førtidspension skal kommunen alene tage stilling til, om arbejdsevnen er væsentligt og varigt nedsat i forhold til de job og jobfunktioner, som borgeren vil kunne varetage her og nu.
Kommunen skal altså ikke se på, om borgeren vil kunne udvikle sin arbejdsevne f.eks. i ressourceforløb eller virksomhedspraktik.
Det er ellers et krav i sager om almindelig førtidspension.
Det, at der ikke skal ses på eller iværksættes udviklingstiltag, betyder også, at målgruppen for seniorførtidspension adskiller sig fra målgruppen for fleksjob med de meget få timer om ugen.
Men her er det også vigtigt at holde fast i, at de få timer skal blive til flere inden for en rimelig periode.
Det står klart i lovgivningen, at borgere med en aktuelt meget begrænset arbejdsevne kun kan tilkendes et fleksjob i meget få timer, hvis de har et udviklingspotentiale.
SF henviser til denne helt særlige mulighed som begrundelse for at indføre en lempet adgang til førtidspension via reglerne om seniorførtidspension.
SF skriver også direkte i bemærkningerne, at man i dag kan få afslag på seniorførtidspension, når der er en hypotetisk mulighed for, at man kan klare et fleksjob.
Det gælder, uanset hvor få timer eller minutter personen kan arbejde i fleksjob.
For når en borger søger om seniorførtidspension, skal kommunen udelukkende se på borgerens aktuelle arbejdsevne og ikke på, om borgerne kan udvikle arbejdsevne i et fleksjob.
Det betyder kort og godt, at man ikke kan få afslag på seniorførtidspension med den begrundelse, at man til en start kan varetage et fleksjob på meget få timer.
Lad mig dernæst også minde om, at der i 2016 blev tilkendt ca. 8.400 nye førtidspensioner.
Omkring 1.500 blev tilkendt til personer på over 60 år.
Det er faktisk nogenlunde det samme antal, som blev tilkendt før reformen af førtidspension og fleksjob.
Der bliver altså fortsat tilkendt mange førtidspensioner til personer på over 60 år, også selv om udviklingen i brugen af seniorførtidspension ikke giver det indtryk.
Udviklingen i brugen af seniorførtidspension skal ses i lyset af reformen af førtidspension og fleksjob, som trådte i kraft den 1. januar 2013, og som dermed også forandrede behovet og grundlaget for seniorførtidspensionsordningen.
Formålet med reformen var netop, at flest muligt skulle have mulighed for at kunne bidrage på arbejdsmarkedet med de ressourcer, som den enkelte har.
Der blev fleksjobordningen i højere grad målrettet personer med en begrænset arbejdsevne, som jeg allerede været inde på.
Det er en attraktiv ordning sammenlignet med førtidspension.
Er man f.eks. i fleksjob i 5 timer om ugen til 150 kr. i timen, vil man modtage en månedlig indkomst på omkring 20.000 kr. før skat, hvoraf de 16.700 kr. vil bestå af tilskuddet.
Det er højere end den maksimale førtidspension for enlige på ca. 18.000 kr. og højere end førtidspensionen for gifte eller samlevende, som modtager ca. 15.500 kr. om måneden i førtidspension.
De nye regler for fleksjob betyder, at f.eks. nedslidte seniorer med en væsentlig nedsat arbejdsevne nu kan få et fleksjob og fortsætte med at være en del af arbejdsmarkedet og dermed også af det arbejdende fællesskab.
Og det har altså stor betydning for rigtig mange mennesker, at de kan fortsætte med at være en del af arbejdsmarkedet, en del af et fællesskab og have arbejdskolleger i stedet for at skulle forlade arbejdsmarkedet før tid.
Tidligere var det i realiteten ikke muligt at få et fleksjob, medmindre man kunne arbejde mindst 12 timer om ugen.
Lige nu kan vi glæde os over, at ca. 20.000 mennesker i et fleksjob er beskæftiget i op til 10 timer om ugen, og at knap 2.500 af dem er over 60 år.
Og vi kan se, at stadig flere personer over 60 år bliver visiteret til at begynde i et fleksjob.
I 2011 påbegyndte ca. 600 personer over 60 år et fleksjob.
I 2016 var det mere end fordoblet til ca. 1.500 personer.
Jeg synes faktisk, det er positivt, at flere har fået muligheden for langsomt at nedtrappe arbejdslivet, inden de endegyldigt går på pension.
Og det vidner jo om, at vi nu i højere grad end tidligere formår også at fastholde seniorerne på arbejdsmarkedet.
I forlængelse af det har jeg også tidligere i dag gjort opmærksom på, at ni ud af ti borgere, der har ansøgt om seniorførtidspension, rent faktisk har fået den tilkendt.
Der er altså ikke noget, der tyder på, at det lave antal tilkendte seniorførtidspensioner skyldes en restriktiv eller problematisk administrativ praksis ude i kommunerne, eller at regelsættet ikke virker.
Men når det er sagt, sendte Styrelsen for Arbejdsmarked og Rekruttering, også kaldet STAR, sidste sommer en ny guide ud til både kommuner og borgere om seniorførtidspension for at øge kendskabet til ordningen.
Manglende kendskab skal i hvert fald ikke være årsagen til, at ordningen ikke bliver brugt.
Derfor vil jeg også snarest sende et opfølgende brev til kommunerne – for at fastholde fokus på ordningen – og også tage nogle af de bemærkninger med, der har været under debatten her i Folketingssalen.
Og der er det værd at sige, at en af dem, der har nævnt det, bl.a. i dag, er Dansk Folkepartis ordfører, hr. Bent Bøgsted, som jo har sagt, at han mener, at der er behov for at gøre noget yderligere for at gøre opmærksom på, hvordan reglerne for det her tilbud er.
Jeg er enig med SF i, at mennesker, som er nedslidte efter et langt liv på arbejdsmarkedet, skal have mulighed for en værdig tilbagetrækning, men det mener jeg nu også de har.
Vi har en række gode ordninger, og fleksjobordningen er en af dem.
Jeg anerkender også, at arbejdet i nogle brancher kan være fysisk hårdere og medføre risiko for nedslidning i en tidlig alder.
Jeg anerkender også, at det går den forkerte vej for dele af vores arbejdsmiljø, og det er vigtigt, at vi ikke glemmer selve årsagen til nedslidningen.
For en del af løsningen er, at der sker en effektiv forebyggelse på arbejdspladserne, og at arbejdsgiverne også lever op til deres ansvar.
Det er bl.a. også derfor, at vi i øjeblikket diskuterer nedsættelse af et ekspertudvalg, som skal være med til at gentænke hele arbejdsmiljøindsatsen og jo faktisk også prøve at tænke på nogle andre måder at sikre at vi værner om vores arbejdsmiljø på.
Til det kan jeg så også sige, at jeg i går havde fornøjelsen af at mødes med Arbejdsmiljørådet for første gang, og at der også der faktisk blev kvitteret for, at vi nu tillader os at tænke frit i forhold til en langt bedre arbejdsmiljøindsats – og også virkelig blev kvitteret for, at de nu også bliver en del af arbejdet.
Lad mig afsluttende sige, at jeg på vegne af regeringen ikke kan støtte det forslag, som SF har præsenteret her i dag, men jeg kan så faktisk kvittere for den her debat.
Det er jo sjældent, at jeg har mulighed for det, men det skal også gøres, når man kan.
Jeg synes faktisk, at det er meget, meget vigtigt – uanset hvad man mener om nogen af de her aktuelle problemstillinger – at vi løbende har fokus på den del, der handler om seniorerne på arbejdsmarkedet, som jeg også må erkende har nogle vanskeligere vilkår med hensyn til at blive fastholdt på arbejdsmarkedet, og som har mange udfordringer.
Og uagtet hvad der tidligere måtte være besluttet i forhold til nedlægning eller ej af tænketanke, har jeg også noteret mig det budskab, som politikere i dag har sendt, om vigtigheden af at have en aktiv seniorpolitik.
Jeg vil sådan set
gerne i dag sende et signal om, at det også er en af de ting, jeg selv har fokus på, altså hvordan man måske i højere grad kan tænke politikområderne på tværs, ikke mindst for at styrke seniorernes mulighed for at være en del af det arbejdende fællesskab.