runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Mette Frederiksen (S), 2019-11-12:
Jeg tager imod gode råd fra fagbevægelsen, fra hr. Søren Pape Poulsen og også fra LINAK's direktør, en mand, som jeg sætter meget, meget stor pris på – det gør jeg også på hr. Søren Pape Poulsen; det var ikke for at sige, at jeg sætter større pris på LINAK's direktør.
Hele fortællingen om Produktionsdanmark og de familieejede virksomheder kan jeg skrive under på fra ende til anden, og jeg er sådan set også enig i, at det her spørgsmål om arv både vedrører værdipolitik og velfærdspolitik, men det vedrører selvfølgelig også fordelingspolitik.
Jeg kunne godt tænke mig lige at tilføje, at, punkt 1, det, vi gør, jo er at foreslå de beskatningsregler, der gjaldt i 2015 – større ændring er det ikke – og punkt 2, at vi jo selvfølgelig er lydhøre, med hensyn til hvordan vi gør det her på den bedste måde af hensyn til dansk erhvervsliv, for vi ønsker at beholde de her virksomheder i Danmark.
Jeg er dem hver eneste dag dybt taknemmelig for, at produktionen foregår i vores land og ikke alle mulige andre steder.
Men der er også andre ting, vi gerne vil.
Hr. Søren Pape Poulsen tilhørte jo selv en regering, der skar rigtig meget ned på uddannelse.
Det mener jeg var en forkert vej at gå, og hvis jeg tager erhvervslivets briller på, er det en helt forkert vej at gå, for hele forudsætningen for, at man kan producere i Danmark, er, at man har verdens bedste lønmodtagere, og det kan vi altså kun sikre virksomhederne, hvis vi investerer i de unge og også i voksenefteruddannelse.
Så for os er det her jo en prioritering.
Vi ønsker at komme af med omprioriteringsbidraget på uddannelsesområdet.
Det kræver noget finansiering, og vi foreslår det her.
Men vi vil selvfølgelig meget gerne diskutere, hvordan vi gør det her på den bedste måde.
Søren Pape Poulsen (KF), 2019-11-12:
Tak for det, formand.
Jeg forestiller mig, at statsministeren, når hun i statsministeriet og rundt i ministerierne skal forberede sådan en spørgetime, tænker: Hvad mon den konservative formand spørger om?
Han spørger nok om noget om generationsskifte.
Og ja, det er rigtigt - det gør han.
Så det har været nemt.
Vi vil jo allesammen gerne have et godt velfærdssamfund, men det kræver, at vi har noget velstand, og velstand leveres af vores virksomheder.
850.000 danskere har det tilfælles, at de arbejder i en familieejet virksomhed.
Det er landmanden, der driver sin gård; det er mureren, der har sine svende; det er produktionsvirksomheden, der har sine mange forskellige slags ansatte.
De arbejder alle sammen til gavn for Danmarks familier og Danmarks vækst.
Jeg synes, det er helt fantastisk, at vi har selvstændige erhvervsdrivende i Danmark – selvstændige, familieejede virksomheder, der har taget en chance, der har skabt en arbejdsplads, og som kan gøre Danmark til en erhvervsmæssig succes.
Det er jo mennesker, der for nogles vedkommende har sat alt på spil for deres projekt.
Far og mor har siddet derhjemme og talt om, om man skulle tage lån i huset og ofre alt, fordi de har troet på den idé, de har haft, om at skabe den virksomhed.
Det har jo ikke undgået nogens opmærksomhed, at der i finanslovsforslaget er en hævelse af skatten på generationsskifte, altså en tredobling, selv om jeg tror, der er almindelig enighed om, at det får nogle konsekvenser for virksomhederne.
Det bekymrer mig selvfølgelig, for når man tager pengene ud af virksomheden, kan de ikke bruges i produktionsapparatet.
Derfor vil jeg stadig væk have et håb om, at det er noget, som man i sidste ende vil gøre noget ved.
Det er jo eksport og arbejdspladser, det handler om.
Nu ved jeg godt, at statsministeren ikke nødvendigvis tager imod råd og vejledning fra mig, men selv fagbevægelsen, Dansk Metal og ja, 3F, har været ude og advare mod det her – altså, hvis 3F advarer mod en skattestigning, så må den være helt gal.
Mette Frederiksen (S), 2019-11-12:
Jeg er sådan set enig i, at psykiatrien er blevet forsømt, og at der i mange år var en tendens til, at den fysiske sygdom blev prioriteret, nogle gange på bekostning af den psykiske.
Jeg tror også, vi må være ærlige og sige, at der stadig væk er tabuer, som spiller en rolle i det her.
Det er simpelt hen lettere at møde sin kollega og sige, at man har brækket sit ben, end at fortælle, hvor ondt det gør indvendig, eller hvor ked af det man er.
Ikke desto mindre vil jeg også gerne anerkende, at skiftende regeringer sammen med Folketinget har tilført psykiatrien flere penge, også ad flere omgange, men uden at vi dermed har løst problemerne.
Og det er derfor, det korte svar er: Ja, der er problemer, og jeg synes ikke, vi kan være det bekendt.
Jeg er glad for, at det er en del af finanslovsforhandlingerne, og jeg håber på et godt resultat.
En 10-årsplan er stadig væk vores fælles mål, ved jeg, men når det er sagt, bliver vi simpelt hen også nødt til at se på, hvorfor der er så mange, der oplever den sårbarhed, for hvis ikke vi får fat omkring det, kommer vi ikke til at løse problemerne.
Pernille Skipper (EL), 2019-11-12:
Jeg er meget enig i det, statsministeren siger.
Jeg bliver bare nødt til, selv om jeg er enig, med hensyn til de mange ting, vi kan gøre ved siden af, at holde fast i, at jeg godt kunne tænke mig at høre statsministeren svare helt kort på, om statsministeren ikke er enig i, at psykiatrien er et af de områder i vores velfærd, som er blevet forsømt i alt for mange år, og at selv om vi ikke kan løse alting nu, kan vi heller ikke vente med at gå i gang.
Mette Frederiksen (S), 2019-11-12:
Jamen der er nogle, der bliver udskrevet for tidligt, og vi kan ikke være det bekendt.
Vi har jo fået det her at vide over lang tid fra patienter, pårørende, folk, der er ansat i psykiatrien.
Der er en faggruppe, der også har gjort mig opmærksom på det – faktisk med meget, meget stor sorg – og det er politiet.
For det er, når psykiatrien fejler, at nogle af de her mennesker vil blive presset ud i nogle situationer, som er så uværdige og forkerte, både for dem selv og for os andre, og hvor dem, der får lov til at påtage sig også den opgave, er vores politi, og det er de faktisk ikke uddannet til.
Og der er næsten ikke noget værre for en politibetjent, som skal løse én opgave, pludselig at skulle stå og arbejde som psykiatriens forskudte udrykning, selv om vedkommende ikke har nogen forudsætninger for at være der.
Så kapacitet og sengepladser er afgørende; også bedre samarbejde faggrupperne imellem – vi har jo simpelt hen et problem med at skaffe læger nok til det her område – tror jeg vi bliver nødt til at kigge på.
Vores gamle fælles kæphest, sammenhængen mellem misbrug og psykiatri, altså vores dobbeltdiagnoser, er også rigtig vigtigt.
Karina Adsbøl (DF), 2019-11-12:
Tak for det.
Jeg vil gøre alt for at holde regeringen op på det, tro mig.
Men forespørgslen, som Dansk Folkeparti har indkaldt til, lyder jo: Hvordan og hvornår vil ministeren løse overvågningsproblematikken og hjælpe de familier, som ikke for nuværende kan få hjælp?
Det har vi ikke helt fået svar på.
Mit andet spørgsmål er, om ministeren kan bekræfte, at både § 95 og § 96 i BPA-lovgivningen er dut-kompenserede i dag.
Det vil sige, at kommunerne får dut-midler for det.
Hvis ministeren kan bekræfte det, vil jeg da blive rigtig glad for det.
Astrid Krag (S), 2019-11-12:
De eksisterende § 95 og § 96 har selvfølgelig, da man indførte dem, gennemgået de samme dut-forhandlinger, som man altid gør, når man indfører noget.
Men her er det jo ikke sådan, at der har været en hjemmel, som så er fjernet.
Der er tale om, at det er en egentlig ny hjemmel, og derfor ville der også skulle en ny dut-forhandling til.
Karina Adsbøl (DF), 2019-11-12:
Men så glemte ministeren lige at svare på, hvordan og hvornår ministeren vil løse problematikken her.
For min bekymring går jo på, at det kommer til at tage for lang tid.
Jeg synes, familierne har ventet længe nok, og de fortjener egentlig ikke en eller anden dum diskussion om, hvem der gjorde hvad eller hvad.
Så tænker jeg, at det vel også handler om, at man er voksen nok til at løse det, uden at vi skal stå og skændes med hinanden.
Så handler det om, at vi skal have løsningerne på bordet, og der stiller Dansk Folkeparti sig gerne til rådighed.
Det har vi også tidligere gjort.
Ole Birk Olesen (LA), 2019-11-12:
De fik ikke ved dom frataget nogen af deres penge, de fik bare ved dom at vide, at de ikke måtte yde den her hjælp.
Hvis der så havde været en minister, der havde lavet loven om, så de gerne måtte, var der ingen tvivl om, at de havde pengene til det, for de havde jo brugt pengene tidligere.
Helt generelt ved vi, at nogle kommuner driver sig selv meget effektivt, mens andre kommuner driver sig selv meget lidt effektivt.
Den daværende Thorning-Schmidt-regerings produktivitetskommission sagde, at hvis alle kommunerne var lige så effektive som de mest effektive, ville de under et kunne spare 10 pct. på deres største udgiftsposter.
Så ja, jeg mener, at kommunerne, hvis de driver sig selv effektivt, kan finde penge til det, de skal finde penge til.
Astrid Krag (S), 2019-11-12:
Jamen jeg synes faktisk, debatten i dag har båret præg af en utrolig stor konstruktivitet.
Nu siger ordføreren, at vi skal være voksne nok til at forstå alvoren, der er omkring den her problemstilling, for de berørte borgere og deres pårørende.
Jeg synes faktisk, vi bredt har taget det ansvar på os her i Folketingssalen.
Der skal findes en løsning på overvågningsproblematikken – jo før, jo bedre.
Der er mange, der venter – forståeligt – utålmodigt.
Det har jeg meget stor forståelse for, og vi har jo været forbi mange af de livssituationer, man kan stå i, med det slid, det giver på den enkelte.
Vi er i fuld gang med arbejdet, men jeg kan ikke her i dag komme med nogen fast dato for, hvornår der er en løsning i gang.
Men jeg forstår godt det gamle danske ordsprog om brændt barn, der skyr ilden – at fru Karina Adsbøl er blevet stillet en løsning i udsigt mange gange under den borgerlige regering.
Så jeg har fuld forståelse for utålmodigheden.
Og fra mig skal der lyde et tilsagn om: så hurtigt som muligt.
Ole Birk Olesen (LA), 2019-11-12:
Jeg synes lige, vi skal have nogle fakta slået fast.
Vil ministeren bekræfte, at hvis man giver kommunerne mulighed for at gøre noget, som de ikke har mulighed for i dag, uden at man pålægger kommunerne at gøre det – man giver dem en mulighed, hvis de ønsker det – så kræver det ikke, at de får penge af statskassen i dut-forhandlingerne?
Astrid Krag (S), 2019-11-12:
Før 2015 havde kommunerne mulighed for at yde den her overvågning i hjemmet, siger hr. Ole Birk Olesen.
Det havde de faktisk ikke.
Kommunerne har aldrig haft den hjemmel.
Man opfandt § 95, og det er en ny hjemmel.
Der har aldrig, hverken før eller efter dommen, været hjemmel.
Det er rigtigt, at nogle kommuner har gjort det, men det har faktisk ikke været lovmedholdeligt.
Så det er det ene faktuelle.
I serviceloven, hvor der skal foretages en individuel, konkret vurdering af den enkelte borger, er det i det her tilfælde KL's klare vurdering, at det kan være lige meget, om det er en »kan«- eller »skal«-bestemmelse.
For det vil i virkelighedens verden være det samme.
Det er selvfølgelig godt nyt, kan man sige, for de borgere og pårørende, der sidder og håber, at den her hjemmel bliver indført.
Men det betyder i forhold til økonomien, at den regning, der skal samles op, er den samme.
Ole Birk Olesen (LA), 2019-11-12:
KL vil altid have flere penge, og det er regeringens ansvar at skaffe noget rimelighed i de forhandlinger, så de ikke altid får flere penge, hver gang de kræver det.
Det er jo helt tydeligt, at den praksis, der var før 2015, blev opfattet sådan, at kommunerne kunne, hvis de ville, men også kunne lade være, hvis de ville lade være.
Det førte til, at nogle kommuner ydede det her, mens andre ikke gjorde det, og det vil sige, at historikken i det her, præcedens i det, her jo taler imod en påstand om, at hvis der er en opfattelse af, at man kan gøre det her, så skal man også.
Så derfor vil jeg gerne bede om, at ministeren bekræfter, at det er helt normalt, at en regering giver kommunerne nogle muligheder, uden at der dermed følger penge med, og at man dermed også i den her sag ville kunne give kommunerne den her mulighed uden at skulle give nogen penge med.
Astrid Krag (S), 2019-11-12:
Jeg kan ikke sige det meget tydeligere, end jeg har gjort allerede.
Der har været dialog fra ministeriets side med KL om mulige løsningsmodeller, og der har været den klare vurdering, jeg skitserede før.
Serviceloven er jo særlig, i forhold til at det altid er en konkret og individuel vurdering af den enkelte borgers behov, som trumfer, også de lokale kvalitetsstandarder, og hvad man ellers kan have af lokale beslutninger, og derfor er den klare vurdering, at uanset hvad, vil presset, selv hvis det er en »kan«-bestemmelse, være så stort på, at den finder anvendelse, at det vil være det samme som en »skal«-bestemmelse, når vi snakker om økonomi.
Det kan hr. Ole Birk Olesen godt synes er fjollet, fordi han synes, at det er noget værre noget, at kommunerne skal have flere penge til velfærd, men det er sådan, det er.
Karina Adsbøl (DF), 2019-11-12:
Jeg vil gerne sige tak til ordførerne her i dag.
Jeg synes, vi har haft en god debat.
Der er kommet nye ordførere på området efter folketingsvalget, og jeg vil sige, at vi også har haft et meget fint samarbejde på det her område med de tidligere handicapordførere, herunder hr. Jakob Sølvhøj – som jeg fik en hilsen fra, og den nye ordfører må hilse tilbage – og det, der er så fint ved det, er, at vi er enige om, at der skal handling til, og at der skal findes en løsning på området.
Og så tænker jeg også, at vi nu må kigge hinanden i øjnene – nu kigger jeg jer alle sammen i øjnene – og holde regeringen op på, at der så også kommer en løsning, og at vi ellers er klar til at tage slaget endnu en gang hernede i Folketingssalen.
Men i hvert fald tak for en god debat, tak for den store, brede opbakning til forslaget til vedtagelse, jeg er rigtig glad for, at vi kunne lande det bredt.
Det er det fine ved folkestyret, når det indimellem er et enigt Folketing, der står samlet.
Tak for det.
Camilla Fabricius (S), 2019-11-12:
Jeg synes, den her forespørgselsdebat vidner om, at det, vi gerne vil i Folketinget, med at brede nuancerne ud og prøve at blive klogere, faktisk er lykkedes for ordføreren for Dansk Folkeparti, Karina Adsbøl, med det her spørgsmål.
Der er i hvert fald nogle ting, hvor vi alle sammen kan gå hjem og tænke videre og måske stille nye spørgsmål.
Det, der lige får mig til at tage ordet efter en ellers interessant bemærkning fra Ole Birk Olesen, er hele diskussionen om, hvor meget velfærd der er, og hvor der er penge til det, og hvordan man prioriterer det.
Skal jeg forstå det sådan, at han mener, at kommunerne har rigelig økonomi til den velfærd, som man prioriterer?
Jeg blev bare lidt usikker.
Charlotte Broman Mølbæk (SF), 2019-11-12:
Mange tak for det, og jeg vil også kvittere tilbage til fru Karina Adsbøl, nu er jeg som sagt nyvalgt, men jeg kan i hvert fald kvittere for det samarbejde, der har været mellem SF og DF i den her sag, og det viser bare, at nogle af de sager, som kan være ret svære og komplicerede, kan vi faktisk godt løfte på tværs af partierne rundtomkring i salen og inden for de forskellige blokke, hvis man vil begynde at tale om både rød og blå, og hvad man ellers kan finde på, grøn og lyseblå osv. og lilla.
Det vil jeg helt klart kvittere for, og jeg synes absolut, vi skal drikke kaffe, og jeg synes absolut, at vi skal fortsætte arbejdet.
Der er ingen tvivl om – og det skal alle her vide markeret med to tykke understregningstusser – at det her ikke er en sag, SF kommer til at forlade, det er en sag, vi kommer til at forfølge, og så må I komme efter mig om 4 år og se, om vi er nået i mål med det.
Karina Adsbøl (DF), 2019-11-12:
Tak til ordføreren, og tak for en meget fin tale.
Så det er jo rigtig godt.
Jeg er netop også meget interesseret i det, ordføreren nævner i forhold til als-patienter, for vi ser jo, at de ikke får den hjælp, de har behov for, og at man skærer og skærer i hjælpen, hvilket gør det rigtig svært for familierne og gør dem rigtig, rigtig sårbare.
Vi har også haft flere foretræder inde i Social- og Indenrigsudvalget, og jeg ved ikke, om det var, før ordføreren blev valgt ind.
Men så er der overgangen fra barn til voksen, den er nemlig utrolig vigtig, og den har Dansk Folkeparti også selv spillet ind i forhandlingerne.
Så nu er det bare et spørgsmål om hvordan og hvorledes.
Så jeg tænker, vi lige skal have drukket en kop kaffe over det, for vi sidder måske og forhandler og kæmper om det samme ved hvert sit forhandlingsbord.
Men tak for kvitteringen for forslaget til vedtagelse.
Dansk Folkeparti er helt klar til, at vi laver noget sammen på det her område.
Brigitte Klintskov Jerkel (KF), 2019-11-12:
Tak til Dansk Folkeparti for at bringe emnet op.
Fra konservativ side har vi stor forståelse for de familier, som bliver sat i en meget svær situation, hvor de presses til at skulle vælge mellem enten selv at påtage sig en urimelig stor omsorgsopgave eller overlade deres voksne sønner eller døtre til en anbringelse på en døgninstitution.
En landsretsdom slog i 2015 fast, at servicelovens § 95 ikke kan bruges til bevilling af overvågning, altså hjælp til hjemmeboende svært handicappede voksne døgnet rundt, også om natten.
Det betyder, at familier og de sårbare unge kommer i klemme.
Den situation skal vi have løst.
Det duer ikke, at familierne og de unge lander mellem to stole og derfor ikke får den ønskede hjælp og løsning.
Derfor bakker vi også op om forslaget til vedtagelse, hvor vi opfordrer regeringen til hurtigst muligt at finde en løsning på overvågningsproblematikken for svært handicappede over 18 år, som ikke selv kan være arbejdsleder, men stadig ønsker at bo hjemme.
Mette Thiesen (NB), 2019-11-12:
Tusind tak.
Jeg vil, som jeg sagde før, starte med at glæde mig rigtig meget over, at der er så bred opbakning til det her.
Det er et vanvittig vigtigt emne.
Det påvirker rigtig mange familier.
Vi har jo alle sammen kunnet se – jeg er også selv blevet kontaktet af rigtig, rigtig mange – hvordan rigtig mange pårørende til børn, unge og voksne med handicap af forskellig art rejser sig rundtomkring i landet og kæmper for, at der skal være bedre vilkår på det her meget, meget vigtige område.
Derfor vil jeg også glæde mig over, at vi er så mange nu, faktisk hele Folketinget, som bakker op om, at der skal findes en løsning på det her område.
Det må og skal simpelt hen være op til den enkelte familie.
Det skal selvfølgelig være for dem med det akutte behov, som er nævnt her, f.eks. dem med ALS, men vi er også nødt til at tage dem med i beregningerne, som har en kognitiv alder, som det også blev nævnt her tidligere, som er på et lille barns niveau.
Vi kan altså ikke på handicapområdet udelukkende kigge på den fysiske alder.
Vi er også nødt til at kigge på det enkelte menneske og den mentale alder, som den her person har.
Det er ekstremt vigtigt, for det er svært nok i dag at være pårørende til et barn eller en voksen med et svært handicap.
Når der nu er så bred opbakning her, må vi også bakke op om familiernes mulighed for at varetage den omsorg og pleje af deres handicappede pårørende hjemme, hvis det er det, de ønsker.
Generelt har jeg længe undret mig over – nu oplever jeg det også på kommunalt plan – hvor fokuseret man har været på den her fysiske alder.
Det er også derfor, at jeg bringer det til torvs i forhold til det her, at det er vigtigt, at vi også kigger på den kognitive alder.
Nu blev eksempelvis det her med ALS og det her med synkebesvær nævnt, og det er en sindssyg vigtig pointe, men der er altså også nogle, hvilket også blev nævnt før, som ikke kan være alene hjemme, fordi de er som små børn, og som derfor skal have overvågning.
Det skal vi også kigge på, når vi taler om det her med at flytte hjemmefra.
Nu vil jeg sige, at det ikke er alle, ej heller dem uden handicap, der flytter hjemmefra den dag, de bliver 18 år.
Men det er i hvert fald vigtigt at holde sig for øje, at det her også er et parameter.
Hun skriver: Vi beder jo ikke om hjælp, hvis det ikke giver mening; der er ingen, der samler på hjælpere i deres eget privatliv, medmindre det er livsnødvendigt.
Med det vil jeg slutte af med at sige, at vi selvfølgelig bakker et hundrede procent op om det her, og at vi skal finde en løsning på det her meget, meget vigtige problem.
Ole Birk Olesen (LA), 2019-11-12:
Min pointe var ikke, at det her tiltag slet ikke koster nogen penge, hvis man gør det, for jeg ved ikke, hvor mange millioner man sparer på institutionspladser, når man til gengæld giver hjælp til overvågning i hjemmet.
Min pointe var, at det ikke behøver at koste statskassen penge, for hvis staten blot tillader kommunerne at gøre det her uden at pålægge kommunerne at gøre det, er det ikke noget, som koster statskassen penge i såkaldt dutning.
Men det er sjovt at høre på spørgeren, som har siddet i KL's socialudvalg, for spørgeren er åbenbart medskyldig i den her sag, hvor man har været med til at kræve, at der skulle komme nogle penge fra staten, i stedet for at man bare har krævet lov til at gøre, som man hidtil har gjort.
Charlotte Broman Mølbæk (SF), 2019-11-12:
Jeg kan ærligt svare, at det er helt sikkert, at det har jeg ikke været med til at kræve.
Men jeg har siddet der i en tid, hvor vi debatterede, hvilke løsningsmuligheder der kunne være.
Igen vil jeg gerne understrege, at jeg er enig med ordføreren så langt, at vi snakker om, hvad man kan give hjemmel til.
Man kan også give muligheder for at videreføre den form for indsatser i en periode.
Dog vil jeg så sige, at det er SF's holdning, at vi ikke skal pålægge kommunerne for mange udgifter.
Nu pålægger vi ikke, men det kommer vi alligevel til ved at give mulighed for det, og derfor mener vi også, at der bør gives en form for rimelig håndsrækning, således at det ikke igen bliver borgeren, der bliver fanget i et spil mellem kommunernes skrantende økonomi og så det behov, de reelt set har.
Jeg vil sige, at et stykke hen ad vejen kan jeg da følge hr. Ole Birk Olesen i analysen af, at det ikke nødvendigvis koster kæmpekassen.
Man kan sige, at der i forbindelse med mange af de her unge mennesker og den gruppe borgere, vi snakker om, kan være tale om andre former for indsatser, så man kan sige, at de regnestykker, som har været lagt frem tidligere, har vi i SF også ment har været overskruede.
Dog vil jeg så lige sige, at jeg undrer mig over ordførerens kritik af kommunerne og KL.
Men det, man også skal huske, er, at kommunerne i allerhøjeste grad står med rigtig mange udgifter på det specialiserede socialområde.
Det har bl.a. betydet, at rigtig mange borgmestre er gået sammen for at anmode om at få nogle flere midler.
Så jeg vil høre ordføreren, om han er enig i, at vi også herinde fra Christiansborgs side har en form for økonomisk ansvar for, hvad vi pålægger og giver kommunerne mulighed for at bruge.
Nils Sjøberg (RV), 2019-11-13:
I det oprindelige stillingsopslag, hvis jeg lige læser op her, var der anført en ugentlig arbejdsdag i København, og opslaget lød således ...
Hvordan forholder ministeren sig til, at direktøren for Landbrugsstyrelsens aktiviteter i Sønderjylland fremover bliver ansat med tjeneste i København?