Pernille Vermund (NB), 2021-05-10:
Der har de senere år været gennemført en række love og regler, som har været rettet mod at afhjælpe den skade på samfundet, som islam volder, f.eks. skærpede tilsyn med de muslimske friskoler, burkaforbud, indgreb over for imamerne i forhold til religiøs oplæring, krav om håndtryk ved tildeling af statsborgerskab osv.
Eksemplerne er mange, og fælles for dem er, at de adresserer et symptom, men ikke en årsag.
Det debatteres til stadighed, hvordan man kan imødegå den negative sociale kontrol, der hersker i de islamiske miljøer og prædikes af imamerne.
Og med dagens beslutningsforslag vil Konservative undersøge muligheden for at lukke moskéer og andre religiøse foreninger, der opfordrer til vold, udviser ekstremistisk adfærd eller forstyrrer den offentlige orden.
Men også her diskuteres symptomerne og lindring, ikke selve årsagen.
For årsagen til problemerne er for de fleste politikere svær at formulere, selv om vi ser, at alt peger i samme retning: Pilen peger på islam.
Og for at få bugt med problemerne er vi nødt til at bringe den erkendelse videre til politisk handling.
I Nye Borgerlige mener vi, at et godt sted at begynde er at fjerne de privilegier, som følger af trossamfundslovens godkendelsesprocedure, nemlig vielsesret, skattefradragsretten, og de lempelige vilkår for prædikanter, som dermed opnår mulighed for indrejse og for at få ophold i Danmark lettere end andre.
For det første bør imamer ikke kunne vie ægtefolk med juridisk gyldighed.
Islamisk familieret er grundlæggende kvindefjendsk og ude af trit med moderne livsførelse.
En nylig rapport dokumenterer, hvordan muslimske trossamfund forhindrer kvinder i at opnå skilsmisse.
Med vold og dødstrusler tvinges kvinderne til at blive i deres islamiske ægteskab, selv om de har opnået skilsmisse ved dansk lov.
Og det burde ikke overraske nogen, for det er ikke kun et problem i de enkelte moskéer, som forslagsstillerne af beslutningsforslaget her ønsker at forbyde.
De er de grundlæggende vilkår i et muslimsk ægteskab – også kaldet nikah – nemlig at ægteskabet kun kan opløses, hvis manden accepterer det.
Det er, hvad politikere her i Folketinget understøtter, når de anerkender muslimske trossamfund i Danmark.
For det andet skal man ikke kunne trække økonomiske donationer til moskéer fra i skat.
Et fradrag er teknisk set det samme, som at andre skatteydere betaler din skat.
Og det er ganske urimeligt at forlange, at danske skatteborgere skal være med til at finansiere en religiøs og ideologisk institution, der er i direkte modstrid med de grundlæggende værdier i vores samfund.
Moskéerne modarbejder demokratiet og de sekulære love.
De udklækker islamiske terrorister og præger gennem deres virke religiøse muslimer med værdier, der er i fjendtlig opposition til de vestlige.
Danmarks fremmeste moskéforsker slog sidste år fast, at danske politikere med anerkendelsen af de islamiske trossamfund har anerkendt shariadomstole i Danmark.
Som forskeren udtalte til Berlingske, duer det selvfølgelig ikke, at man i Danmark kan gennemføre udemokratisk og fremmed shariapraksis og samtidig være anerkendt med de privilegier, som det giver.
Jeg er fuldstændig enig med forskeren i det udsagn, og det burde enhver dansker og enhver demokratisk sindet politiker være.
At den danske stat i dag understøtter moskéer økonomisk, er altså mildest talt
uhensigtsmæssigt.
Endelig har et flertal i Folketinget jo besluttet at give religiøse muslimer mulighed for at importere islamiske prædikanter på særligt lempelige vilkår.
Hvilken fornuft ligger der bag, at man med den ene hånd bruger milliarder af kroner på at forsøge at integrere og uddanne muslimer i Danmark, mens man med den anden giver de islamiske trossamfund særlige rettigheder til at hente prædikanter hertil, som arbejder for det stik modsatte?
Det giver simpelt hen ingen mening.
Det er vores erfaring, og den erfaring bør vi handle på.
Vi støtter forslaget om at undersøge det juridiske grundlag for at lukke moskéer og andre religiøse foreninger, der opfordrer til vold, udviser ekstremistisk adfærd eller forstyrrer den offentlige orden, men vi havde gerne set, at man havde haft modet og viljen til at begynde med at fratage de islamiske trossamfund de særlige privilegier, som de har i dag.
I stedet har forslagsstillerne desværre været ude med endnu et ønske om, at endnu flere islamiske trossamfund skal anerkendes i Danmark.
At man kan foreslå den slags er for mig ubegribeligt.
Det er på tide, at Folketinget erkender, at islam og folkestyre er modsætninger, og handler derefter.