Eva Flyvholm (EL), 2017-12-05:
Tak for debatten indtil nu.
Hvis man har læst avis de sidste par dage, er man sikkert også stødt på historien om, hvordan beboerne i Skrydstrup – dér, hvor F-35-flyene skal have base – risikerer at skulle leve i et rent støjhelvede med larm fra kampflymotorer i haven, i dagligstuen og i soveværelset, medmindre de selvfølgelig vælger at flytte fra deres hjem, som jo sikkert bliver rigtig, rigtig svært at sælge, hvis naboen er Danmarks nye kampfly, F-35.
Det her er bare det sidste i rækken af problemer, der er i årevis har plaget det skandaløse indkøb af nye kampfly for milliarder af skattekroner.
Vi er jo samlet her i dag i Folketingssalen, fordi vi fra Enhedslisten, Socialistisk Folkeparti og Alternativets side har valgt at trække håndbremsen på købet af nye kampfly.
Vi synes simpelt hen, at partierne, som gerne vil købe nye fly, skylder at komme her på talerstolen og forklare befolkningen, hvorfor de synes, det er en god idé at bruge flere milliarder på det her dybt kritisable våbenkøb.
Når vi har trukket nødbremsen, skyldes det også, at der er rigtig meget uklarhed om økonomien og de beregninger, der ligger til grund for den.
Selv for de partier, der vil købe kampfly, altså Socialdemokratiet, Radikale Venstre, Konservative, Liberal Alliance og Dansk Folkeparti, så må det vel være en forudsætning, at der er styr på økonomien.
Det synes jeg at jeg er blevet bekræftet i i dag at der ikke er.
Der er stadig væk flere partier, der siger, at de faktisk stadig væk ikke tror på de beregninger, som ligger til grund for købet.
Og det er også blevet ret klart, at man ikke kan garantere, hvad det er for nogle priser, der bliver; det er blevet meget klart, at man ikke har mulighed for at komme ud af kontrakterne igen efterfølgende, hvis der opstår problemer.
Kampflykøbet er altså danmarkshistoriens største offentlige indkøb.
Der er mange, mange milliarder på spil, og det burde simpelt hen kalde på noget mere forsigtighed end det, vi ser her.
Jeg får nærmest sådan et indtryk af, at vi har at gøre med en flok politikere, der strammer øjenbindet ret grundigt, inden de skubber bobslæden ud over kanten og håber på det bedste, selv om det er – mildest talt – usandsynligt, at det her kommer til at gå godt.
Jeg vil sige, at det generelt set jo godt kan være lidt sødt at være en optimistisk vovehals, men jeg synes hverken det er særlig charmerende eller imponerende at risikere vores samfundsøkonomi i et våbenlotteri.
Det er simpelt hen dybt uforsvarligt og urimeligt, og jeg kunne godt tænke mig, at det blev stoppet nu.
Der er blev rettet en rigtig alvorlig kritik fra Rigsrevisionens side mod regeringens beslutningsgrundlag.
Når Rigsrevisionen er inde over det her, er det jo netop, fordi kampflykøbet er så stor en samfundsøkonomisk sag, at der skal være styr på det.
Så når Rigsrevisionen siger fra, må man jo også virkelig lytte til det.
Og jeg må bare sige, at det svar, forsvarsministeren er kommet med indtil videre, synes jeg ikke giver os grund til at tænke, at der er forbedret synderlig meget på det, eller at der ikke er noget at være bekymret for.
Sideløbende har vi også kunnet se, at den amerikanske rigsrevision utallige gange har advaret om, at der stadig væk er store problemer med udviklingen af F-35-kampflyet, og at økonomien kommer til at skride.
Senest er det f.eks. kommet frem, at det vil tage over et halvt år, hver gang F-35-kampflyet skal til USA og repareres.
Når vi ser det i sammenhæng med, at der allerede er skruet på alle knapper for at få kampflykøbet til at lyde bedre og billigere, end virkeligheden sandsynligvis bliver, så er det da dybt bekymrende.
Der er, som vi også har snakket om i dag, f.eks. forudsat, at piloterne kan flyve meget mere, end de kan nu, og det er også forudsat, at flyet kan flyve mange flere timer, end det kan andre steder.
For et år siden spurgte jeg forsvarsministeren, om ikke der skulle bruges penge på støjsikring ligesom i Norge.
Dengang afviste forsvarsministeren, at der ville være problemer.
Nu kan vi se, at den er helt gal, og at masser af beboere bliver ramt, og at der skal bruges flere penge.
Det synes jeg i virkeligheden er meget symptomatisk for, hvordan det har været hele vejen, nemlig at mange af de her meget kritiske oplysninger simpelt hen ikke er kommet frem, før efter at beslutningen er taget.
Først sagde regeringen 56,4 mia. kr., men det har så vist sig, at det var i faste priser, og nu kan vi se, at hvis man tager f.eks. pris- og lønudviklingen med i betragtning, er det nærmere 66 mia. kr.
Det er jo vanvittig mange penge.
Jeg har også flere gange foreslået, at man opdeler købet i nogle portioner med f.eks. fire eller seks kampfly ad gangen, som de altså har gjort i Norge, for netop at sikre sig mod skred i økonomien.
Det ville i det mindste kunne sikre, at vi ikke brændte fingrene helt så meget, hvis prisen for den første portion løber løbsk.
Men det vil man altså desværre heller ikke.
Og jeg kunne egentlig godt have tænkt mig, at vi havde haft den imødekommenhed i debatten her i dag, altså at det var noget, man kunne overveje at se på.
Jeg synes, det er fuldstændig uansvarligt at gøre klar til at skrive under, når det stadig væk er så uklart, om regeringens økonomiske grundlag er i orden, og fordi det bliver så svært at komme ud, når først kontrakterne er underskrevet.
Der er en fuldstændig reel fare for, at det her bliver den nye IC4-skandale – bare endnu vildere.
Så min bøn til jer, der er ordførere her, er virkelig: Slå nu koldt vand i blodet.
Tag det lidt ad gangen og få styr på økonomien, inden underskriften bliver sat.
Det er simpelt hen ikke rimeligt, synes jeg, at man overhører alle advarsler.
Det er ikke rimeligt, at der er blevet fabrikeret et optimistisk økonomisk grundlag for at få den her kampflybeslutning vedtaget og få den igennem.
Det er ikke rimeligt, at vi som folketingsmedlemmer ikke kan regne med de oplysninger, vi får fra ministeren.
Det her er så vigtig en sag, ikke kun på grund af økonomien, men først og fremmest fordi indkøbet af de nye F-35-kampfly handler om Danmarks politiske og militære alliance med USA.
Det her udstikker retningen for Danmarks fremtidige udenrigspolitik.
Og jeg synes, at vi skylder os selv at spørge: Ønsker vi virkelig, at Danmark skal engagere sig i flere håbløse angrebskrige?
For os i Enhedslisten er det et klart nej.
Vi vil ikke have de kampfly!
Vi vil have en fredelig udenrigspolitik, og vi ville hellere bruge 66 mia. kr. på fred og velfærd.
Jeg har savnet en debat om, om det overhovedet er rimeligt at bruge så mange penge på kampfly, når der spares alle andre steder.
Og lige nu i de sidste afgørende uger savner jeg altså en forsigtighed og en rettidig omhu for at undgå, at den her kampflyskandale bliver endnu dyrere.
Jeg håber rigtig meget, at I alle hver især vil tænke på, at kampflykøbet er jeres ansvar, og huske, at der ikke er et flertal i befolkningen for det her kampflykøb.
Husk, at nu er I blevet advaret om, at der stadig væk er store problemer med det økonomiske grundlag, men at der altså er mulighed for at gøre noget ved det og vente med at skrive under.
Så derfor håber jeg virkelig, at I stadig vil overveje at gøre det rigtige, nemlig at trække aktstykket tilbage.
Selv for de partier, der så gerne vil have kampfly, bør det vel også være sådan, at økonomien skal hænge sammen, og at de kan se befolkningen i øjnene.