runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Nick Hækkerup (S), 2019-10-23:
I forhold til teledatasagen tror jeg, det er vigtigt for os alle sammen at huske, at man stiller sig et forkert sted, hvis man vurderer forløbet af den sag i forhold til den første orientering fra Rigspolitiet ud fra det, vi i dag ved om sagens omfang og karakter.
Man har famlet en del for at finde ud af, hvad det i virkeligheden er, der er kernen i sagen, ligesom vi jo skal langt frem, faktisk helt frem til for bare et par måneder siden, før man får afdækket nogle af de sidste fejl og får sat de handlinger, som skal være, på plads.
Det er jo også det, der fremgår af både rigspolitichefen og Rigsadvokatens redegørelse i sagen: at de første orienteringer til departementet fra Rigspolitiets side hverken var fyldestgørende eller for den sags skyld entydige, fordi man jo ikke rigtig vidste, hvad omfanget af problemet var, og hvad konsekvenserne af problemet var.
Jeg tror, man skal se departementets ageren i lyset af de manglende oplysninger.
Når det er sagt, har jeg jo også sagt, at jeg synes, det er beklageligt, at departementet ikke på et tidligere tidspunkt udviste større initiativ i forhold til at sikre en tilstrækkelig fremdrift i de andre myndigheders arbejde og afklaring af sagen.
Endvidere burde departementet på et tidligere tidspunkt, synes jeg, have taget direkte kontakt til Rigsadvokaten i stedet for alene at basere sig på oplysninger, som man havde modtaget fra Rigspolitiet.
Det forventer jeg selvfølgelig at departementet tager ved lære af.
Inger Støjberg (V), 2019-10-23:
Nu var det jo sådan set ikke andre myndigheder eller Rigsadvokaten, jeg spurgte til.
Jeg spurgte til, hvordan justitsministeren ser på sagen i forhold til som minister selv – eller den tidligere minister – at få en orientering.
For det kan jo være meget, meget svært som politiker at agere på en så alvorlig sag, hvis ikke man har orientering om det.
Og det er jo tilsyneladende sådan, at den tidligere minister ikke fik en orientering, og at den nuværende minister fik en orientering på et meget sent tidspunkt.
Men det ændrer jo ikke på, at man som minister netop sidder med den her sag.
Det er en meget alvorlig sag, og det er bestemt noget, vi tager særdeles alvorligt i Venstre.
Det formoder jeg også justitsministeren gør.
Når det er sagt, er det sådan, at da ministeren så fremlagde sin 16-punktsplan, kunne man jo i hvert fald have taget fat og sagt: Det her skal vi have rettet op på i ministeriet, der er et eller andet galt.
På trods af det er punkt nr. 16 netop bare: Justitsministeren har bedt departementet om at følge op på, at man skal drage den fornødne læring af sagen.
Altså, hvad ligger der i det?
Jeg tror da, vi er mange, der, hvis vi havde begået fejl, godt kunne tænke os at sige: Nå, men vi må videre, det må vi prøve at lære af. Jeg må sige, at jeg synes, det er en lidt let formulering, i forhold til hvor alvorlig den her sag er, og hvor alvorligt det må være at stå tilbage som efterladt efter f.eks. et meget bestialsk mord og vide, at der har været nogle, der på en eller anden måde har sovet i timen – og det er der jo her; jeg siger ikke, at det kun er i departementet, det er sikkert mange steder – og at man så bare synes: Nå, det må vi lære af, vi må videre.
Jeg synes, det er meget lidt respektfuldt, må jeg sige, over for de mennesker, der jo har lidt nød og krænkelser i de her sager.
Nick Hækkerup (S), 2019-10-23:
I virkeligheden ligger der jo mange elementer i det, som spørgeren siger.
Jeg tror, og det er givetvis også spørgerens egen erfaring som minister, at et departement bliver præsenteret for uendelig mange sager.
Der sker en sortering af sagerne undervejs, så der er en bedømmelse af, hvilke sager der skal præsenteres for ministeren, og hvilke sager der ikke skal præsenteres for ministeren, og hvor langt de når op i systemet.
Man kan altid diskutere, hvordan det snit skal ligge.
Jeg konstaterer bare, og nu henviste spørgeren selv til den tidligere minister, at justitsministeren på daværende tidspunkt formulerede det sådan ...
Inger Støjberg (V), 2019-10-23:
Hvad er det for nogle konkrete tiltag, ministeren vil tage, så det her ikke kommer til at gentage sig?
For jeg mener vitterlig ikke, at hverken den tidligere eller den nuværende minister i virkeligheden kan være tjent med at få en orientering så sent om en så alvorlig sag.
Nick Hækkerup (S), 2019-10-23:
Præcis den bemærkning giver mig jo anledning til at tage fat, hvor jeg var nået til i mit alt for lange svar før – og det virker også på en eller anden måde lidt uproportionalt, at der er 1 minut til at spørge og så ½ minut til at svare, men det er jo en helt anden problemstilling.
Den tidligere minister sagde: »Den mangelfulde information tilgået departementschefen gør, at jeg mener, at hun har handlet korrekt, imens jeg var minister«.
Det siger han til Berlingske den 4. oktober i år.
Det er jo en konkret vurdering.
Inger Støjberg (V), 2019-10-23:
Ja, gid det var så vel, at det var ministeren.
Når det er sagt, vil jeg sige: Ja, jeg er fuldstændig klar over, at det er en konkret vurdering, og at det kan være svært.
Men jeg må også sige, at der godt nok går meget lang tid, før man fra departementet vælger at orientere ministeren om den her sag.
Og jeg synes, det er dybt bekymrende, og jeg synes, det må føles krænkende for ofrene, for at sige det, som det er.
Så det er sådan set slet ikke ministeren, jeg på den her måde kritiserer.
Det er systemet, det er departementet.
Jeg synes, at det virker meget underligt.
Sophie Løhde (V), 2019-10-23:
Tak for det, formand.
Hvad mener ministeren om Justitsministeriets departements håndtering af teledatasagen, og hvilke konsekvenser mener ministeren at håndteringen bør have?
Nick Hækkerup (S), 2019-10-23:
Det er lidt ovre i samme retning som det spørgsmål, vi lige var igennem, og derfor er svaret selvfølgelig også lidt det samme.
I forhold til teledatasagen tror jeg, det er vigtigt for os alle sammen, at man ikke vurderer forløbet i departementet i forbindelse med Rigspolitiets første orientering ud fra det, vi ved i dag om sagens sammenhæng og omfang, for det her er jo en sag af stor kompleksitet og omfang.
Når vi ved, hvad vi ved i dag, er det let at fælde dom, men dengang var der jo meget usikkerhed, og de orienteringer, der blev givet, var jo forbundet med betydelig usikkerhed.
Det fremgår af rigspolitichefens og Rigsadvokatens overvejelser om sagen, at de første orienteringer af Justitsministeriets departement fra Rigspolitiets side ikke var fyldestgørende eller for den sags skyld, at de bl.a. ikke entydigt havde overblik over problemets omfang og mulige konsekvenser.
Det fremgår jo også af redegørelsen, at Rigspolitiet beklager, at det var sådan.
Endvidere burde departementet på et tidligere tidspunkt, som jeg også sagde før, have taget direkte kontakt til Rigsadvokaten i stedet for alene at basere sig på oplysninger fra Rigspolitiet.
Det er som sagt det forløb, som jeg med den handlingsplan, hvis punkt 16 blev omtalt før, forventer, at der bliver tage ved lære af, hvilket jeg også oplyste i det brev, som jeg også oversendte til Folketinget den 3. oktober.
Sophie Løhde (V), 2019-10-23:
Jeg er helt enig i, at det her er en kompleks sag, men det er også en ekstremt alvorlig sag.
Og jeg må sige, at jeg ikke mindes at kunne tænke tilbage på tidligere tiders alvorlige sager, hvor konklusionen har været noget i retning af, at det må vi lære af.
Altså, jeg tror, at der sidder rigtig mange borgere derude, der tænker: Hold da op, hvis jeg havde begået en alvorlig fejl, kunne jeg da også godt tænke mig, at konklusionen efterfølgende var, at det slår vi en streg over, og at det må vi lære af.
Når man dykker ned i den redegørelse, ministeren har oversendt, kan man jo se, at der gik 14 dage, fra departementet fik kendskab til sagen, til departementschefen modtog en orientering, og så gik der yderligere 40 dage, før Advokatsamfundet fik noget at vide, og så gik der endnu fem arbejdsdage, før forsvarsadvokaterne og domstolene fik kendskab til sagen, og Folketinget blev så først underrettet engang i starten af juli måned.
Burde departementet ikke have indset, at der var noget potentielt meget, meget alvorligt på spil her, og dermed også have indset alvorligheden i sagen i forhold til at sikre, at man fik orienteret den ansvarlige minister, og at man sørgede for også at få orienteret Folketinget og de relevante myndigheder på et langt tidligere tidspunkt?
Hvilken konsekvens skal det have, at man ikke tog den læring undervejs og også sikrede sig, at man handlede rettidigt undervejs?
Nick Hækkerup (S), 2019-10-23:
Jamen jeg synes ikke, det er en rimelig udlægning at sige, at det slår vi en streg over.
Jeg synes i virkeligheden, at det, der sker i den her sag – med alle de beklagelige ting, der er i den – er, at det tager sin tid, for det er komplekst at identificere fejlen, der jo i øvrigt viser sig at være ikke én fejl, men mange fejl, som så skal udredes.
De fejl anerkender og deklarerer myndighederne.
Derefter bliver der så taget handling på, hvad der skal ske, som jo ikke bare er ingenting, men en ganske omfattende handlingsplan, som vi er i gang med at gennemføre, og som omfatter både store og små ting.
Sophie Løhde (V), 2019-10-23:
Det er en kompleks sag, men så lad mig prøve at stille et egentlig rimelig simpelt spørgsmål: Hvorfor underrettede departementet ikke den daværende justitsminister om sagen, før den daværende justitsminister, der var fungerende justitsminister på det tidspunkt, kunne læse om sagen i pressen?
Nick Hækkerup (S), 2019-10-23:
Det er jo heldigvis et spørgsmål, som jeg får lejlighed til at vende tilbage til i forbindelse med nogle de andre spørgsmål, som er stillet i dag, og det handler jo grundlæggende om, hvad for en rolle en minister har i den situation, hvor der er udskrevet valg, eller hvor en regering er trådt tilbage og man er et forretningsministerium og ikke længere et ministerium i den traditionelle forstand.
Men den bemærkning om, at det må føles krænkende, tror jeg sådan set er rigtig – altså ikke lige præcis den her del, for det er jo bare et lille element, men også et element i det samlede forløb.
Men det, at vi har haft en situation, hvor der muligvis er uskyldige, der er blevet dømt, og skyldige, der er gået fri, er jo altså på alle mulige måder krænkende, og ikke mindst for ofrene.
Så det er jeg da enig i.
Tak for spørgsmålet.
Som jeg tidligere har sagt, kan fejlene hos Rigspolitiet potentielt have ført til, at uskyldige er blevet dømt, og sådan set også, at skyldige er gået fri for straf.
Det er jo på den måde den grundlæggende tillid til retssamfundet, der er på spil, for vi skal kunne stole på, at uskyldige ikke dømmes, og vi skal kunne regne med, at skyldige ikke går fri.
Det er også derfor, at sagen er alvorlig.
Myndighederne er i gang med at gennemgå de konkrete retssager, som har været berørt af teledatasagen, og det sker jo for at sikre, at offentligheden kan have fuld tillid til retssystemet.
Og for at sikre, at der kan være fuld tillid til gennemgangen, har jeg jo nedsat en uafhængig kontrol- og styregruppe, som skal styre og kontrollere – deraf navnet – myndighedernes sagsgennemgang.
Det er så i første omgang op til myndighederne under den uafhængige kontrol- og styregruppes styring at vurdere, om mangler eller fejl i teledata har haft betydning i konkrete sager, og om der er grundlag for, at anklagemyndigheden skal begære sagerne genoptaget.
Herefter er det jo i sidste ende op til domstolene at afgøre, om de nye oplysninger skal føre til et andet udfald.
Og det beror på en konkret vurdering i den enkelte sag, om der er grundlag for at begære sagen genoptaget.
Ja, det var godt, du greb ind lige der, for det var der, hvor svaret for alvor begyndte at blive interessant.
Rigsadvokaten har oplyst mig om, at der ikke på nuværende tidspunkt er identificeret tilfælde, hvor fejl og usikkerheder i teledata har ført til urigtige afgørelser.
Det er jo ikke det samme, som at det ikke kan komme, al den stund der er over 10.000 sager, der skal gennemgås.
Karsten Lauritzen (V), 2019-10-23:
Tak til formanden for at sikre ro i salen og til justitsministeren for besvarelsen af spørgsmålet.
Det er jo en meget, meget alvorlig sag – og det giver justitsministeren også udtryk for – og også en sag, der har nogle år på bagen.
Jeg vil dog alligevel godt spørge lidt ind til det, ministeren læste op, fra Rigsadvokaten, hvor man på nuværende tidspunkt ikke har identificeret nogen sager, hvor man tror, at det her har ført til ændrede domstolsafgørelser.
Jeg vil spørge, om justitsministeren kunne sige noget tidsmæssigt om, hvornår man har det fulde overblik, og om det ikke også er rigtigt, at man måske ikke kan svare fuldstændig klart på det, al den stund at en lang række domme er faldet, og hvis der opstår nye oplysninger, ved man jo ikke, hvilken vægt en domstol ville have tillagt et telebevis.
Så selv om det er Rigsadvokatens vurdering på nuværende tidspunkt, er det jo en vurdering, der må være omgærdet med en hel del usikkerhed.
Det er det ene.
Det andet er: Når ministeren siger, at det er vurderingen på nuværende tidspunkt, hvornår vil man så kunne sige noget endeligt?
Nick Hækkerup (S), 2019-10-23:
Først tak for den indledende sympatitilkendegivelse, hvad angår den fælles skæbne om at overtage sager, der har nogle år på bagen, og som det kan være rimelig svært at få udredt.
Sagen er simpelt hen den, at der nu sidder den uafhængige kontrol- og styregruppe, som jo er nedsat ud fra armslængdeprincippet, og som i virkeligheden vender sag for sag.
De har sikkert et eller andet sorteringssystem, sådan at man finder de mest relevante sager frem.
Jeg ved, at man starter med dem, hvor der f.eks. er risiko for, at der er nogle, der sidder i fængsel uskyldigt dømt osv.
Men man er simpelt hen i gang med at vende sagerne, og det er jo den der gennemgang, som vil afsløre, hvad der så måtte være af fejl, der kan have haft betydning.
Jeg er enig i, at det selvfølgelig er omgærdet med usikkerhed.
Karsten Lauritzen (V), 2019-10-23:
En af de sager, der har været meget fokus på i offentligheden, er den her Emilie Meng-sag, som jo er en meget, meget tragisk sag.
Jeg har fuld forståelse for, at justitsministeren ikke kan sige noget om enkeltsager, men det virker – i hvert fald som det er præsenteret i offentligheden – som om det i den sag kan have haft betydning.
Nick Hækkerup (S), 2019-10-23:
Man kan i hvert fald sige det på den måde, at det jo var i den sag, at man bad om et review, altså andre om at kigge på sagen for at komme videre i den.
Og man identificerer, at der altså her er et problem med teleoplysningerne, hvilket er med til at bidrage til, at man konstaterer, at det her ikke er, hvad man ellers tidligere har troet, bare konkrete enkelttilfælde af problemer, men at der måske er et systematisk problem, hvilket jo så er med til at skubbe til, at man igennem den her smertelige proces får rettet op på problemet, som det var.
Karsten Lauritzen (V), 2019-10-23:
Tak for det svar, justitsminister.
Jeg vil godt høre justitsministeren, om det ikke er korrekt opfattet, at det i hvert fald har haft nogle konsekvenser for de her 36 personer, der så er blevet løsladt, al den stund at de med en vis sandsynlighed ville have fået afgjort deres sag.
Nick Hækkerup (S), 2019-10-23:
Det er jo lidt et andet spørgetema, men nuvel, det er jo fuldstændig rigtigt, at da vi kommer hen i efteråret og konstaterer, at der er yderligere fejl end dem, man har kunnet konstatere, så siger Rigsadvokaten: For retssikkerhedens skyld bliver vi nødt til i en periode at suspendere anvendelsen af teledata som bevis.
Den periode er vi jo heldigvis med de tiltag, der nu er taget, kommet ud over, sådan at teledata i dag igen kan anvendes som bevis – med de forbehold, som vi nu ved der skal tages i forbindelse med den konkrete anvendelse.
Jeg er med på, at det ene ikke udelukker det andet.
Jeg håber også, at spørgeren er enig i, at det, som vil være det bedste, vil være, hvis vi kan løse det grundlæggende problem, nemlig årsagen – det, at vi har så lange sagsbehandlingstider.
For det er jo ikke bare skidt i de her tilfælde, det er skidt i alle tilfælde, hvor alle ofre må vente længe på, at retfærdigheden sker fyldest og den, der har begået en forbrydelse, får sin dom.
Men spørgeren har også ret i, at det jo ikke skal forhindre os i at se på det, der er symptomet, nemlig at det så giver sig udslag i afsigelser, hvor det giver en lavere straf, fordi der har været lang sagsbehandlingstid.
Men det mener jeg sådan set godt vi kan og navnlig med udgangspunkt i den redegørelse, jeg som sagt har bedt om.
Karina Adsbøl (DF), 2019-10-23:
Mener ministeren, at der tages tilstrækkeligt hensyn til offeret og den generelle retsfølelse, når gerningsmænd får nedsat deres straf på grund af lang sagsbehandlingstid fra anmeldelse til dom?
Nick Hækkerup (S), 2019-10-23:
Jeg er enig med spørgeren – vi har også haft lejlighed til at snakke om det i anden sammenhæng – i, at det er et problem, at nogle gerningsmænd får nedsat deres straf.
Efter min mening skal vi tage fat om årsagerne til problemet frem for at handle på symptomerne, og til det med, at nogle får nedsat straffen på grund af lange sagsbehandlingstider, kan jeg sige, at vi har lange sagsbehandlingstider.
Symptomet bliver så, at de kan få nedsat straffen jævnfør reguleringen i straffeloven, og derfor er der behov for at tage fat på de grundlæggende problemer, nemlig politiets og anklagemyndighedens manglende ressourcer og de lange sagsbehandlingstider, som vi ser.
Og der skal vi, tror jeg, kigge på hele straffesagskæden, altså hvor lang tid der går fra anmeldelse til sigtelse, fra sigtelse til tiltale, og hvad der skal til, for at vi kan bringe den samlede sagsbehandlingstid ned.
Det er jo den store opgave, som vi har foran os, og som vi gerne skulle håndtere med det nye politiforlig, som jeg håber vi får lejlighed til at diskutere sammen.
Det er jo ikke desto mindre noget – og det er jeg helt klar over – som kan løses fra den ene dag til den anden.
Vi vil i bedste fald kunne lave en ambitiøs aftale om en reduktion af sagsbehandlingstiderne over tid, og derfor synes jeg i forlængelse af det, spørgeren siger, at der i virkeligheden kan være grund til at afdække praksis på området, altså se på, hvilke sager det er, hvor straffen er blevet nedsat på grund af for lang sagsbehandlingstid, og på, hvor stor strafnedsættelsen er.
Derfor vil jeg bede Rigsadvokaten om at redegøre for, hvordan reglerne, altså straffelovens § 82, nr. 13, om strafnedsættelse anvendes i praksis.
Og når jeg har modtaget den redegørelse, vil jeg forholde mig til, om det giver anledning til at foretage ændringer på området.
Karina Adsbøl (DF), 2019-10-23:
Tak for ministerens svar.
Jeg synes, det er et kæmpe problem for offeret, når gerningsmænd får nedsat deres straf på grund af lange sagsbehandlingstider, og det er derfor, jeg stiller det her spørgsmål, ligesom det også er på baggrund af vores samråd, vi har haft.
Jeg har fået en række svar fra ministeren, som jeg følger op på her, netop i forhold til hvad det er for nogle gerningsmænd, der får nedsat deres straf.
Er det voldtægtsforbryderen, er det morderen, er det voldsoverfald, hvad er det for nogle gerningsmænd?
Det er jo grotesk, at man på grund af lang sagsbehandlingstid kan få nedsat sin straf, og offerets retsfølelse halter jo gevaldigt bagefter på det her område.
Jeg vil godt høre ministeren om noget i forhold til den redegørelse, han har sat i gang, og jeg tænker, han har sat det i gang på baggrund af mine spørgsmål til justitsministeren, for det var nogle gode spørgsmål, jeg havde stillet.
Jeg vil godt i forhold til redegørelsen have at vide, om ministeren mener, at det simpelt hen skal registreres i systemet.
I det svar, jeg har fået, skriver ministeren så, at det ikke bliver registreret i POLSAS, altså i politiets system, og at det vil kræve en alt for lang gennemgang, hvis man skulle give de svar, jeg anmodede om, netop i forhold til hvad det er for nogle straftyper, og hvad det er for nogle gerningsmænd, der får nedsat deres straf.
Jeg tænker jo på offeret og hele retsfølelsen, og jeg mener ikke, at det er rimeligt, at gerningsmændene på grund af lange sagsbehandlingstider får nedsat deres straf, og det er derfor, jeg har taget det op her i ministerens spørgetime.
Jeg vil også høre, om ministeren mener, at det er i orden at nedsætte straffen på grund af lange sagsbehandlingstider.
Det er også en diskussion, vi skal have, og den vil jeg godt høre ministerens holdning til i dag, altså om ministeren mener, at det er okay at nedsætte straffen, fordi sagsbehandlingstiden har været for lang.
Nick Hækkerup (S), 2019-10-23:
For det første vil jeg gerne give den anerkendelse, som spørgeren selv rækker ud efter.
Det er rigtigt, at det er spørgeren, der i et samråd i første omgang og efterfølgende med skriftlige spørgsmål i hvert fald har gjort mig opmærksom på det her problem.
Det er rigtigt, at det bl.a. er i forlængelse af det, at jeg nu beder Rigsadvokaten om en redegørelse for, hvordan det så ser ud.
Og det rækker hen til det andet, som spørgeren spørger om, nemlig hvad det er for nogle forbrydelser, hvor det her finder sted, og hvordan det foregår.
Det synes jeg er relevante spørgsmål, som vi skal have svar på, før vi forholder os til, hvad der skal gøres.
Så var der en masse andre spørgsmål i spørgerens bemærkninger, som jeg håber jeg får lejlighed til at vende tilbage til.
Karina Adsbøl (DF), 2019-10-23:
Men så vil jeg først og fremmest kvittere for, at justitsministeren har sat noget i værk.
For det er jo udfordrende for, kan man sige, både offeret, men også os politikere, at vi ikke kan få svar på, hvad det er for nogle gerningsmænd, der får rabat, og hvad det er for nogle sager.
Det, jeg hører, er, at allerede når man afsiger dom, siger man, at her bliver man nødt til at give en rabat, fordi der simpelt hen har været for lang sagsbehandlingstid.
Og det er jo hverken rimeligt for offeret eller rimeligt for samfundet i forhold til den retsfølelse, man gerne skal have, når det gælder vores straffesager.
Nick Hækkerup (S), 2019-10-23:
Der står man jo altid i den der modsatrettede situation, at det kan være rart at få alt muligt at vide og kunne trække alle mulige oplysninger, men på den anden side: Hvor meget bureaukrati vil vi bygge op for at kunne gøre det?
I den her situation håber jeg, vi kan håndtere det, ved at jeg får en redegørelse fra Rigsadvokaten, som giver anledning til på et oplyst grundlag at diskutere, om der er grund til at ændre reglerne her.
Så håber jeg virkelig også, at vi vil kunne tage fat om det grundlæggende problem, nemlig at der er så lange sagsbehandlingstider, som der jo ikke bør være.
Karina Adsbøl (DF), 2019-10-23:
Ja, det er jo netop det.
Jeg mener, at man samtidig godt kan registrere ting i forhold til lange sagsbehandlingstider, også selv om man får afviklet puklen i et nyt politiforlig.
I Dansk Folkeparti stiller vi konstruktivt op – det bliver nok retsordføreren, justitsministeren får æren af.
Men dermed også sagt, at der jo selvfølgelig skal handles på det her.
Jeg tænker på perspektivet i forhold til længden: Hvad er perspektivet for, at man får løst det her?
Og hvad er perspektivet for, at forbrydere ikke får nedsat deres straf, på grund af at der er for lange sagsbehandlingstider?
Mette Thiesen (NB), 2019-10-23:
Det er så den ene ting.
Som den anden ting vil jeg lige spørge ordføreren, som tit bliver betegnet og også selv betegner sig som udlændingestrammer, om det samme, som jeg lige før spurgte hr. Morten Dahlin fra Venstre om.
Når Nye Borgerlige nu aktiverer grundlovens § 42 om nogle af de her udlændingelempelser, som regeringen laver, og når nu hr. Rasmus Jarlov siger, at han er en udlændingestrammer, vil hr. Rasmus Jarlov så skrive under på, at det her kommer ud, så det bliver vurderet af folket, altså til en folkeafstemning?