Torsten Gejl (ALT), 2020-12-22:
Tak, formand.
Især har jeg fisket efter havørreder fra kysten med fluestang.
For dem, der ikke lige kender det, kan jeg sige, at det handler om, at man finder en kyst, så tager man sine vaders på, så går man 10 m ud i vandet, indtil man er i vand til navlen, og så står man og svinger sin fluestang i timevis.
Det er ikke så tit, jeg fanger noget.
Personligt tilskriver jeg det, at det er virkelig svært at fange havørreder, men mere erfarne fiskere vil måske mene, at det er mig, der ikke er dygtig nok.
Uanset hvad har jeg investeret tusinder af timer i al slags vejr på alle tider af året på alle slags kyster, og jeg fortryder det ikke et sekund, for det har været unikke naturoplevelser, som jeg ikke ville have undværet, uanset at det er meget sjældent, jeg kommer hjem til kæresten med frisk fisk.
Jeg er også dykker og vildmarksmand, og i det hele taget har naturen spillet en kæmpestor rolle i mit liv.
Når man er naturelsker og politiker i Danmarks grønneste parti, er det jo klart, at jeg er glad for, at Alternativet er med i den grønneste finanslov, Danmark nogen sinde har haft.
Jeg synes faktisk, at finansloven er god i sin helhed, og jeg lagde også mærke til, at Venstres formand, hr. Jakob Ellemann-Jensen, var ude at rose den i sin første kommentar.
Det fik han så tæv for i pressen, for så var han jo ikke tydelig nok, og så havde han konfliktangst, og hvad de ellers skrev.
Det er jo klart, at pressen har brug for konfliktvinkler for at tjene penge, men jeg synes faktisk, det er god stil, når lederen for det store borgerlige parti roser en rød regering, når den har lavet en fornuftig finanslov.
På den måde synes jeg, det er vigtigt, at vi en gang imellem træder ud af det her konfliktfokus, vi går rundt i herinde i Folketinget, og viser lidt format.
Sidste års finanslov var den grønneste nogen sinde.
Den her finanslov er endnu grønnere, og det betyder selvfølgelig, at det er relevant for Alternativet at være med.
Vi er især stolte af, at det er lykkedes at få en lille milliard afsat til biodiversitet, altså vild natur, som lever på sine egne præmisser.
I 2015 var vi det første parti, der kom i Folketinget med en selvstændig naturpolitik, og i 2016 kom vi med Alternativets store naturpakke, hvor vi foreslog store arealer udlagt til vild natur med store græssere som f.eks. bisonokser.
Op til valget i 2019 lavede vi en 4-årsplan for et omgående løft af den danske natur.
Og med den her finanslov er mange af vores drømme pludselig realiseret.
Det gør man selvfølgelig ikke alene, så jeg vil gerne varmt takke støttepartierne og regeringen for at være med til at afsætte en lille milliard, altså 888 mio. kr. til biodiversitet, altså det, som på almindeligt dansk hedder vild og mangfoldig natur.
Her skal I holde fast: Vi har afsat penge til 15 nye naturnationalparker og 75.000 ha urørt skov.
Og nu er der sikkert mange, der ikke lige er vant til at regne i hektar, men 75.000 ha urørt skov svarer faktisk til 2 pct. af Danmarks landareal.
Da vi kun havde under 1 pct. vild natur i Danmark i forvejen, er det jo et kæmpe spring, og dertil skal man lægge naturparkerne, som vi er ved at regne på arealet af i Alternativet i øjeblikket.
Derudover har vi taget hul på biodiversiteten til havs, og det kommer sig faktisk direkte af en lille tur, vi havde, hvor WWF inviterede Miljøudvalget på tur på Øresund fra Øresundsakvariet med chefen for Øresundsakvariet som kaptajn.
Miljøudvalget kom ud på Øresund en pragtfuld morgen og fik at vide, at det er et fantastisk rigt sund – jeg vidste det faktisk godt i forvejen – der løber her tæt på vores hovedstad.
Vi fik at vide, hvordan langstrakte ålegræsbælter er opvækstområde for fisk, der fordeler sig ud i vores andre farvande, hvordan hundredvis af marsvin – vores lille fredede hval – samles i Øresund, og vi fik at vide, at der var en lille chance for, at vi kunne se tun.
Nu har jeg stået og gloet ud over havet i tusindvis af timer, så det er jo klart, at jeg selvfølgelig også gjorde det her så godt, jeg kunne.
Og så så jeg sådan 1 km væk ovre i nærheden af Sverige, at der godt nok var et kæmpestort plask.
Så det sagde jeg til vores kaptajn: Det der må altså være tun.
Den sprællede lige en gang og plaskede ned, som om det var en bil, og det gav jo sådan en magisk stemning på båden.
Altså, Miljøudvalget var lidt euforiske i nogle minutter, og lederen af Øresundsakvariet blev helt manisk, og han speedsnakkede i et kvarter.
Man kunne næsten ikke høre, hvad han sagde, men vi havde sådan en fantastisk stemning, ligesom I måske kender det, når man ser delfiner fra en sejlbåd.