runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Michael Aastrup Jensen (V), 2024-01-11:
Så skal vi til det igen.
Ulempen ved at sidde i Folketinget i små 19 år er, at nogle debatter føles meget som en gentagelse, når man har haft dem mange gange, men nu har vi så igen en debat om, om ikke vi skal nedlægge veto mod et tyrkisk EU-medlemskab.
Der er trykket pause i optagelsesforhandlingerne, fordi Tyrkiet bevægede sig i den absolut forkerte retning.
Det gør de stadig væk.
Som en, der har været i Tyrkiet i alt for mange år, som en, der har arbejdet med Tyrkiet både i Europarådsregi som formand for monitoreringskomitéen og i andre, forskellige sammenhænge, er der meget negativt at sige om Tyrkiet, og det skal vi også blive ved med og holde fast i.
Heldigvis er der også nogle proeuropæiske kræfter i Tyrkiet.
De er ikke mange, men de er der, og de gør alt, hvad de kan, for at prøve at holde Erdogans meget, meget destruktive kurs under kontrol – et forsøg på at neddæmpe den.
Vi prøver at holde fast i også at sige: Jamen de prodemokratiske og proeuropæiske kræfter, provestlige kræfter, som der er i Tyrkiet, skal vi selvfølgelig hjælpe alt det, vi overhovedet kan.
For som det åbenbart ikke er gået op for alle i Folketingssalen i dag, er der jo en geopolitisk kamp i øjeblikket.
Det er en geopolitisk kamp, som ikke mindst er blevet intensiveret af russernes voldsomme invasion af Ukraine, og som ikke mindst også i dag lader sig udfolde rundtom i Mellemøsten med forskellige aktører, men ikke mindst centreret omkring Rusland.
Og alle og enhver, som bare interesserer sig en lille smule for geopolitik, vil vide, at det her er spørgsmålet: Hvis man i en eller anden form for misforstået godhed over for forskellige kræfter skulle sige til Tyrkiet, at de aldrig kommer med i Vesten, at I er simpelt hen ikke velkomne i Vesten, vil det så ikke have nogle negative konsekvenser i forhold til den geopolitiske kamp, der er i øjeblikket?
Svaret er selvfølgelig: Jo.
For der vil gå ca. 5 sekunder, måske 7 sekunder, og så vil Putin sige: Jamen I er velkomne ovre ved os.
Det er ikke bare noget, jeg står og finder på her på Folketingets talerstol, for det har han jo selv sagt.
Gentagne gange har han selv sagt, at Tyrkiet er mere end velkommen i både en økonomisk union, men også en politisk union og en sikkerhedsunion med Rusland.
Så hvis man virkelig ønsker, at vi bare står nogenlunde stærkt i den geopolitiske kamp, hvor vi i Vesten – vi i Vesten – er voldsomt pressede, så er det selvfølgelig også vigtigt, at vi ikke går ind og begynder at spille kort af hånden.
Det ville i hvert fald være det mest absurde, jeg nogen sinde har hørt.
Derfor er det her beslutningsforslag ikke bare en gentagelse, men decideret destruktivt i forhold til den geopolitiske kamp, som Europa i de her dage er ude i.
Mikkel Bjørn (DF), 2024-01-11:
Ordføreren taler om at spille kort af hånden.
Tyrkiet er ikke et kort i EU's hånd.
Tværtimod er vi et kort i Tyrkiets hånd.
Så vil jeg godt spørge ordføreren meget konkret ind til noget, han sagde om misforstået godhed over for forskellige kræfter, som partier herinde skulle lide af.
Hvad er det for nogle kræfter, som partier herinde lider af en misforstået godhed for?
Michael Aastrup Jensen (V), 2024-01-11:
Jeg skal gerne afsløre, at jeg jo ikke ved, med hvilken begrundelse man har besluttet at fremsætte det her beslutningsforslag fra Dansk Folkepartis side, men jeg går ud fra, at der er en grund til, at vi skal diskutere det igen i Folketingssalen.
Jeg er bare sådan et venligt menneske af natur, så jeg troede, det var af godhed, at man har besluttet at fremsætte det her forslag, men jeg tager det i mig igen.
Det kan godt være, at det er et destruktivt ønske fra Dansk Folkepartis side.
Jamen jeg går ud fra, at det er for befolkningen i Tyrkiet.
Jeg er den værste til at prøve at forklare, hvorfor Dansk Folkeparti fremsætter beslutningsforslag i salen.
Jeg skal da ikke kunne afgøre, hvorfor man gør det.
Men det er en meget interessant debat, og det er alligevel en af de første, jeg har haft i mine 19 år.
Men jeg går ud fra, at det var af godhed over for befolkningen i Europa, man følte et behov for at fremsætte det her beslutningsforslag.
Jeg skal med skam sige, at jeg ikke ved det, jeg har ikke deltaget i Dansk Folkepartis gruppemøder eller interne drøftelser, så der må ordføreren spørge nogle, der er medlem af Dansk Folkeparti, om, hvorfor man har gjort det.
Marianne Bigum (SF), 2024-01-11:
Tak for ordet.
Det er i år 6 år siden, at de sidste krampetrækninger af dialog om tyrkisk medlemskab blev sat på pause.
Det skete efter mere end et årtis ørkenvandring i de forhandlinger, der aldrig rigtig kom i gang.
Når de ikke kom i gang, skyldes det den åbenlyse og meget triste udvikling, som Tyrkiet under det nuværende regime har været igennem, siden Erdogan for mere end 20 år siden satte sig for bordenden i Ankara.
Utallige reformer og tiltag har trukket Tyrkiet længere og længere væk fra det europæiske kontinent, som den lille del af landet jo rent faktisk ligger i.
Menneskerettighedssituationen har været for konstant nedadgående, og Tyrkiet kaldes undertiden for verdens største fængsel for journalister.
Den fri presse eksisterer ikke, oppositionspartier undertrykkes, og seksuelle minoriteters rettigheder er hårdt presset.
Tyrkiet er under Erdogan blevet et mere formørket og religiøst samfund, hvor retten til at være den, man er, mene, hvad man vil, og gøre, hvad man vil, er sat på pause.
Det samme er det demokrati, som den tyrkiske befolkning så mange gange er blevet nægtet og frataget af deres egne.
Et land med så store udfordringer med demokrati og menneskerettigheder og en udvikling, der er for nedadgående i samme henseender, kan naturligvis ikke blive medlem af EU.
Når de ikke kan det, skyldes det netop de optagelsesregler, der er skabt af EU og altså Danmark – de fuldgode bremseklodser for, at lande som Tyrkiet anno 2023 ikke kan optages i fællesskabet.
Derfor er dette beslutningsforslag på mange måder som at sparke en halvåben dør ind, vel at mærke en dør, der står mange år ude i fremtiden.
For Tyrkiets vedkommende er der tale om en tilbageskridtsrapport, hverken mere eller mindre.
Skulle udviklingen i Tyrkiet lykkeligvis vende, vil det kræve demokratiske reformer i et væk i en årrække, før EU ville skulle opnå nye forhandlinger på det lave stadie, som de var nået til inden suspenderingen.
Derfra kan man så tage diskussionen.
Det spinkle håb må vi trods alt sikre at den demokratiske opposition i Tyrkiet har at klamre sig til.
Det er også i tråd med den officielle danske position, der er blevet vedtaget her i Tinget i den foregående periode.
SF ønsker i tråd med EU på ingen måde at genoptage optagelsesforhandlingerne med Tyrkiet.
Den nuværende politiske udvikling taget i betragtning er det et standpunkt, der formentlig heller ikke vil ændre sig i de kommende år.
Jeppe Søe (M), 2024-01-11:
Tak for ordet, formand.
De, der har talt før mig, har allerede påpeget, at der virkelig er ganske lang vej til en optagelse af Tyrkiet i EU og reelt ingen forhandlinger.
Vi er nok nogle, der tænker, at det nok aldrig rigtig kommer dertil.
Det betyder dog ikke, at vi ikke skal gøre forsøget eller i hvert fald holde en dør på klem, som man kun kan gå ind ad, hvis man lever op til en række ting, som Tyrkiet jo lige nu er langt fra at opfylde.
Sådan var det også for mig, da jeg, før jeg blev folkevalgt, var kommentator og var uden for Folketinget.
Jeg syntes, det var svært at være vidne til den slags debatter i Folketinget, men jeg har opdaget, hvor stor betydning en dør kan have, når den netop er på klem, frem for at den er lukket.
For når en dør er lukket, søger man jo andre indgange eller måske døre til helt andre rum end det, der i det her tilfælde er det europæiske.
Men når den er på klem og man kender de krav, der stilles for at åbne døren yderligere, så ved man, hvad man skal til at leve op til som minimum.
Derfor er der pludselig demokratiske kræfter i et land, som modarbejder den magt, der ønsker døren til samarbejdet lukket, og som vil andre veje.
Det er op ad bakke; de kræfter har meget lang vej endnu, men de stræber efter den fornyelse i Tyrkiet, og de arbejder politisk for den sag, men de møder selvfølgelig stor modstand.
Vi skylder sådanne kræfter en opbakning, og det gør vi jo altså ved at holde en dør på klem.
Forandring kan jo pludselig ske.
Mange, der sidder i salen netop nu, har lige besøgt Moldova, hvor regeringen jo primært består af et parti, der i et jordskredsvalg pludselig fik magten til at skabe et helt nyt land, et land, der på rekordtid har forandret hele deres system til at være EU-rettet.
Vi talte med såvel politikere som præsidenten, der alle i en kamp mod russiske oligarker og russisk manipulation skal håndtere en befolkning gennem en total forandring af landet.
Og de nærmer sig, ikke velvilje fra en samlet befolkning, men fordi nogle faktisk ønsker forandring, fordi de så en dør på klem.
Så ved at lukke døren til Tyrkiet helt, stopper vi bevægelsen, der forsøger at skabe et nyt Tyrkiet.
Der går ikke noget af os ved at lade en dør stå på klem, så de stadig kan kigge indenfor i ny og næ.
Men vi er ret klare i spyttet om, at det, der skal til for at åbne den, er opfyldelsen af nogle klare krav, som landet langtfra lever op til.
Moderaterne mener, at vi skal lade døren stå på klem.
Om det er rent symbolsk, må tiden vise, men vi ved jo, hvad der kræves for at åbne den.
Det gør Tyrkiet også.
Mikkel Bjørn (DF), 2024-01-11:
Nu tror jeg, at ordføreren taler udenom.
Begrundelserne for det her forslag står faktisk skrevet i forslaget, og jeg går ud fra, at ordføreren har læst det.
Men hvad er det for nogle kræfter, som Dansk Folkeparti ifølge ordføreren lider af en misforstået godhed over for?
Jeg forstår ikke, at både ordføreren og ministeren forsøger at sige, at de to ting, jeg spørger ind til, ikke har noget med hinanden at gøre.
Altså, det at nedlægge veto mod Tyrkiets optagelse og så det ikke at ville have dem som kandidatland går jo rimelig meget hånd i hånd.
Henrik Møller (S), 2024-01-11:
Jeg vil gentage udenrigsministerens ord og sige, at det jo ikke er det, der er fremsat forslag om i det her beslutningsforslag.
Det er, at Danmark nu skal nedlægge et veto mod Tyrkiets optagelse i EU.
Det er jo ikke det, ordføreren spørger ind til her.
Det er noget helt andet i forhold til en eksisterende situation omkring det her.
Hvis vi kigger på Ukraine som nation, og hvis man bare kigger måske 3 år, 4 år, 5 år tilbage i forhold til situationen, som vi står i i dag, med hensyn til hvor langt Ukraine er kommet på så kort tid, synes jeg, det viser, at man skal passe på med at være så kategorisk.
Brigitte Klintskov Jerkel (KF), 2024-01-11:
Nu er det jo svært for mig at vide, hvad der foregår inde i hovedet på de mennesker.
Så det er lidt svært at svare på, hvad de tænker.
Men det er muligt, at de er så beregnende, at de hele tiden forsøger at lægge sig, lige hvor de ved at de ikke helt går over grænsen.
Det skal jeg ikke kunne svare på.
Jeg ved ikke, hvad der foregår i hovedet på den slags mennesker.
Mikkel Bjørn (DF), 2024-01-11:
Tak for det.
Jeg vil godt spørge udenrigsministeren om noget.
Kunne ministeren uddybe lidt, hvad det helt præcis betyder, for Tyrkiet modtager vel stadig penge som EU-kandidatland?
Så nævner udenrigsministeren det her med tilnærmelsesprocessen.
Jeg vil godt høre, om ministeren og regeringen mener at have observeret en tilnærmelsesproces fra Tyrkiets side i retning af EU eller Europa eller vestlige værdier i det hele taget.
For i Dansk Folkeparti har vi det tværtimod sådan, at vi ser en afstandtagen fra vestlige, demokratiske værdier.
Så hvis man bevæger sig væk og i forvejen ligger meget langt væk fra det fundament, som EU er bygget på, hvorfor skal man så blive ved med at stå som kandidatland?
Lars Løkke Rasmussen (M), 2024-01-11:
Men nu troede jeg, at beslutningsforslaget gik ud på, at vi skulle nedlægge veto mod et tyrkisk EU-medlemskab.
Nu forstår jeg, at det måske i virkeligheden går ud på, at vi skal afbryde relationerne til Tyrkiet – eller hvad?
For i forhold til det, som er genstand for debatten her i dag, betyder det, at forhandlingerne står på pause; at der ikke åbnes kapitler, og at der ikke lukkes kapitler; at der ikke er nogen progression i de optagelsesforhandlinger, som blev indledt i 2005, og at der de facto ikke har været det siden 2006, hvor der blev lukket et kapitel.
Det er det, der er status.
Og det, jeg forholder mig til, er, om vi så med det afsæt skal slå fast, uanset alt, at hvis der skulle komme en anden udvikling, så er det danske synspunkt principielt, at optagelsesforhandlinger skal mødes med et veto, og det støtter vi ikke.
Mikkel Bjørn (DF), 2024-01-11:
Det er jo glimrende.
Altså, i Dansk Folkeparti mener vi jo helt generelt ikke, at Tyrkiet skal være hverken kandidatland eller optages i EU.
Men det er rigtigt, at det her beslutningsforslag handler om veto mod optagelse.
Men jeg vil jo kommentere, at man ud fra den argumentation, som udenrigsministeren fremfører her, jo kunne argumentere for, at alle mulige lande skulle være EU-kandidatlande.
Det kunne også være Rusland, for den sags skyld, for måske kunne de ude i en eller anden uoverskuelig fremtid, som vi ikke kender til, så måske adoptere vestlige værdier, og så ville det da være godt at have lidt dialog og samtale med dem.
Det giver jo ikke mening at have det synspunkt, hvis man kan se, at det er et land, der i forvejen fundamentalt ligger langt væk fra vestlige værdier og de senere år har bevæget sig titusindvis af kilometer endnu længere væk fra det fundament.
Så giver det ikke mening – gør det vel?
Lars Løkke Rasmussen (M), 2024-01-11:
Nej, det giver på ingen måde mening at argumentere, sådan som ordføreren gør her.
Altså, Rusland er ikke noget kandidatland, og der er mig bekendt aldrig nogen, der har talt om, at Rusland skulle være kandidatland.
Vi kan jo ikke skrive historien om.
Tyrkiet blev kandidatland for lang tid siden, hvor tyrkisk indenrigspolitik også så anderledes ud.
Der blev sat en proces i gang, og i refleksion over, hvordan tingene har udviklet sig, er den proces sat på pause.
Og det er det, der er op og ned i den her sag: Den proces er sat på pause, og der er ingen fremdrift i det, og der kommer heller ikke nogen fremdrift i det, så længe Tyrkiet er, som Tyrkiet er i dag.
Henrik Møller (S), 2024-01-11:
Tak, og tak til spørgeren.
Meget overraskende vil jeg sige, at jeg vil lægge mig i slipstrømmen af udenrigsministeren og sige, at jeg sådan set er enig i både det, der bliver sagt, men også i de holdninger, der ligger i det.
Jeg synes, at nogle af de ting, som bare de senere år har lært mig, er, at det der med at være kategorisk i forhold til en samfundsudvikling er enormt svært.
I lyset af det synes jeg i hvert fald, det ville være rigtig uklogt på forhånd at sige, at her lukker vi fuldstændig af, vil slet ikke i dialog og vil ikke snakke om, hvordan udviklingen skal være.
Jeg synes faktisk, at i forbindelse med den udvikling, vi har set, hvor den bipolaritet eller multipolaritet, der er kommet, og hvor der er rigtig mange aktører på verdensplan omkring det her, er det, vi gør i forhold til EU – hvad for nogle signaler vi sender i forhold til EU, og hvad for nogle signaler vi sender i forhold til Danmark og resten af verden – afgørende eller kan være afgørende for, hvad det er for nogle valg, de enkelte lande træffer.
Til det med at træffe en beslutning om nu vil jeg sige, at jeg ikke engang synes, det er rettidig omhu; jeg synes, det er taget fuldstændig ud af den virkelighed, vi lever i nu her, at sige, at nu laver vi et veto, som gælder fra i dag.
Jeg synes, det er afgørende, at vi stadig væk i det europæiske samarbejde, og det gælder selvfølgelig også i forhold til Tyrkiet, holder fast i Københavnskriterierne om demokrati, retsstat, menneskerettigheder og respekt for beskyttelse og mindretal.
Men jeg synes også, det er vigtigt, at EU er et politisk-økonomisk værdibaseret fællesskab.
Religion indgår ikke i EU's retsgrundlag.
Traktatens præambel nævner Europas kulturelle, religiøse og humanistiske arv som grundlag for EU's værdier, men det er jo med henvisning til det enkelte menneskes rettigheder, herunder retten til religions- og trosfrihed.
Det synes jeg egentlig mere er omdrejningspunktet i at sige, at det er nogle af de andre universelle kriterier, som skal være afgørende, og der er det jo korrekt, at som det ser ud i dag, er der et stop i forhandlingerne.
Som det ser ud i dag, har det meget, meget lange udsigter, at Tyrkiet ville kunne blive optaget i EU.
Men som jeg siger, har de senere år vist, at verden er foranderlig, og at der sker noget, ofte meget hurtigt.
Så på forhånd fuldstændig at udelukke den her mulighed, mener jeg vil være forkert.
Så fra Socialdemokratiets side af kan vi ikke anbefale forslaget.
Mikkel Bjørn (DF), 2024-01-11:
Fuldstændig i lighed med udenrigsministerens argumentation forstår jeg simpelt hen ikke den argumentation, at fordi noget i en eller anden uoverskuelig og usandsynlig tænkt fremtid kunne se anderledes ud, skal et land stå som EU-kandidatland og modtage milliarder af skattekroner fra EU som kandidatland.
Hvor er den forventning fra Socialdemokratiets og regeringens side i det hele taget opstået?
Tak for det.
Jeg synes egentlig, det var nogle fine afsluttende bemærkninger om Dannebrog.
Når man diskuterer Dannebrog, måske særlig med folk fra Radikale Venstre, hører man indimellem sådan en indvending om, at Dannebrog jo bare er en klud, altså at den ikke har nogen betydning.
Derfor vil jeg bare høre ordføreren, og jeg kan måske næsten gætte mig til svaret på baggrund af de afsluttende bemærkninger, om ordføreren er enig i, at Dannebrog er det smukkeste flag i verden.
Rosa Lund (EL), 2024-01-11:
Nej, det synes jeg faktisk ikke, for jeg synes, der er nogle andre farver, der passer bedre sammen med rød end lige hvid; det må jeg bare sige.
Men Dannebrog er et smukt flag, og rød er også min yndlingsfarve, men det kommer nok ikke bag på nogen.
Mikkel Bjørn (DF), 2024-01-11:
Hvad for nogle farver kunne Enhedslisten godt tænke sig Dannebrog havde været i stedet for rød og hvid?
Rosa Lund (EL), 2024-01-11:
Se, det er et interessant spørgsmål – om farvesammensætning.
Altså, jeg kan berolige hr. Mikkel Bjørn med, at vi ikke lige om lidt kommer med et forslag, som lyder: Lad os lave Dannebrog om, fordi rød og lyserød passer bedre sammen end rød og hvid eller rød og grøn passer bedre sammen end rød og hvid.
Dannebrog ser jo fint ud, som det er,
og jeg tror som sagt meget på den kulturelle betydning, både vores flag, men egentlig også vores nationalsang har.
Bestemt ikke, nej.
Jeg synes, at gul er en hæslig farve, hr. Jan E. Jørgensen; det må jeg bare sige, på trods af at jeg er brøndbyfan.
Jan E. Jørgensen (V), 2024-01-11:
Jeg vil sige, at farvesammensætningen blå og gul er problematisk – ikke kun på grund af Brøndby.
Rosa Lund (EL), 2024-01-11:
Jeg har ikke flere kommentarer til den her spændende, spændende snak om farvesammensætninger.
Jan E. Jørgensen (V), 2024-01-11:
Jeg tror, at det, der sigtes efter, måske er farvesammensætningen rød og gul, og så, at man måske hellere så et andet symbol end korset på Dannebrog.
Søren Espersen (DD), 2024-01-11:
Vi er nødt til at komme helt til bunds i det her, for det flagrer lidt, i forhold til hvad der er verdens flotteste flag og det bedste flag.
Prøv at tænke på, hvad det kunne være.
Altså, hvad er det for et flag, ordføreren synes er det flotteste og det pæneste flag i verden?
Hvad er det?
Rosa Lund (EL), 2024-01-11:
Som jeg ser det, er der to led i det her beslutningsforslag.
Det ene er, om vi skal have en flaglovgivning, og det ved jeg ikke om jeg synes er helt nødvendigt, men jeg vil gerne anerkende, at vi i hvert fald ikke skal have bekendtgørelser, der figurerer som gældende lovgivning, men som egentlig ikke har lovhjemmel, hvilket jo er tilfældet, som det er nu.
Så den del af forslaget, der handler om, at regeringen skal fremsætte et forslag om en flaglov, der klargør reglerne, kan vi for så vidt godt støtte i Enhedslisten, fordi vi synes, det er vigtigt, at landets regler er klare og tilgængelige for enhver dansk borger.
Når det så kommer til den del af forslaget, hvor man ønsker at forbyde flagning med andre landes flag, tror jeg bare, vi har det grundlæggende forskelligt.
For i min optik er det sådan set fint, at nogle vælger at flage med andre landes flag.
Og inden jeg bliver angrebet med spørgsmål om, hvorvidt jeg synes, at man skal kunne flage med Islamisk Stats flag og lignende, vil jeg gøre opmærksom på, at det selvfølgelig er omfattet af reglerne i straffeloven om opfordring til terror, så det må man ikke i forvejen, kan jeg berolige salen med.
Så det synes jeg sådan set slet ikke er relevant at tale om her.
Vi har det i Enhedslisten, ligesom de har det i SF, nemlig at vi ser det at flage som en del af ytringsfriheden, og der er vi jo i Enhedslisten lidt, kan man vist godt sige, ytringsfrihedsfundamentalister.
Så det synes vi altså gerne man må.
Vi ser masser af demonstrationer, hvor flag er en del af udtrykket; vi ser generelt andre nationers flag i mange kontekster og på bygninger såsom ambassader, men også på andre offentlige bygninger, når der er statsbesøg og lignende.
Det er jo, som jeg sagde før, en del af ytringsfriheden bl.a. at bruge et flag til at udtrykke sig med.
Og det er vigtigt for os i Enhedslisten med ytringsfriheden.
Det betyder ikke, at vi ikke er fuldstændig enige i det, som tidligere ordførere har sagt, altså at Dannebrog selvfølgelig betyder noget for os alle sammen, og at det, at vi har et fælles flag, er noget af det, der samler os, ligesom vores nationalsang gør.
Der må jeg bare sige, at vi i Enhedslisten har det ligesom musikgruppen S.U.S.P.E.K.T.: »Det ikk' noget scam, når vi hejser det danske flag ... «.
Jeg er slet ikke i tvivl om, at Dannebrog betyder noget for os alle sammen og har en stærk kulturel betydning.
Men vi har det i Enhedslisten sådan, at det at flage er en del af at ytre sig, og der synes vi, der skal være de videst mulige rammer, og derfor kan vi ikke støtte det her beslutningsforslag.
Mai Mercado (KF), 2024-01-11:
Men så tror jeg slet ikke, at man har forstået dybden af den fællesskabsfølelse, som det tyske mindretal i Danmark føler.
De føler jo, at de er en del af Danmark.
Rigtig mange af dem flager jo også med Dannebrog og har taget Danmark til sig og føler sig også som danske, men har også en familiebaggrund og rødder og aner tilbage til Tyskland.
Jeg havde egentlig håbet på og tænkt, at det ville være naturligt for særlig Dansk Folkeparti at anerkende, at man altså også er tro mod sine rødder, når det er sådan, at man i grænselandet har et ønske om at ville flage med det tyske flag.
Vi bakker op om det – jeg er virkelig overrasket over, at Dansk Folkeparti ikke gør det.
Rosa Eriksen (M), 2024-01-11:
Det var ikke det, jeg sagde.
Det, jeg sagde, var, at man skulle kunne søge dispensation og ikke skulle vente 3 på at få lov til at flage med et australsk flag.
Det er nok ikke nogen hemmelighed, at hr. Mikkel Bjørn og jeg selv ligger ret langt fra hinanden i forhold til det her.
Jeg vil ikke gå ind i, hvilke folk der skal have dispensation til at flage med deres landes flag i deres have.
Men muligheden skal være der for, at man kan gøre det.
Mikkel Bjørn (DF), 2024-01-11:
»Muligheden skal være der for, at man kan gøre det.«
Så muligheden skal være der for, at man kan få lov til flage med f.eks. det saudiarabiske flag i sin have
Altså, jeg synes, at regeringen stikker lidt i vidt forskellige retninger i det her spørgsmål.
Moderaterne synes altså åbenbart, at det er helt fint at flage med det saudiarabiske flag i sin egen have, og Socialdemokratiet synes det tilsyneladende ikke.
Eller hvordan skal det forstås?
Rosa Eriksen (M), 2024-01-11:
Det, som ordføreren stiller op, giver ingen mening.
Det, som Moderaterne og jeg står og siger, er, at man skal kunne søge dispensation om at flage med, hvad flag det nu end måtte være.
Jeg kommer ikke til at gå ind i, hvilke landes flag det er, vi skal flage med.
Der skal gang i et lovarbejde, og det ser vi frem til.