Pernille Rosenkrantz-Theil (S), 2021-05-11:
Tak for det.
Så vi starter lige med et crashkursus i, hvad der er af forskellige typer pasningsordninger.
Der er private passere, det er en kategori, så er der private dagplejere, det er en anden kategori, og så er der kommunal dagpleje, det er en tredje kategori, og så er der dagtilbud, altså det, vi kender som vuggestuer og børnehaver, og jeg må sige, at vi ikke støtter det her beslutningsforslag, og årsagen er, at der faktisk knytter sig forskellige regelsæt til de her forskellige kategorier, og at det er vigtigt at forstå, at det er en måde at varedeklarere over for forældrene, hvad det egentlig er, de har indskrevet deres barn i, og det derfor faktisk er ret væsentligt, at man kalder sig det, man er.
For som forældre skal man selvfølgelig kunne gennemskue, hvad det er for en ordning, man falder ind under, og derfor har hensynet til, at der er gennemsigtighed – hvilket forældre jo har efterspurgt, vil jeg gerne sige – været et af de væsentligste budskaber omkring hele den diskussion, der har været på dagtilbudsområdet, da det er for svært at gennemskue, hvilke regelsæt der knytter sig til hvad, hvilke normeringer der er for hvem osv. osv.
Det vil sige, at vi var mægtig godt tilfredse i Socialdemokratiet med den måde, vi fik landet aftalen på under den tidligere regering, for det er jo derfra, den her regelændring kommer; det var, da der blev indgået den brede politiske aftale om stærke dagtilbud, og det var Dansk Folkeparti og Radikale Venstre, Socialdemokratiet og så den daværende regering, der indgik den aftale med hinanden.
Det, der også skete med den aftale, var, at vi styrkede kravene til kvalitet og tilsyn med de private pasningsordninger, og at vi fastsatte nye regler, så private pasningsordninger alene må anvende betegnelsen private pasningsordninger, så man ikke var i tvivl om, om man havde at gøre med en privat pasningsordning, som er den ene kategori, eller om man havde at gøre med en anden kategori, som er private dagplejere – det er to forskellige ting.
Det vil sige, at man selvfølgelig i den måde, man reklamerer for sig selv på eller på anden måde omtaler sig selv, skal sige, hvad man er, så forældrene ved, hvad de har med at gøre.
Og det var vigtigt for aftalepartierne, herunder på det tidspunkt også Venstre, fordi der er en række områder, hvor de ting netop adskiller sig fra hinanden.
Reglerne skal derfor gøre det nemmere for forældrene at gennemskue, om det er et dagtilbud, barnet er optaget i – det vil altså sige enten en dagpleje, det være sig privat eller kommunal, eller en vuggestue eller en børnehave, eller om man er optaget i en privat pasningsordning.
Det vil sige, at lovgivningen slår fast, at forskellige stednavne og tillægsord kan indgå i pasningsordningens navn; der må ikke reklameres med, at det er en privat dagplejeordning, hvis ikke det er det.
Derfor kan man sige, at både den private dagpleje og den kommunale dagpleje på den måde har en beskyttet titel, så man kan ikke kalde sig dagplejer, hvis ikke man er dagplejer, det kan kun kommunale og private dagplejere – det er dem, der kan kalde sig dagplejere.
Det syntes vi dengang i 2018 var en god idé, da vi vedtog de her regler som en del af den aftale, og det synes vi i Socialdemokratiet også her 3 år senere.
Men jeg kan forstå, at Venstre ikke længere står bag den aftale, og det glæder jeg mig til at høre en uddybning af, for det har i hvert fald undret mig.
Hvis vi skal prøve at kigge lidt på, hvad det er, der er forskellene, vil jeg sige, at præcis det, det handler om her, er, at man som forældre ved, om man vælger et dagtilbud, altså det vil sige det, der hedder en dagplejer, privat eller offentlig, eller vuggestue eller børnehave, eller det, der på den anden side er en privat pasningsordning.
Og når vi styrkede reglerne tilbage i 2018, betyder det jo også, at der er en forskel her.
Det vil sige, at det er den pakke så at sige, man som forældre køber sig ind på og ved at man har ret til, hvis man som forældre vælger en privat dagpleje, en kommunal dagpleje eller vuggestue/børnehave.
Hvis man vælger en privat pasningsordning, er det ikke den pakke, man vælger, og det er derfor, der også skal være forskel på, hvad vi kalder det.
Hvis man vælger den anden pakke, altså den private pasning, er det sådan, at man selv skal søge tilskud, og det er jo sådan set meget rart at vide som forældre, at det ikke er noget, der foregår automatisk, men at det er noget, man selv skal stå for, og det betyder også, at passeren, dvs. den, der passer ens barn, kan sige en op med kort varsel; jeg ville også som forælder synes, at det ville være relativt rart at vide, når man nu skal på arbejde, at der faktisk er den pasningsordning, man har købt sig ind på.
Derfor er det ikke uvæsentligt, at man som forældre ved, at der er forskel på, om det er en privat dagpleje på den ene side, eller om det er en privat passer på den anden side, for det er simpelt hen to forskellige sæt af regler.
Men når vi laver den her type regler, betyder det jo i sagens natur, at kommunerne håndhæver dem, og derfor vil man jo opleve, at de private pasningsordninger bliver bedt om i f.eks. deres reklame at skifte navn, sådan at der er overensstemmelse mellem det, de hedder, og det, de er, og det kan jeg heller ikke rigtig se for mig hvordan egentlig kan komme som en overraskelse for Venstre, som jeg normalt også tænker har tillid til, at når vi laver regler, bliver de selvfølgelig håndhævet.
Men regeringen står altså stadig væk ved den politiske aftale, der blev indgået med den daværende borgerlige regering – jeg mener sådan set, at det er et rigtig godt grundprincip, at der er gennemsigtighed og klare rammer for forældre, der skal finde tilbud til deres børn – og derfor har vi også fra regeringens side sammen med Radikale Venstre, SF, Alternativet og Enhedslisten valgt at gå videre ad gennemsigtighedsporet i forbindelse med vores aftale om minimumsnormeringer, hvor vi også lægger op til, at det skal være langt nemmere for forældre at gennemskue, hvad det er for nogle vilkår, der er omkring børnene.