Anders Samuelsen (LA), 2019-01-24:
Tak for det.
Lad mig starte med at slå fast, at regeringen er enig i den politiske målsætning bag Enhedslistens forslag, nemlig at Israel indstiller sin bosættelsespolitik.
Men regeringen er ikke enig i midlet, nemlig et forbud mod import af varer fra bosættelserne, og kan derfor ikke støtte forslaget.
Det vender jeg tilbage til.
Regeringen er heller ikke enig i præmissen i bemærkningerne til forslaget, fordi det fejlagtigt anføres som en implicit anerkendelse af bosættelserne, når Danmark ikke forbyder import af varer fra bosættelserne.
Det er ikke rigtigt, og jeg vil gerne gøre det endnu tydeligere.
Det er regeringens utvetydige holdning og politik, at bosættelserne er ulovlige efter folkeretten.
Holdningen deles af et bredt flertal her i Folketinget.
Vi anerkender ikke bosættelserne som en del af Israels territorium.
Det er dansk og EU-politik, at Israel må indstille sin bosættelsespolitik, fordi bosættelserne er ulovlige, og fordi de underminerer mulighederne for en tostatsløsning.
Men Danmark betragter samtidig også Israel som et nærtstående demokratisk land og har ingen hensigt om at hindre strømmen af varer fra Israel.
Danmark ønsker ingen boykot af israelske varer eller varer fra israelske bosættelser.
Det er kun et år siden, at Folketinget med regeringens tilslutning vedtog V 30.
Forslaget til vedtagelse slår fast med syvtommersøm, at Danmark klart skelner mellem Israels territorium og de besatte områder i tråd med FN's sikkerhedsrådsresolution 2334.
Denne skelnen kommer i praksis bl.a. til udtryk ved, at EU og Danmark opererer med en territorialklausul for at undgå, at bosættelser kan omfattes af aftaler med Israel.
Konkret betyder det, at aftaler med Israel skal indeholde en klausul om ikke at kunne finde anvendelse i områderne besat af Israel i 1967.
Det håndhæver vi fuldt ud fra dansk side, fordi det er et meget konkret og synligt politisk signal om dansk opbakning til tostatsløsningen.
Territorialklausulen betyder også, at varer købt i bosættelserne ikke kan nyde gavn af Israels gunstige toldarrangement med EU.
Jeg vil også understrege, at Danmark og regeringen er imod enhver boykot af Israel og forsøg på at isolere landet.
Forslagsstillerne henviser til den igangværende proces i Irland om et lovforslag om samme emne.
Lovforslaget blev den 5. december behandlet i det irske senat, hvor det fik flertal, og nu er det sendt i behandling i underhuset.
Den irske regering er imod forslaget, hvilket jeg til fulde forstår.
For hvis forslaget vedtages, vil det være uden gyldighed, da handelspolitikken er EU-enekompetence.
Europa-Kommissionen må i så fald ventes at indlede sag om krænkelse af traktaten.
Det er sagens kerne, så vidt angår det forslag, vi behandler i dag.
Et forbud mod import af varer fra israelske bosættelser vil alene kunne gennemføres i fællesskab i EU-regi, og det er der ikke politisk opbakning til i EU eller fra regeringens side.
Danmark skal følge de samme EU-regler som andre medlemmer.
Det gælder for Irland som for Danmark.
Regeringen kan derfor ikke med fuldt overlæg lægge stemmer til en lovgivning, der strider mod EU-retten.
Længere er den faktisk ikke i forhold til det konkrete forslag.
Det betyder ikke, at EU og Danmark er passive i forhold til Israels ulovlige bosættelsespolitik.
Der er andre ting, vi kan gøre, og som vi gør.
Der er meget konsekvent skarpe reaktioner i EU-kredsen på den fortsatte israelske bosættelsesaktivitet og de konsekvenser, det har for palæstinensernes dagligdag og for mulighederne for en fredsløsning.
EU's udenrigsministre har i rådskonklusioner opfordret til en grundlæggende ændring af Israels politik med hensyn til de besatte områder, navnlig område C.
Regeringen er enig i den kritik og udtrykker den direkte over for den israelske regering.
Folketinget har senest med sidste års vedtagelse af V 30, der refererer til forslag til vedtagelse V 53 fra 2016, lagt vægt på, at bosættelser ikke gennem aftaler mellem Israel og EU eller i kraft af danske offentlige eller private engagementer får legitimeret deres eksistens eller får forbedrede økonomiske muligheder.
Regeringen står selvfølgelig fortsat bag den politik.
I forhold til danske virksomheder og investorer er der som bekendt tale om en politisk tilkendegivelse.
Der er ikke vedtaget internationale sanktioner, der forbyder investeringer i eller til gavn for bosættelser, men engagementer, der gavner bosættelser, svækker muligheden for en tostatsløsning.
Derfor fraråder regeringen engagementer og aktiviteter, der er rettet mod at styrke bosættelser, og regeringen bakker op om de fælles budskaber til borgere og virksomheder i EU, der netop har til formål at skabe opmærksomhed om de risici, der er forbundet med et engagement i bosættelserne.
Som med andre dele af Danmarks politik, der har med konflikten mellem Israel og Palæstina at gøre, så står vi stærkest, når vi står sammen i EU.
Det er centralt, at Danmark engagerer sig med en balance, der tager sit helt klare udgangspunkt i EU's politik.
Tak for ordet.