Lotte Rod (RV), 2017-01-17:
Det synes jeg er noget af det allervigtigste, vi overhovedet kan gøre som politikere.
Og der er bare meget stor forskel på, hvordan børn vokser op.
Nogle børn har voksne omkring sig, som elsker at lege med dem og snakker meget dem og stiller åbne, nysgerrige spørgsmål i stedet for bare at stille ja- og nejspørgsmål og give ordrer eller skælde ud.
Derfor er der utrolig store forskelle på, hvor mange ord børn hører, alt efter hvilken familie, de vokser op i.
Det betyder jo noget, både fordi barndommen har en ret i sig selv, men jo også, fordi det, vi lærer tidligt i livet, jo danner grobund for, hvordan vi klarer os senere i livet.
I Radikale Venstre synes vi, det er vigtigt, at alle børn lærer dansk, og derfor synes vi egentlig, det er lidt underligt, at regeringen på den her måde lægger op til at vente, indtil børn er 2 år.
Hvorfor skal vi ikke sætte ind fra starten?
Hvorfor ikke bruge de sundhedsplejersker, som jo kommer hjemme hos familien?
De kunne tage en pædagog med og på den måde snakke om mulighederne, opbygge tillid til daginstitutionen og måske ligefrem være med til at følge familien i overgangen til daginstitutionen og på den måde bygge bro.
For helt grundlæggende tror jeg jo på, at forældre vil deres børn det bedste.
Derfor handler det jo ikke om bare at skælde forældrene ud og true med at tage pengene fra dem, men om at opbygge tillid til vores institutioner.
På den anden side er 2 år jo også for tidligt, for hvad er det for en test, vi vil lave af 2-årige?
Hvad er det for et sprogsyn, den skal bygge på?
Man skal jo passe på ikke at stirre sig blind og tro, at sproget bare er et spørgsmål om, om børn kan kigge på et billede og så sige et ord.
For vores sprog og vores kommunikation er jo meget mere end det.
Det første, vi lærer, er jo slet ikke ordene.
Det er at smile og gribe ud efter ting, altså mimik, gestik, det sprog, som er i vores krop.
Og derfor har vi som Folketing også en meget vigtig opgave i ikke at indsnævre sproget til kun at være et spørgsmål om ord.
Vi skal insistere på at have et bredt sprogbegreb og hele tiden insistere på, at sproget ikke bare er noget, man kan lære ved at sætte sig ned mellem kl. 10 og kl. 11, men at det er noget, børn lærer hele tiden i alle situationer, når der er voksne omkring dem, som har tid til at sætte ord på ting og stille nysgerrige spørgsmål. Så i Radikale Venstre synes vi, at det er et meget, meget vigtigt emne, regeringen tager op.
Men fordi det er så vigtigt, er det jo også afgørende så at gøre det rigtige.
Vi kan godt se pointen i at stille danskkrav til de forældre, som får penge for at passe deres børn, og vi synes også, det er meget væsentligt at diskutere, hvordan vi fremmer det danske børnesyn, som jo bygger på medbestemmelse og medansvar og demokrati.
Men der, hvor jeg har lidt svært ved at se, hvordan det skal fungere i virkeligheden, er jo, at en del af det her lovforslag er at stille krav til kommunerne om at føre tilsyn med, om det nu også er sikret, at børnene har forståelse for demokrati.
Derfor vil jeg gerne spørge ministeren, hvordan man konkret forestiller sig det skal ske.
Altså, skal der komme en fra kommunen hjem til familien og spørge den 2-årige ved hjælp af et spørgeskema, eller hvad?
Hvordan skal kommunen sætte flueben ved, at her er der sikret forståelse for demokrati?
Helt overordnet synes vi, det er vigtigt at tage fat i det her, men det er også meget vigtigt for os, at man ikke kommer til at gøre noget, som strider imod intentionen, men tværtimod lykkes med at hjælpe børnene tidligt.
Derfor vil jeg foreslå, at vi som en del af udvalgsbehandlingen inviterer pædagogerne ind og får dem til at fortælle om de erfaringer, der er fra Aarhus, med at bruge sundhedsplejersker og pædagoger hjemme hos familien.
For tænk, hvis det kunne lykkes os at få flere børn til at gå i daginstitution uden at bruge tvang.
Det ville da være meget bedre.