Mai Mercado (KF), 2019-02-26:
Tak for ordet.
Det er et beslutningsforslag, som pålægger regeringen at indkalde Folketingets partier til forhandlinger om at foretage de nødvendige lovændringer
, således at forældre til børn med funktionsnedsættelser under kortere udlandsophold kan veksle den aflastning, de er visiteret til efter servicelovens § 84, stk. 1, jævnfør § 44, til et kontant beløb svarende til, at hjælpen var blevet ydet efter servicelovens § 41.
Vi har tidligere her i salen drøftet mulighederne for, at forældre til børn med funktionsnedsættelser kan få aflastningen med til udlandet.
Jeg vil starte med at sige, at jeg har fuld forståelse for de intentioner, gode intentioner, som der ligger i beslutningsforslaget, som vi skal drøfte i dag, men regeringen kan desværre ikke bakke op om forslaget, og lad mig sætte et par ord på hvorfor.
Først vil jeg starte med at gennemgå de forskellige former for aflastning, fordi det nemlig har betydning for, hvorfor regeringen ikke kan bakke op om forslaget.
Altså, formålet med aflastning efter servicelovens § 84, jævnfør § 44, er, at familien skal have et pusterum i hverdagen, hvor de altså ikke skal passe deres barn med handicap.
Den type aflastning gives altså i de tilfælde, hvor barnet er så pasningskrævende, at det giver udfordringer for resten af familien at finde rum og overskud til andre fælles gøremål, når barnet er til stede.
Her ydes aflastning derfor typisk i form af, at kommunen sørger for en plads i en aflastningsfamilie eller på en døgninstitution enten nogle timer om ugen, eller det kunne være en eller to hele dage, eller det kunne også være weekender i løbet af måneden.
Så aflastning gives altså som en såkaldt naturalydelse, hvor det altså er kommunen, som skal stå inde for aflastningsstedets kvalitet.
Det er i dag nemlig uden diskussion et kommunalt ansvar at sikre kvaliteten af aflastning i de situationer, hvor pasning af barnet skal ske uden for familiens rammer netop for at kunne skabe det her pusterum til resten af familien.
Den måde at tilrettelægge hjælpen på er vigtig for mig at holde fast i for at sikre, at barnet med handicap får den rette hjælp og støtte.
Det kan eksempelvis være svært for barnet at kommunikere, og derfor er det vigtigt, at aflasteren kender barnet og barnets måde at kommunikere på.
Det kan også være, at barnet har særligt behov for pleje, f.eks. i forhold til barnets medicin, som gør, at det er vigtigt, at der er de rette kompetencer til stede ved aflastningen.
Derfor er det svært for mig at se, hvordan forældrene sådan kan få penge i hånden til at kunne købe sig til aflastning, som altså kan imødekomme barnets behov.
Man kan eksempelvis medtage hjælpemidler, handicapbil og hjælp til dækning af tabt arbejdsfortjeneste, som kan give familien den hjælp og støtte, de har brug for for at kunne rejse på ferie i f.eks. en uge.
Afslutningsvis vil jeg kort opsummere, at regeringen ikke kan støtte forslaget, fordi formålet med aflastningen jo efter § 84, jævnfør § 44, er at give familien et pusterum, hvor barnet med handicap altså passes og plejes uden for hjemmet et sted, som kommunen har valgt og står inde for.
Derfor er det svært at se, at den her ydelse kan tages med til udlandet, fordi det jo vil forudsætte, at kommunen eller forældrene for den sags skyld kan stå inde for aflastningens kvalitet og dermed også sikre, at barnet får en tilstrækkelig fagligt kvalificeret hjælp og pleje under aflastningen i udlandet.
Det er helt afgørende for mig, at vi sikrer, at børn med handicap får den rigtige hjælp og den rigtige støtte under aflastningen, og derfor vælger regeringen altså at holde fast i, at hjælpen skal ydes som en naturalydelse, hvor det er kommunen, som sikrer aflastningens kvalitet.