Aaja Chemnitz Larsen (IA), 2020-06-18:
Mange tak.
Tak til Dansk Folkeparti for at tage debatten op, skal det også lyde fra IA.
Interessen for Grønland og for Arktis har sjældent været større, og navnlig USA har skiftet gear og kastet sig ind i kampen.
USA har vist interesse i den arktiske region, som er blevet et område, hvor der er stormagtsrivalisering, storpolitik og konkurrence.
Mest iøjnefaldende er i virkeligheden det købstilbud, som Trump kom med i forhold til Grønland.
Selv om Grønland er åbent for samarbejde, er vi ikke til salg – et budskab, som amerikanerne også har taget til sig.
Dermed er det jo ikke sagt, at de har givet op, de har bare ændret deres stil, og de diplomatiske initiativer falder i øjeblikket som perler på en snor: Først den økonomiske pakke, som er grunden til, at vi står her i dag, og dernæst åbningen af konsulatet.
Og lur mig, om der ikke snart følger mere.
Vi synes, det er vigtigt, at vi ser fremad og ikke tilbage.
Selvfølgelig er der nogle fejl, vi kan lære af – udnytte vores erfaringer og på den måde styrke vores kompetencer – men det er vigtigt heller ikke at dvæle ved fortiden.
Derfor synes vi også, det er vigtigt at få sagt, at naalakkersuisut har godkendt den her aftale.
Det respekterer vi, og der er bestemt fordele ved at samarbejde med USA, men vi har også været kritiske i forhold til motiveret og baggrunden for projektpakken, og ikke mindst på baggrund af at det er en amerikansk præsident, som jo gentagne gange er blevet valgt ind på et slogan om America first.
Derfor synes vi også, at der er nogle overvejelser, som vi er nødt til at gøre os fremadrettet.
For det første handler det om at fastholde Grønland og Arktis som et lavspændingsområde.
Vi ved, at USA er en allieret og en samarbejdspartner, men den meget bombastiske retorik i forhold til Kina og Rusland bekymrer, fordi det opruster i Arktis.
Vi finder det også bekymrende med den stigende russiske militære aktivitet, både når det kommer til baser, kampfly og ubåde i området.
Vi ønsker, at Arktis skal være en fredszone, og vi ønsker ikke at bidrage til en stigende militarisering i Arktis.
For det andet mener vi også, det er vigtigt tage stilling til, hvem Grønland kan tage penge fra, og vi bør i virkeligheden have en mere principiel diskussion om udenlandske investeringer.
Naalakkersuisut har tidligere sagt, at alle penge er velkomne, men det mener vi fra IA er for letkøbt.
Med udenlandske investeringer følger der også interesser, og dem er vi nødt til at forholde os kritisk til, ikke mindst hjemme i Grønland.
I dag ved vi, at Canada, Australien og England investerer i råstofområdet i Grønland.
De seneste år har Kina fulgt trop, og vi ved også, at nu begynder USA at blande sig.
Det giver også anledning til at overveje vores røde linjer, og hvor investeringerne egentlig skal komme fra.
Vi mener, at der er behov for en mere klar investeringspolitik hjemme i Grønland, hvor vi selvfølgelig også har respekten for de hjemtagne områder, men at vi samtidig finder en god balance i forhold til sikkerhedshensynet.
Vi anerkender også, at der pågår et arbejde her i Folketinget i forhold til en screeningsmekanisme, et arbejde, som vi ikke har hørt så meget til endnu, men som vi glæder os over og glæder os til at høre mere om.
Så ved vi også, at arbejdet med kongerigets arktiske strategi er sat i gang.
Vi havde et møde i går her i Folketinget, og vi mener også, at det ligesom giver en platform til at tage debatten op om, hvad vi egentlig vil med Arktis, og hvordan vi bedst opnår det, ikke mindst med de to spørgsmål in mente.
Tak for debatten, og tak for ordet.