Jan E. Jørgensen (V), 2024-02-29:
Tak for ordet.
Og en oprigtig tak til hr. Søren Espersen fra Danmarksdemokraterne for at fremsætte det her beslutningsforslag.
For det er en vigtig principiel debat, og jeg vil godt indrømme, at jeg har været meget i tvivl om, hvad jeg skulle mene om det her spørgsmål, men er – vi kan lige så godt starte med at udløse spændingen først som sidst – nået frem til, at Venstre ikke kan støtte beslutningsforslaget.
Men det betyder ikke, at vi ikke har sympati for mange af de tanker, der ligger bag.
Grækenland er demokratiets vugge og har betydet uvurderlig meget for hele den vestlige civilisation, og derfor er det også vigtigt, at museer ikke bare i Grækenland, men i hele verden kan udstille græske kulturgenstande.
På samme måde, som vi synes, det ville være fattigt, hvis man skulle til USA for at se noget om amerikansk kultur, skulle til Frankrig for at se noget om fransk kultur, skulle til Grækenland for at se noget om græsk kultur og skulle til Danmark for at se noget om dansk kultur osv., synes vi, det giver rigtig god mening, at museer over hele verden kan være verdensmuseer, eksempelvis et museum som British Museum, der udstiller kunst- og kulturgenstande fra hele verden.
Det er med til at formidle hele verdens kultur.
Når jeg har været i tvivl i denne sag, skyldes det, at der jo er tale om en frise, der er blevet sprængt i luften.
Altså, det er dybest set tyrkernes skyld alt sammen, som vi sikkert kan blive enige om i mange sammenhænge, for havde tyrkerne ikke brugt Parthenontemplet som krudtlager tilbage i 1687, var vi slet ikke i den her situation i dag.
Det var ret uforsvarligt, må man sige, for Parthenon blev truffet af fjendens kanonild, eller hvad det var, og derfor sprang en del af det i luften, frisen blev spredt for alle vinde, og en dansk sømand købte noget af det og tog det hjem og forærede det som gave til kongen.
Men de tre dele, vi har på Nationalmuseet i Danmark, kunne, hvis vi tilbageleverede dem nu til Grækenland, ikke indgå i frisen, for det sted, hvor de i givet fald skulle placeres, altså der, hvor brikkerne i puslespillet skulle sættes på, findes ikke; det puslespil befinder sig i London, på British Museum, som har en langt større del af frisen.
Så det ville ikke gøre den store forskel, hvis Danmark tilbageleverede de dele af frisen, som vi har.
Det viser lidt om, at den her sag er forholdsvis vanskelig.
Det er jo ikke sådan, at vi aldrig tilbageleverer kulturgenstande.
Der er eksemplet med den brasilianske fjerdragt, hvor Nationalmuseet havde flere eksemplarer, og hvor man sagde: Så kan vi godt undvære den ene.
Den istandsatte og tilbageleverede man.
Brasilien var i den forfærdelige situation, at deres nationalmuseum var nedbrændt og det stort set ikke havde brasilianske kulturgenstande tilbage.
Det var en helt særlig situation.
En sådan helt særlig situation foreligger der ikke i dette tilfælde.
Men hvis eksempelvis British Museum tilbageleverede sin del af frisen, skulle vi selvfølgelig debattere spørgsmålet på ny, ingen tvivl om det.
Og som kulturministeren også var inde på, kunne man jo også forestille sig, at grækerne kunne låne kulturgenstande og lave en særudstilling med dem.
Det er der tradition for på kryds og tværs af museer.
Så med disse ord vil jeg igen takke Danmarksdemokraterne for at have rejst en principielt vigtig debat.
Det er, som kulturministeren sagde, ikke noget, vi diskuterer hver dag her i Folketingssalen, og der er bestemt argumenter på den ene side og på den anden side, men her vejer det altså tungest, at det også er rigtig, rigtig vigtigt for Danmark at kunne fortsætte udstillingen af de her pågældende kulturgenstande, som jo har været i Danmarks eje i flere hundrede år.