Mette Frederiksen (S), 2022-01-28:
Først og fremmest vil jeg sige, at vi jo har en meget lav tilstrømning til det danske samfund lige nu.
Jeg bilder mig ikke ind, og jeg vil heller ikke påstå det, at det kun er en konsekvens af den førte politik.
Det siger sig selv, at 2 år med pandemi har lagt en ret markant dæmper på, hvor mange mennesker der har sat sig i bevægelse, i hvert fald ind mod Europa.
Med hensyn til de internt fordrevne på verdensplan er det et andet billede.
Så vi har en lav tilstrømning, og det er godt.
Vi har jo hen ad vejen i fællesskab på kryds og tværs – det gælder ikke alle partier, men en del partier – fået strammet reglerne markant op, også hvad angår familiesammenføring, hvad også har været rigtigt at gøre, også for at beskytte pigerne og kvinderne.
For jeg har mødt mange piger og kvinder med udenlandsk baggrund bosiddende i Danmark, hvor familien så har brugt de gamle familiesammenføringsregler til i virkeligheden at fastholde dem i undertrykkelse.
Så vi har jo fået truffet mange beslutninger hen ad vejen, og det mener jeg vi skal blive ved med at gøre.
Jeg mener, vi skal regulere hårdt på antallet, så vi har et samfund, der hænger sammen.
Og min grundlæggende holdning er, som jeg sagde før, at jeg faktisk ikke mener, at man, hvis man begår alvorlig kriminalitet, skal kunne blive i Danmark, men jeg opsiger ikke vores internationale forpligtelser.
Det er jo ikke sådan, at alle de flygtninge, der er kommet eksempelvis fra Syrien, er i arbejde i dag.
Det er ikke tilfældet.
Det er heller ikke tilfældet for de mange, der er kommet hertil fra Somalia, at de alle sammen er kommet i arbejde, selv om en del har været her i mange år.
Det er ikke tilfældet.
Der er faktisk lige præcis bl.a. for de her to nationaliteter en meget, meget lav tilknytning til arbejdsmarkedet, især for kvinderne.
Vi skal ikke føre arbejdsmarkedspolitik og erhvervsordninger for tilstedevær i Danmark, samtidig med at vi fører flygtningepolitik.
I mine øjne skal man have beskyttelse som flygtning, helst i nærområdet, hvis man har et beskyttelsesbehov.
Hvis man ikke har et beskyttelsesbehov, er man ikke længere flygtning, og det er jo faktisk derfor, vi har ordninger i Danmark, hvor man, selv om man har været flygtning på et tidspunkt, kan være her på en erhvervsordning, hvis man kan leve op til andre kriterier, for så bliver man en arbejdskraft i stedet for flygtning, som var det grundlag, man måske oprindelig var her på, og det tror jeg er vigtigt at holde fast i.
Tak for ordet.
Tak for at indkalde til en vigtig debat.
Jeg kan jo starte med indledningsvis at erklære mig enig i meget af det, der allerede er sagt fra talerstolen.
Derfor er diskussionen også helt afgørende at have her i Folketingssalen, og udfordringerne er, som det allerede er beskrevet, mange og for mange.
I løbet af de seneste 40 år er der sket en markant ændring af befolkningssammensætningen i Danmark.
Da jeg var barn i 1980'erne, var der omkring 50.000 borgere i Danmark med ikkevestlig baggrund.
Det er dermed hver tiende borger i vores samfund.
Lad mig indledningsvis sige, at mange udlændinge og også mange efterkommere klarer sig godt i vores samfund.
Mange har taget de danske værdier til sig, lever dem og mener dem og knokler på job og i uddannelse, men det gælder jo altså ikke for alle, og udfordringerne er for mange.
Lad mig i den sammenhæng sige, at opgaven med integration ikke først og fremmest er vores opgave.
At integrere sig er jo først og fremmest en opgave, der påhviler dem, der kommer hertil udefra, ved at man tager Danmark til sig og begynder at bære Danmark i sit hjerte.
Indsatsen skal kunne følge med det antal, der kommer hertil, og der er kommet for mange hertil.
Det er jo en af de primære forklaringer på, at der er de store integrationsudfordringer.
Som samfund skal vi selvfølgelig hjælpe mennesker på flugt, men vi skal først og fremmest passe på Danmark.
De to ting behøver ikke at stå i modsætning til hinanden, men det nuværende asylsystem fungerer ikke.
Hvert år sætter tusindvis af migranter livet på spil på vejen til Europa.
Siden 2014 er mere end 22.000 flygtninge og migranter druknet eller forsvundet i Middelhavet.
Det er børn, det er kvinder, og det er mænd, og det sker lige for øjnene af os.
Blandt de migranter, der så faktisk kommer hele vejen til Europa og søger om asyl, er det omkring halvdelen, der får afslag på asyl.
Det er mennesker, som ikke har krav på vores beskyttelse, fordi de ikke har et beskyttelsesbehov.
Derfor skal de selvfølgelig sendes hjem til det land, de kommer fra.
Det bruger vi mange ressourcer på – for mange ressourcer – og de penge kunne vi bruge på andre ting, der er vigtigere, både herhjemme og i øvrigt til at hjælpe ude i verden.
Derfor er det stadig væk vigtigt, at vi skal arbejde for et mere retfærdigt og mere humant asylsystem.
Når man er i Danmark, er der ikke frit valg, hvad angår værdier.
Værdirelativisme er i mine øjne farligt for ethvert samfund.
Man skal være en del af samfundet.
Man skal ønske at være en del af samfundet og fællesskabet.
Jeg ved godt, at jeg taler meget om det at have et arbejde, og hvorfor det er vigtigt i sig selv, og jeg gentager det i dag.
At have et arbejde, stå op om morgenen, tjene sine egne penge og spare op til sin egen alderdom er det vigtigste, og det er i øvrigt den mest direkte vej til at have forudsætninger for at kunne blive integreret.
Hvis ikke man kan få et arbejde med det samme, bør man i vores øjne gøre nytte for sin ydelse.
Alt for mange kvinder, primært med ikkevestlig baggrund, går i dag derhjemme og er ikke en aktiv del af vores samfund.
Det er ikke godt for dem, det er ikke godt for deres økonomi, det er ikke godt for deres børn, og det er ikke godt for sammenhængskraften.
Derfor har vi et ønske om at erstatte den passive forsørgelse med en entydig arbejdslogik.
Jeg kan se, det er svært at få opbakning til forslaget her i Folketinget.
Jeg håber, det på et tidspunkt forandrer sig, for det er altså ikke mindst i den nuværende situation virkelig, virkelig dumt, at vi har kvinder med ikkevestlig baggrund, der ikke går på arbejde, og at vi f.eks. på ældreområdet har mangel på arbejdskraft.
Vi burde jo altså løse to problemer på en og samme tid.
Ud over at være en del af arbejdsmarkedet skal man som sagt tage de danske værdier til sig.
Der er ikke frit valg med hensyn til værdier i Danmark.
Man skal fuldstændig og aldeles erklære sig enig i demokratiets spilleregler.
Man skal fuldstændig og aldeles erklære sig enig i ligestillingen mellem kønnene.
Det er nogle af de mest grundlæggende værdier.
I dag er det desværre sådan, at der er folk, der afholder sig fra at deltage i den offentlige debat, fordi de frygter trusler, vold eller måske sågar terror, og det er ikke uden grund.
For igennem de seneste år har vi set, at der er voldsparate personer og grupper i det danske samfund, som ikke respekterer andre menneskers ytringsfrihed.
Det er uacceptabelt, og al form for selvcensur er farligt i et samfund.
Alle i Danmark skal kunne ytre sig frit, og det er ligegyldigt, hvad emnet er: Muhammedtegninger, holocaust, lgbti+-spørgsmål eller andet.
Ikke mindst undervisere i Danmark skal kunne føle sig trygge, uanset hvad de underviser i, og derfor har vi, som I ved, inviteret til forhandlinger om ytringsfrihed og selvcensur.