Henrik Dahl (LA), 2020-06-18:
Det er jo ikke første gang, at Dansk Folkeparti har rejst den, og det skal Dansk Folkeparti have tak for.
Jeg ved ikke, hvor meget vi forandrer verden ved at diskutere den, men jeg tror på en eller anden måde, vi forandrer os selv ved at have de her diskussioner fra tid til anden, og det synes jeg sådan set også er meget positivt.
Spillet mellem USA, Danmark og Grønland og historien fra anden verdenskrig og frem synes jeg blev fremstillet med en helt forbilledlig klarhed af hr. Martin Lidegaard, og derfor er det også lidt ærgerligt, at han ikke er her for at modtage ros og anerkendelse på den her måde.
Og jeg er også enig i de politiske implikationer, som hr. Martin Lidegaards fremstilling har.
Grønland har en fysisk beliggenhed, som gør det uacceptabelt for USA ikke at kunne opretholde Thulebasen, og jeg synes ikke, vi skal have en debat i Folketinget om Thulebasen uden at tale om H.C. Hansens note fra 1957, som jo siger, at USA kan opretholde Thulebasen på den måde, som USA gerne vil.
Det har i perioder været sådan lidt tabubelagt at tale om noten, men den er jo sådan set forudsætningen for, at tingene kører, som de gør.
Jeg synes egentlig også, det var vigtigt at få nævnt, at USA tidligere har tilbudt at købe Grønland.
I 1946 under præsident Truman ville USA gerne købe Grønland for 100 mio. dollar, tror jeg det var.
Det blev afslået på det her tidspunkt, men det er altså et reelt ønske, som man har, og som dukker op fra tid til anden.
Og jeg synes på en måde, at det købstilbud, der kom i 2019, var fint, fordi det jo med eftertryk fik frem, at det ønsker hverken Grønland eller Danmark.
Grønland er en velfærdsstat, og det ønsker et massivt flertal af befolkningen i Grønland at landet skal forblive.
Og hvis man ser på, hvordan tingene foregår i Alaska f.eks., tror jeg, at alle er klar over, at det er fuldstændig utænkeligt, at Grønland ville kunne fungere, sådan som Grønland fungerer i dag, hvis man implementerer et system som det, der f.eks. er i Alaska.
Jeg tror, vi bliver nødt til at konsultere hinanden i fremtiden, både her og i andre fora, i spørgsmålet om rivaliseringen mellem stormagter som USA, Kina og Rusland.
Kineserne er også meget interesserede i det arktiske område.
Hr. Søren Espersen var med på den delegationsrejse til Kina i 2017, hvor vi også talte om Arktis med kineserne, og hvor de med stolthed fortalte om deres atomisbryder Snedragen, som jo også kan sejle op til Grønland, hvis det skal være.
Den her rivalisering mellem supermagterne kommer jo selvfølgelig til at få store konsekvenser for Arktis og også for Grønland.
Og på samme måde som USA ikke tilbyder velfærd i Alaska som den, der er bygget op i Grønland, så er det altså også bare sådan – det siger erfaringen i hvert fald – at kineserne ikke behandler deres samarbejdspartnere i infrastrukturprojekter på samme lempelige måde, som man nok ellers behandler samarbejdspartnere i infrastrukturprojekter.
Så vi får de her debatter i fremtiden, og det er rigtig godt.
Det er ikke særlig længe siden, at min egen partiformand var udenrigsminister, og jeg ved, at Folketinget kan være en loppesæk – undskyld, jeg siger det – når man skal have alle aktører med på en fælles udtalelse.
Så det er et godt arbejde, og tak for det.
Tak for ordet.