runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Liselott Blixt (DF), 2019-04-26:
Mange tak.
Som sådan tror jeg ikke, at den enkelte tænker på, om det er den ene eller den anden, man får behandling hos, men der er i dag meget stor forskel på, hvad de to titler indebærer.
Er man autoriseret psykolog, er man underlagt Psykolognævnets tilsyn, og man kan derfor også klage over den givne autoriserede psykolog.
Det vil sige, at der ikke er nogen klageadgang og intet tilsyn, der følger op, og det kan have alvorlige konsekvenser.
Vi så for nylig en sag, hvor en autoriseret psykolog fik frataget sin autorisation, men så fortsatte med at praktisere – og det burde bestemt ikke være muligt.
Her krænkede psykologen en borger, der kom for at blive hjulpet, men i stedet for blev udsat for overgreb og krænkelser.
Der var flere ting i den sag, som gjorde, at jeg mente, at vi bliver nødt til at se på den her psykologordning.
Derfor havde jeg også en snak med socialministeren.
Med den her debat håber jeg, vi får fokus på problemet, og at vi kan nå en enighed, der gør, at vi sikrer borgerne tryghed, når de er mest sårbare og har brug for en behandling.
Kirsten Normann Andersen (SF), 2019-04-26:
Tak for det.
Jeg hæfter mig ved, at ministeren siger, at det ville være meget byrdefuldt at skulle indføre en ligeværdig autorisationsordning for psykologer som den, der gælder for det øvrige sundhedspersonale.
Men i en tid, hvor vi jo faktisk mangler sundhedspersonale, i en tid, hvor vi mangler læger, kunne man så ikke netop sige, at det her er det, der gør, at man måske skulle ligestille psykologer på et andet niveau, end man ellers gør det?
For autorisationen er jo også en medvirkende årsag til en øget anerkendelse af andet sundhedspersonale, som kunne være vigtige for at få den samlede opgaveløsning til at hænge sammen i sundhedsvæsenet.
Så tænker ministeren, at vi måske skulle lade psykologerne være ligestillede med andre sundhedspersoner i sundhedssektoren, og at det så kunne være vigtigt at give dem de samme regler, som gælder for det øvrige sundhedspersonale?
Mai Mercado (KF), 2019-04-26:
Jeg tror bare, det er vigtigt også at have en god portion fornuft med sig.
Jeg tror sådan set, at vi alle sammen kan se, at der godt kan være en udfordring i at anvende ikkeautoriserede psykologer, når det handler om sundhedsrelaterede opgaver.
Det er jo også derfor, vi har sagt, at vi gerne vil kigge på, hvordan man kan lave en fornuftig afgrænsning.
Men hvis man er uddannet psykolog og arbejder i en HR-afdeling og aldrig har haft et ønske om at virke som psykolog og egentlig altid har haft lyst til at arbejde med strategiske projekter i en stor virksomhed, er der jo ikke nogen grund til, at man skal igennem en 2-årig uddannelse for at blive autoriseret psykolog.
Så hvis vi skal lave lovændringer, skal vi jo gøre det, så det bliver fornuftigt.
Liselott Blixt (DF), 2019-04-26:
Mange tak.
Nu nævner ministeren Psykolognævnet, og så kunne jeg godt tænke mig at høre, om ministeren selv har været inde på deres hjemmeside for at se, om det er let og ligetil at finde de oplysninger.
Jeg var selv inde på hjemmesiden for nylig for at se, om jeg f.eks. kunne finde nogle kritikpunkter af en psykolog for noget, der var sket for 1 år siden.
Jeg synes, det var rimelig svært, så jeg tænker, hvordan sårbare mennesker, der sidder i en svær situation, har mulighed for at finde de oplysninger, som ministeren taler om.
Peder Hvelplund (EL), 2019-04-26:
Tak til ministeren for besvarelsen.
Jeg vil bare lige godt tage fat i det, som fru Kirsten Normann Andersen rejste før, omkring autorisationen, altså det, som ministeren nævner, i forhold til at det kan være besværligt, og at man kan arbejde med nogle ting, hvor man ikke nødvendigvis behøver en autorisation.
Men det er jo præcis de regler, der gælder i det øvrige sundhedsvæsen.
Sådan er det jo for læger og sygeplejersker og med hensyn til de autorisationsordninger, vi i øvrigt har i sundhedsvæsenet.
Der er det jo en del af uddannelsen, uanset hvad man kommer til at arbejde med bagefter.
Men jeg vil godt lige spørge om noget.
Nu nævner ministeren selv det om forskellen mellem at virke som autoriseret psykolog og ikkeautoriseret psykolog og de tilsynsregler, der er.
Altså, helt principielt: Er ministeren enig i, at det ville være en god idé at få ligestillet de regler, sådan at Psykolognævnet også havde mulighed for at føre tilsyn med psykologer, der ikke er autoriserede?
For det ville jo også være psykologer, som godt ville kunne modtage borgere, der kommer ind.
Man kan jo stadig væk kalde sig psykolog og vil kunne modtage borgere.
Ville det være rimeligt, at der også var et tilsyn med dem, og at det kunne varetages af Psykolognævnet, og at det også dermed ville være nødvendigt at styrke Psykolognævnets ressourcer og kompetencer?
Aaja Chemnitz Larsen (IA), 2019-04-26:
Tak for spørgsmålet.
Allerførst vil jeg sige, at jeg synes, det er positivt, at statsministeren og formanden for naalakkersuisut har drøftet det her spørgsmål på et rigsmøde.
Det siger jo også noget om, at det har en vis vægtning.
Så er jeg jo lidt ked af, at det kun er en udredning, man så er nået frem til.
Men vi vil gerne gøre vores, også i forhold til at følge op på den her sag i Inatsisartut.
Hvordan det lige præcis skal gøres, må jeg jo drøfte med mine kollegaer i Grønland.
Malou Lunderød (S), 2019-04-26:
Tak, og også tak til ministeren for besvarelsen.
Ministeren nævner selv, at man i forbindelse med psykiatriplanen frem mod 2025 vil se på, hvordan man hensigtsmæssigt kunne kigge på sådan en autorisation.
Så jeg vil egentlig bare høre ministeren om, hvornår man regner med at have nogle konklusioner på det.
Mai Mercado (KF), 2019-04-26:
Det tror jeg er sværere at sige noget meget konkret om, for jeg tror sådan set også, at det er en ret stor opgave at få lavet den afgrænsning, og den skal jo også være fornuftig.
Så der skal jo selvfølgelig være en afvejning mellem at gøre det hurtigst muligt – der er ingen grund til, at noget ligger og venter – men samtidig også have et ordentligt forarbejde.
Jeg hæfter mig egentlig ved det vigtigste, og det er, at det er blevet præciseret.
Og der må man jo godt give en stor ros til Dansk Folkeparti, som lige præcis fik det med i den psykiatriplan.
Malou Lunderød (S), 2019-04-26:
Tak, formand, og først og fremmest tak til Dansk Folkeparti for at indkalde til den her forespørgselsdebat.
Desværre har vi den jo på baggrund af en række frygtelige sager, som også har sat sig dybe spor hos nogle mennesker, som faktisk har søgt professionel hjælp.
Det må have krævet meget mod og tillid til, at der var nogen, der ville lytte til deres historier, og jeg håber også, at vi som lovgivere kan vise os den tillid værdig.
Jeg synes, at man, uden at man går nærmere ind i de konkrete sager, kan sige, at det med al tydelighed viser, at psykologer jo arbejder med patienter, som ofte er i en udsat situation eller en sårbar situation, og at man i det arbejde, der foregår, er inde at røre ved noget så skrøbeligt som andre menneskers sindstilstand og psyke.
Derfor er det også fuldstændig afgørende, at patienterne kan føle sig sikre og trygge, når de vælger at søge hjælp hos en professionel psykolog.
I nogle af de eksempler, vi har set i medierne, er der jo selvfølgelig tale om direkte forbrydelser, som skal håndteres af politiet og domstolene – det er også tilfældet i dem – og det må gå sin egen gang, men der skal også være et sikkerhedsnet i situationer, hvor der måske ikke er tale om deciderede forbrydelser, men hvor psykologen alligevel ikke har levet op til det ansvar og den tillid, der skal være i relationen, og det ansvar, der påhviler vedkommende som professionel psykolog.
Når en psykolog er autoriseret, er det jo Psykolognævnets ansvar at føre tilsyn med den praktiserende psykolog, og baseret på nogle af de oplysninger, som har været fremme i forbindelse med sagerne, synes jeg måske også, det her er på sin plads at indskærpe, at vi forventer, at Psykolognævnet håndterer de sager, der kommer forbi deres bord, og reagerer i tide, når patienter henvender sig med deres oplevelser.
Men vi skal som lovgivere selvfølgelig også være lydhøre over for, om Psykolognævnet har de relevante redskaber, og vi er fra Socialdemokratiets side klar til at se på, om man simpelt hen skal sikre et mere fintmasket net til at føre tilsyn, eller om man skal give nogle stærkere muskler til Psykolognævnet, når der er behov for at gribe ind.
Hvordan det nærmere skal skrues sammen, er der sikkert klogere mennesker end jeg, der skal kigge på, men det er vi i hvert fald indstillet på.
Men for os i Socialdemokratiet er det vigtigste i hvert fald at sikre patienternes sikkerhed og rettigheder, og derfor bakker vi også op om det forslag til vedtagelse, som ordføreren for Dansk Folkeparti læste op og har fremlagt i dag.
Tak for det.
Peder Hvelplund (EL), 2019-04-26:
Tak for det, og tak til ordføreren for talen.
Nu kunne jeg høre, at hr. Martin Geertsen har nogle bekymringer eller i hvert fald nogle overvejelser i forhold til selve det med autorisationsordningen.
For der er der da umiddelbart et hul nu.
Og man kan sige, at man jo vil kunne gøre det umiddelbart uden at skulle ind og kigge på autorisationsordningen og se, hvor folk arbejder henne som psykolog.
Men ville Venstre være villig til at åbne op for at udvide Psykolognævnets beføjelser i den henseende?
Pernille Bendixen (DF), 2019-04-26:
Tak, formand.
Ordføreren siger i sin ordførertale, at den danske stat har tvangsfjernet børn, og at man derved har krænket deres menneskerettigheder.
Bare lige for at få det på plads: Vi tvangsfjerner jo også børn i dag – er det så også en krænkelse af de børns menneskerettigheder?
Mai Mercado (KF), 2019-04-26:
Det er sådan et lidt svært spørgsmål at svare på, for jeg synes ikke, at der er et meget klart ideologisk eller politisk svar, men der er måske nok et lidt mere praktisk svar.
Det praktiske svar er vel, at vi skal have nogle ordninger, som fungerer.
I det, som jeg ser, når jeg kigger ind i måden, psykologer virker på, ser jeg egentlig et tilsyn, som skal fungere, og som jo også i høj grad skal sikre, at hvis man ikke skal have en autorisation, så skal den selvfølgelig trækkes.
Ingen tvivl om det.
Men jeg ved ikke, om der er grund til de helt store ændringer.
Men altså, det tror jeg helt sikkert man kommer til at drøfte.
Jeg har faktisk selv været inde på hjemmesiden, og umiddelbart syntes jeg ikke, det var meget vanskeligt.
Jeg tænker ikke, at det er noget, som vi sådan politisk skal blande os i – hvordan en hjemmeside skal være konstrueret.
Men jeg tænker, at alle jo må have en stor interesse i, at de oplysninger fremstår let tilgængelige, og at man altså ikke skal klikke sig igennem en række undermenuer for at komme frem til de relevante oplysninger.
Men jeg syntes ikke, da jeg sad med det, at jeg bed mærke i, at oplysningerne skulle være meget besværlige at få frem.
Aleqa Hammond (NQ), 2019-04-26:
Jeg har ikke på nogen måde sagt, at Danmark er den store onde kolonimagt.
Jeg sagde det, jeg sagde.
Jeg sagde, at man traf en beslutning her i Folketinget.
Man traf en beslutning i det danske Folketing med tilslutning fra Grønland, og eksperimentet blev fuldført.
I den her sammenhæng er det ikke et spørgsmål om, at vi skal finde en bussemand.
Pernille Bendixen (DF), 2019-04-26:
Tak for det.
Tak for ordførertalen.
Jeg fik indtryk af, at ordføreren fik fremmanet et billede af, at Danmark var sådan lidt den store onde kolonimagt, der har tvunget Grønland ud i noget, og jeg vil bare gerne have ordføreren til at bekræfte, at Grønland jo selv ville det her, at Grønland pressede på for at få det her igennem, altså at det ikke alene var en beslutning her, det kan godt være, den blev taget her i Folketinget, men det var også noget, Grønland selv gerne ville.
Pernille Bendixen (DF), 2019-04-26:
Tak for præciseringen.
Når det nu er så magtpåliggende med den her officielle undskyldning, hvorfor er det så, at Grønland ikke selv har været ude at sige undskyld?
Roger Courage Matthisen (ALT), 2019-04-26:
Det kommer jo an på, under hvilke omstændigheder det bliver gjort.
Pernille Bendixen (DF), 2019-04-26:
Men ordføreren svarer ikke på mit spørgsmål.
Vi tvangsfjerner også børn i dag.
Er det også en krænkelse af deres menneskerettigheder?
Karsten Hønge (SF), 2019-04-26:
Først vil jeg sige tak for beslutningsforslaget, som sagt vil SF stemme for.
Jeg kunne godt tænke mig lige at spørge ind til en enkelt passage i fru Aaja Chemnitz Larsens tale.
Det er der, hvor fru Aaja Chemnitz Larsen kommer ind på, at det er et fælles ansvar for Grønland og Danmark.
Hvilke initiativer forventer IA at tage, for at der tilsvarende vil blive afleveret en officiel undskyldning fra Grønlands side til de grønlandske børn?
Roger Courage Matthisen (ALT), 2019-04-26:
I 2015 gav Red Barnet en officiel undskyldning til de 22 børn, der var en del af eksperimentet, og Red Barnet meddelte, at tvangsflytningen var en krænkelse og i strid med børnenes grundlæggende rettigheder.
I dag vurderes hændelsen som værende ude af trit med både FN's børnekonvention og FN's deklaration om oprindelige folks rettigheder.
Karsten Hønge (SF), 2019-04-26:
Det er jo på alle måder en tragisk sag, vi behandler i Folketinget i dag, for det handler om omsorgssvigt af den værste slags.
Kolonitiden kaster stadig så mange år efter mørke skygger ind over os og selvfølgelig især ind over de mennesker, der er direkte berørt af det.
SF – og her taler jeg også på vegne af Det Radikale Venstre – støtter beslutningsforslaget.
Vi støtter, at der bliver givet en undskyldning fra Danmark til de 22 børn.
De 22 grønlandske børn i eksperimentet fra 1951 skal have en undskyldning fra de ansvarlige, og det vil så sige i det omfang, vi har med det at gøre, fra danske politikere.
Men vi synes også, at hvis det skal give mening, skal det omfatte en undskyldning fra tilsvarende grønlandske politikere.
Ansvaret er fælles for begge lande.
Beslutningen blev taget formelt i Folketinget, og derfor står det nuværende Folketing på skuldrene af de beslutninger, som tidligere Folketing har taget, og derfor skal undskyldningen komme fra os.
Men vi opfordrer til, at der tilsvarende bliver givet en undskyldning fra det grønlandske Inatsisartut, som jo på tilsvarende måde står på skuldrene af det grønlandske Landsting, som var en del af de her beslutninger.
Vi skal ikke vente på, at man beslutter sig for det i Grønland, men for os giver det mening, at det er en fælles undskyldning fra de mennesker, der er ansvarlige for det, og det må være fra politikere i Danmark og i Grønland.
Til gengæld skal undskyldningen være uforbeholden.
Og vi synes, det kunne være en god start, at vi starter med at vedtage det beslutningsforslag, som IA har fremsat.
Vi kan også håbe på, at det bliver et resultat af det fælles udredningsarbejde, som er i gang.
Og det er jo ikke, fordi det på nogen måde kan rette op på de svigt, som børnene er blevet udsat for, men det kan da forhåbentlig lindre bare en anelse.
Aleqa Hammond (NQ), 2019-04-26:
Grønland har taget et initiativ og rettede henvendelse til statsministeren, vores formand for naalakkersuisut rettede henvendelse til statsministeren om en mulig undskyldning, man har snakket sammen, helt nøjagtigt hvad de sagde, ved vi jo ikke.
Men man er kommet til den erkendelse fra begge parters side, at vi laver en historisk udredning.
Jeg tror, at den her historie har to sider.
Den ene side omhandler den personlige side for det enkelte barn, der har været udsat for dette eksperiment, og de konsekvenser, det har bragt med sig.
Den personlige, individuelle undskyldning over for disse mennesker er altafgørende for, at de kan få et godt liv fremover.
Det er den ene side.
Den anden side omhandler det historiske ansvar.
Det skal også placeres både i forhold til Danmark, men også i forhold til Grønland.
Vi har ikke på nogen måde sagt, at vi ikke har del i det her.
Landsrådet har været inde over det og har bakket op omkring tanken.
Aleqa Hammond (NQ), 2019-04-26:
Inatsisartut har ikke behandlet den sag, Inatsisartut er ikke kommet med et beslutningsforslag, et samlet Inatsisartut bakker op omkring en historisk udredning.
Karin Gaardsted (S), 2019-04-26:
Har Inatsisartut taget initiativ til at give en undskyldning?
Aleqa Hammond (NQ), 2019-04-26:
Jeg kan sige, at jeg aldrig har hørt om nogen personer i Grønland, som ikke er enige i, at der skal komme en officiel undskyldning til disse børn.
Alle bakker op omkring det her.
Men for Inatsisartuts vedkommende kan jeg sige så meget, da jeg også sidder i Inatsisartut, at vi bakker op omkring den fælles historiske udredning.
Det er også en sag, som har stor principiel betydning for den danske regering, men hvordan man kommer ud af den her sag, tror jeg heller ikke bliver helt nemt.
Men jeg tror, at man, efter at der er lavet en historisk udredning, også kan komme frem til at komme med en historisk undskyldning.
Karin Gaardsted (S), 2019-04-26:
Hvis vi i dag kunne skaffe 90 medlemmer, der kunne stemme for dette beslutningsforslag, så kunne vi jo pålægge regeringen at give den undskyldning.
Det samme vil jo også være tilfældet efter et valg med en eventuel socialdemokratisk ledet regering, for der skal der også skaffes 90 medlemmer.
Det skal vi bare lige være sikre på at vi er enige om.
Jeg vil gerne lige høre lidt mere om, hvordan det er, man arbejder med det i naalakkersuisut.
Det er ikke så meget aftalen mellem Kim Kielsen og statsministeren, den har vi hørt omtalt, men hvordan arbejder man med den her sag hjemme i Grønland?
Martin Geertsen (V), 2019-04-30:
Tak for ordet.
SF lægger jo med dette beslutningsforslag op til, at tildelingen af hjælpemidler til borgere skal ske ud fra kvalitative kriterier, og at der skal kunne redegøres for valgene.
Jeg vil da godt starte med at understrege, at det i hvert fald i min optik – flere andre ordførere har også været inde på det – er utrolig vigtigt, at vi holder et vågent øje med tildelingen af hjælpemidler til borgere med nedsat funktionsevne.
Og det er der jo god grund til, hvis man kigger på både de eksempler, der har været fremdraget her i debatten, og dem, som fra tid til anden fremgår af mediebilledet.
Det er et område, som er præget af stor variation blandt borgerne, men jo også af et hav af nyudviklinger, særlig hvad angår forskellige nye teknologiske løsninger.
Og jeg vil understrege, at vi i Venstre naturligvis bakker op om, at borgere med funktionsnedsættelse selvfølgelig får de hjælpemidler, som de har behov for.
For selvfølgelig skal borgernes unikke muligheder, men jo også unikke udfordringer veje tungt i beslutningen om tildeling af hjælpemidler til den enkelte.
Med det sagt må jeg så også understrege, at jeg er glad for, at vores regler på området i dag jo i virkeligheden allerede imødekommer de balancer, der ligger i kommunernes pligt til at vægte det bedst egnede i forhold til pris.
Samtidig finder jeg det også vigtigt, at kommunen – og det er jo hævet over enhver tvivl – skal begrunde sin afgørelse, hvis kommunen tildeler et andet hjælpemiddel til en borger end det, borgeren rent faktisk har bedt om.
For selvfølgelig har borgeren ret til at kende kommunens begrundelse for at vælge det ene hjælpemiddel frem for det andet.
Og det er selvfølgelig også min klare forventning, at kommunerne lægger et stort og vigtigt arbejde i at finde den mest optimale løsning til den enkelte borger.
Dermed ikke sagt, at der ikke kan ske fejl i kommunernes vurderinger, for det gør der jo.
Og derfor er jeg også glad for, at borgerne har muligheden for at klage til Ankestyrelsen, hvis de er uenige i kommunens afgørelse.
Kirsten Normann Andersen (SF), 2019-04-30:
Tak for det.
Sagerne har vi jo drøftet mange gange undervejs i den forløbne folketingsperiode.
Der er en lovgivning, der siger, at borgerne skal kompenseres, og at borgerne skal have den rigtige hjælp, og jeg tror også, at der sidder en masse borgere derude og tænker, at det er dejligt, at politikerne i Folketingssalen i hvert fald bakker os op, men når praksis er, at borgere igen og igen oplever, at de får frataget hjælp, som gør, at de ikke kan passe deres arbejde, eller at de får forkerte hjælpemidler, der gør, at de måske skal gennemgå en meget dyr operation på et tidspunkt, mener ordføreren så faktisk, at det går fantastisk på lige præcis handicapområdet med tildeling af den nødvendige hjælp, som også kan sikre borgernes livskvalitet?
Martin Geertsen (V), 2019-04-30:
Altså, enhver sag, hvor borgeren ikke får det, som borgeren sådan set har krav på, og hvor borgeren ikke får det, borgeren har behov for, er jo, om jeg så må sige, en sag for meget.
Jeg tror, at noget af det, vi kan gøre, er at sørge for, at der er så korte ventelister i forhold til klagemulighederne i Ankestyrelsen, og det har vi sådan set adresseret.
Så det er ligesom det ene ben.
Jeg tror, at vi er ude i en lidt mere sådan grundlæggende omkalfatring af den måde, vi har indrettet vores system på, hvis det er sådan, at vi fra Christiansborgs side vil påtage os ansvaret for alle de vurderinger, der bliver foretaget ude i kommunerne.
Laura Lindahl (LA), 2019-04-30:
Tak til SF for endnu en gang at give os en anledning til at tale lidt om, hvordan det går ude i kommunerne med at overholde lovgivningen.
Jeg tror, at vi i Liberal Alliance er meget på linje med det, som Venstres ordfører og i øvrigt også ministeren gennemgik tidligere.
Vi synes, lovgivningen er god, som den er.
Det, der står i loven, synes vi er fornuftigt, og det er jo ligesom det, der skal være udgangspunktet for, hvad vi kan gøre herinde i forhold til den konkrete lov.
Vi synes, det er fornuftigt, at man har det her princip om bedst egnet og billigst, og at de to parametre vægter lige højt, og hvis det ikke er egnet til den enkelte borgers behov, skal man jo hæve sig over standardproduktet.
Det, vi ikke synes er fornuftigt, er jo, når vi gang på gang ser de sager, som forslagsstillerne også nævner, hvor borgere ikke får den hjælp, de har brug for.
Men det er jo ikke et problem, som kun knytter sig til lige præcis det her område.
Nu har jeg snart siddet i Folketinget i 4 år, og det er jo det, vi har talt om i de 4 år, jeg har siddet her.
Jeg ved ikke, hvor længe man har talt om det i Folketinget, men i hvert fald har det fyldt meget for mig i de her 4 år, at vi har nogle grundlæggende udfordringer med kommunerne, som ikke efterlever intentionerne i lovgivningen.
Spørgsmålet er, hvad vi sådan helt grundlæggende skal gøre ved det.
For én ting er, at vi kan prøve at sidde og justere på den lovgivning, som vi egentlig kan synes er fornuftig nok.
Jeg kan godt forstå, at man tyer til at fremsætte et beslutningsforslag, for det, vi kan gøre her og nu, er jo at fremsætte et beslutningsforslag, som strammer op.
Men jeg er bange for, at det ikke er løsningen.
Jeg er bange for, at vi er nødt til helt grundlæggende at finde ud af, hvad det er, der er galt ude i kommunerne.
Hvorfor er incitamenterne sådan, at man er villig til at spare nogle penge på den korte bane, hvilket så kan koste vanvittig mange penge på den lange bane?
Men det kigger man slet ikke på.
Det er sektoropdelt.
Man kigger heller ikke på, hvad det koster i de andre sektorer, når man bare har det her snævre fokus og lige sparer nogle penge her.
Vi støtter ikke det her forslag, fordi vi grundlæggende synes, at det, der står i loven, er fornuftigt, men vi støtter hundrede procent op om, at vi skal gøre noget på det her område.
Det gælder ikke kun i forhold til hjælpemidler, det gælder bredt set.
Der skal gøres noget.
Jeg har desværre ikke selv løsningen, jeg har ikke det gode bud på, hvad det er, vi skal gøre for at komme i mål med det her.
I Liberal Alliance har vi jo talt om, at vi skal øge sanktionerne, og at det skal være nemmere at sanktionere kommunerne.
Vi satte med finansloven sidste år penge af til at få nedbragt sagsbehandlingstiden i Ankestyrelsen, men det er jo sådan nogle lappeløsninger, ikke?
Så jeg håber, at os, der sidder her, og som er optaget af det her, bliver genvalgt, og at vi så kan tage fat på det her, for jeg tror, at det er en problematik, som vi er interesseret i at løse, uanset hvem der vinder regeringsmagten.
Så jeg håber, vi kan fortsætte med at have fokus på det her og i løbet af næste periode få fundet nogle løsninger.