Rasmus Prehn (S), 2021-04-06:
Jamen først og fremmest vil jeg gerne sige tak til ordførerne for de indlæg, der har været, og for de væsentlige refleksioner og den gode debat, der har været, i forbindelse med lovforslaget her.
Som det allerede har været nævnt af mange af ordførerne, er baggrunden jo her, at regeringen den 3. november sidste år besluttede, at alle mink i Danmark skulle slås ned.
Det var en beslutning, der blev truffet ud fra et hensyn til folkesundheden og på baggrund af en ny, skærpet risikovurdering fra Statens Serum Institut.
Her blev det konkluderet – og jeg citerer: »... at en fortsat minkavl under en igangværende covid-19-epidemi indebærer en betydelig risiko for folkesundheden, herunder for mulighederne for at forebygge covid-19 med vacciner.«
Det var en konklusion, som Sundhedsstyrelsen senere bakkede op.
Beslutningen om at indføre et midlertidigt forbud mod hold af mink blev bakket op af et flertal i Folketinget, da lov om aflivning af og midlertidigt forbud mod hold af mink blev vedtaget den 21. december 2020.
Samtidig blev der med lov om aflivning af og midlertidigt forbud mod hold af mink skabt hjemmel til at fastsætte regler om erstatning og kompensation som følge af aflivning af mink og det midlertidige forbud mod hold af mink, dvs. hjemmel til at udmønte en politisk aftale om erstatning og kompensation til minkavlerne og minkafhængige følgeerhverv.
Den 25. januar 2021 indgik regeringen sammen med et flertal i Folketinget bestående af Venstre, Radikale Venstre, Socialistisk Folkeparti og Liberal Alliance en aftale om erstatning og kompensation til minkavlerne og følgeerhverv berørt af covid-19.
Som det fremgår af aftalen, har det midlertidige forbud mod hold af mink betydelige konsekvenser for minkavlerne og de dertil knyttede følgeerhverv.
Det er på mange måder en trist og ulykkelig situation for de ramte, som også flere ordførere her har udtrykt deres medfølelse over for.
Aftalepartierne er derfor enige om, at der skal ydes fuldstændig erstatning til minkavlerne og minkafhængige følgeerhverv, uanset om der juridisk set er tale om ekspropriation efter grundlovens § 73 eller ej.
Hermed giver jeg også et lille svar til hr. Morten Messerschmidt, der flere gange har søgt det her afklaret.
Men det kan vi tage i spørgerunden igen.
Vi er også enige om, hvem der skal være berettiget til erstatning og kompensation udmålt efter de aftalte erstatningsmodeller.
Formålet med lovforslaget, som vi førstebehandler her i dag, er at tilvejebringe hjemmel til at udmønte dele af den politiske aftale om erstatning og kompensation, der ikke allerede er hjemmel til at udmønte i lov om aflivning af og midlertidigt forbud mod hold af mink, som blev vedtaget den 21. december 2020.
De aftalte erstatningsmodeller vil blive udmøntet i en bekendtgørelse efter forudgående inddragelse af aftalepartierne.
De dele af den politiske aftale, som der med lovforslaget tilvejebringes hjemmel til at udmønte, er den aftalte udvidelse af kredsen af kompensationsberettigede følgeerhverv, krav om miljøtilladelser m.v. og regler om statens overtagelse m.v. og adgang til erstattede og kompenserede aktiver.
Med det foreliggende lovforslag sikrer vi, at der også kan fastsættes regler om kompensation til to specifikke virksomhedstyper, der er nævnt i aftalen.
Det betyder, at den gældende bemyndigelse i lovens § 8, stk. 3, udvides til også at omfatte: Punkt 1: Personer og virksomheder, der udlejer stald- og burkapacitet til dansk minkavl, men hvor virksomheden som helhed ikke i det væsentlige er afhængig af minkavl i Danmark.
Udvidelsen af bestemmelsen vil medføre, at der kan fastsættes regler om, at der kan ydes kompensation for stald- og burkapacitet, uanset om stalden m.v. er ejet af minkavleren selv eller udlejes til minkavl.
Ligeledes omfattes: Punkt 2: Pelserier, der betjener danske minkavlere, men hvor pelseriet indgår i en virksomhed, hvor der også drives minkavl i Danmark og pelseriet dermed ikke organisatorisk er udskilt i en separat følgeerhvervsvirksomhed.