Mai Villadsen (EL), 2023-05-31:
Tak for det.
Men hvordan skal vi nogen sinde komme igennem med alle de upopulære reformer? siger fru Mette Frederiksen.
Nu skal du høre, vi får det bare til at se ud, som om vi er i en kæmpe økonomisk krise, og så vil folk lade os gøre hvad som helst, udbryder hr. Troels Lund Poulsen, hvorefter hr. Lars Løkke Rasmussen begejstret stemmer i: Vi kan endda selv opfinde et nyt alvorligt ord, nemlig permakrise, for så kan vi blive ved og ved med at gennemføre reformer, befolkningen slet ikke støtter.
Det er sådan, jeg forestiller mig ordvekslingen nogenlunde gik dengang på Marienborg, da regeringen blev dannet.
Men regeringen er gennemskuet.
Selv vi i Enhedslisten, som jeg med lidt selvindsigt godt kan sige er en kende mavesure til tider, stråler nu nærmest af solskin og sommerhumør, når vi sammenligner os med regeringens deprimerende miner.
Hvis jeg må låne et billede fra børnebøgernes Peter Plys, er vi jo nærmest det glade, overgearede Tigerdyr ved siden af regeringen, som vist mest, når det handler om økonomien, ligner det noget depressive Æsel, der aldrig forsømmer en lejlighed til at se den negative side ved hver en glædelig nyhed.
Men vi ved, at regeringens økonomiske krisefortælling er falsk, og regeringen gør virkelig alt for at pakke sandheden væk.
I stedet for at tage ejerskab over den gode økonomi sniger de enhver god nyhed ud ad bagdøren sidst på nyhedsdagen, så ingen forhåbentlig skriver om det i morgendagens aviser.
I stedet for at tage ejerskab over den gode økonomi og de gode nøgletal bliver tallene behandlet som ubudne gæster, som skal pakkes godt væk, så ingen tager notits af dem.
16 mia. kr. mere end forventet viste sig i råderummet, og det var næsten helt komisk at se finansministeren stå og kæmpe for at bevare det dårlige humør og pessimismen, imens pengene væltede ind i statskassen.
Og hvorfor er det egentlig lidt problematisk?
Handler den her kritik bare om retorisk drilleri fra oppositionen, som hr. Christian Rabjerg Madsen i dag har påstået?
Nej, for regeringens devise om de evige mørke skyer i den offentlige økonomi har jo helt konkrete konsekvenser for både almindelige mennesker og for dansk politik.
Når regeringen påstår, at kassebeholdningen nærmest er tom, giver den jo sig selv en gylden undskyldning for at lave netop nedskæringsreformer, og det har konsekvenser for den nedslidte, som kan se sin seniorpension forsvinde; det har konsekvenser for alle dem, der har mistet en forårsfridag med familien, fordi regeringen har sløjfet store bededag; det har konsekvenser for alle de unge, der risikerer at skulle stresses og presses endnu hurtigere igennem uddannelsesmøllen, fordi deres uddannelser skal forkortes; det har konsekvenser for nogle af de fattigste børn, som mister det børnetilskud, som måske betød, at deres familie kunne komme på sommerferie eller kunne købe nye briller til dem, når de nuværende blev for små; og det har konsekvenser for de velfærdshelte som sygeplejersker, pædagoger og mange andre, der nu risikerer, at deres kolleger fyres på grund af de tynde aftaler, der er lavet med kommuner og regioner, og som reelt udhuler vores velfærd, selv om der i virkeligheden er råd til den.
Findes der så slet ikke kriser?
Jo, selvfølgelig gør der det.
Derfor er det særlig problematiske ved regeringens krisefortælling, at den jo netop skygger for nogle af de reelle problemer, vi står med, og at regeringen skaber modløshed og en forkert opfattelse af, at vi ikke har råd til at løse netop de kriser.
For der er krise i sundhedsvæsenet.
Mistrivslen er rekordhøj, særlig hos børn og unge, og ikke mindst står vi midt i en natur- og klimakrise, som er både dyb og omfattende, og det kan og skal vi selvfølgelig handle på sammen.
Men det er lidt, som om, særlig med den sidste krise, den grønne krise, regeringen her lidt mere har anlagt en Fætter Højben-tilgang og mærker inde i hjertet, at lykken nok tilsmiler os til sidst, selv om nærmest samtlige eksperter råber vagt i gevær og fastholder, at naturen er i krise og vores klimamål ikke kan nås i det nuværende tempo.