Ole Birk Olesen (LA), 2023-01-26:
Tak for det.
Vi har alle lagt mærke til situationer, hvor Folketinget, offentligheden, pressen og befolkningen går op i en ministers måde at have været minister på, beslutninger, som ministeren har truffet, og årsagen til, at ministeren har truffet de beslutninger.
Og både pressen og Folketinget stiller berettigede spørgsmål til ministeren i håb om, at ministeren kan afklare, hvad der er foregået, og hvorfor ministeren gjorde, som ministeren gjorde osv.
Der er det jo en stor hjælp i den afdækningsproces, at Folketinget har muligheden for at indkalde ministeren i samråd – både lukket, men også åbent, så hele befolkningen kan se med og pressen kan se med – hvor man kan spørge: Hvad var det, der skete i den situation?
Hvorfor traf ministeren denne beslutning?
Hvad førte beslutningen til?
Hvilke overvejelser gjorde ministeren sig?
Det er en stor hjælp.
Så kan der ske det, at midt i sådan en proces, hvor man er i gang med at afklare tingene, så stopper ministeren som minister, ikke for at hellige sig et civilt erhverv eller blot sætte sig ned på bageste række i Folketinget, men for at overtage en anden ministerpost.
Og folk tænker helt berettiget: Nå, det var da belejligt for regeringen og for ministeren, for nu kan Folketinget ikke længere stille spørgsmål til ministeren om de gerninger, som ministeren har foretaget sig.
Nu er det den nye minister, der skal svare på, hvad der skete på det ministerområde.
Og den nye minister kan til nogle af spørgsmålene komme med oplysninger om helt faktuelle ting, men på spørgsmål om, hvorfor den daværende minister traf den beslutning, kan den nye minister sige: Det kan jeg ikke udtale mig om, for jeg var ikke minister på det tidspunkt.
Og den gamle minister kan ikke indkaldes til en lignende spørgerunde.
Dermed forhindres opklaringen af, hvad der er foregået i bemeldte sag.
Folketingets opgave er at vedtage politik for at gøre samfundet bedre, eller at stoppe politik, som ville gøre samfundet dårligere.
Men Folketingets opgave er også at kontrollere den udøvende magt, og med den forretningsorden, der er i dag, hvor man ikke kan spørge en tidligere minister om, hvorfor han gjorde, som han gjorde, eller hvorfor hun tænkte, som hun tænkte, forhindres en af de måder, hvorpå man ville kunne opklare, hvad der er sket, og en af de måder, hvorpå man kan kontrollere den udøvende magt.
Derfor synes jeg, det er et godt forslag fra Dansk Folkeparti om, at hvis man stadig væk er en del af regeringskollektivet, hvis man stadig væk er minister, bør man også stadig væk kunne indkaldes til samråd af Folketinget om, hvordan man gjorde, og hvorfor man gjorde det, og hvad man mente med det, dengang man var minister for området.
Det vil vel også forhindre det der med, at ministre pludselig får et andet ressortområde, ikke fordi de tænkes at være de bedst egnede til det ressortområde, men fordi de ikke længere er de bedst egnede til det ressortområde, de engang havde, fordi der er så meget ballade på området, og det, at ministeren stadig væk sidder der, gør, at balladen på en eller anden måde fortsætter, og at opklaringen af sagen kan være med til at generere oplysninger, som ikke er belejlige for regeringen.
Så vi er tilhængere af det her beslutningsforslag og har ikke hørt nogen indvendinger fra denne talerstol, som gør, at vi ikke burde være tilhængere.
Jeg kom til den her debat med den tanke, at det nok var et forslag, jeg stillede mig positivt over for, men nogle gange har jeg oplevet, at andre partier har kunnet sige ting, som har gjort, at jeg måtte sige: Okay, det var måske ikke så positivt alligevel.
Derfor havde jeg den åbenhed i mit sind, at hvis nu de andre partier sagde noget, som var vægtigt, så ville jeg kunne ændre mening og sige heroppe på talerstolen: Under indtryk af de gode argumenter, der er blevet benyttet af de andre partier, vil vi nu stemme imod beslutningsforslaget, selv om vi egentlig var åbne over for det.
Men jeg har ikke hørt nogen gode argumenter imod beslutningsforslaget fra dem, der er imod det.
Jeg har kun hørt udenomstale, og derfor ender vi med at stemme for beslutningsforslaget, hvis det kommer til afstemning i Folketingssalen.