Torsten Schack Pedersen (V), 2024-04-05:
Tak til Dansk Folkeparti for – kan jeg så forstå – for tiende gang at indkalde til den her forespørgselsdebat.
Det er jo en oplagt lejlighed til at få en bred debat om værdipolitik og udlændinge- og integrationspolitik.
I Venstre går vi ind for en stram, ansvarlig og konsekvent udlændingepolitik.
Det har været sigtelinjerne for Venstres udlændingepolitik i mere end to årtier, og det er det fortsat.
Det er også i høj grad den politik, der er blevet ført af et politisk flertal de sidste to årtier.
For i Danmark var vi hurtigere til at indse de udfordringer, der følger af indvandring fra særlig ikkevestlige lande, end mange af vores nabolande, og vi fik i 00'erne i høj grad rettet op på den helt forfejlede udlændingelovgivning fra 1983.
Det betyder, at vi i dag står et bedre sted end en række andre europæiske lande, der først langt senere har strammet op eller helt har undladt det, og der er mange, der kigger mod os i Danmark, når de skal hente inspiration på udlændingeområdet.
Det betyder selvfølgelig ikke, at vi har sagt, at nu er der styr på det hele.
Det er tydeligt for enhver.
For vi har brug for at fastholde en stram og ansvarlig udlændingepolitik.
Det starter naturligvis med, at der er styr på tilstrømningen til Danmark, for antallet betyder naturligvis noget, og det er heldigvis også en erkendelse, der efterhånden har spredt sig til alle partier.
Det er jo selvfølgelig positivt, men det er bestemt ikke for tidligt.
For antallet betyder noget i forhold til integrationsindsatsen og vores mulighed for at fastholde en stærk sammenhængskraft, en fælles identitet og et tilhørsforhold.
Integration er jo i sidste ende et personligt ansvar for den enkelte, der kommer hertil, og som samfund skal vi møde folk, der kommer hertil, med klare krav og forventninger.
Det skal ikke være sådan, at hvis man kommer til Danmark, så kan man lade sig forsørge af det danske samfund uden at bidrage, selv om man er i stand til at passe et arbejde.
Der skal være en tydelig gevinst, også for indvandrere, ved at være i arbejde frem for på offentlig forsørgelse.
Det er glimrende, både for den enkelte og for samfundet.
Men der er stadig store udfordringer.
Kigger man eksempelvis på kvinder, der har været på kontanthjælp i mere end 10 år, har mere end 40 pct. af dem ikkevestlig baggrund.
Derfor mener jeg også, at den arbejdspligt målrettet ikkevestlige indvandrere på kontanthjælp, som vi indgik aftale om sidste år, er den helt rigtige vej at gå.
Men blot fordi man har lært sproget og fundet sig et arbejde, ja, så er man ikke pr. definition velintegreret.
Det er en i høj grad ofte nødvendig forudsætning, men det er ikke tilstrækkeligt, for det handler også om det værdisæt, man bærer med sig.
Det har for mig været særlig tydeligt efter Hamas' bestialske terrorangreb i Israel den 7. oktober sidste år.
Vi har set folk i Danmark hylde nedslagtning af uskyldige civile israelere, og der er store menneskemængder på gaden, som kalder på Israels udslettelse og islamisk jihad.
Det er det samme, når vi alt for ofte hører om kvinder i nogle muslimske miljøer, der udsættes for stærk negativ social kontrol.
Det er kvinder, hvis personlige frihed undergraves, og hvis liv dikteres af deres mand, deres far eller deres bror.
Det ser vi, når kvinder tvinges ind i ægteskaber imod deres vilje.
Og når kvinder forsøger bryde ud af ægteskabet, kan det være stort set umuligt, og hvis det så endelig lykkes, kan de blive tvunget til at underskrive absurde kontrakter, hvor kvinderne forpligter sig til at give afkald på forældremyndighed eller sværger ikke at indgå i nye parforhold.
Vi har talrige eksempler på børn og unge, der sendes på genopdragelsesrejser til Mellemøsten og Afrika, fordi de er blevet for danske, og så ryger de retur til hjemlandene.
Det er ting, der foregår i dagens Danmark, og uden at skulle lave en lang gennemgang af kriminalitetsstatistikken er det også særlig bekymrende, at der ikke bare er den overrepræsentation i kriminalitetsstatistikken af indvandrere, der er, men at den for visse grupper endda bliver forstærket, når man kigger på efterkommere.
Det kan ikke siges tydeligt nok, at hvis man ønsker at bo i Danmark, skal der være respekt for grundlæggende danske værdier, demokrati, ligestilling og personlige frihedsrettigheder.
Vi har igennem årene strammet op på en lang række regler og lovgivning, men vi er ikke i mål endnu.
Vi skal fortsætte det vedvarende fokus på, at indvandrere kommer i arbejde og lærer dansk, og at så mange kriminelle udlændinge som muligt udvises.
Vi skal også tage værdiskreddet dybt alvorligt og konstant have for øje, hvordan vi bekæmper parallelsamfund og de værdier, der er uforenelige med de værdier, vi hylder her i Danmark.