Victoria Velasquez (EL), 2024-04-23:
Kære alle sammen.
Overvej lige det her som noget afgørende: 31 organisationer opfordrer til at stemme for det her forslag.
Det er 31 organisationer, som på forskellig vis arbejder med børn og voksne i udsathed, eller hvis medlemmer gør det.
De 31 organisationer bakker op om beslutningsforslaget, og det er samlet set helt vildt mange mennesker, der står sammen om opfordringen, og som ser fattigdom hver dag.
De ser og mærker, hvor ondt den gør, hvordan den ødelægger ens liv og fremtidsmuligheder, og de slår deres stemme sammen og siger, at der er brug for en fattigdomslov og en handleplan mod børnefattigdom.
Lad os tage Kirkens Korshærs Jeanette Bauer, som siger: »I Kirkens Korshær møder vi hver dag børn og voksne, der ikke har råd til nok mad, varmt tøj og medicin.
Det, synes vi ikke, er acceptabelt i et af verdens rigeste lande.
Derfor er vi glade for, at der nu bliver foreslået en fattigdomslov, som forpligter politikerne til at arbejde målrettet for at bekæmpe fattigdom«.
Eller Mødrehjælpens Ninna Thomsen, og jeg citerer: »Vi ved, at bare ét år i fattigdom sætter spor resten af livet, og derfor er det så afgørende, at vi får en handleplan mod børnefattigdom.
Det er ikke acceptabelt for et velfærdssamfund som det danske, at børn vokser op i fattigdom, og derfor skal en handleplan sætte konkrete mål for afskaffelse af børnefattigdom i Danmark, den skal sikre rimelige rammevilkår for børnefamilier i sårbare positioner, og den skal bygge på en alliance med de mange kræfter, der kan bidrage til at skabe bedre vilkår for børnefamilier, der lever i fattigdom.«
Red Barnets Johanne Schmidt-Nielsen siger: »Red Barnet er i tæt kontakt med børn og familier, som lever i fattigdom.
Vi ser, hvordan økonomien presser familierne og griber voldsomt ind i børnenes liv.
De oplever at stå uden for fællesskabet med andre børn.
Og derfor skal der tages livtag med børnefattigdom, og Red Barnet har længe ønsket sig en handleplan til bekæmpelse af fattigdom.
Den skal nedbryde barriererne for, at børn i fattigdom bliver en del af fællesskabet.
« Det er ikke alene organisationerne, altså dem, som virkelig har fingeren på pulsen, for et stort flertal af danskerne ønsker, at vi gør mere imod fattigdom, end vi gør i dag.
Befolkningen er med os.
Rent personligt ville jeg gerne afskaffe fattigdom i dag.
Det er noget af det mest uretfærdige, jeg overhovedet kan komme i tanker om, at børn fødes ind i ulige vilkår og ikke har samme chancer i livet.
Men så radikalt er det her forslag ikke engang.
Vi har lovet det med verdensmålene, og det vil sige, at beslutningsforslaget her er formuleret, så alle burde kunne være med.
Der er ingen kontroversiel, konkret politik i forslaget, så alle burde vitterlig kunne bakke op om det.
Det er rammelovgivning, som alle burde kunne blive enige om, fordi alle burde kunne være for at udrydde fattigdom.
Men også fordi vi med verdensmålene har lovet at halvere andelen af fattige i Danmark inden 2030.
Så det er ikke engang grebet ud af den blå luft.
Ja, fattigdom er komplekst.
Jeg talte med en kvinde, som er blevet ramt af sygdom, og hun matcher fuldstændig statistikkerne, vi ser fra VIVE.
Alene det at være i fattigdom har en kæmpe betydning for at kunne overskue f.eks. sådan noget som at lave mad.
Der kan være rigtig mange ting, som kommer, og som er meget andet end ledighed eller de ting, som er blevet diskuteret i dag.
Og der kan være forskellige årsager til, at folk ikke har råd til basale fornødenheder.
Der kan være forskellige årsager til, hvad det er, folk kæmper med.
For nogle kan det være svært at lægge budgetter,
mens det for andre kan være muligheden for at træffe fornuftige valg, som kan synes umulige.
Men for rigtig mange handler det om, at de har en for lav indtægt til at kunne skabe en fornuftig tilværelse og til at kunne leve af den.
Og husk på, at minimumsbudgettet altså er tænkt til, at man skal kunne være der i kort tid og kun lige akkurat har et sundt, men beskedent liv.
Det korte af det lange er, at fattigdom er en kompleks ting, og at folk kæmper med forskellige problemer, og hvis vi skal hjælpe alle med at få en tilfredsstillende tilværelse, bliver vi nødt til at sætte ind med forskellige metoder.
Nogle har brug for bedre hjælp til at kunne håndtere sociale problemer, andre har brug for hjælp til at kunne komme i job.
Det kan også være hjælp til budgetlægning, eller det kan være noget andet, og andre har brug for højere ydelser.
Nogle sender børnene af sted uden madpakke.
Der kan være mange af de her forskellige dele.
Det, der er så vigtigt med det her beslutningsforslag, er, at det er indrettet netop til at adressere den kompleksitet.