Lisbeth Bech Poulsen (SF), 2017-05-09:
Endnu en gang vil jeg sige tak til statsministeren.
Som jeg startede med at sige, er det en lidt usædvanlig forespørgselsdebat.
Statsministeren har jo også lige fortalt lidt om grundloven og hele systemet.
Men når vi alligevel synes, det tilkommer Folketinget at diskutere Finansministeriets tiltagende magt og indflydelse, er det, fordi det påvirker vores arbejde som parlamentarikere; det påvirker vores demokratiske arbejde og indholdet af den lovgivning, der i sidste ende påvirker borgernes liv hver eneste dag.
Det er naturligvis regeringens ret at indrette sig, som regeringen har lyst til inden for loven og grundlovens rammer.
Jeg anerkender også, at det er Finansministeriets rolle at sikre, at der er styr på økonomien og budgetterne.
Men igennem de sidste 20 år er der sket en magtforskydning, og Finansministeriet har fået stadig større magt, også på områder, der ikke koster nye penge, og hvor der helt klart kunne være en højere grad af faglighed i fagministerierne.
Der er også nogle tidligere departementschefer, der har udtalt sig om det her.
Det gælder bl.a. Jesper Zwisler, der har udtalt: »Mit problem er, når det kommer til at fylde alt for meget.
Så bliver det, som man politisk kan gå ind og drøfte, simpelthen for smalt.
Dermed bliver de løsninger, vi kan levere i forhold til de udfordringer og problemer, som det moderne velfærdssamfund har i dag, simpelthen ikke gode nok.«
Jesper Zwisler var departementschef i Socialministeriet og talte med erfaring fra arbejde under adskillige ministre fra forskellige partier.
Jeg tror også, at de fleste politikere, der er herinde i dag, der ikke har været ministre, eller som måske har været det, men så også har siddet som ordfører, har oplevet at være til forhandlinger.
Så kan man se en nydelig ung kvinde eller mand ovre i hjørnet, yngste fuldmægtig, som er udsendt fra Finansministeriet.
Personen er jo sød og rar, men har en funktion, en form for social kontrol, som er at sikre, at ministeren ikke kommer til at love for meget, og der skal også rapporteres tilbage til finansministeren og Finansministeriet.
Det har udviklet sig til detailstyring af forhandlingerne og ministeren og ministeriets rolle.
Det er ikke kun departementschefer, men også tidligere ministre som hr. Martin Lidegaard og hr. Bertel Haarder, der har påpeget problemet.
Sidstnævnte har sagt: »Det er blevet sværere at være minister, og en af årsagerne er, at Finansministeriet i dag ned i detaljen blander sig i, hvordan det enkelte ministerium bruger penge.«
Jeg tror ikke, der er nogen, der er uenig i, at Finansministeriet har som koordinerende rolle at skulle sikre, at der samlet set er styr på økonomien, at budgetterne bliver overholdt, og at man ikke skal have udgiftsdrivende politikker på hylderne, som det hedder.
synes jeg simpelt hen vi har et demokratisk problem.
Et andet eksempel er satspuljeforhandlingerne, som også udformes af Finansministeriet, ligesom de indledende forhandlinger også foregår der, indtil der ikke er ret meget mere at forhandle om, og så kan man komme ud i fagministerierne.
Det sker også igen og igen, at vi under forhandlinger foreslår noget, som ministeren måske egentlig er enig i, og som ikke engang koster ekstra penge, men standardsvaret er, at det skal man lige tilbage til Finansministeriet med.
Det her er overhovedet ikke en kritik af embedsfolkene i Finansministeriet.
Det ville også være fuldstændig urimeligt, for det er politiske beslutninger, der har dannet baggrund for, at det er som i dag.
Det har ikke altid været sådan.
Det har været sådan de sidste 15, 20 år, fuldstændig ens under skiftende regeringer, så det er heller ikke en kritik af statsministeren.
Det er simpelt hen en udvikling, der er sket, hvor vi er nogle, der synes, at Finansministeriet er blevet måske lige lovlig styrende.
Jeg synes, det er ærgerligt, når man nogle gange ser en minister være bundet på hænder og fødder, eller når der er områder, hvor man kan se på et fagministerium, at hvis der foretages de og de investeringer inden for ministeriets egen økonomiske ramme, så vil man måske spare penge på sigt.
Det vil være en investering, men det kan man ikke her og nu på grund af den styring, der er.
Så det er egentlig baggrunden for debatten i dag, og så vil jeg gerne læse et forslag til vedtagelse op på vegne af Enhedslisten, Radikale Venstre, Alternativet og SF:
Forslag til vedtagelse
»Folketinget konstaterer, at det er den til enhver tid siddende regerings ansvar at tilrettelægge regeringens og ministeriernes arbejde.
Folketinget konstaterer, at der igennem de seneste år er sket en betydelig centralisering af de politiske beslutninger, specielt i Finansministeriet frem for i de enkelte ressortministerier, og at dette udfordrer både udviklingen af de politiske løsninger og den demokratiske legitimitet i beslutningerne.
Folketinget opfordrer regeringen til at sikre et større spillerum for politisk udvikling mellem ressortministerier, Folketinget og borgerne i respekt for de økonomiske rammer.«