runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Inger Støjberg (DD), 2024-11-26:
Tak for det.
Først vil jeg gerne sige, at jeg simpelt hen synes, det er et værre cirkus, at man nu ikke længere behøver at tale dansk i Folketingssalen, men at der skal til at være tolke på.
Så er jeg da faktisk glad for, at statsministeren har fået det rigtige ben ud af sengen i dag.
Det synes jeg er overordentlig dejligt, og derfor også tak for undskyldningen til Folketinget over den noget vrisne facon, som vi fik sidste gang.
Men man kan jo sige, at vi heller ikke fik svar på så mange ting sidste gang, netop fordi statsministeren var kommet i et lidt underligt lune, og derfor vil jeg egentlig bare gerne fortsætte der, hvor jeg slap sidst, nemlig i forhold til jernmarkerne.
Jeg tror, at statsministeren er helt bevidst om, at vi fra Danmarksdemokraternes side går rigtig meget op i placeringen af solceller og den folkelige opbakning til den grønne omstilling.
For vi er ved at miste den folkelige opbakning, og det gør man, hvis man ikke har den lokale opbakning til det.
Forleden dag så jeg et tv-program, hvor man var lidt rundtomkring.
Der var bl.a. et klip fra et borgermøde i Ringkøbing-Skjern Kommune, hvor folk mildt sagt var utilfredse med etableringen af de jernmarker, der skulle sættes op.
Derfor er mit spørgsmål egentlig bare: Mener statsministeren, at det er vigtigt med en lokal opbakning, når der skal sættes solceller op?
Og hvordan mener statsministeren at man skal måle, om der reelt er en lokal opbakning fra de mennesker, der bliver direkte påvirket af jernmarkerne?
Mette Frederiksen (S), 2024-11-26:
Ja, jeg synes, det er vigtigt med lokal opbakning, og vi er heldigvis et meget decentraliseret land.
Vi gør rigtig meget for at blive endnu mere decentrale, og derfor er der god mulighed for at have lokale diskussioner.
Og mange af de her beslutninger er lokalt funderede, om end der selvfølgelig er en sammenhæng med vores nationale ønske, som jeg – og det sagde jeg også, sidst vi stod her – kommer til at holde fast i, altså at Danmark skal bidrage til et stærkere Europa, som ikke er afhængigt af Ruslands fossile brændstoffer, og derfor skal vi fortsætte den grønne omstilling.
Så bliver jeg nødt til at kommentere noget andet.
Jeg synes, vi havde en god diskussion sidst, og det er, uagtet om jeg står på det ene ben eller begge ben, men jeg forstår ikke det, der bliver sagt i dag, altså at det skulle være et cirkus, at fire fuldstændig ligeværdigt valgte folketingsmedlemmer kan tale på deres modersmål eller på det sprog, som de nu måtte ønske at tale på, fordi det er inden for rigsfællesskabets rammer; jeg forstår ikke, at det skulle være et cirkus.
Der er vel to ting, der er interessante i det.
Det ene er den fuldstændig manglende respekt for Grønland og for Færøerne, for de fire folketingskolleger, for et rigsfællesskab, som skal modernisere sig og følge med tiden og give plads til de forskelle, der er, men det varsler jo også ilde for det såkaldte ønskelige blå flertal efter et valg.
For hvis det er den måde, man ønsker at arbejde på med et blåt flertal efter et valg, altså at man ikke tager hensyn til hinanden i rigsfællesskabet, men bare vil tromle som dansk politiker, vil det skade rigsfællesskabet, det vil skade Danmark, det vil skade Europa, og det vil skade NATO.
Inger Støjberg (DD), 2024-11-26:
Nu er jeg nok lidt i tvivl om, om det er en simultantolk, der skader hele Europa, men når det er sagt, ved jeg ikke, om statsministeren alligevel ikke fik det helt rigtige ben ud af sengen først her i dag.
For det var jo sådan set ikke det her, jeg spurgte til.
Jeg spurgte om jernmarker, men jeg vil gerne tage diskussionen omkring tolkning i Folketingssalen.
Jeg synes helt ærligt, at hvis man er valgt ind i Folketinget i Danmark, taler man dansk.
Altså, det har vi altid gjort, sværere er det jo sådan set ikke.
Det er jo fint at have oversættelser derhjemme i Grønland, jeg holder meget af Grønland, jeg var der i øvrigt på ferie i sommer, og jeg elsker Færøerne, så det handler jo ikke om noget med ikke at have respekt, men det handler faktisk bare noget om den tradition, som vi nu har her i Folketinget.
Men når det nu er sagt, vil jeg bare gerne lige tilbage på sporet til mit spørgsmål.
For det, jeg spurgte til, var den folkelige opbakning, og hvordan man måler den lokale opbakning, og statsministeren lyder faktisk nu fuldstændig ligesom den socialdemokratiske viceborgmester i Ringkøbing Skjern.
For statsministeren kan heller ikke sige, hvordan det er, man måler den lokale opbakning.
Mette Frederiksen (S), 2024-11-26:
Den eneste, der tromler noget her, er fru Inger Støjberg, og svaret her afslører jo fru Inger Støjbergs syn på den verden, der er omkring os, altså at forholdet til Grønland og Færøerne er noget med, at man personligt holder af og holder ferie.
Det er da ikke det, der er det afgørende i et rigsfællesskab; det er, at der er tale om tre lande, tre folk og tre sprog.
Det er rigtigt, at der altid har været talt dansk her, og jeg vil i øvrigt aldrig anbefale, at man skal have lov at tale på engelsk eller arabisk eller noget som helst andet her, men vi kan jo sagtens stå i en situation, hvor der er et indvalgt folketingsmedlem fra enten Færøerne eller Grønland, som ikke taler dansk, fordi begge lande – hvad jeg i øvrigt bifalder og bakker op om – i dag står stærkere i deres eget sprog i stedet for det, der på et tidspunkt måtte være dem blevet pålagt eller tillagt.
Det er jo udtryk for en styrke i de to lande, og hvis ikke man møder hinanden i et moderne rigsfællesskab i respekt, men bare står og taler om ferier og egne følelser og tromler – og det er jo faktisk det, man gør – hen over to andre lande, så bidrager man ikke positivt til det, vi står i netop nu som land og som rigsfællesskab.
Og det er meget betænkeligt, og på den måde er det godt, at vi får diskussionen frem i dag.
Inger Støjberg (DD), 2024-11-26:
Jamen sødeste venner da, jeg tror, at sidst jeg var så gal, var, da min airfryer gik i stykker.
Vil statsministeren ikke godt være venlig at svare på det spørgsmål, som jeg helt stilfærdigt stillede: Hvordan måler man egentlig den folkelige opbakning?
Jeg er med på, at statsministerens partifælle i Ringkøbing Skjern havde enormt svært ved at forklare over for 200 tilhørere, tror jeg det var, til et borgermøde omkring netop solceller, hvordan man måler, om folks opbakning rent faktisk er der.
Og det er bare det, jeg spørger om her i spørgetimen, hvor det er os som oppositionspolitikere, der stiller spørgsmål til statsministeren, egentlig uden en forventning om, at man skal have en gigantisk bandbulle tilbage om et eller andet, man slet ikke engang har spurgt om.
Mette Frederiksen (S), 2024-11-26:
Det gør man, som man gør i alle andre politiske forhold: Man er til stede, man lytter, og man ved, hvad der rører sig, man har et lokalt demokrati, og i det måtte man opfange, hvad der måtte være af uenigheder og utilfredshed.
Og de opstår på forskellige politiske områder, og der er det jo både lokalpolitisk og landspolitisk vores fælles ansvar at sørge for, at tingene er balancerede.
Det var fru Inger Støjberg, der brugte ordet cirkus, og ja, vi har en engageret statsminister i det her land, og ja, jeg bliver indigneret, når man taler sådan der om andre mennesker.
Jeg synes ikke, det er rimeligt.
Vi har hørt det fra Det Konservative Folkeparti også, og jeg synes ikke, det er rimeligt, at man stiller sig op i Folketingssalen og kalder kolleger for noget, der minder om et cirkus, fordi de ønsker at tale på deres eget sprog.
Jeg synes, det er mangel på respekt.
Jeg synes, Præsidiets beslutning i dag om at give mulighed for det her er udtryk for det modsatte, nemlig at man giver respekt over for hinanden, at vi moderniserer og udvikler vores rigsfællesskab.
Og jo, i den her verden, hvor der er så meget, der vil splitte, og hvor Nordatlanten i øvrigt i højere og højere grad bliver genstand for angreb udefra, er det en selvstændigt vigtig opgave at holde fast og holde sammen.
Og det gør man ikke, når man som blå partiformand stiller sig ned i Folketingssalen og kalder det, at kolleger kan få lov at tale på deres modersmål eller grønlandsk og færøsk – som ikke behøver at være et modersmål, men som måske er det foretrukne sprog – for et cirkus.
Det er mangel på respekt, og det er desværre udtryk for en arrogance, som hverken klæder spørgeren eller vores land.
Pia Olsen Dyhr (SF), 2024-11-26:
Først vil jeg gerne rose Præsidiet for beslutningen om, at der skal simultantolkes mellem både grønlandsk og dansk og færøsk og dansk.
Jeg er meget enig med statsministeren i forhold til at understrege behovet for ligeværdigheden herinde.
Det udgangspunkt deler jeg helt.
Så vil jeg også gerne takke for nogle af de vigtige aftaler, vi har indgået i den sidste tid: Det gælder på sundhedsområdet, hvor der har været et fantastisk forhandlingsforløb; det gælder treparten, hvor der har været et godt forhandlingsforløb; og det gælder ikke mindst finansloven.
Nu synes jeg så, at tiden er til det næste forhandlingsforløb, for i august sagde statsministeren jo, at nu skulle vi til at kigge på det her med pensionen.
Det var vigtigt, at vi ikke bare lod pensionsalderen stige i al evighed, og derfor ville Socialdemokratiet lægge op til en genforhandling af velfærdsaftalen fra 2006.
Det synes jeg er en vigtig besked til mange af de danskere, der i dag har haft hårde arbejdsliv, og som har leveret rigtig meget i skat, men i virkeligheden også på den måde, at de skal mærke, at de har mulighed for ikke kun at gå på pension, når de er slidte, men i virkeligheden også komme på pension, så de har år på pension med deres børn og børnebørn.
Desværre synes jeg også samtidig, der er sket det for Socialdemokratiet og i virkeligheden for regeringen, at man har skubbet diskussionen ud i årene.
Det hjælper jo ikke de mange danskere, der er bekymrede for, hvordan det kommer til at se ud, altså om de skal arbejde, til de er 70 år eller over 70 år, som pensionsalderen bliver næste gang.
For et par måneder siden kom FH så med et konkret udspil til, hvordan man kunne forestille sig de forhandlinger kunne se ud, både på den lange bane, men også nogle konkrete tiltag, før vi skal stemme om en forhøjelse af pensionsalderen til de 70 år, både i forhold til retten til tidlig pension, altså Arne, men også i forhold til seniorpension, som jeg synes ser meget fornuftig ud.
Derfor er mit spørgsmål: Hvorfor indkalder regeringen ikke til forhandlinger om en ny velfærdsaftale inden afstemningen næste år, så vi kan sikre en mere fair pension til alle danskere?
Mette Frederiksen (S), 2024-11-26:
Først vil jeg sige, at jeg er glad for også at diskutere pension i Folketingssalen i dag.
Det er helt rigtigt, at vi på vegne af Socialdemokratiet har sagt, at når vi går hen og stemmer næste gang om en forhøjelse af pensionsalderen, med den automatik, der ligger deri, er det sidste gang, vi kommer til at gøre det.
Velfærdsaftalen tilbage fra 2006 er i vores øjne grundlæggende en god aftale, men dengang man lavede den, fik man ikke taget stilling til, hvad der sker efter det 70. år.
Vi skal forholde os til, hvad der skal ske efter det 70. år i 2030, dvs. om 6 år fra nu, og det betyder, at vi har tid til at få truffet de rigtige beslutninger.
Jeg sagde tilbage i august, at det her skal ske i god tid, inden vi stemmer i 2030.
Det er stadig væk det, vi ønsker, og det er den måde, vi kommer til at foreslå arbejdet tilrettelægges på.
Når jeg synes, det er den rigtige måde at gøre det på, er det, fordi vi på den ene side selvfølgelig står ved velfærdsaftalen tilbage fra 2006 – jeg vil i øvrigt foreslå SF at gå med ind, så man kan søge indflydelse på også de kommende diskussioner – men den bliver nødt til at se anderledes ud efter det 70. år, dvs. i 2045, og det er det, vi diskuterer.
Vi diskuterer ikke pensionsalderen, som den er nu, med hvad der skal ske i 2045.
Så det ser jeg frem til, ikke mindst af hensyn til dem, der er nedslidt og har de hårdeste job.
Så vil jeg bare gentage rosen og taknemligheden.
Vi har lavet en stribe gode aftaler med SF inden for de seneste uger, og det er alle sammen gode aftaler, som kommer til at stå, og som kommer til at ændre rigtig meget for rigtig mange mennesker i Danmark.
Så tusind tak for et godt samarbejde.
Pia Olsen Dyhr (SF), 2024-11-26:
Derfor er vi også klar til næste aftale, for jeg synes egentlig, at det her haster en smule.
Nu ved jeg, at statsministeren er en god forhandler, og når man skal forhandle noget, skal man jo også gøre det med en eller anden bagkant, og udfordringen er, at hvis man bare stemmer for de 70 år næste år, går der over 5 år, før diskussionen igen bliver vigtig.
Jeg tænker, at hvis vi skal lave de forbedringer af Arnepensionen, som jeg egentlig tror statsministeren og jeg er enige om, kan vi måske kigge på, når pensionsalderen stiger, at udvide retten til tidlig pension.
Pensionsalderen i dag er 67 år, og det skal ikke være sådan, at man skal på Arnepension, når man er 74 år.
Vi kunne for den sags skyld også kigge på en forbedring af seniorpensionen, eller hvad det nu skulle være.
Hvis man skal forhandle det, skal man gøre det op imod en bagkant.
Bagkanten er enten 70 år, altså afstemningen næste år, eller igen i 2030.
Er det, statsministeren siger til mig igen: Vi er klar til at stemme om det eller diskutere det frem imod 2030?
Det er jo ikke, fordi jeg er bekymret for Socialdemokratiet, men Socialdemokratiet sidder jo i regering og har vel at mærke en aftale med bl.a. Venstre, som jo ikke har virket specielt interesseret i at forbedre pensionsalderen.
Mette Frederiksen (S), 2024-11-26:
Jeg står ved den politiske aftale, men jeg står altså ikke og forhandler i Folketingssalen, og Radikale Venstre ønskede jo ikke at være med i den her aftale og tage ansvar for den del af uddannelsesområdet, desværre.
Jeg synes, det er ærgerligt, at der er det her meget entydige og lidt ensidige fokus fra Radikale Venstres side i forhold til universitetsuddannelser, og det er ikke, fordi jeg ikke synes, at universitetsuddannelser er vigtige.
Det er de selvsagt; det kan bare ikke stå alene.
Og i for mange år synes jeg at ressourcerne, energien og opmærksomheden især er gået i én retning.
Det forsøger vi virkelig at lave om nu ved at have et stærkere fokus på velfærdsuddannelserne, på professionsuddannelserne, på erhvervsuddannelserne og på en ny ungdomsuddannelse, for det er simpelt hen ikke nok, at de meget stærke unge kan få en universitetsuddannelse.
Det er heller ikke rigtigt, at Danmark bliver rigt, hvis det er den vej, man går.
Den omlægning af vores uddannelsespolitik er god, og den er rigtig, tror jeg, både for Danmark, men faktisk også for de unge.
Så ja, jeg kommer til at holde fast i, set fra regeringens perspektiv, at de her samlede reformer af vores uddannelser er det bedste, vi kan gøre for vores land.
Og de konkrete forhandlinger foregår altså i en forligskreds, hvor jeg ikke selv er til stede som statsminister, og jeg står heller ikke og forhandler det her i Folketingssalen.
Martin Lidegaard (RV), 2024-11-26:
Den her reform koster ifølge regeringen selv Danmark 30 mia. kr. om året, når den er slået fuldt igennem.
Det kalder jeg at gøre Danmark en lille smule fattigere.
Det er nogenlunde det samme beløb, som statsministeren vil bruge på at indeksere pensionsalderen en lille smule anderledes.
Det er kæmpestore beløb, som det her koster Danmark.
Så ville statsministeren lave en stråmand om, at vi i Radikale Venstre ikke interesserer os for professionsuddannelser.
Jeg tror, at statsministeren godt er klar over, at vi har kæmpet for en bedre pædagoguddannelse år efter år efter år, mens statsministeren har været statsminister, for at få flere midler og for at få bedre kvalitet på pædagoguddannelsen og også på læreruddannelsen, bare for at nævne et par eksempler.
Så det er noget pjat.
Vi interesserer os for alle uddannelser.
Men vi er bekymrede, når erhvervslivet, universiteterne selv, de studerende og dem, der skal aftage kandidaterne, alle sammen siger, at det her bliver noget makværk, og at det bliver hovedløst – for at citere Dansk Industri – og så synes jeg da, at man som statsminister og den, der har opfundet den her reform, godt lige kunne stille sig op og sige: Okay, skulle vi lige tænke os om, i forhold til om vi kunne implementere den på en klogere måde, så flere kommer med og tror på, at det bliver en god reform?
Og jeg forhandler ikke; jeg spørger bare, om det er indiskutabelt, at det er 30 pct. af kandidatuddannelserne, der skal skæres i, eller om man kan nøjes med mindre.
Mette Frederiksen (S), 2024-11-26:
Men det regnestykke, der bliver brugt her, mener jeg ikke holder, for man kan altid få tal til at understøtte sin egen politiske fortælling.
Og udviklingen er i rigtig mange år næsten entydigt gået i retning af universiteterne og den del af vores uddannelseslandskab, og den del er vigtig, men den kan bare ikke stå alene.
Derfor er vi i gang med en større forandring af vores uddannelsesområde.
Nu har jeg diskuteret uddannelsespolitik med Radikale Venstre i rigtig, rigtig mange år, og det kommer ikke bag på mig, at det her nok er et af de områder sammen med udlændingepolitikken, hvor vi er allerallermest uenige.
For vi ser simpelt hen verden og nok også de unge forskelligt fra hinanden.
Så jeg står ved, at alle unge skal have et godt uddannelsestilbud.
Men man kan jo ikke sige, at man vil have uddannelser i hele Danmark, og ikke samtidig tage ansvar for, at der så skal være færre uddannelser nogle steder.
For vi kan ikke bare åbne op med faldende ungdomsårgange.
Nogle gange bliver man også nødt til at tage de lidt hårde beslutninger eller se på bagsiden af mønten, om man vil, og det er vi nogle partier der er i gang med.
Jeg tror, det her kommer til at styrke Danmark.
Franciska Rosenkilde (ALT), 2024-11-26:
Hvorfor er der ingen, der gør noget?
Det er der rigtig mange der skriver til mig og spørger om, og det er, fordi de følger med i krigen i Gaza, hvor næsten 2 millioner palæstinensere er blevet fordrevet fra deres hjem, og hvor langt over 10.000 børn er blevet slået ihjel – mere end i nogen anden konflikt.
Men i sidste uge skete der noget.
Nogen gjorde noget.
Den Internationale Straffedomstol udstedte en arrestordre på bl.a. Israels premierminister, Benjamin Netanyahu.
Arrestordren bekræfter, hvad ngo'er, aktivister og nogle politikere har sagt i lang tid: at der er god grund til at tro, at Netanyahu har begået krigsforbrydelser mod den palæstinensiske befolkning.
Det er sket, når han har brugt sult som våben mod civile, når han systematisk har slået civile ihjel, og når han har forfulgt og fordrevet palæstinensere i Gaza, i Østjerusalem og på Vestbredden.
Derfor skal han arresteres og retsforfølges.
Over hele verden fylder krigen i Palæstina, også herhjemme, og vi har utallige gange set og hørt statsministeren udtale en ufravigelig støtte til det israelske regime og til premierminister Benjamin Netanyahu.
Derfor vil jeg gerne spørge statsministeren i dag: Får arrestordren statsministeren til at ændre sit syn på Benjamin Netanyahu og hans regime?
Mette Frederiksen (S), 2024-11-26:
Først vil jeg gerne sige, at det ikke er et politisk anliggende, hverken for politikere eller for ngo'er, at definere, hvad ICC eller andre domstole skal gøre.
Altså, her er vi faktisk inde i noget, der er meget fundamentalt.
Domstolene er uafhængige.
Så der var en præmis for det her spørgsmål, som er farlig, for hvis det pludselig bliver en folkestemning, der afgør, hvad ICC siger, så har vi ikke længere en uafhængig domstol.
Så domstolen skal arbejde, og vi skal leve op til vores internationale forpligtelser.
Hvorfor forsvarer jeg Israels ret til at forsvare sig selv?
Ja, det gør jeg, fordi et demokrati skal kunne forsvare sig selv.
Jeg mener faktisk også, at et demokrati har en forpligtelse til at forsvare sig selv.
Og var Danmark blevet angrebet af Hamas, som vi så Israel blev angrebet den 7. oktober, vil jeg love jer, at jeg ville kæmpe med næb og kløer for at passe på Danmark og forsvare Danmark.
Men et demokrati har en forpligtelse, som terrororganisationerne – man glemte lidt Hamas i indledningen – jo ikke lever op til, og det er, at man selvfølgelig skal passe på civilbefolkningen, og jeg synes, Israel skal gøre mere for civilbefolkningen.
Det er i øvrigt ikke rigtigt, at vi ikke gør noget for børnene i Gaza.
Men vi må ikke afvige fra demokratiets ret til at forsvare sig mod terroren, for så er vi færdige, og det gælder ikke kun Israel, for man skal nok huske på, at det had, Hamas har over for Israel, har de også over for Danmark.
Franciska Rosenkilde (ALT), 2024-11-26:
Vi har de seneste år set det israelske militær tæppebombe Gaza.
Det har udraderet stort set al infrastruktur i Gazastriben.
Det har slået tusinder ihjel og skabt ekstremt store flygtningestrømme.
Det israelske militær har på et år kastet 25.000 t sprængstoffer over Gaza.
Det svarer til to atombomber, og danskproduceret våbenteknologi har bidraget til den bombning; danske virksomheder har bidraget til det, Den Internationale Straffedomstol mistænker er krigsforbrydelser.
På den baggrund vil jeg spørge: Får Straffedomstolens anklager og mistanke om krigsforbrydelser statsministeren til at genoverveje, om danske virksomheder fortsat skal levere våbenteknologi til Netanyahus militær?
Mette Frederiksen (S), 2024-11-26:
Vi har en restriktiv tilgang i Danmark til salg af våben, og vi har en særlig restriktiv tilgang, og myndighederne har en særlig restriktiv tilgang, når der er en konfliktsituation, og når der kan være krænkelser af den ene, den anden eller den tredje karakter.
Den er forfærdelig, og alle, og det gælder selvfølgelig i særdeleshed Israel, har en kæmpe forpligtelse til at gøre mere, ikke mindst for alle de børn, som er fuldstændig uskyldige ofre i det her.
Den dobbelthed i demokratiets ret til at forsvare sig mod terrororganisationerne og samtidig en meget, meget stor forpligtelse til at passe på civilbefolkningen skal ethvert demokrati kunne leve op til.
Franciska Rosenkilde (ALT), 2024-11-26:
Som vi plejer at gøre det, kommer det sidste af mine spørgsmål udefra, og på baggrund af det netop overståede klimatopmøde, COP 29, er spørgsmålet i dag stillet af klimaaktivister fra organisationen Nødbremsen, og det lyder sådan her: Den 24. oktober udgav FN's miljøprogram den årlige Emissions Gap Report.
Rapporten viser, at selv om den eksisterende klimapolitik blev efterlevet, så har vi kurs mod en temperaturstigning på mindst 2,6 grader.
Det vil få fatale konsekvenser for mennesker, økonomier og planeten.
Rapporten udkommer efter det varmeste år målt nogen sinde, et år, hvor vi har set voldsomme konsekvenser af klimakrisen på tværs af kloden: dødelige hedebølger, bl.a. i Sydeuropa og Indien, katastrofale oversvømmelser i Centraleuropa og Spanien og mange andre steder.
I en nødsituation, hvor vi hurtigst muligt skal reducere vores CO 2 -udledninger for at undgå et kollaps af vores økosystemer, hvordan kan regeringen så retfærdiggøre anlægsprojekter som de 15 motorvejsprojekter i infrastrukturaftalen frem mod 2035?
Mette Frederiksen (S), 2024-11-26:
Ja, og jeg har lyst til at spørge: Hvordan kan Alternativet, som siger, at man går op i klima, forsvare ikke at være med i en aftale omkring den grønne trepart, hvor vi gør ting?
Det er jo det, vi sidder og forhandler om, når vi indfører en CO 2 -afgift på landbruget, og der er alle de ting, vi har lavet igennem de senere år.
Så vi er i gang med at gøre en masse ting, men vi skal jo ikke derhen, hvor folk ikke kan passe deres arbejde.
Vi skal faktisk hellere derhen, hvor de biler, der kører på vejene, sviner mindre.
Det er vi jo så i øvrigt også i fuld gang med i omlægningen af vores bilpark
Så jeg deler til fulde analysen af, at det er vigtigt, at vi gør mere for at bremse klimaforandringerne.
Jeg var selv til COP'en.
Der var ikke så mange med til den her COP, som der plejer.
Vi arbejder nu målrettet hen imod den næste, og sideløbende med det gør vi jo alt, hvad vi kan, for at leve op til det mål, vi har sat os som land, og det går faktisk rigtig, rigtig godt.
Så en gang imellem ville jeg ønske, at man, når man er så optaget af det her spørgsmål, gik med ind i forhandlingerne og var med til at tage ansvar.
For Danmark er et af de lande, der lige nu viser, hvordan vi skal gøre det.