Morten Messerschmidt (DF), 2025-03-13:
Tak, formand.
Hvad er der galt i, at lille Hans kommer gå med op til kommunen, hvis mormor er blevet blind eller døv og han er den eneste, som kan hjælpe hende med at forstå, hvad der sker?
Men på grund af den muslimske indvandring, hvor integrationen er slået fuldstændig fejl, blev problemet lige pludselig akut og stort.
Det bringer også barnet i et habilitetsforhold.
For hvem skal man egentlig tolke til fordel for – sagsbehandleren eller lægen, der sidder på den ene side, eller forældren på den anden side?
Så hævet over enhver tvivl vil jeg sige, at det er et godt forslag.
Det er jo et forslag, som blev fremført i 2018 i det katalog over udlændingestramninger, som Socialdemokratiet lancerede som led i sit skifte – man kan sige – sin erkendelse , altså den gradvise erkendelse i retning af at muslimsk indvandring destabiliserer det danske samfund.
Som man bemærkede før over for hr. Søren Søndergaard, hilser jeg det altid velkommen, når folk kommer til erkendelser, der bringer dem i retning af Dansk Folkepartis be kendelser.
Derfor skal det, retfærdigt og realistisk, på ingen må have andet end lovsang herfra.
Men det bliver jo ikke ved pamfletterne.
Hvis vi reelt skal forandre det Danmark, som uansvarlige socialister har overladt til os, med en fuldstændig forfejlet udlændingepolitik og give vores børn og generationerne efter dem håb om at kunne leve i et samfund uden det her vanvittige kultursammenstød med vold og islamisme og undertrykkelse af jøder og kvinder osv., dvs. alt det, som er konsekvensen af den muslimske indvandring – hvis vi skal give et perspektiv om det – så bliver vi nødt til at have andet end pamfletterne frem.
Det undrer mig, at man fremsætter det eller får erkendelsen, så at sige, i 2018, overtager Statsministeriet i 2019, og at intet sker.
I 2021 bliver Dansk Folkeparti så så rastløse over, at intet sker, at vi fremsætter et beslutningsforslag, hvor vi opfordrer Socialdemokratiet til at gennemføre sin politik.
Det stemmer man nej til.
Så indgår man ifølge hr. Frederik Vad, det har jeg ikke grund til at mistro, en aftale om det i 2022, som man dog først finder anledning til at implementere i lovgivningen i 2023.
Der er jo ikke ligefrem et billede af et Socialdemokrati, der er ivrigt efter at få gennemført sin egen politik.
Det er ikke, fordi jeg mistror hensigterne, men det er jo ikke nok, at man taler.
Det er jo ikke nok, at man står på den her talerstol og bekender sine nye erkendelser.
Jeg vil nærmest sige, at brøden ved at gøre det forkerte bliver desto større, hvis man ved, man gør noget forkert.
Jeg vil næsten sige til Radikale Venstre, som jeg ikke lige kan se om er til stede i dag, at ingen jo rigtig kan bebrejde dem, for de har ikke forstået det.
De hører til i en helt anden erkendelse – en helt anden be kendelse, dvs. et eller andet ateistisk fænomen, hvor kultur og de større magter osv., som vi ikke må tale om her på talerstolen, er noget, man kan vælge til og fra.
Der er vi andre et andet sted.
Og nogle er kommet dertil før end andre.
Men hvis man agerer som det Radikale Venstre, selv om man er på et andet erkendelsesniveau, så er man jo en større synder end Radikale Venstre, der ikke har forstået det.
Så handler man jo med forsæt imod det gode.
Og det er der, hvor jeg undrer mig over, at Socialdemokratiet er så langsomt til at implementere de mange ting, som vi så tilbage i 2018, nemlig udrejsecenter, loft over ikkevestlig indvandring, forbud mod donationer til moskéer osv.
Det ærgrer mig, og det undrer mig, for så er man jo i virkeligheden en større del af problemet end dem, der ikke har forstået, at der er et problem.
Så vi støtter det her forslag.
Bedre sent end aldrig
Men jeg vil godt mane til, at de, der styrer Socialdemokratiet, og der mener jeg altså ikke kommunikationsafdelingen, selv om man kunne forledes til at tro det, men faktisk den politiske ledelse, måske også tager deres egen erkendelser lidt mere alvorligt og forstår, at Danmark befinder sig i en ellevte time og det hele ikke er spin og valgkamp.
Tak, formand.
Vi kommer til at stemme for det her forslag, men der er noget, der undrer mig, for det her er jo noget, der første gang bliver lanceret af Socialdemokratiet i »Retfærdig og realistisk« i 2018.
Jeg bifalder fuldstændig hr. Frederik Vads betragtninger om, hvor vigtigt det er, at børn skal være børn, og også om risikoen for, at myndighederne i øvrigt ikke får en rigtig tolkning osv., altså i forhold til om der bliver løjet i samtalen, hvem der er den mest loyale, og alt det der.
Men fru Mette Frederiksen bliver jo statsminister i 2019, og der sker ingenting.
Så fremsætter Dansk Folkeparti et forslag i 2021 om, at vi gerne vil have, at Socialdemokratiet realiserer det, man havde lovet tilbage i 2018.
Nu befinder vi os så i 2025.
Sent er jo bedre end aldrig, men når hr. Frederik Vad mener, at det er så vigtigt, og når vi er enige om det, hvad er det så, der gør, at der går 7 år, fra Socialdemokratiet får idéen, til det her bliver fremsat i Folketinget?
Der går 6 år, fra man får statsministerposten, til man handler på det.