Karina Lorentzen Dehnhardt (SF), 2021-01-28:
Tak for ordet.
Det er lige knap 28 år siden, at Folketinget sidst besluttede sig for at rejse en rigsretssag.
Derfor kommer den her rigsretssag til at skrive sig ind i historien som landets kun sjette rigsretssag.
Derfor synes jeg også, det er et tungt ansvar at tage det skridt.
Det er trods alt atomvåbenet i den parlamentariske værktøjskasse, som her tages i brug, så det skal gøres med omtanke.
Derfor er det også et skridt, som SF tager efter nøje overvejelser, hvilket jeg vil vende tilbage til.
Så ja, det er en historisk dag, men jeg synes også, det er en trist dag, fordi det for anden gang i træk er en rigsretssag, som har rod i en ulovlig administration på udlændingeområdet.
For SF er det principielt, at de love, som Folketinget har vedtaget, overholdes, men også at de internationale konventioner iagttages.
Det er ikke sket i den her sag, og det er bl.a. også baggrunden for, at vi står her i Folketingssalen i dag med behandlingen af det anklageskrift, som skal sætte processen med en rigsretssag mod tidligere udlændingeminister Inger Støjberg i gang.
Jeg bemærker, at der som ved den sidste rigsretssag, tamilsagen, heller ikke den her gang er hundrede procent enighed i Folketinget om at rejse tiltale.
Dengang i 1993 stemte Fremskridtspartiet og Kristeligt Folkeparti imod, mens Det Konservative Folkeparti og Venstre var delt i spørgsmålet.
Situationen er sådan set den samme den her gang.
Vi har partier, der er imod, og vi har også et parti, der er delt.
Til gengæld noterer jeg mig, at opbakningen trods alt er større den her gang, og at den tæller et bredt spektrum af partier.
Sagen handler i sin grundkerne om en ulovlig instruks – en instruks, som førte til en ulovlig administration.
Og vi må sige, at det jo er en sag, der er godt og grundigt belyst.
Tidligere udlændingeminister Inger Støjberg har forud for kommissionens nedsættelse besvaret seks samrådsspørgsmål og mere end 200 folketingsspørgsmål; Ombudsmanden har undersøgt sagen, på trods af at han har været begrænset i sin adgang til dokumenter; Københavns Byret har taget stilling til den ulovlige instruks; Instrukskommissionen har undersøgt sagen og gennemgået 429.000 sider manuelt og foretaget 42 afhøringer; et par uvildige advokater udpeget af Folketinget efter indstilling fra Advokatsamfundet har vurderet sagen og fundet grundlag for at rejse tiltale; og et flertal af Folketingets partier har ikke fundet grundlag for at tilsidesætte de vurderinger.
Hvad er så SF's nærmere overvejelser i forhold til at rejse en tiltale?
Vi har lagt vægt på, at Instrukskommissionen har vurderet, at der ikke er nogen rimelig tvivl om, at Inger Støjberg forud for afsendelsen af pressemeddelelsen, som kom til at udgøre den ulovlige instruks, var blevet advaret mundtligt af embedsfolk fra sit departement om, at en ordning uden undtagelser ikke ville være lovlig.
Undersøgelseskommissionen har endvidere lagt til grund, at Inger Støjberg fastholdt sit ønske om en undtagelsesfri administration på trods af flere mundtlige advarsler fra embedsværket.
Det er endvidere vurderet af Instrukskommissionen, at det må have stået klart for Inger Støjberg, at der var en nærliggende risiko for, at der ville blive iværksat en undtagelsesfri ordning.
Samtidig har Instrukskommissionen vurderet, at Inger Støjberg derudover efter deres vurdering ikke kan have været i tvivl om, at hendes beskrivelse under samrådet af den ordning, som den 10. februar 2016 blev fastlagt i pressemeddelelsen, var urigtig og misvisende.
Den urigtige og misvisende beskrivelse af de forhold blev senere gentaget i flere folketingsbesvarelser og efterfølgende samråd.
Kommissionen har skullet beskrive forløbet.
Den har ikke skullet afklare, om sagen også kunne føres i en rigsret.
Derfor har SF også lagt vægt på, at de af Folketingets underudvalg to udpegede uafhængige advokater
har lavet en juridisk vurdering af, om der kunne rejses en tiltale.
De vurderer, at der på baggrund af Instrukskommissionen er grundlag for at rejse en tiltale mod tidligere minister Inger Støjberg for Rigsretten vedrørende indkvarteringsordningen og dens administration, og at der er en rimelig formodning om, at Rigsretten, hvis Instrukskommissionens bevisvurderinger ikke ændres eller nye afgørende beviser fremkommer, vil finde, at der foreligger forsæt eller grov uagtsomhed, hvorved tiltalen kan føre til domfældelse.