runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Camilla Fabricius (S), 2022-03-15:
Først og fremmest tak til fru Pernille Skipper og Enhedslisten for at rejse et centralt og væsentligt spørgsmål for en del mennesker i vores land.
Nogle vokser op i andre familietyper end den klassiske.
Alene den sætning er mig imod, altså det der med at komme fra en familie, hvor der er én far og én mor – hvad så med min far?
Og er han så vokset op i en familie, der ikke historisk er rigtig?
Vi kan kigge tilbage på den måde, vi har dannet familie på helt tilbage fra vikingerne – dér var det den, der blev tilbage, der havde ejendommen, uanset om det var kvinden, skjoldmøen, der rejste ud og slog ihjel, eller det var vikingen, manden, der tog ud og slog ihjel.
Altså, hvad er det, vi kigger på?
Og jeg synes egentlig, at den drøftelse, vi har her i dag, er et greb på en moderne tid, hvor vi er nødt til at tale sammen om de roller, vi har.
Og det, som en forespørgselsdebat rummer mulighed for, er at have de her principielle diskussioner, og derfor kunne jeg have lyst til at stille et spørgsmål til forespørgerne den anden vej – men det skulle jeg måske have gjort for lidt siden.
Ja, det skulle jeg, så der misforstod jeg lige noget.
Men det, jeg synes kunne være interessant, er jo det her med, om det kun er lgbt+-familier.
Hvad nu, hvis det er familier, som meget tidligt går fra hinanden, og hvor man så får andre partnere, som børnene oplever som havende en væsentlig rolle i deres liv?
Hvordan gør vi så det?
Der synes jeg, det er centralt i forhold til det, som ministeren påpeger, nemlig hvordan vi arbejder med det juridiske, i forhold til at man har to forældre, og den diskussion, vi har haft adskillige gange omkring Familieretshuset, når ting går i hårdknude, og så det, at vi samlet set arbejder med forskellige måder, vi kan arbejde med sociale forældre på.
Er der forskellige typer af greb på det?
Det tror jeg ikke vi er færdige med at diskutere.
Og så skal jeg læse en vedtagelsestekst op på vegne af Socialdemokratiet: Forslag til vedtagelse
»Folketinget anerkender, at der familier, hvor et barn ikke alene har to retlige forældre, men også én eller flere sociale forældre.
De forskellige familieformer skal rummes i vores samfund.
Folketinget er opmærksom på, at de hensyn, der skal varetages med reglerne om retligt forældreskab, kan være modsatrettede, f.eks. barnets ret til forældre og hensynet til ligestilling mellem forældrene, mellem gifte og ugifte og mellem par af samme køn og par af forskellige køn.
Folketinget bakker op om, at hensynet til barnet bør være det overordnede princip i reguleringen af familieretlige forhold vedrørende børn og ikke hensynet til de voksne.
Folketinget er derfor enig med regeringen i, at princippet om to retlige forældre bør fastholdes.
Astrid Krag (S), 2022-03-15:
Tak for det.
Altså, allerede i dag rummer lovgivningen jo nogle muligheder for sociale forældre, hvilket jeg også tror jeg beskrev i min indledende tale, f.eks. ved at en social forælder sammen med barnets ene forælder kan have forældremyndigheden over barnet.
Jeg kan simpelt hen ikke lige på stående fod her fra talerstolen – der må man jo ikke sige noget, der er ukorrekt, som minister; jeg kigger ned på mine jurister – se sagsbehandlingen for mig i en situation, hvor man har benyttet sig af den mulighed, at den sociale forælder har fået forældremyndigheden.
Så lad mig sige – nu er det så ikke Idas tilfælde, men et andet tænkt tilfælde, som spørgeren remser op – at det vil jeg gerne prøve at tydeliggøre, men at der i hvert fald allerede i dag er forskellige sikringer af rettigheder og muligheder for sociale forældre.
Jeg synes jo, det er væsentligt, at vi har det.
Og som jeg også gennemgik i min tale, kan jeg sagtens få øje på flere steder, hvor det giver mening, men lige her er vi inde ved noget meget principielt juridisk, i forhold til hvor mange forældre det enkelte barn har.
Astrid Krag (S), 2022-03-15:
Jamen jeg synes jo, at det her er et felt, hvor der er ganske mange dilemmaer, og i virkeligheden er der det tilfælles med den diskussion, vi havde lige før, om et beslutningsforslag omkring chikane osv. i forbindelse med de værste skilsmissesager, at det jo ville være det allerbedste i hele verden, hvis vi herinde kunne lovgive om, at voksne mennesker, der vælger at sætte børn i verden sammen, simpelt hen skal kunne samarbejde.
Det kan vi desværre ikke lovgive os ud af, og derfor bliver vi jo nødt til for at ramme balancen i de forskellige dilemmaer, der er og vil være, at lande et sted, hvor vi skærmer barnet bedst muligt.
Jeg kan sagtens høre, at nogle af de dilemmaer, som fru Pernille Skipper remser op her, er relevante, og det gør jo diskussionen svær, at tingene ikke er sort-hvide.
Men i sidste ende mener jeg, at vi har det rigtige princip, når vi siger, at der er to juridiske forældre.
Så kan der være sociale forældre, og så kan man jo også sikre de sociale forældre på mange forskellige måder.
Pernille Skipper (EL), 2022-03-15:
Tusind tak til ministeren for besvarelsen.
Jeg synes sådan set også, det er en udmærket historie, ministeren digter her, og jeg er slet ikke afvisende over for, at de problemer, som ministeren også fortæller om, kan opstå.
Det handler om, at hvis man ikke anerkender alle forældrene som juridiske forældre, så kan det jo altså også påvirke barnet i en meget negativ grad.
Er ministeren ikke enig i det?
Og kan ministeren ikke også godt se det problem?
Pernille Skipper (EL), 2022-03-15:
Det er ikke et forslag til vedtagelse eller et beslutningsforslag, men det er et ønske om at starte en debat om nogle familier, som der kommer flere og flere af i vores samfund, og som bliver fanget af systemet.
Regnbuefamilier kalder nogle dem, man kan også kalde dem lgbt+-familier.
Der er flere og flere børn, som vokser op i familier, hvor de har mere end to forældre.
Det kan være et lesbisk par og en god ven, det kan være et bøssepar og en god veninde – der kan også være flere – som beslutter sig for at lave en familie, som ikke lige falder ind under den klassiske kernefamilie med én far og én mor og nogle børn.
Familiebegreberne har jo været i udvikling i mange år.
Nu synes vi i Enhedslisten, at det er på tide, at vi begynder at tale om, hvordan vi kan udvide lovgivningen til også at rumme de familier, som der altså kommer flere af, og hvor børnene har mere end to forældre.
Når jeg taler med de familier, som jeg møder, så siger de, at de bliver mødt med skepsis og meget andet, men jo også et system, som ikke kan rumme dem.
Der er kun to bokse at krydse af.
Der er kun to, der kan tage barnet med til lægen; der er kun to, der kan komme med barnet ud at rejse; der er kun to, der kan logge ind på Aula.
Det er på tide, at vi diskuterer, hvordan vi også laver en lovgivning og et system, som rummer de familier.
For de findes; det er børn, som vokser op kærlige og rummelige steder, men som altså støder panden mod systemer og strukturer, som ikke kan rumme dem.
Det burde de gøre.
Derfor har vi i Enhedslisten rejst en forespørgselsdebat for at tage snakken om, hvad vi kan gøre for de familier.
Vi har spurgt ministeren, om ministeren vil redegøre for sin principielle holdning til muligheden for at give børn ret til flere juridiske forældre end to, så børn får ret til samvær med alle deres forældre, og muligheden for, at forældres rettigheder i forhold til barsel, børns sygedage, skole-hjem-samtaler osv. forbedres.
Det skal også siges, at vi har stillet et skriftligt spørgsmål til ministeren om at redegøre for, hvor der er problemer i systemet, som børn med mere end to forældre møder.
Det tager noget tid, retfærdigvis, at indsamle sådan noget, men ministeren har heldigvis sagt, at det vil hun gå i gang med, så det er vi glade for.
Karina Adsbøl (UFG), 2022-03-15:
Kronikken i Politiken den 27. oktober 2021 har overskriften »Familiehusene svigter både børn og forældre«.
Kronikken omhandler nogle af de problematikker, forældre oplever i Familieretshuset.
Når børns forældre skilles, er det af stor betydning for børnenes trivsel, at de som udgangspunkt kan bevare kontakten til begge forældre.
Børn har ret til deres mor og til deres far.
Jeg har forsøgt med det her forslag at imødekomme noget og pålægge regeringen at sikre, at det har strafferetlige konsekvenser for en forælder, der udøver samarbejdschikane i forældremyndighedssager i Familieretshuset, f.eks. ved at man fremsætter usandheder, der sætter den anden forælder i et dårligt lys, eller at man medvirker til forældrefremmedgørelse, så barnet tager afstand fra den anden forælder.
Det er så et forsøg på, at man f.eks. kan lave en paragraf i forældreansvarsloven, som tydeliggør det.
Derudover handler forslaget også om at sikre, at det fremover kan medføre processuel skadevirkning for en forælder med en verserende samværssag i Familieretshuset, hvis denne har forsøgt at fremme sine egne interesser ved netop at fremsætte usandheder og andre ting om den anden part.
Det vil i praksis sige, at det kan skade en forælders sag, hvis man – han eller hun – har fremsat usande påstande.
Forældrefremmedgørelse er jo netop også, som jeg tidligere har været inde på, noget, vi oplever i de her sager.
Det er klart, at myndighederne aldrig må sidde alvorlige anklager overhørig, hvis der opstår mistanke om, at et barn har udsat været for overgreb eller vold.
Så er det naturligvis afgørende, at det skal undersøges.
Derfor oprettede vi jo også børnehusene, som skal benyttes i sager om overgreb mod børn eller unge fra 0-17 år, hvis man har viden om eller mistanke om, at et barn har været udsat for overgreb.
Og når politi eller sygehusvæsen er involveret i sagen, er det jo lovpligtigt for en kommune at benytte børnehusene, som netop skal være et led i den børnefaglige undersøgelse.
Vi skal selvfølgelig beskytte børn, det kan ingen være uenige i.
For det er sådan, at det aldrig må kunne betale sig at fremføre usandheder om den anden.
I et notat fra ministeriet, som er omdelt i Social- og Ældreudvalget, står der også, at spørgsmålet om samarbejdschikane og forældrefremmedgørelse ikke blev særskilt drøftet eller bragt op under forhandlingerne tilbage i 2018, og det mener jeg er en fejl.
Det mener jeg at vi er forpligtet til at gøre noget ved og handle på.
De højkonfliktfyldte skilsmisser gør, at forældre slås så hårdt mod hinanden, at barnet, der binder familien sammen, rives i stykker.
Og når mor og far går fra hinanden og ikke kan blive enige om børnene, oplever mange forældre også at blive kørt ud på et sidespor.
Jeg synes også, at der burde laves et historisk studie af, hvor mange børn der gennem årene helt har mistet deres kontakt med den ene eller den anden forælder ved en skilsmisse.
Det er mit håb, at ministeren vil stå i spidsen for at sætte sådan en undersøgelse i værk.
Tak for ordet.
Mette Thiesen (NB), 2022-03-15:
I 2018 blev der lavet en bred aftale om et nyt familieretsligt system – et system, der skulle hjælpe flere i samværssager, men som desværre gør det modsatte.
Årsagen kan findes i forældreansvarsloven og Familieretshusets praksis.
Her har skyldsspørgsmålet i en sag med et højt konfliktniveau ikke betydning for samværsspørgsmålet, og det er jo helt vanvittigt, og det har vi i Nye Borgerlige selvfølgelig også fremsat beslutningsforslag om at ændre, men det blev desværre stemt ned.
En forælder med bopæl med børnene kan altså fortsat bevidst forårsage en konflikt og derved vinde sine børn og afskære den anden forælder fra samvær, og det er simpelt hen ikke et retssamfund værdigt.
Men det er desværre ikke det eneste, der er galt i det familieretslige system.
Sagsbehandlingen går for langsomt i Familieretshuset, og når sagen endelig er færdigbehandlet, skal den alligevel videre til domstolene og blive afgjort dér.
I mellemtiden kan der være gået flere år, hvor den ene forælder ikke har haft mulighed for samvær med sit barn.
Det er et mareridt at forestille sig, at langsom sagsbehandling faktisk kan resultere i, at man ikke får det samvær, som man har ret til med sit barn.
En langsom proces holder forældre og børn fast i en konflikt, der får lov til at udvikle sig til skade for både børn og forældre.
Jeg fremsatte på den baggrund beslutningsforslag om at rykke sagsbehandlingen direkte til domstolene uden om Familieretshuset.
Det vil forkorte processen til gavn for forældre og børn, for det er en mareridtstilstand at vente på, at sagerne bliver afgjort, når de som i dag trækker ud til op imod et år.
Men desværre blev det beslutningsforslag for få uger siden stemt ned af et flertal i Folketinget.
Men helt ærligt, vi kan simpelt hen ikke være bekendt at have et både dysfunktionelt og langsomt system, hvor den ene forælder, typisk bopælsforælderen, kan afskære den anden forælder fra at have samvær med barnet, mens sagsbehandlingen står på.
I sådanne tilfælde sker der tit det, at når familieretten til sidst skal behandle sagen, har barnet ikke haft kontakt med den anden forælder i så lang tid, at familieretten lægger til grund, at barnet har bedst af at blive hos bopælsforælderen for at bevare status quo, selv om bopælsforælderen har udført samværschikane.
Sådan skal det simpelt hen ikke være.
Retssikkerhed og retfærdighed er bydende nødvendigt, for det handler om familielivet, og det er det dyrebareste, vi har.
Det må ikke gå i stykker på grund af et ineffektivt og uretfærdigt system, og jeg og Nye Borgerlige kæmper videre for at sikre retfærdighed og retssikkerhed i det familieretslige system, og vi har flere beslutningsforslag på vej for at sikre netop dette.
Derfor støtter vi selvfølgelig også dette forslag, der vil gøre op med den praksis, at man ustraffet kan lyve i Familieretshuset.
Tak for ordet.
Astrid Carøe (SF), 2022-03-15:
Tak for det.
Jeg vil følge lidt op på det tidligere spørgsmål fra Pernille Skipper, for jeg er sådan set helt enig med ministeren i, at vi skal sikre barnets interesser og barnets bedste, men jeg synes sådan set ikke, at ministeren svarer helt på, hvad man skal gøre i de situationer i dag, hvor barnets bedste er at få lov at bo hos en af de sociale forældre.
Altså, hvis man er fire om et barn i dag og der er højkonflikt, så har de sociale forældre – dem, der ikke har forældremyndigheden – ingen muligheder i Familieretshuset, og det går jo ud over barnet, hvis barnet trives bedst hos de forældre.
Så hvad gør man i de tilfælde?
Hvad gør man, for de her børn eksisterer jo i dag, de her familier eksisterer i dag, altså hvor der også i dag kan opstå højkonflikt?
Så det handler jo ikke om en legitimation af den familieform, for den familieform eksisterer i dag, men hvad gør man, hvis barnet trives bedst hos de sociale forældre?
Heidi Bank (V), 2022-03-15:
Jeg er glad for at høre det svar.
Jeg vil så også sige, at det jo er ministerens udlægning af, hvad han mener Venstre skal synes.
Og jeg er sådan set af den overbevisning, at de private hellere end gerne vil bygge til det almene, men det handler jo om, at man ikke skal bære penge ind fra de private.
Så det var bare en lille bemærkning til det.
Kaare Dybvad Bek (S), 2022-03-15:
Jeg synes, der er dobbeltbund i Venstres kuffert, når man på den ene side siger, at man ikke synes, det er alarmerende, at den 25-procentsregel for lokalplaner, vi vedtog, og som Venstre også har været med til at vedtage, ikke bliver gennemført, altså at folk smyger sig udenom, og det synes man principielt er ligegyldigt, og man bekymrer sig ikke om, hvorvidt man kan bygge almene boliger i de store byer og give tilskud til det.
Det synes man er ligegyldigt.
Men når man har en situation, hvor man på grund af en kortsigtet problemstilling har svært ved at igangsætte nogle boligbyggerier, siger man, at det er alarmerende.
Der må være en eller anden vægtning af de proportioner, der er i forholdet mellem de udtryk, man bruger.
Men jeg vil bare sige, at i forhold til at spare på byggerier tror jeg da egentlig, at det i forbindelse med mange byggerier er meget sundt, at man undervejs i en proces spørger sig selv, om vi nogle steder kan gøre det her billigere, end det oprindelig var.
Der er mange processer i det her liv, man lever, hvor det er meget sundt at prøve at kigge på, om der kan spares lidt rundtomkring.
Men det er klart nok, at hvis det bredt set bliver sådan, at der er en masse træbyggerier, som bliver konverteret til betonbyggerier, så har vi selvfølgelig en udfordring.
Jeg anerkender også hundrede procent, at der kortsigtet er en udfordring med maksimalbeløbet.
Heidi Bank (V), 2022-03-15:
Jeg tror, det der med faktuelle urigtigheder nok mere er politiske uenigheder, der er tale om, for ellers plejer ministeren sådan set at være klar nok på at italesætte det.
Men lad nu det ligge.
Jeg synes jo, det er fuldstændig alarmerende læsning, når man går den igennem.
Jeg kunne godt tænke mig, at ministeren ville kommentere noget.
Det er jo ikke store beløb, der er afsat, men jeg anerkender, at der er afsat et beløb ud af de 5 mia. kr., der er sat til at blive brugt i første omgang i aftalen.
BL italesætter her, at i næsten to tredjedele af de byggerier, der gennemføres, har der måttet laves besparelser, som udfordrer kvaliteten, herunder miljømæssige tiltag som f.eks. at leve op til B-standarderne, miljøvenlige træbyggerier, der bliver ændret til beton osv. osv.
Kan ministeren ikke se, at der er nogle problemer i den almene boligsektor i øjeblikket på grund af den situation, vi får i forhold til prisen på materialerne, hvor der er brug for handling nu?
Kaare Dybvad Bek (S), 2022-03-15:
Jeg hørte det jo selvfølgelig også i forbindelse med ordførerrunden, og jeg vil sige, at for nogle af de mest udsatte boligområder – hvis vi tager til Vollsmose f.eks. – så synes jeg faktisk ikke, at der skal bygges flere almene boliger der; der er en meget høj procentdel i Vollsmose i dag.
Det synes jeg er et helt åbent spørgsmål, og det forestiller jeg mig vi også kan tage en drøftelse af i den aftalekreds, som der er.
Søren Egge Rasmussen (EL), 2022-03-15:
Jamen jeg har ikke foreslået, at det skulle op med 20 pct., men hvis ministeren har nogle gode kreative løsninger, er det jo nu, de skal på banen.
Jeg håber, at ministeren vil indkalde partier til drøftelser om det.
Det andet spørgsmål, jeg har, er omkring det her fortætningsbidrag, som boligafdelinger kan søge.
Det er i lovforslaget præciseret, at det er begrænset til, at udsatte boligområder og forebyggelsesområder ikke kan søge det.
Jeg savner et godt argument for, hvorfor de boligområder ikke må søge de midler, for det kan f.eks. være et forebyggelsesområde, som lige er kommet på den liste, og som egentlig ønsker at forbedre det boligområde, men har svært ved det.
Jamen træmanden fra Enhedslisten har så et enkelt spørgsmål til betonsocialdemokraten, altså ministeren.
Vi har fået en opgørelse fra BL, der ligesom gjorde opmærksom på, at der er et ret stort problem med det byggeri, der er planlagt.
Noget af det er jo så noget, hvor der har været holdt udbud, og hvor jeg synes, at vi skylder at komme med en løsning; for det er ikke så helt en glædens dag i dag, hvis ikke vi finder en løsning for det igangværende byggeri, hvis vi kun tager hånd om det byggeri, der skal ske lige om lidt.
Så jeg vil egentlig høre ministeren, om han selv har en god løsning, eller om ministeren vil indkalde til nogle drøftelser i forligskredsen, for det skal selvfølgelig være alle partier, der er med i aftalen, som skal mødes om det her for at se, om de kan finde nogle muligheder for, at man f.eks. brugte nogle af pengene, der er afsat til grundkøbsordningen, på at støtte byggeri, som har været i udbud.
Alex Ahrendtsen (DF), 2022-03-15:
Vi er egentlig tilhængere af det hele: private, almene, ejer-, andelsboliger.
Der skal bare være en god balance, og i de store byer har man forsømt det.
Med den her aftale går vi ind og afhjælper det en smule, så vi fremover får lidt mere blandede byer, hvilket jeg tror er en god ting for os alle sammen, fordi det også har en effekt på de børn, der så går i folkeskolerne i de respektive kvarterer.
Altså, hvis områderne er blandede, vil folkeskolerne også være socialt blandede.
Heidi Bank (V), 2022-03-15:
Tak, og tak for svaret, og det kan godt være, at jeg hørte lidt forkert, fordi akustikken herinde er dårlig.
Men det, der er tilfældet, er jo ganske rigtigt, at man i de styrer, der er i de store kommuner, ikke har prioriteret ejerboligerne i tilstrækkelig grad efter min mening og så også Dansk Folkepartis mening.
Men man har måske i virkeligheden også på den bekostning prioriteret privat udlejning, og det kan man jo have delte meninger om.
Men det er måske i hvert fald ikke der, hvor man så får en mulighed for at spare op i sin egen bolig.
Hvordan ser ordføreren på, at man i så høj grad har prioriteret privat udlejning frem for ejerboliger?
Alex Ahrendtsen (DF), 2022-03-15:
Jo, og ordføreren har jo faktisk en vigtig pointe.
Det, der er sket i de senere år i de store byer, er, at et venstreorienteret flertal har skabt en byudvikling, der har gjort det meget svært at bo i byerne.
F.eks. er der i København 60 pct. andelsboliger, 20 pct. almene boliger og 20 pct. ejerboliger, og fordi der kun er 20 pct. ejerboliger, er de virkelig dyre at få fat i.
Så hvis bl.a. Enhedslisten havde sørget for en udvikling, hvor man havde haft flere ejerboliger, så ville det have været billigere at købe en ejerbolig, eller man kunne have sørget for, at der var flere almene boliger og endda almene boliger, der var mindre.
Så det, vi egentlig gør her – der har ordføreren ret – er jo, at vi går ind og afhjælper et problem, som venstreorienterede flertal i de store byer selv har skabt.
Heidi Bank (V), 2022-03-15:
Tak for det.
Jeg vil også sige, at det er positivt, at Dansk Folkeparti har været med til det, og jeg tænker, at det nok kun er på Dansk Folkepartis initiativ, at man har fået tænkt øerne med i det her.
Det synes jeg er rigtig godt.
Men kan ordføreren ikke se, at der er en ubalance i den her aftale, når det er hele landets almene lejere, der betaler ind til noget, og vi jo samtidig ved, at der er rigtig mange landsbyer og landdistrikter rundtomkring i Danmark, hvor man f.eks. mangler ældreboliger, almene ældreboliger, og det ikke er en del af den her aftale, altså at der bliver prioriteret boliger primært i de helt store byer, hvor det endda ser ud til, at det er nogle meget dyre adresser, man vil gå ind og prioritere?
Kan ordføreren ikke se, at det er lidt mærkeligt, når man ellers kender til, hvor Dansk Folkeparti plejer at stå?
Alex Ahrendtsen (DF), 2022-03-15:
Tak, formand.
Dansk Folkeparti er en del af aftalen, og tak til ministeren for et spændende forløb – kan vi vist godt kalde det – under forhandlingerne.
Det er altid godt for den hashrygende hippie at møde den hårdtarbejdende håndværker.
Det projekt støtter vi, og denne aftale ved hjælp af de her 5 mia. kr. over de næste år frem mod 2031 vil være med til at hjælpe det på vej.
Jeg skal ikke gentage, hvad mange af mine ærede kolleger har sagt.
Jeg vil dog måske fremhæve to ting.
Så vil jeg egentlig også gerne fremhæve de to puljer til øerne, som også er kommet ind.
Det er ikke ret mange penge – det er 2 gange 10 mio. kr. – men det betyder rigtig meget for øerne.
Den ene pulje er til småøerne, og den anden pulje er til økommunerne og til Bornholm, som er en stor økommune, og det betyder simpelt hen, at der f.eks. på småøerne nu bliver mulighed for at få opført almene boliger.
Det vil på sigt gøre det lettere for nogle at tage beslutningen om at flytte til småøerne.
I dag er det en kæmpe beslutning, fordi man skal investere i en bolig og man ikke er sikker på, at man så også kan beholde den, fordi der jo også skal tjenes nogle penge for at kunne beholde den.
Så er vi også glade for, at økommunerne får en mulighed for at have nogle almene boliger.
Det er også et redskab til at tiltrække flere mennesker.
Så alt i alt synes vi egentlig at det er en ganske god aftale, og jeg håber, at der er flere end aftalepartierne, der så også vil støtte lovforslaget, når vi når frem til tredjebehandlingen.
Tak for ordet.