Lise Bertelsen (KF), 2025-04-24:
Tak for det, og tak for ordførertalen og støtten.
Jeg vil gerne lige starte op med at sige, at det her ikke er et brud på, hvad vi allerede har aftalt.
Vi står 100 pct. på mål for de tiltag, som vi har lavet i fællesskab i folkeskoleforligskredsen.
Det her skal ses som et lag oven på.
Så vil jeg bare lige til oplysning sige til Moderaternes ordfører, som jeg sidder sammen med i psykiatriforhandlingerne også, at I kalder det af adhd- og psykiatriklinikker.
Adhd og autisme er psykiatriske diagnoser.
Så bare lige for at rydde den helt af vejen, vil jeg sige, at det kalder på en diagnose.
Det er bare lige for at sige det lidt korrigerende.
Jeg har jo selv arbejdet i psykiatrien i 25 år, hvor jeg har set de her børn, og når de er henvist, er det jo, fordi de har symptomer på de her diagnoser.
Jeg er enig i, at vi skal gøre noget mere.
Ikke alle skal have en diagnose.
Tak for ordet, formand.
Jeg vil gerne sige jer alle sammen utrolig mange tusind tak for den her debat.
Det er ingen hemmelighed, at det ligger Det Konservative Folkeparti rigtig meget på sinde at få bugt med det her ufrivillige skolefravær.
Og jeg synes faktisk, at vi har haft en rigtig fin debat.
Jeg synes også, at der er kommet nogle opklaringer, i forhold til at vi ikke er ude på at gå imod det forlig, vi selv har kæmpet for, ved at iværksætte tiltag på det her område.
Det her skolefravær er simpelt hen alt, alt for tårnhøjt, og det skal vi gøre noget ved.
Flere af jer har været inde på, at der er over 110.000 børn, der hvert evigt eneste år har det her bekymrende fravær.
Nogle af de her børn kommer slet ikke i skole, og de går glip af hele skolelivet og alt, hvad det kan give.
Mere end 15.000 forældre går derhjemme; de har ondt i maven, og de tør ikke tage på arbejde og overlade børnene til ingenting.
Vi kan simpelt hen ikke være det bekendt.
Det er ganske enkelt det, Det Konservative Folkeparti mener.
Det koster vores samfund 2,2 mia. kr.
Tænk, hvad vi kunne bruge 2,2 mia. kr. til.
Vi kan simpelt hen gøre det bedre.
Og derfor er jeg også glad for de initiativer, vi allerede har taget.
Jeg prøver virkelig på at anerkende alle dem, der har været med til at tage ansvar tidligere, i folkeskoleforligskredsen.
Jeg anerkender det, vi har sat i gang, men vi taler hele tiden om de her onlinetilbud, og det er rigtig godt, men det er jo for de børn, der allerede er syge; det er for de børn, der for længst burde have været hjulpet tilbage i noget, der lignede en skoledag.
Det er en midlertidig løsning til de syge, til dem, der er derhjemme.
Vi vil gerne langt mere forebyggelse, og det er faktisk det, vi håber på, at det her kunne lægge op til.
Vi ser det her som et lag mere på de fantastiske initiativer, vi i fællesskab har taget.
Og det mener jeg faktisk at regeringen bør lytte til.
Vi fremsætter det her beslutningsforslag, fordi vi rigtig gerne vil være med til at udarbejde en national handlingsplan for at reducere skolevægring – en handlingsplan, der skal kortlægge årsager til skolevægring og identificere mulige løsninger.
Handlingsplanen skal sikre en systematisk opfølgning på og vurdering af, hvad det er for initiativer, der rent faktisk hjælper de her børn; hvad det er for initiativer, der hjælper skolen; hvad det er for initiativer, der hjælper forældrene – så vi kan få nedbragt det her skolefravær en gang for alle.
Endelig bør handlingsplanen indeholde nogle fuldstændig konkrete mål, som vi har talt ret meget om allerede, for hvor meget skolefraværet skal reduceres med inden for en given årrække.
Vi bliver da nødt til at se på, om det her reducerer de 110.000 børn, der ikke kommer i skole, de 15.000 forældre, der går på overførselsindkomst, fordi de har ondt i maven over, at deres børn ikke kan fremmøde i skolen.
Jeg har arbejdet i psykiatrien i 25 år, og jeg har mødt de her børn og familier, og jeg har set, hvad det gør ved det enkelte barn, og hvad det gør ved familien, for slet ikke at tale om søskende.
Alle de pressede familier, jeg har mødt igennem mine mange år, har haft et eneste ønske: De har ønsket med deres barn kunne komme tilbage i skole, så de kunne passe arbejdet.
Barnet har ønsket: Kunne jeg ikke bare få lov til at gå i skole ligesom alle andre?
Men de her forældre har været nødt til at passe deres børn, for de kunne ikke tage hjemmefra, og sådan er det.
Mit håb er, at vi med en national handlingsplan kan hjælpe flere af vores børn tilbage i skole og flere forældre ud på et arbejdsmarked, der har brug for deres arbejdsindsats.
Jeg vil gerne igen sige mange, mange tak for debatten.
Og jeg mener virkelig af hele mit hjerte, at det her ikke er et spørgsmål om, om man er fra SF, Radikale Venstre, LA, eller hvor man end er fra partipolitisk.
Det her er noget, vi som Folketing, folkevalgte, bør have en fælles interesse i at løse med en national handlingsplan.
Og så skal i øvrigt hilse fra DF, der er positive over for forslaget, og Enhedslisten, der stemmer for det.
Mange tak for ordet.