Leif Lahn Jensen (S), 2018-12-20:
Tak for det, formand.
Jeg vil sige, at den her sag på alle måder har været en rodet og meget vanskelig sag.
Det er jo oprindelig en aftale mellem regeringen og Dansk Folkeparti, som ønsker at give flere skattelettelser, betalt af folk på dagpenge.
Jeg er ikke et sekund i tvivl om, at det her ikke har taget ret lang tid at diskutere ved forhandlingsbordet, for jeg mener bestemt ikke, man har været særlig grundig, da man lavede den her aftale.
Det viser sig også med al tydelighed, at det faktisk er utrolig vigtigt med en udvalgsbehandling, så man netop kan få belyst så meget som overhovedet muligt og blive meget klogere på, hvad det her vil betyde for helt almindelige danske lønmodtagere.
Jeg synes også. at jeg her fra talerstolen godt vil takke alle, både hjemmeboende danskere, danskere, der er rejst ud, virksomheder, fagforbund, foreninger og mange andre for alle deres mails og deres forsøg på at gøre os klogere på, hvad forslaget vil betyde for dem.
For dem har der været mange af.
Jeg vil også takke danske a-kasser for at stå ude i kulden i flere dage for at demonstrere mod dette.
Jeg må sige, at jeg faktisk stadig væk mangler rigtig mange svar, ikke fordi spørgsmålene ikke er stillet, heller ikke fordi ministeren ikke har svaret – det skal vi ikke klandre ham for, det har han bestemt gjort – men fordi jeg ikke mener, at de svar rent faktisk beroliger mig, så jeg kan sige, at det her forslag er o.k., og at vi kan stemme for.
Jeg er stadig væk meget bekymret for, hvor mange det her rent faktisk rammer, og hvor mange der mister dagpengeretten.
Sidste gang en borgerlig regering skulle bedømme, hvor mange der røg ud efter en dagpengeændring, var i 2010.
Og her tror jeg vi alle kender svaret på den fejlberegning.
Der er også det med brexit.
For hvad betyder det for alle de danskere, der arbejder der?
Hvad betyder det, når det engang bliver løst?
Kan folk få deres sygedagpenge, og kan man komme hjem og få barsel?
Hvem kan, og hvem kan ikke?
Mange af de her ting er selvfølgelig også bekymrende.
Noget, som svæver helt i luften, er, om a-kasserne egentlig kan administrere det her, om a-kasserne og deres medlemmer kan dokumentere, at de har opfyldt deres opholdskrav, når de har været ude at arbejde i tredjelande, og dermed få de dagpenge, som de har ret til.
Jeg synes rent faktisk, det her sejler.
Jeg synes, som jeg har sagt flere gange her fra talerstolen, både til første behandling og også til forespørgselsdebatten, at det er et sjusket stykke arbejde, som burde trækkes tilbage og laves mere intelligent og endnu bedre.
Til andenbehandlingen trak regeringen så det forslag frem, som jeg også fremlagde på talerstolen til første behandling, om at lave et opholdskrav, som hedder 7 ud af 12 år, som jeg så senere trak tilbage.
Og ja, det har vi stemt for, da det er en forbedring for mange danskere.
Men lad os tage et eksempel.
Ministeren sagde følgende til mig til et samråd den 14. november om, hvor svært det ville være for a-kasserne at administrere opholdskravet: Hvis det forslag, som Socialdemokratiet har stillet, som hedder 7 ud af 12 år, kommer til at virke, vil det ikke ligefrem blive let at administrere.
Det var så, før regeringen selv kom med forslaget.
Og så kom regeringen så med forslaget, og nu har ministeren så i svaret på spørgsmål 76 forsvaret det her forslag.
Det lyder så i svaret: »Alt i alt vil dette ændringsforslag lette a-kassernes sagsbehandling ...«
Det er jo sådan set to modstridende argumenter.
Og det her gør, at jeg bliver endnu mere bekymret for, om man egentlig kan administrere det eller ej, og om a-kasserne og de her medlemmer har mulighed for at bevise, at de har været i udlandet, og dermed kan få dagpenge, selv om de sådan set opfylder opholdskravet.
Samtidig med det skriver regeringen og Dansk Folkeparti, at dette forslag flugter med høringssvaret fra LO og FTF, og ministeren siger til andenbehandlingen, at det imødekommer den kritik, som LO og FTF rejste i høringssvaret.
Det må jeg sige godt nok er skarpt skåret til, altså at man bruger ordet flugter og imødekommer.
For hvis man læser høringssvaret – og nu ved jeg godt, at det selvfølgelig ikke er alle herinde, der har læst høringssvarene, alle høringssvarene er på cirka 86 sider – kan man læse, at de som minimum ønsker ændringen på 7 ud af 12 år, men ønsker, at lovforslaget trækkes tilbage og revurderes, da det undergraver et fleksibelt dansk arbejdsmarked, som de skriver.
Og de skriver også, at de mener, at de værn, der er i dag mod misbrug af dagpengesystemet, er fine, og derfor ikke ønsker nogen ændring.
Det er, hvad der står i det høringssvar.
Så det med, at det ligefrem flugter og imødekommer høringssvaret, kan man godt sætte store spørgsmålstegn ved.
Jeg vil sige, at det her er en minister i rygcrawl, det er en minister, der har en vanskelig sag.
Det kan man fornemme, som jeg også sagde til forespørgselsdebatten.
Men nu kan man så lige pludselig godt.
Nu vælger man at beholde skattelettelserne og så tage det fra råderummet i 2019.
Altså, nu skal velfærden så lige pludselig betale for de her skattelettelser.
Regeringen mener også, at de fleste af de penge – for der er også nogle restpenge – som skal findes i fremtiden, og som man står og mangler, kan man så tage til finansloven til næste år, altså efter næste folketingsvalg; det siger regeringen.
Og det vil sige, at man altså her skubber problemet over til den næste regering, der kommer, selv om man sådan set bare burde indrømme, at man her har lavet et rigtig dårligt stykke arbejde og faktisk burde trække det tilbage.
Jeg vil sige, at det her ikke virker særlig økonomisk ansvarligt.
Jeg har sagt det flere gange på talerstolen, og man kan også læse de her ting i vores betænkningsbidrag: Vi går ind for et opholdskrav, vi går ind for optjeningsprincipper, men det skal gøres ordentligt.
Vi vil stemme imod forslaget, men vi vil stadig væk håbe, at man går ind og trækker forslaget tilbage og behandler det bedre.