Pernille Skipper (EL), 2018-03-23:
Det er kun, fordi jeg prøver på at vænne os alle sammen til, at Enhedslisten selvfølgelig satser på at blive større end Venstre næste gang, ikke?
Ligesom sidste år vil gerne indlede den her redegørelsesdebat med at rose ministerens redegørelse om perspektiv- og handlingsplanen, for jeg deler den grundlæggende analyse, der fremgår, og som i korte træk er, at de kønsforskelle, som resulterer i ulighed, i høj grad er noget, som er kulturelt og historisk betinget – f.eks. det kønnede uddannelsesvalg, det kønsopdelte arbejdsmarked, ulige fordeling af barsel osv. osv.
Det er alt sammen et resultat af nogle bestemte forestillinger om køn, som begrænser os alle sammen, men som stadig i høj grad former det samfund, som vi er en del af i dag.
Men når vi siger – og jeg fremhæver det – at det er kulturelt betinget, at der er en uligestilling imellem mænd og kvinder, så er det jo, fordi det er så vigtigt, at vi får slået fast gang på gang, at den ulighed er menneskeskabt og dermed også noget, som vi kan gøre noget ved, og det er så vigtigt.
Så ros for det.
Men jeg vil så samtidig sige, at selv om køn er et kulturelt fænomen, må vi ikke bare tro, at kønsulighed så alene er noget, der kan rettes op på gennem dialogmøder og oplysningskampagner.
Selvfølgelig er det vigtigt med debat og samtale, også i ligestillingsarbejdet, måske særlig i ligestillingsarbejdet, men der er altså også nogle økonomiske og nogle strukturelle problemer, som vi langt hen ad vejen har nogle politiske redskaber til at løse, og som vi ikke har løst endnu.
Og det burde vi gøre.
Så selv om jeg deler den analyse, som redegørelsen bygger på, synes jeg også, at der er nogle mangler.
Og det, man gør i de her ordførertaler, er jo at påpege de ting, man synes der mangler.
Så jeg har ros til det, der ligger, men hvad er det så, jeg synes der mangler?
To ting vil jeg gerne lige tale om.
Den ene er uligeløn.
Det har vi lige haft en debat om, men jeg synes alligevel, at jeg vil tage en runde mere.
Og den anden er vold mod kvinder.
Redegørelsen her taler faktisk slet ikke om uligeløn.
Jeg synes, at vi skal holde fast i at kalde det uligeløn, for det er det, det er.
Det er en økonomisk ulighed imellem køn.
Det er der blevet talt meget om, både ved den her debat sidste år, men også generelt for tiden, fordi der er overenskomstforhandlinger i gang; så taler vi meget om uligeløn.
Og det lader til, at vi er ved at være der – i hvert fald her på Christiansborg – hvor vi enige om, at uligelønnen er et faktum.
Det gælder både den, der er i kraft af det kønsopdelte arbejdsmarked, men også den, der rigtig ofte er på enkelte arbejdspladser.
Og selv om ministeren påpeger i redegørelsen, at en stor del af uligelønnen har årsag i den skæve fordeling af barsel, og ny forskning også viser, at kvinder mister omkring 20 pct. af deres livsindkomst pr. barn, de får, og at det gør mænd ikke, så bliver vi nødt til at holde fast i, at det ikke er uforklarligt, og at det heller ikke bare drejer sig om lønforskel, men om uligeløn, og at det desværre kan forklares med køn.
Ved debatten sidste år blev der efterspurgt nogle konkrete redskaber til, hvordan vi kommer den ulighed til livs.
Jeg synes, at nogle af redskaberne ligger lige for.
Vi har lige diskuteret det ene, nemlig en ligelønspulje, som kunne rette op på noget af uligelønnen i den offentlige sektor.
Jeg synes også, at den islandske ligelønsmodel, som den er blevet kaldt, hvor virksomhederne altså bliver pålagt at dokumentere, at de faktisk udbetaler ligeløn, er noget, man bør lade sig inspirere af.
I dag øremærker vi jo allerede 3 måneder til moren, men faren har ikke den samme rettighed.
Man burde give lige rettigheder til far og mor.
Det ville også give fædrene langt større mulighed for at være en del af den første tid af deres børns liv.
Det er bare nogle af eksemplerne.
Kønsopdelte lønstatistikker til virksomheder, der også er lidt mindre end dem, der bliver afkrævet det i dag, er et forslag, som Socialdemokratiet nævnte tidligere i dag, og det kan jeg også tilslutte mig.
Der er altså rigtig, rigtig mange ting, som vi kan gøre politisk for at handle på spørgsmålet om ligeløn, og derfor har jeg godt nok lidt svært ved at forstå, hvorfor vi ikke snart går i gang.
Der er tale om en reel ulighed, og det er meget forklarligt og også noget, som vi kan ændre på.
Det andet, jeg gerne vil tale om, som jeg synes mangler i redegørelsen fra ministeren, er vold mod kvinder.
Og så vil jeg gerne igen problematisere et skift, der er sket i måden, vi taler om problemet på.
Det er, ligesom om man er gået væk fra det at tale om partnervold som et kønsspecifikt problem, altså et problem, som rammer kvinder langt hårdere end mænd, til at begynde at tale om det som et problem, der slet ikke handler om køn.
Og jeg vil også gerne understrege, at jeg ligesom Dansk Folkepartis ordfører er meget enig i, at det er vigtigt, at vi har mandekrisecentre og pladser nok på dem, ingen tvivl om det.
Men det bekymrer mig altså, at vi ikke nævner den kønsmæssige slagside, der er i partnervoldproblematikken, for det er langt flere kvinder end mænd, der udsættes for vold, og den vold, som kvinder udsættes for, er også langt farligere end den vold, som mænd udsættes for, og desværre langt oftere dødelig.
Og når man ikke taler om den kønsmæssige slagside, tror jeg altså, at det mudrer billedet af, hvad partnervold er for en størrelse.
Det nævnes ikke i redegørelsen, at man i 61 pct. af henvendelserne på landets krisecentre har måttet afvise på grund af pladsmangel.
Det sidste, jeg også vil nævne i den forbindelse, er rapporten fra GREVIO, der udkom i november sidste år.
Det er en uafhængig ekspertgruppe, der monitorerer de lande, som har ratificeret Istanbulkonventionen om forebyggelse og bekæmpelse af vold mod kvinder.
Det er en konvention, som Danmark ratificerede i 2014.
Deres rapport er slet ikke nævnt i ministerens redegørelse, og det ville jeg ellers mene var ret nærliggende, når man nu skal gøre status over ligestillingen i Danmark.
Så derfor vil jeg egentlig bare gerne stille ministeren de to spørgsmål: Vil ministeren tage nogle konkrete politiske værktøjer i brug på et tidspunkt for at sikre ligeløn?
Tak for ordet.