Martin Lidegaard (RV), 2023-12-07:
Mange tak, formand.
Først og fremmest føler jeg egentlig trang til at sige tillykke til Socialdemokratiet, som jo nok er det eneste rigtig glade parti i Folketingssalen i dag.
Jeg synes egentlig, det er ret godt manøvreret med godt en fjerdedel af mandaterne i Folketingssalen, at man har kunnet nå til det her resultat.
Det placerer Socialdemokratiet som vel det tungeste magtparti i dansk politik, og det har det været et stykke tid.
Men for os er det også sådan, at når man har så stor magt, kommer det med et ansvar.
Det er ikke lykkedes os endnu helt at forstå, hvad det er, der ikke kan accepteres, og hvad det er, der stikker i øjnene.
Jeg synes, vi har haft et forbilledligt samarbejde, jeg synes, det er blevet et vanvittig godt kommissorium, og jeg synes, det er folkestyret, når det er bedst, når partier, der er så forskellige ideologisk, partipolitisk osv., kan arbejde sammen om at lave så godt et kommissorium, fordi vi tager folkestyret alvorligt.
Til sidst bliver jeg selvfølgelig også nødt til at sige, at af samme grund ærgrer det mig voldsomt, at vi ikke får det her vedtaget og en gang for alle får bundet en sløjfe på hele den her proces.
Vi kommer nu til enten aldrig at få belyst hele den her sag eller at skulle vende tilbage til den for sent, for langt væk i tid, med brug af endnu flere ressourcer og med tillidsbrud osv. undervejs og i mellemtiden.
Jeg forstår ikke, at regeringen har interesse i det.
Det ærgrer mig så meget desto mere, fordi min oplevelse og fornemmelse af forhandlingerne – og det er ikke nogen hemmelighed, at vi også har været til gode, konstruktive drøftelser hos justitsministeren i sidste uge – var, i modsætning til SF's fornemmelse, at det her med, at vi var gået sammen ni partier, virkede.
Ingen kan vide, hvordan afstemningen i dag ville være endt; det kan vi gisne om.
Men der er ingen tvivl om, at det, at vi gik sammen ni partier, det, at vi lavede et fælles ordentligt kommissorium, gjorde, at regeringen åbnede op for en forhandling, som vi ellers ikke havde fået.
Og min oplevelse var, at vi var på vej ind i et rum, hvor vi måske kunne være nået til et resultat, som vi også godt kunne se os selv i, fordi det kommissorium, som for os er det helt afgørende, ville have været et andet og ville have haft et bredere scope, så vi rent faktisk kunne have fået en afdækning af hele det her forløb.
For jeg deler til fulde vurderingen, som alle jurister uden for det her lokale også har, nemlig at det bliver yderst begrænset, hvad vi får af lys over sagen med den undersøgelse, der nu er lagt op til.
Samsamsagen ser jeg ikke længere forrest i den sag, og det ser Samsams advokat som sagt heller ikke.
Det har vi jo arbejdet på sammen med SF og Enhedslisten og mange andre gode kræfter, men det er min ret stærke overbevisning, at det ville vi nok have fået alligevel – dels fordi Den Europæiske Menneskerettighedsdomstol har sagt, at det skal vi, og det har justitsministeren også bekræftet, og det står endda i aftaleteksten, at vi skal have kigget på det under alle omstændigheder, dels fordi justitsministeren konstruktivt har sagt, at det inviterer han selvfølgelig alle parter til under alle omstændigheder.
Så samlet set er jeg virkelig ked af, at vi om lidt ikke får et flertal for en kommission, som jeg synes at både Danmark, myndighederne og sådan set også regeringen fortjener.
Det betyder, at vi dermed heller ikke kan lukke sagen.
Og vi kommer til at arbejde for, at vi på et andet tidspunkt med et andet flertal så kan få det.
Sådan er det i politik en gang imellem.
Men jeg synes, at hele det her forløb har vist, at det at stå op for det, man tror på, og som man synes er vigtigt, og at kunne gøre det på tværs af så forskellige partier, har potentiale, og det vil vi fortsat forfølge i dansk politik.