Victoria Velasquez (EL), 2024-02-22:
Tak, formand.
Det her beslutningsforslag handler om, at Folketinget pålægger regeringen at indkalde til forhandlinger inden den 1. januar 2025 med henblik på at etablere en lovreguleret arbejds- og opholdsordning for familiehjælpere som erstatning for den nuværende au pair-ordning, og det gør vi oven på, at vi har set, at vi tidligere har debatteret om, hvorvidt au pair-ordningen helt skulle afskaffes eller ej.
Det faldt.
Så har vi prøvet at se på, hvordan vi faktisk kan gøre det, sådan at vi ikke accepterer, at forholdene fortsætter, som de er i dag, og derfor er det, det her forslag kommer.
For lad os lige være helt ærlige: Hvad er det, vi kalder det, når man bruger 30 timer om ugen på at gøre rent, vaske tøj og passe børn for andre, så man har råd til at sende penge hjem til sin familie?
For mig lyder det som arbejde, og vi har egentlig en samfundskontrakt her i landet om, at arbejde er noget, som skal ske på ordinære og ordentlige vilkår, og at der skal være rettigheder om at have gode løn- og arbejdsvilkår.
Derfor er det også sådan, at vi, så længe vi anerkender au pair-ordningen som noget, der skulle være en kulturudveksling, så ikke anerkender, at det er arbejde.
Tværtimod tillader vi udnyttelse af andre mennesker, og vi har med Politikens afdækning og artikelserie også set, hvor groft et misbrug af au pairer der har været.
Det er blevet afdækket her særlig hen over efteråret.
Vi har også set, hvordan au pairer risikerer politisager og udvisning, hvis de fortæller myndighederne om misbrug, om, at de er blevet udnyttet som billig arbejdskraft.
Vi har set eksempler på, hvordan man bliver lånt ud til andre familier, hvordan arbejdstiderne er langt ud over det normale omfang af det arbejde, som man skal udføre, og at det er helt åbenlyst, at det er et arbejde, der bliver udført.
Det er på tide, at vi afliver myten om, at der er en ligeværdig relation, som handler om en kulturudveksling.
Det viser evalueringen af ordningen også.
For det første viser den, at den primære motivation for, at au pairer søger at blive au pairer i Danmark, handler om økonomi; det handler om at tjene penge.
Og på samme tid ser vi også, at den primære motivation for, at værtsfamilierne søger au pairer, er at få løst de arbejdsopgaver, der er, med at få gjort rent, med at få vasket tøj, og med at få passet børn.
Det er altså helt åbenlyst, at vi her har en ordning, hvor folk bliver brugt som billig arbejdskraft, og at man udnytter, at nogen bliver økonomisk afhængige af det, og evalueringen konkluderer også, at det altså ikke er kulturudveksling, som er motivationen for au pair-ordningen.
Den norske regering har i sidste uge bebudet, at de lukker au pair-ordningen helt, fordi ordningen ikke længere giver mening i et moderne samfund, som de siger – underforstået: hvor man ikke vil misbruge og udnytte mennesker på den måde, som vi ser det sker med au pair-ordningen.
Der er altså tale om almindelige opgaver, almindeligt arbejde, som bliver udført, og det bør også ske på ordentlige arbejdsvilkår, og det er derfor, at vi som forslagsstillere i SF og Enhedslisten foreslår, at vi lægger os op ad det, som FOA har udarbejdet, og at vi netop får reguleret området, og at vi får sørget for, at disse mennesker rent faktisk har nogle rettigheder at kunne stå på.
Dertil vil vi sige, at vi håber, at der her er noget armlægning, der kommer til at blive vundet.
For det kan ikke være rigtigt, at der egentlig er et flertal af partierne i Folketinget, som siger, at der bør gøres noget ved ordningen, men at det ikke kommer til at ske.
Altså, det er bare ikke i orden.
Hvem kommer til at betale regningen for det?
Det er de konkrete au pairer, der kommer til at betale den regning.
Derudover vil jeg gerne kvittere til Radikale Venstre og til Dansk Folkeparti for at bakke op om intentionerne i forslaget.