Karin Liltorp (ALT), 2026-01-15:
Tak, og tak for ordet og den meget lange debat.
Den påstand, der ligger til grund for debatten i dag, er i virkeligheden, at der er for mange på førtidspension.
Og som naturvidenskabskvinde, der elsker tal, synes jeg jo altid, det er sjovt, når man siger, at noget er for meget eller for lidt, for udgangspunktet for det er jo i virkeligheden, at man kender det rigtige tal, altså hvor mange der burde være det.
For os Alternativet er det allervigtigste, at vi arbejder for, at flere kommer ind i arbejdsfællesskaberne.
Det vil uden tvivl i sig selv reducere risikoen for, at så mange ender på førtidspension, og også fordi det nuværende system desværre får gjort folk syge.
Ja, der er masser af undersøgelser, der viser, at det pres, man oplever i beskæftigelsessystemet i dag, faktisk for manges vedkommende forværrer det psykiske helbred, og man ser endda tilfælde af ptsd bare ved at være i systemet.
Det er jo lidt grotesk, at man kan blive syg af at være i et system, der faktisk skulle hjælpe.
Så jeg synes, det er relevant at have den her diskussion af, hvem det er, der har ret til førtidspension, og hvad der kan medvirke til, at færre ender i en situation, hvor de faktisk ser førtidspension som den eneste løsning.
For 2 år siden lavede jeg sammen med min praktikant, Nadine Hajjar, som bor i Tingbjerg, selv en lille forskningsundersøgelse.
Vi interviewede en del af de mennesker, der boede derude, og spurgte dem ind til deres historier og deres drømme.
Og det skal siges, at det især var kvinder, der var havnet på både kontanthjælp og på førtidspension.
Det, der gik igen i vores samtaler, var, at de fleste af dem gerne ville bidrage, men de følte egentlig ikke, de havde så meget, de kunne bidrage med.
Flere af dem talte sproget dårligt, og de havde måske ikke en relevant uddannelse.
Det var ikke helt unge mennesker, for det går betydelig bedre med den unge generation.
Og det, de selv synes, de var gode til, synes de ikke, de kunne bruge til noget.
De blev sendt rundt i praktikker, uden at de fik en fornemmelse af at komme tættere på et rigtigt arbejde, og det fik dem til at føle sig uduelige.
Men det var ikke ren ulykke at snakke med de her kvinder, bestemt ikke, for vi kom også tæt på nogle af de initiativer, der har vist sig at hjælpe, bl.a. noget, der hedder Café Mors Varme Hænder ude i Tingbjerg, hvor man tog udgangspunkt i, hvad det faktisk er, de synes de kan bidrage med.
Og her handlede det jo f.eks. om, om man er god til at lave mad.
Godt, så kommer du til at være med til at lave mad her.
Er du god til at snakke med folk?
Godt, så hjælper du nogle af dine medsøstre til det ene eller andet; hvad det nu kunne være.
Det, de fik ud af det her, var, at de lige pludselig fik en tro på sig selv.
De fik opbygget et selvværd, og flere af dem endte faktisk med at komme i rigtigt arbejde.
Så jeg synes jo, det er så smukt, og den her slags initiativer skal vi da i den grad bygge videre på.
Når vi så snakker om, at der er alt for mange på førtidspension, så synes jeg også, det er sjovt tal, som jeg tit har prøvet at komme til bunds i.
For VIVE har faktisk vist, at i Danmark er der 10 pct., der lider af et svært handicap.
Der er 25 pct., der lider af en eller anden form for handicap, og alligevel er der lidt under 20 pct. på førtidspension.
Så jeg kunne lige så snildt argumentere for, at der er alt for få, der er på førtidspension.
Så vidt vil jeg jo ikke gå her, for jeg er faktisk glad for, at vi kan fastholde nogle af dem med handicap på arbejdsmarkedet, men vi har jo ikke de rigtige tal.
Nogle af dem, der er blevet fremlagt i dag, tyder jo også på, at det går relativt godt med den yngre generation.
Så det er jo nogle skævvredne tal, der kommer frem i debatten her.
Og det overrasker da ikke mig, at der er betydelig flere ældre med ikkevestlig herkomst, der får førtidspension, fordi de har været udsat for noget, der af gode grunde giver både fysiske og psykiske problemer,
så nej, det overrasker mig ikke.
Det positive, jeg tager med mig fra debatten, er den enighed, jeg synes der er om, at vi skal kigge meget mere på de fleksible muligheder og skabe et fleksibelt arbejdsmarked og sørge for, at flere kan komme i fleksjob.
For mange vil gerne bidrage, og vi mangler bare i høj grad de her opgaver.
Nu ved jeg, at ministeren sagde før, at der er rigtig mange, der arbejder deltid i Danmark.
Jo, det kan godt være, men det er måske i en 30-timers deltidsstilling som sygeplejerske.
Derfor har vi jo også nedsat en arbejdsgruppe i Alternativt, der skal kigge på: Hvordan kan vi få skabt mange flere af de her opgaver?
For vi ønsker i Alternativet, at førtidspension bliver ved med at være et stærkt og trygt sikkerhedsnet for os alle sammen, og samtidig skal vi gøre alt, hvad vi kan, for at skabe plads til mennesker på arbejdsmarkedet på de vilkår, livet har givet dem, også selv om de ikke kan arbejde 37 timer.
Tak for ordet.