runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Katarina Ammitzbøll (KF), 2020-01-10:
Bordet virker meget højt i dag, eller er det bare mig, der er lav?
Det her forslag er jo blevet vendt, frem og tilbage, de praktiske ting, nemlig Schengen, EU, mere bistand.
Så hvad kan man mere sige?
Det er selvfølgelig en problemstilling, vi alle sammen er bekendt med, altså at der er lande, vi ikke har en samarbejdsaftale med.
Men det er jo ikke nyt, og der er blevet arbejdet meget på det her i mange forhold, og Udenrigsministeriet har også haft deres egne folk til at rejse rundt i landene for at kunne få hjemsendt folk.
Som vi ser det, er problemet med det her forslag, at man straffer kollektivt.
Det er vi imod som borgerligt parti, altså vi skal ikke straffe individerne.
Vi kommer også til netop at straffe de demokratiske kræfter, der måtte spire i mange af de lande, og som ellers kunne være med til at vælte despoterne, som hr. Messerschmidt sagde.
Der er også et problem, når vi ser på listen.
Nu bliver der nævnt nogle lande, men så vidt vi kan se, er Indien også sat på denne liste.
Det vil i hvert fald i høj grad ramme vores erhvervsliv.
Der er flere danske virksomheder, der faktisk nærmest har flere indere ansat end danskere.
Det ville også kunne ramme os tilbage den anden vej, altså ramme vores erhvervsliv i forhold til vores øgede samhandel.
Til gengæld mener vi, at vi må se på det i et EU-regi.
Det kunne være, at man netop der i EU skulle se på den samlede bistand og ikke bare den danske bistand, som måske ikke er den, der betyder allermest – i al beskedenhed – selv om den sikkert er vigtig og strategisk, som den er.
Men går man kollektivt ud i det i et EU-regi, vil man jo have nogle meget kraftigere løftestænger at løfte med.
I forhold til Schengen skal man også huske på, at et land, som også er med i Schengen, jo bl.a. er Schweiz, og her vil det jo også begrænse mange i at kunne rejse til Genève, f.eks. til Menneskerettighedsrådet, hvor de netop skal fremstille, hvordan menneskerettighedssituationen er i deres egne lande.
Det kunne eventuelt også blive en begrænsning som følge af det her forslag.
Så vi må altså stemme nej ud fra, at det både straffer individet og kan komme til at ramme vores erhvervsliv – særlig også hvis Indien er på det her forslag – og det er ikke det virkemiddel, vi skal bruge for at løse det her problem.
Rune Lund (EL), 2020-01-10:
De lande skal tage imod deres egne statsborgere.
Iran og Irak vil f.eks. ikke tage imod deres egne statsborgere.
Der skal lægges pres på dem.
Der skal også gøres det, at man sørger for at give en rådgivning til de mennesker, som er her, og som ikke ønsker at tage hjem.
Det skal være en rådgivning, ikke fra de myndigheder, som har givet dem et afslag, men det kan være fra uafhængige organisationer, som kan give en uvildig rådgivning.
Det kan også være sådan, at man kan give et kontant støttebeløb, for at folk har en økonomisk mulighed for at vende tilbage.
Det var sådan set et princip, som vi var med til at lave en aftale om allerede tilbage i 2012.
De lignende ændringer, der er blevet gennemført via aktstykker i Finansudvalget siden da, har vi sådan set også bakket op om.
Så der er masser af ting, man kan gøre.
Men det forslag, som Dansk Folkeparti kommer med her, løser ikke problemet, og det er en meget rigid tilgang, sådan som jeg også redegjorde for i min ordførertale.
Man kan godt have det synspunkt, som Dansk Folkeparti har her, nemlig at danske statsborgere, som tager ud og kæmper for Islamisk Stat, og som f.eks. er blevet taget til fange og tilbageholdt i de kurdiske områder og i det nordlige Syrien, må kurderne så bare ligge og rode med, samtidig med at de står i frontlinjen og bekæmper Islamisk Stat.
Det synspunkt kan man godt have.
Det opfatter jeg som et dybt usympatisk synspunkt.
Jeg opfatter det også som problematisk, fordi det jo sådan set forhindrer, at folk, der har begået mulige forbrydelser – store forbrydelser, fordi de har kæmpet for IS – ikke kommer til Danmark og bliver retsforfulgt for de ugerninger, som de har gjort.
Derudover synes jeg sådan set, at jeg meget grundigt i min tale redegjorde for, hvorfor forslaget ikke hænger sammen.
Jeg redegjorde også for, at hvis man skal have et asylsystem, som fungerer, kræver det selvfølgelig, at hvis der er folk, der ender med at få afslag på asyl, også når man har været alle klageinstanser igennem, jamen så er det da klart, at så skal de lande, hvor de folk er statsborgere, modtage de borgere.
Det er også en del af deres folkeretslige forpligtelse.
Det er jo sådan, den internationale lov er.
Og så er det jo sådan, at der er en række lande, som ikke vil modtage borgere, som er tvangshjemsendt.
Det er et problem, for det burde de lande jo faktisk gøre.
Det er jo grundlaget for hele asylsystemet, kan man sige.
Morten Messerschmidt (DF), 2020-01-10:
Tak, formand.
Fred være med det.
Men der er noget, jeg bare ikke kan forstå.
Hvis man mener, at Danmark skal tage syrienskrigere ind her, hvorfor er man så ikke også villig til at stemme for forslag, der kan pålægge andre lande at tage deres afviste statsborgere tilbage?
Det er da en underlig dobbeltmoral.
Hvorfor vil Enhedslisten give lempeligere vilkår til lande som Iran og Irak og Congo og Myanmar og Somalia end dem, som de vil have til at gælde i Danmark?
Det forstår jeg da overhovedet ikke.
Rune Lund (EL), 2020-01-10:
Jeg synes ærlig talt, der er tale om udenomssnak, for hvis man skal have et asylsystem, der fungerer, må det være sådan, at man kan skelne mellem dem, der har ret til at få asyl, og dem, der ikke har ret til at få asyl.
Og dem, der ikke ender med at opnå asyl, heller ikke efter at være gået igennem alle klageinstanser, skal jo så modtages af de lande, de kommer fra.
Og så er det da et kæmpe troværdighedstab fra Danmarks side, når vi, samtidig med at vi ønsker, at de borgere fra andre lande skal tages tilbage, hvis ikke de opnår ret til asyl, siger, at danske statsborgere gider vi da ikke at modtage her.
Altså, det er da også sådan, det bliver opfattet ude i verden.
Rasmus Stoklund (S), 2020-01-10:
Jeg kan ikke få øje på hykleriet.
Det gør vi uden at blinke.
Forskellen her er, at de lande, vi taler om i forbindelse med det her beslutningsforslag, ikke tager imod deres egne borgere.
Og dem, vi taler om her, som vi tager imod, er folk, som vi havde ønsket var blevet væk, men vi gør jo alligevel det, som vi skal gøre ifølge reglerne.
Og det er det, der er modsætningen i forhold til de lande, vi taler om i forbindelse med det her beslutningsforslag, hvor vi jo er mange, der er enige om intentionen, men så vurderer midlet forskelligt.
Og jeg vil gerne spørge igen: Kan ordføreren ikke anerkende, at det er to forskellige situationer?
Vi tager imod, men det gør de lande, vi taler om i dag, jo ikke.
Morten Messerschmidt (DF), 2020-01-10:
Det er jo bare sådan, at det, hvis man er valgt til Folketinget, ville være godt, om man havde en løsning på de problemer, man kan se.
Man kan selvfølgelig godt bare læne sig tilbage og sige, at det kan vi ikke gøre noget ved.
Så når nu Enhedslistens ordfører kommer frem til, at der er et problem med de lande, der ikke vil tage deres afviste borgere tilbage, og man ikke vil stemme for det forslag, som Dansk Folkeparti kommer med, og man vil, som jeg forstod det, heller ikke tage ulandsbistanden fra de lande, der ikke samarbejder, kunne vi så bare høre lidt om, hvad Enhedslisten rent faktisk vil gøre?
Katarina Ammitzbøll (KF), 2020-01-10:
Vi mener, at vi skal se på det i en kollektivistisk sammenhæng inden for EU, men ikke bruge vores Schengen, da det her kommer til at ramme meget skævt.
Det grundlag, der har været for at sætte en handelsembargo op over for Rusland i Ukrainetilfældet, vil jeg ikke sige man lige kan sammenligne med det her.
Henrik Dahl (LA), 2020-01-10:
Jeg synes ærlig talt ikke, at vi får noget svar på det, hr. Morten Messerschmidt spørger om, og det er derfor, jeg har bedt om ordet.
Fru Katarina Ammitzbøll siger, at det her forslag ikke kan bruges, fordi det er et kollektivistisk virkemiddel.
Men alle sanktioner er da kollektivistiske virkemidler.
Alle mulige tilfældige mennesker i Rusland, der muligvis synes, at Putin er en dårlig politiker og ikke burde stå i spidsen for den, bliver da ramt af de sanktioner, vi har på grund af Krim og Ukraine.
Så har Konservative nu en ny holdning til sanktioner?
Morten Messerschmidt (DF), 2020-01-10:
Tak, formand.
Til en indledning vil jeg da gerne takke for opbakningen fra fru Pernille Vermund og den delvise opbakning fra hr. Henrik Dahl og så sige, at det her jo er et af de forslag, hvor man for alvor vil kunne mærke konsekvensen af det folketingsvalg, vi havde grundlovsdag sidste år.
Derfor har vi jo en situation i dag, som er væsentlig anderledes end situationen for godt et halvt år siden, nemlig den, at vi har en regering, der godt nok har ændret retorikken i forhold til 1990'erne, men som ikke rigtig har fået hele organisationen skruet ind på det, man siger, og som jo altså først og fremmest er afhængig af nogle af de mest yderligtgående socialistiske partier.
Indtil folketingsvalget havde vi en situation med godt nok et Venstre, et Det Konservative Folkeparti, et Liberal Alliance i regering, som heller ikke ligefrem elsker den her slags forslag, men med et stærkt Dansk Folkeparti, som bid for bid, meter for meter, kunne presse på, sådan at vi alligevel kom i den rigtige retning.
Så på den måde er den debat, vi har haft i dag, jo meget illustrativ for det valg, vælgerne traf den 5. juni, og konsekvenserne af det.
Det spørgsmål, som man vel bør stille, og som jeg i hvert fald tror rigtig mange vælgere stiller, er: Har vi så rent faktisk fået det, vi troede at vi købte den 5. juni?
Det, at Dansk Folkeparti i dag kun kan mønstre 16 mandater mod tidligere 37, gør en forskel.
Det, at vi i dag har en regering, der godt nok i retorikken lyder som Venstre, men som er fuldstændig afhængig af Enhedslisten, Alternativet og De Radikale, gør en forskel.
Derfor må man jo bare være ærlig og sige: Nej, der kommer ikke nogen ændring af reglerne for hjemsendelse af afviste og udviste, for regeringen vil det maksimalt halvhjertet og kan med sikkerhed hverken få Alternativet, Enhedslisten eller De Radikale til at støtte det.
Nej, der kommer ikke til at gå færre skattekroner fra Danmark til Irak, Sudan, Congo og alle de andre lande, der ikke vil tage deres egne statsborgere tilbage, for regeringen vil det kun halvhjertet og får det aldrig igennem med Enhedslisten, Alternativet og Det Radikale Venstre.
Tak, formand.
Pernille Vermund (NB), 2020-01-10:
Tak for ordet.
Jeg skal indlede med at sige, at jeg ikke var fraværende.
Jeg stod her og ventede på, at det blev min tur, som man jo bør, og da jeg sidder ret langt fra talerstolen, var jeg nødt til at løbe tilbage til min plads for at stille spørgsmålet, da jeg lyttede til de manglende svar, der kom til hr. Morten Messerschmidt og hr. Henrik Dahl.
En række lande i Afrika, Mellemøsten og Asien modtog i 2019 mindst 385 mio. kr. i humanitær hjælp.
Alligevel har de samme lande afvist et samarbejde med Danmark om at modtage afviste borgere fra de nævnte områder – borgere, der i øvrigt ofte er afviste asylansøgere og kriminelle udlændinge.
Rigspolitiet kan fortælle, at 12 lande i øjeblikket nægter at samarbejde med Danmark om tvangsudsendte asylansøgere.
6 af disse lande får humanitær bistand fra Danmark.
Det er Irak, Iran, Sudan, Congo, Syrien og Myanmar, ifølge Altinget fra den 19. august 2019.
Det er en grotesk situation, Danmark selv har sat sig i: at vi sender hundredvis af millioner af danske skattekroner til lande, der så alligevel ikke vil tage deres egne borgere, ofte afviste asylansøgere eller kriminelle udlændinge, hjem.
Det er en hån mod danskerne.
Det er direkte uanstændig omgang med danske skatteyderes penge, og jeg kan slet ikke finde nogen mening med, at kassen til de her visumpligtige lande ikke for længe siden er smækket i.
Det giver sig selv, at de visumpligtige lande, hvis de vil modtage dansk udviklingsbistand, øjeblikkelig makker ret og får lavet en samarbejdsaftale med Danmark om at modtage deres egne udviste borgere.
Udviklingshjælp kan sagtens anvendes som pressionsmiddel over for de her vrangvillige stater – noget for noget.
Ud over de 6 lande, der modtager bistand, nægter følgende 6 visumpligtige lande at lave samarbejdsaftaler: Det er Kuwait, Indien, Aserbajdsjan, Cuba, Angola og Usbekistan.
Det giver rigtig god mening at stille de her lande et ultimatum: Få lavet en samarbejdsaftale med Danmark om at modtage jeres egne statsborgere, efter at de har fået afvist deres asylansøgninger eller har begået alvorlige kriminelle handlinger.
Hvis ikke dette krav imødekommes, vil Danmark forbeholde sig retten til at afvise alle visumansøgninger fra de 12 omtalte lande.
Dette ret og rimelige krav vil helt sikkert tvinge de 12 lande til forhandlingsbordet om at få lavet en samarbejdsaftale – en aftale, der kan danne baggrund for, at landene fremover naturligvis skal modtage deres egne statsborgere.
Dette sagt, så støtter vi DF's beslutningsforslag, B 37, om at opfordre regeringen til i kredsen af Schengenlande at afsøge mulighederne for at få indført en ny landegruppe 6, hvori lande, der konsekvent nægter at modtage deres egne borgere, placeres.
Katarina Ammitzbøll (KF), 2020-01-10:
Det er jo ikke korrekt.
Jeg tror, at Pernille Vermund måske netop var fraværende før, da jeg sagde, at der er andre instrumenter, vi mener er meget vigtigere, og det er jo netop at se, om vi f.eks. kan bruge EU's store bistandsmuskel.
Og EU har jo også repræsentanter i de her lande.
Der kan man gå ind og gøre nogle helt andre ting, der vil være meget mere effektive over for landene.
Vi siger også, at det vil begrænse dem i f.eks. at komme til netop FN i Genève og stå foran Menneskerettighedsrådet, hvor de skal stå og gøre rede for, hvordan situationen er i deres eget land.
Og der er jo nogle muligheder.
Derfor ødelægger vi det, hvis vi sender det den vej over, og så tror vi ikke, at vi kan løfte den igennem Schengen.
Vi har ikke lyst til at gå ud og være bannerfører på den her sag i EU.
Vi har tillid til det system, der er, og i kategori 5 kan man jo netop behandle de ansøgninger, der skulle komme, ad den vej.
Pernille Vermund (NB), 2020-01-10:
Og derved må man jo så forstå, at det for Det Konservative Folkeparti er vigtigere at få den her hjerneforsker af en congoneser til Danmark, end det er at få afviste og udviste udlændinge tilbage til deres hjemlande.
Hvis man gerne vil bruge sanktioner af hensyn til ukrainere, mens man ikke vil bruge sanktioner af hensyn til den danske befolkning, som gerne ville være fri for at dele land med mennesker, som ikke er velkomne her, så siger det jo meget om Det Konservative Folkepartis politik generelt, men særligt og specifikt noget om Konservatives forhold til sanktioner.
Man vil ikke bruge sanktioner, når de kan redde os, så vi kan komme af med migranter og udlændinge, som vi ikke vil have her, men man vil gerne bruge dem i international sammenhæng for at passe på folk i andre lande.
Nu løb jeg lige tilbage til min stol her, og jeg ved ikke, om Alternativet kommer på.
Men i forlængelse af det, der bliver spurgt om her, og som også læner sig op ad det, som jeg spurgte hr. Jens Rohde om tidligere, er det jo ikke, fordi vi taler om, at visumregler og de øvrige sanktioner, der er mod lande, som gør noget, som vi ikke bryder os om, er det samme.
Men det her er en form for sanktion.
Altså, at indføre en kategori 6 i visumreglerne er en sanktion mod lande, som ikke vil tage deres egne statsborgere tilbage.
Det er en sanktion mod lande, der gør noget, som vi er meget optaget af, at de skal lade være med at gøre, eller som ikke gør noget, som vi gerne vil have dem til at gøre.
Det Konservative Folkeparti mener, at det er okay at sanktionere – bare ikke når det gælder den her sag.
Sanktioner kan vi godt bruge; vi kan bare ikke bruge sanktioner i forhold til visumregler mod lande, der ikke vil tage deres egne statsborgere tilbage.
Er det rigtigt forstået?
Katarina Ammitzbøll (KF), 2020-01-10:
Nej, det er vi ikke.
Vi holder stadig fast i sanktioner, men vi synes ikke om denne liste her, man vil have fastsat i forhold til visumregler.
At lave en særlig kategori tror vi bliver meget, meget svært at få igennem Schengen og samarbejdet.
Schengen og det europæiske samarbejde omkring visum har allerede en ret striks visumansøgningspolitik, der følger og er i takt med udviklingen i den sikkerhedspolitiske situation generelt, og det vil vi støtte op om.
Vi tror heller ikke, at vi kan løfte den her igennem Schengen.
Henrik Dahl (LA), 2020-01-10:
Ordføreren rejser en principiel debat om kollektivistiske virkemidler og forkaster kollektivistiske virkemidler.
Sanktioner mod et land er et kollektivistisk virkemiddel, uanset om det er i forhold til et visum, for at købe laks eller noget som helst.
Og derfor er jeg bare nødt til at spørge: Er Det Konservative Folkeparti på vejen frem til en ny holdning til at have sanktioner i det hele taget?
Katarina Ammitzbøll (KF), 2020-01-10:
Vi har ikke nogen ny holdning til sanktioner.
Jeg kan ikke lige gøre mig klog på, helt præcis hvad visumreglerne er for russere – om de overhovedet ikke må rejse til EU.
Men det ville jo være konsekvensen, sådan som jeg forstår det.
Men det må jeg selv lige researche på.
Jeg er ikke klar over, hvad det præcis er.
Men vi har jo i hvert fald løbende en rejsemulighed og en dialog med Ukraine og videre også ind i Rusland.
Er det, jeg kan forstå spørgeren siger, at ingen russer må rejse ind i EU?
Rune Lund (EL), 2020-01-10:
Jeg synes ikke, der er nogen væsentlig forskel, forstået på den måde, at når vi har et berettiget ønske om, at folk, der har fået afvist deres ansøgning om asyl, bliver modtaget af de lande, hvor de er statsborgere, så er det da hyklerisk og dobbeltmoralsk, når vi ikke ønsker at modtage danske statsborgere her, som har begået mulige forbrydelser i Irak, ved at de f.eks. har kæmpet for Islamisk Stat, for at de kan blive dømt ved en domstol her i Danmark.
Altså, vi siger: I skal tage imod alle jeres statsborgere.
Og så siger vi til andre lande: Nej, I skal ikke sende danske statsborgere til os, så de kan blive dømt for de forbrydelser, de har begået i jeres land.
Det er da åbenlyst hyklerisk og dobbeltmoralsk.
Rasmus Stoklund (S), 2020-01-10:
Anerkender ordføreren ikke, at der er forskel på, om en syrienskriger ankommer på egen hånd til Københavns Lufthavn, og vi så tager imod vedkommende, eller om vi blot gør, hvad vi kan for at undgå, at personen rent faktisk ankommer til Københavns Lufthavn?
For det er jo netop det, der understreger, at det ikke er rigtigt, hvad ordføreren siger.
Vi tager jo imod folk, som vi helst ville være fri for.
Det er det, der er problemet her.
Det er der mange andre lande, der desværre ikke gør.
Morten Messerschmidt (DF), 2020-01-10:
Jeg kan også bekræfte, at hr. Jens Rohde var til stede en del af årene og var en del af problemet.
Mange af de forslag, som Dansk Folkeparti netop kom med i de år, og som kunne have løst problemerne eller i hvert fald have forhindret dem i at eskalere til, hvor vi er nået til i dag, blev jo netop blokeret af hr. Jens Rohdes daværende parti, og jeg tror ikke, at fremkommeligheden er blevet lettere, efter hr. Jens Rohde er blevet radikal.
Jens Rohde (RV), 2020-01-10:
Nu har jeg ligesom selv været med en del af årene, og jeg vil sige, at man i hvert fald ikke kan undervurdere Dansk Folkepartis indflydelse på netop den del af dansk politik, så Dansk Folkeparti bærer vel et betydeligt ansvar for det, som hr. Morten Messerschmidt kalder for en katastrofe.
Morten Messerschmidt (DF), 2020-01-10:
Ingen af årene, desværre.
Vi har ikke haft en afgørende indflydelse.
Hvis vi havde haft en afgørende indflydelse, havde reglerne set meget anderledes ud.
Da vi toppede, havde vi 37 mandater, og det giver jo desværre ikke afgørende indflydelse i et land, hvor parlamentets flertal består af 90 mandater.
Jeg kan love hr. Jens Rohde for, at hvis vi havde haft 90 mandater, havde tingene set ganske anderledes ud.
Jens Rohde (RV), 2020-01-10:
Hr. Morten Messerschmidt vil måske være så venlig at redegøre over for den undrende befolkning og de mange millioner tv-seere, der kigger på hr. Morten Messerschmidt i dette øjeblik, hvor mange ud af de der sidste 20 år, Dansk Folkeparti har haft en afgørende indflydelse på udlændinge- og indvandringspolitikken, som har været så katastrofal – var det sådan jeg hørte det, hr. Morten Messerschmidt?
Morten Messerschmidt (DF), 2020-01-10:
Nej, jeg synes, man skal bruge alle de værktøjer, der måtte være i værktøjskassen, og det at få en hovedgruppe 6, som simpelt hen indebærer, at det er et no go-land – et land, hvor man simpelt hen ikke kan søge visum – vil være stærkere, end at et land er i gruppe 5. I forhold til det første spørgsmål må jeg bare sige, at jeg ikke forstår, hvordan den der opfattelse af, at det her kun skulle knytte an til danske visumregler, har bredt sig.
Jeg vil bare lige med formandens tilladelse gentage forslaget: »Folketinget pålægger regeringen at søge tilslutning i kredsen af Schengenlande til, at schengenreglerne for visum til Danmark og resten af Schengenområdet ændres, så visum nægtes til personer, der er statsborgere i lande, der nægter at modtage egne statsborgere.«
Det er hele Schengen.
Rasmus Stoklund (S), 2020-01-10:
Men anerkender ordføreren ikke, at det er et fuldstændig korrekt argument, at mange af de her mennesker blot vil rejse ind i et andet Schengenland og derfor vil komme alligevel?
Og så har ordføreren ikke nået det, der var hensigten med ordførerens forslag.
Det var den ene del.
Altså, må man ikke sige, at når man har hovedgruppe 5, som er en dynamisk liste, som kan opdateres, så er vi ret godt på vej i retning af det, ordføreren ønsker?
Morten Messerschmidt (DF), 2020-01-10:
Jeg anerkender fuldstændig den delkonsekvens, for den store konsekvens vil jo være bredere.
Det er rigtigt, at skulle der sidde en hjernekirurg eller en atomforsker et eller andet sted nede i Congo, som vi har brug for i Danmark, så vil vedkommende ikke kunne komme tilbage.
Men jeg vil bare sige, at den pris betaler jeg gerne, for at vi har en klar konsekvens over for de lande, der ikke løfter deres folkeretlige og moralske pligt til at tage de her mennesker tilbage.
Rasmus Stoklund (S), 2020-01-10:
Anerkender ordføreren slet ikke, at konsekvensen af ordførerens forslag jo vil være, at dem, vi ikke ønsker, fortsat vil komme, og dem, vi ønsker – og jeg går ud fra, at ordføreren trods alt vil kunne finde nogen, han ønsker – så ikke vil kunne komme?
For de vil spille efter reglerne.
Det kan være forskere, erhvervsfolk, samarbejdspartnere, og de vil ikke komme.
Dem, vi ikke ønsker, og som vi har problemer med at slippe af med, vil stadig væk komme, for de vil blot rejse ind et andet sted.
Inger Støjberg (V), 2020-01-10:
Nej, men nu er det jo ikke nødvendigvis sådan, det skal bruges.
For det kan også bruges i forbindelse med, at man nægter f.eks. statsledere eller statslederes nærtstående at komme til f.eks. Europa for at få sundhedsbehandling eller uddannelse.
Det er et af de forslag, som man har opereret med på EU-plan, og der ser jeg det altså som ganske fornuftigt, fordi det netop vil lægge et pres, også fordi vi ved, at man i en række f.eks. afrikanske og også mellemøstlige lande fra – kan man sige – magthavernes side jo gerne bruger de europæiske landes sundhedssektorer og uddannelsessystemer både til egen vinding, men også for børnenes vinding.
Der synes jeg godt, at man kan kigge på, om ikke man kunne bruge det som et instrument så at nægte visum.
Jens Rohde (RV), 2020-01-10:
Jo, jo, men det er også fint nok
Der er jo nogle krav til, hvornår man kan få visum osv., og alle de der ting kan vi sådan set fint være enige om.
Men idéen om at straffe den enkelte borger for, hvad et lands regering foretager sig, forekommer mig at være en anelse kollektivistisk, og derfor burde det liberale grundsyn jo altid tilsige, at det gør vi ikke.
Men selvfølgelig giver vi ikke bare visum sådan uden videre.
Vi skal selvfølgelig have kontrol med, hvad det er, der foregår.