Johanne Schmidt-Nielsen (EL), 2017-01-20:
Det er jo ikke første gang, at Dansk Folkeparti indkalder til den her debat.
Der findes næppe værdier, som udelukkende er danske, men i Danmark har vi og måske særlig generationerne før os jo kæmpet for de frihedsrettigheder, som bl.a. kommer til udtryk i vores grundlov.
Her tænker jeg ikke mindst på ytringsfriheden, på forsamlingsfriheden, på religionsfriheden.
Vi har kæmpet for de værdier, som kommer til udtryk i den europæiske menneskerettighedskonvention, en konvention, som vi både har tilsluttet os og faktisk også inkorporeret i dansk lov.
Det er bl.a. retten til retfærdig rettergang, det er forbuddet mod diskrimination, det er retten til familieliv, som kommer til udtryk i de rettigheder, som fagbevægelsen, Socialdemokratiet, venstrefløjen har kæmpet for i mere end 150 år, retten til at få en løn, som man kan leve af, retten til at strejke, retten til at organisere sig, og i generationer er der både her i Danmark og internationalt blevet kæmpet for at sikre, at mænd og kvinder har samme rettigheder og lige vilkår.
Der er et stykke vej igen, men vi er nået langt.
Som sagt er alle de her værdier ikke værdier, som vi i Danmark kan tage patent på og heldigvis for det.
Jeg synes jo sådan set, at det er en dejlig ting, at der er mange steder i verden, hvor man hylder demokrati og frihedsrettigheder, kvinder og mænds ligestilling som grundlæggende rettigheder, som det grundlæggende fundament, men det er værdier, som vi kan være stolte af.
Netop demokrati, lighed, ligeværd, frihedsrettigheder er jo nogle af de værdier, som Enhedslisten hver eneste dag kæmper for ikke bare at fastholde, men at styrke.
Der er ikke nogen tvivl om, at der findes etniske minoritetsmiljøer i Danmark, som ikke er præget af de her værdier, hvor f.eks. kvinder betragtes som mindre værd end mænd, hvor kvinder langtfra har den samme frihed som mænd.
Jeg tænker ikke kun på de ekstremistiske miljøer, som vi brugte meget af den her debat på at diskutere sidste år, f.eks. miljøet omkring Grimhøjmoskeen.
Nej, det er f.eks. forholdsvis udbredt, at kvinder ikke kan få en såkaldt islamisk skilsmisse.
At der findes kvinder i Danmark, som ikke har ret til at bestemme over deres liv, er et problem.
Det ikke bare er en udfordring, det er helt åbenlyst et problem, som skal tages alvorligt.
I årevis synes jeg at der er blevet talt rigtig meget om den her gruppe, men jeg synes ikke, at der er blevet handlet så meget.
Jeg synes, at der er mange, der ligesom har ført sig frem eller fortalt om, hvor vigtigt det var for dem at kæmpe for de her minoritetskvinders ligestilling og frigørelse, men samtidig har vi oplevet kvindekrisecentre råbe igen og igen: Vi har brug for flere pladser på kvindekrisecentrene; vi har brug for flere pladser på de såkaldte safe houses; vi har brug for flere udslusningsboliger, så vi faktisk kan handle, gøre noget i forhold til de her kvinder.
Der er begyndt at ske noget, og det synes jeg er godt.
Der er begyndt at ske noget – i øvrigt hele vejen politisk, altså samtlige partier er begyndt at gøre noget på det her område.
Men jeg synes, at der er brug for mere.
Jeg synes ikke mindst, at der er brug for mere forebyggelse.
Derudover må jeg sige, at jeg er meget bekymret for den udlændingepolitik, som føres netop nu.
Jeg er meget bekymret for de fattigdomsydelser, bl.a. den såkaldte integrationsydelse, altså den lave kontanthjælp, som er det, som flygtninge, der kommer hertil, får.
Jeg er bekymret, fordi jeg er overbevist om, at det skaber isolation, altså at der er nogle mennesker, som ekskluderes fra samfundet, fordi de i en dansk sammenhæng lever i fattigdom eller i hvert fald har ualmindelig svært ved at gøre det samme som alle andre mennesker i Danmark.
De har svært ved at lade deres børn deltage i de samme aktiviteter som andre børn.
Vi så i 00'erne, da man lavede den såkaldte starthjælp, hvordan antallet af børn, som voksede op i fattigdom, eksploderede, og det var særlig den her gruppe.
Jeg tror bestemt ikke, at det er et godt udgangspunkt for integration.
Jeg tror ikke, at det er den måde, man bekæmper parallelsamfund på – tværtimod.
Jeg tror faktisk, at eksklusionen, som det her medfører, står i vejen for integrationen.
Forleden stod vi i øvrigt her i Folketingssalen og diskuterede et andet emne, som Dansk Folkeparti havde taget op, nemlig forbuddet mod minareter, de her tårne, som man særlig ser på moskeer.
Partiet ville forbyde de her minareter, og Dansk Folkeparti skrev i deres bemærkninger til forslaget, at minareter – og nu citerer jeg – understreger forskellene mellem muslimer og danskere.
Man kan sagtens være både dansker og muslim.
Når vi taler om grundlæggende danske værdier, som jo på en eller anden måde er hovedtema for den her debat, vil jeg sige, at for mig er religionsfriheden da netop en grundlæggende dansk værdi, og det er noget at være stolt af, at man frit må vælge, hvad man vil tro på, eller om man som mig vil lade være med at tro på en religion, ligesom det for mig er en grundlæggende dansk værdi, at vi ikke diskriminerer mennesker på baggrund af deres religion.
Det synes jeg at det forslag, som Dansk Folkeparti kom med, var udtryk for.
Så vil jeg gerne læse et forslag til vedtagelse op på vegne af Enhedslisten, Alternativet, Radikale Venstre og SF:
Forslag til vedtagelse
»Folketinget konstaterer, at der skal føres en udlændingepolitik, så integrationsopgaven kan håndteres og der ikke opstår parallelsamfund.
Folketinget konstaterer endvidere, at regeringen og Folketinget skal arbejde for at oprette fællesskaber, der underbygger demokratiske værdier som alternativ til de antidemokratiske og ekstremistiske miljøer, der forsøger at undergrave demokratiet.«