Steffen Larsen (LA), 2024-12-18:
Hver eneste dag er der dybt kriminelle udlændinge, der får advarsler om udvisning, eller som slet og ret ikke udvises ved vores domstole, og det gør de ikke, fordi der står konventioner i vejen.
Det virker som en hån mod danskernes retsfølelse, og det skader også folkets tillid til vores retsstat.
Derfor er det vigtigt, at vi får ændret på de konventioner, som Danmark er en del af, og som står i opposition til danskernes retsfølelse og krav på sikkerhed i eget land.
For når disse dybt kriminelle udlændinge ikke udvises, fortsætter de med at begå deres udåd, og de gør flere borgere i dette ellers skønne land til ofre for deres forbrydelser.
Det siger jeg, samtidig med at vi ved, at dele af disse konventioner også sikrer også danske borgere f.eks. krav på retfærdige retssager i udlandet og beskytter danske borgeres rettigheder.
Men i Danmark tager vi jo gerne kriminelle danskere tilbage; de behøver ikke at hærge i udlandet og give vores folk og nation et dårligt ry.
Nej, vores brodne kar skal endelig udvises til Danmark.
Derfor var det som nævnt også med glæde, at vi i Liberal Alliance læste i regeringsgrundlaget, at regeringen ville søge at udsende en ambassadør med det formål at ændre konventionerne.
Men regeringen har efter 2 år endelig lavet et jobopslag for at finde deres ambassadør til at ændre konventionerne.
Når man så læser jobopslaget, bliver man alligevel i tvivl om, hvordan det kan tage 2 år at komme frem til et stillingsopslag.
Særlig når man ellers betragter regeringens evne til at ansætte akademikere og konsulenter i et forrygende højt tempo, er det jo mærkværdigt, at lige netop denne stilling, som endda står i regeringsgrundlaget, kan være så svær at få startet op.
Er det måske, fordi regeringen grundlæggende ikke er enig med sig selv om, hvad denne ambassadør skal?
Ja, det er svært at forstå.
Men hvorfor trækker tingene i langdrag?
Hele denne ansættelse eller udpegning og udsending af ambassadøren kan jo risikere at blive til en syltekrukke, og det frygter vi.
Så når vi en dag er kommet ud over det, må vi se på, hvad denne ambassadør så skal lave.
Jeg har jo mine håb.
Regeringen har jo reelt set ikke spillet noget konkret om det her ud før nu, og der er jeg så glad for at høre både udlændinge- og integrationsministeren og udenrigsministeren komme med noget specifikt.
For det bare at sige, at man vil udfordre konventionerne, er jo både bredt og noget vagt.
Jeg har selv forsøgt at spørge udlændinge- og integrationsministeren og justitsministeren tidligere, for de bruger jo ofte konventioner som forklaring på, hvorfor de ikke kan gøre specifikke ting, som de ellers gerne vil.
Men så må de jo også kunne fortælle præcis, hvad det er, de vil have lavet om; de må kunne pege på, hvad der står i vejen.
Jeg har haft svært ved at få specifikke svar, så derfor vil jeg sige en utrolig stor tak til udlændinge- og integrationsministeren for faktisk at komme med et konkret svar nu.
Det er jo en stor glæde, når man kan få konkrete svar på problemerne.
For det er jo nemlig den europæiske menneskerettighedskonventions artikel 8, der i den grad giver ret til familieliv.
Og det er en af årsagerne til, at den ene efter den anden voldsmand, voldtægtsforbryder og lignende bliver hængende i Danmark og ikke kan udvises.
For de har enten fået børn eller har en bror eller en søster eller måske forældre i Danmark.
Men det findes der jo en løsning på, vil enhver, der læser artikel 8, jo udbryde, for artikel 8 har et stk. 2, der siger, at man mister retten til familieliv, hvis man er en trussel mod staten eller borgernes sikkerhed.
Og der er da ingen, der vil sige, at en seriekriminel gangster ikke er til fare for borgernes sikkerhed.
Og så må artikel 8, stk. 2, da træde i kraft.
Men nej, der har vi nemlig en domstolstolkning, der siger, at selv utallige voldtægter, knivstikkerier og overfald ikke sådan lige medfører, at artikel 8 ikke gælder.
Ja, i realiteten står vi i den situation, at artikel 8 gælder, men at stk. 2 til artikel 8 ikke gælder.
Og det medfører jo et problem for borgernes retsfølelse.
Så der er der noget helt konkret, vi kan rette op på.
Og når vi så er ved de konkrete ting, står vi jo i den situation nu, hvor der er et spørgsmål om de syriske flygtninge og deres ophold i Danmark.
Altså, skal vi nu se på flygtningekonventionen, så er dens udgangspunkt jo, at asyl er midlertidigt, og det er jo også det, hele støtten til flygtningebegrebet hviler på.
Så langt, så godt, og så burde alt være i den skønneste orden.
For hvis nu folk har været her i en årrække, mener Menneskerettighedsdomstolen, at man har opnået tilknytning og dermed også har fået ret til at blive i Danmark.
Og dermed ophæves hele idéen om, at man er asylant, ikke flygtning.
Nej, den status er væk.
Flygtningestatussen er altså ikke længere midlertidig, men er nu blevet en permanent ting, og dermed er man en migrant og ikke en flygtning.
Der er igen tale om et helt konkret nedslag i konventionerne, hvor vi får et problem.
Så regeringen skal se at komme i arbejdstøjet.
Opgaven er klar, og flere og flere europæiske lande vil kunne enes om at gøre noget ved problemet, sådan som migrationsudfordringerne hober sig op i Europa.
Så sæt i værk.
Jeg vil til sidst på vegne af Liberal Alliance, Danmarksdemokraterne og Det Konservative Folkeparti fremsætte følgende: Forslag til vedtagelse
Folketinget frygter, at de interne uenigheder i regeringen står i vejen for, at Danmark stiller sig i spidsen for at få ændret de internationale konventioner, stik imod ønsket i den brede befolkning.
Regeringen har siddet på hænderne i 2 år, og det er utopisk at tro, at der kommer til at ske store fremskridt på området i den indeværende valgperiode.
Folketinget opfordrer regeringen til at sætte fart på arbejdet med at få ændret konventionerne, så vi kan føre den udlændinge- og indfødsretspolitik, som vi er blevet valgt til at føre.«