runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Joachim B. Olsen (LA), 2016-12-15:
Først vil jeg sige, at det sådan set er en meget interessant debat, som SF søger at rejse her.
Det er jo en debat, som kører i det faglige miljø, og som har kørt i det faglige miljø i mange år.
Man kan lidt få det indtryk af fru Lisbeth Bech Poulsen og hr. Pelle Dragsted, som om det her er noget revolutionerende, men det er det jo ikke.
Det her er en faglig debat, som kører og har kørt i mange år.
Det, som vi synes er lidt problematisk i det her, er, at det bliver lidt politiseret i det her beslutningsforslag.
Derfor er det sådan, at vi sådan set ikke har noget ønske om at nedsætte en sådan arbejdsgruppe, fordi det allerede foregår derude.
Der foregår et arbejde.
Både i DREAM og i ADAM er der modelgrupper, der konstant sidder og undersøger alle mulige og umulige spørgsmål for at se, om man kan forbedre modellerne.
Hvis de konstaterer, at der er en stærk empirisk sammenhæng, som har betydning for nogle af alle de mange, mange variabler, man putter ind i modellerne, ændrer man modellerne, og så foregår der givetvis en faglig diskussion mellem forskellige forskningsmiljøer, og det er jo godt.
Men det, at man sådan prøver politisk, som vi fornemmer man gør her, at lægge et pres på, at man skal gå i en bestemt retning, når man ikke har noget empirisk grundlag at gøre det på, synes vi er stærkt problematisk.
Vi anerkender fuldstændig, at vi selvfølgelig er politikere.
Vi kan tage alle mulige politiske beslutninger, også som ud fra et økonomisk udgangspunkt er irrationelle, og det privilegium har vi herinde, men for os er det vigtigt, at vi i hvert fald har et fagligt velfunderet grundlag at tage beslutningerne på.
Det synes vi ikke der bliver lagt op til i det her specifikke forslag.
Jeg kunne da personligt godt tænke mig alt muligt.
Jeg kunne da godt tænke mig, at man havde modeller, som kunne måle velfærdstabet i velfærdsstaten, for der er et velfærdstab forbundet med det.
Når vi skruer velfærdspakker sammen herinde, rammer de jo ikke fuldstændigt det, borgerne gerne vil have.
Hvis borgerne selv havde pengene og gik ud og brugte dem, ville de jo ikke bruge dem på samme måde, som vi bruger dem for dem, og dermed opstår der et velfærdstab.
Vi kan ikke støtte beslutningsforslaget, men vi synes, at det er en interessant debat.
Pelle Dragsted (EL), 2016-12-15:
Fordi man selvsagt ikke kan overføre beregningen af en marginalskat på indkomst med beregningen på en afgift, som man betaler, når man går ud og køber noget.
Det er to vidt forskellige ting og to vidt forskellige situationer.
Derfor.
Joachim B. Olsen (LA), 2016-12-15:
Hr. Pelle Dragsted har lige sagt fra Folketingets talerstol, at hvis der var en 100 pct.s marginalbeskatning, ville der være en meget stor effekt ved at sætte skatten ned.
Sådan hørte jeg det.
På biler var der en 250 pct.s marginalbeskatning inden sidste finanslov – en marginalbeskatning på 250 pct.
Og der regner Finansministeriet så med en selvfinansieringsgrad på 71 pct. Ifølge hr. Pelle Dragsteds eget ræsonnement for et øjeblik siden på Folketingets talerstol, hvorfor synes hr. Pelle Dragsted så, at en selvfinansieringsgrad på 71 pct. af at sænke en marginalbeskatning på 250 pct. virker underligt?
Pelle Dragsted (EL), 2016-12-15:
Det siger jo sig selv, at i den udstrækning man fik konfiskeret den sidste del af ens indkomst, ville det formentlig have en virkning på, om folk arbejdede.
Men det er jo ikke det, vi snakker om her.
Vi snakker om nogle mindre bevægelser, som man tillægger en meget, meget stor betydning.
F.eks. regner man i forhold til registreringsafgiften med 1 mia. kr. i effekt af øget arbejdsudbud af, at man har sat prisen mest ned på nogle af de allerdyreste biler.
Og problemet dér er jo, at det ikke handler om mavefornemmelse, men lige præcis om, at vi ikke skal basere os på mavefornemmelse.
Det lyder, som om det her økonomiske er en naturvidenskab, men det er det jo ikke.
Det her er jo humanvidenskab.
Det handler om, om mennesker vælger og kan vælge og har mulighed for at vælge f.eks. at arbejde mere.
Det er altså ikke noget, man kan måle, ligesom hvornår vand koger.
Det er antagelser.
Jeg vil bare pege på, når nu vi siger, at mainstreamøkonomerne er uenige, at der synes jeg hr. Joachim B. Olsen skal huske, hvad vismændene sagde, sidst vi mødtes med dem – nemlig at de meget stærkt ville anbefale, at man ventede med at bruge pengene fra resultatet af de reformer, der allerede er gennemført, til man faktisk havde set, om der var de virkninger, man regnede med.
For det ved man ikke om der er.
Forhandling
Joachim B. Olsen (LA), 2016-12-15:
I hr. Pelle Dragsteds tale er der en lang række antagelser, som mainstreamøkonomer simpelt hen ville være hamrende uenige i – hamrende uenige.
Men måske vi skulle få det her lidt ned på jorden og så spørge til, hvad hr. Pelle Dragsteds egen mavefornemmelse siger om dynamiske effekter, adfærdseffekter af f.eks. skat.
Siger hr. Pelle Dragsteds mavefornemmelse, at hvis der var 100 pct.s marginalbeskatning, at al indkomst blev konfiskeret over en vis indkomstgrænse, så ville der blive arbejdet mindre, end hvis der var 20 pct.s marginalbeskatning?
Jacob Jensen (V), 2016-12-15:
I den ideelle verden – den findes jo nok desværre ikke, men hvis vi havde sådan en – ville det da være rigtigt. Så kunne man tage alle ting med, alle tænkelige forhold, alle afledte effekter.
Man vidste præcis, hvordan det sidste barn ude i børnehaven ville reagere, hvis der kom en ekstra pædagog, eller hvad det nu kunne være.
Men så god, så simpel er verden nok ikke.
Det er derfor, jeg bare siger, at vi også skal have et billede, om ikke andet et billede af det, vi så kan sige noget begavet om.
Og så må man jo også et eller andet sted – og det var det, jeg startede med at sige i min indledning – tro på sine holdninger.
Jeg nægter at tro, hvis der kom et fint analyseapparat fra, hvem det nu kunne være, der viste og dokumenterede sort på hvidt, at topskattelettelser er selvfinansierende og måske endda mere end det, at hr. Pelle Dragsted så ville gå ind for topskattelettelser.
Men jeg er sådan set med på – og det er også det, jeg har indikeret – at vi kan tage en snak om det her i et eller andet regi.
Og hvis det viser sig at give god mening, må vi jo kigge på det længere hen ad vejen.
Pelle Dragsted (EL), 2016-12-15:
Jamen det kan jeg selvfølgelig slet ikke være uenig i.
Selvfølgelig skal det være på et sagligt grundlag.
Jeg synes bestemt, man kan diskutere, hvor sagligt grundlaget er i de antagelser, man har i dag.
Der er masser af usikkerheder i det her, hvilket Folketingets økonomer jo også meget klart har markeret.
Men er ordføreren ikke enig i, at det i hvert fald er et problem, når der fremlægges en lovgivning, hvor der er en antagelse – som vi jo kan se her – om, hvad det koster efter tilbageløb og adfærd, og den antagelse altså ikke omfatter en række andre effekter, der kunne være af det?
Det vil sige, at vi ikke får det rigtige tal, den rigtige pris for initiativet.
Jacob Jensen (V), 2016-12-15:
Jamen det er jeg jo sådan set slet ikke uenig i.
Jeg er da ikke uenig i, at vi skal have så gode og kvalitative bud som muligt på de konsekvenser, som vi så siger ja eller nej til her i salen.
Det er jeg slet ikke uenig i – hvis det så vel at mærke er kvalitative bud og ikke, som jeg sagde før, sådan lidt løse, feel good-rygter og lidt gætværk om, hvordan det nok går.
Man kan sige, at det måske netop egentlig er pointen, som hr. Pelle Dragsted her peger på: at hvis man regner f.eks. adfærdsændringer fra registreringsafgift eller andet ind, er det jo nok baseret på erfaringer – det kan være fra tidligere, hvor man har gjort noget tilsvarende – eller andet.
Det er jo ikke bare noget, man griber ned fra loftet, hvor man siger: Det er nok sådan, det er.
Man kan i hvert fald sige, at når du kommer 1 eller 2 eller 5 år ned ad vejen – hvis man kan bruge det udtryk, når vi taler registreringsafgift – så kan du jo se, om det var rigtigt eller forkert i udgangspunktet.
Men det kan du så ikke alligevel, for der kan jo have været 27 andre effekter, der er løbet ud i samfundet i mellemtiden, som gør, at der kan være alle mulige andre årsager til, at man så ikke gjorde det, du troede man ville, eller man gjorde det mere, end du troede man ville.
Så på den måde kan du jo kun komme med det bedste gæt ud fra den empiri, som der nu engang ligger.
Man kan trods alt ikke forudse alting – hvordan samfundet og verdensøkonomien og alt muligt andet udvikler sig.
Det er også derfor, jeg bare anholder en lille smule, at man skulle tage alle mulige ting med, så man ikke har et eller andet fast, objektivt grundlag at tage udgangspunkt i om ikke andet.
Så kan der ske ting og sager, selvfølgelig, som gør, at forudsætningerne ændrer sig.
Men man skal dog have et fast grundlag som udgangspunkt, og det er blot derfor, vi ligesom siger: Lad os prøve at få nogle kloge mennesker, der kan gøre os klogere på det, ind og fortælle os mere om det, hvis de vel at mærke kan gøre det på en god og saglig måde.
Pelle Dragsted (EL), 2016-12-15:
Men det her handler jo ikke kun om holdninger.
Det handler jo faktisk også om at føre en økonomisk ansvarlig politik.
Lad mig give et eksempel: De to sænkelser af registreringsafgiften, som regeringen har aftalt i henholdvis sidste og den her finanslov, har tilsammen, så vidt jeg lige kan se, 1 mia. kr. i adfærdseffekter.
Altså, 1 mia. kr. af de penge, man bruger allerede i 2017, skal ikke betales af tilbageløb, men af adfærdseffekter, altså forventningen om, at fordi folk kan købe dyrere biler lidt billigere, så vil de umiddelbart gå ud og tilbyde mere arbejdskraft, og der vil også være efterspørgsel efter den arbejdskraft.
Lad os nu sige, det ikke holder stik.
Lad os nu sige, at folk ikke udbyder den arbejdskraft, at de ikke ønsker at arbejde mere, eller at der ingen efterspørgsel er efter den yderligere arbejdskraft.
Så mangler den milliard jo i kassen.
Eller lad os sige, at vi tror på den effekt – ja, det gjorde de, men den måde, pengene er skaffet på, nemlig f.eks. fra et lavere offentligt forbrug, end hvad man ellers kunne have haft, har en modgående effekt, som sænker andre menneskers arbejdsudbud, sådan at der ikke samlet set er en positiv adfærdseffekt.
Så mangler pengene jo i kassen i 2017 og 2018 og 2019 og varigt.
Det er jo derfor, det også er vigtigt at have nogle skøn, som rent faktisk tegner virkeligheden af, hvad konsekvenserne af et økonomisk tiltag er.
Jacob Jensen (V), 2016-12-15:
Nej, jeg er ikke kun interesseret i økonomi.
Men det er bare for at sige, at uanset om tallet i det eksempel, som fru Lisbeth Bech Poulsen her fremhæver, hvis børn ikke trives osv., er større eller mindre end 50 eller 70 mia. kr., nægter jeg at tro, at der nogen herinde i Folketingssalen, som ikke synes, at det er en god idé at gøre noget for udsatte børn.
Det er bare for at blive i eksemplet.
Altså, det drejer sig jo ikke om økonomi, når vi går ind og siger, at nu vil vi gerne gøre noget for vores børn og unge eller andre udsatte grupper.
Det tror jeg simpelt hen ikke det gør.
Så kan man selvfølgelig mene, at det er lettere at få igennem politisk, hvis man også kan sige, at det giver et eller andet overskud.
Men det tror jeg faktisk ikke.
Man er ikke valgt til at sige, at man gerne vil gøre noget for de unge, for børnene eller for de ældre, fordi det kan give et overskud i samfundsøkonomien.
Jeg tror simpelt hen ikke, der er ret mange herinde, om nogen, der har den tilgang til arbejdet.
Jeg har i hvert fald ikke, og jeg er ret sikker på, at fru Lisbeth Bech Poulsen heller ikke har det.
Erling Bonnesen (V), 2016-12-15:
Jamen jeg er fuldstændig enig i, at når først vandrådene, de lokale eksperter kommer ud til det enkelte vandløb, skal man selvfølgelig have alle sine arbejdsredskaber på plads.
Punkt 1, og det er det, der omhandles i lovforslaget her, er at få nedsat vandrådene.
Det er vores ansvar i Folketinget.
Så er der punkt 2, og det er, at de skal have nogle arbejdsredskaber, og det er der også rullet en proces ud for, sådan at vi imødekommer de spørgsmål og indvendinger, der har været fra oppositionens side, og anmodningerne om at få gennemgået de kriterier.
Og mig bekendt – det er jeg helt sikker på – er der også allerede fastsat et møde om det.
Så jeg er sikker på, at vi kan få enderne til at mødes.
Kristian Jensen (V), 2016-12-15:
Altså, man behøver ikke hidse sig op over, at man er kommet med et ændringsforslag, der bare ikke kan lade sig gøre.
Det er ikke min skyld.
Men man havde ikke gennemtænkt, hvad der så i givet fald skulle til for det.
Oppositionen må klare internt, hvem der har vildledt hvem.
Jeg har sagt direkte, at når OECD opgør resultatet for Danmark for 2016, vil det vise, at vi ligger med en udviklingsbistand, der er på 0,71 pct. eller højere.
Og det står jeg ved.
Jeg ser gerne, at pengene kommer af sted.
Det var også derfor, vi forsøgte at få dem sendt af sted tidligt med et aktstykke fra den 30. november, som Finansudvalget så valgte ikke at færdigbehandle i sidste uge.
Det kan man vælge at gøre i dag, og det håber jeg, for så kommer vi i gang med at afhjælpe noget af den lidelse, vi ser i Syrien, i Irak og i nabolandene.
Josephine Fock (ALT), 2016-12-15:
Jeg synes, den sidste kommentar til hr. Christian Juhl var upassende, om at stå nede på Christiansborgs Slotsplads for at lave spin.
Det må jeg nok sige.
Det var der rigtig, rigtig mange danskere der gjorde, fordi de ting, der foregår i Aleppo og i Syrien i det hele taget, er helt uhyrlige.
Og den danske befolkning har behov for at vise, at de bakker op og væmmes ved de ting, der foregår.
At sige, at det her ændringsforslag så også er for at lave spin, berører mig rigtig, rigtig meget.
For det første har regeringen jo helt generelt skåret udviklingsbistanden ned til 0,71 pct. For det andet ved vi, at det skøn, der bliver foretaget i år, ikke lander på 0,71 pct.
Det bekræftede finansministeren også i morges, nemlig at det indtil nu kun er landet på 0,698 pct., og det er altså 240 mio. kr.
For det tredje har regeringen valgt ikke at nedjustere antallet af flygtninge fra 10.000 til 6.000, på trods af at vi ved, at det ikke lander på 10.000 i år.
Og det er jo de penge, som vi siger vi vil have ud at arbejde med det samme.
Vi siger: Lad så da få lavet det aktstykke, så vi kan få de penge af sted lige med det samme.
Og ja, rent teknisk hedder den 1. januar.
Kristian Jensen (V), 2016-12-15:
Jeg står i en situation, hvor jeg ikke med det ændringsforslag, der er, kan frigøre midler til brug i 2016.
Jeg er jo ikke mere naiv, end at jeg ikke godt ved, hvorfor oppositionen gik ud i pressen i går og sagde, at nu ville de bringe 200 mio. kr. i spil med det samme i 2016.
Det ved jeg da godt.
For man havde en demonstration nede på Slotspladsen, man gerne ville være populær over for.
Det er oppositionen.
Nu må oppositionen da så bare stå ved, at det, man har foreslået, ikke kan lade sig gøre.
Det kan godt være, man har fortrudt metoden.
Så skulle man bare være ærlig og sige det.
Christian Juhl (EL), 2016-12-15:
Han fortsætter bare og siger: Jeg kan jo ikke andet!
Jo, det kan ministeren.
Hvis ministeren vil samle den her flok af mennesker, som er dem, der bestemmer over økonomien i landet i øjeblikket, så kan han gøre to ting: Han kan lave et ekstra aktstykke, eller han kan gøre ekstra 200 mio. kr. klar til den 2. januar, og Folketinget står samlet bag ved ham.
Han kan også vælge at sige: Nu skal jeg vise, hvem der bestemmer her i forretningen, og så splitte lortet ad og vise befolkningen, at her vil vi ikke noget sammen.
Hold op, hvor er jeg ked af det.
Kristian Jensen (V), 2016-12-15:
Jamen jeg er da lige så ked af, at vi er nødt til at stå her og diskutere et ændringsforslag, som ikke lever op til de intentioner, der ligger bag det.
Sådan som det blev præsenteret – og jeg har jo kun, hvordan oppositionen valgte at præsentere det i medierne i går, og så skal jeg ikke sige, hvem der var hanelefant eller andet – så gik man ud og trompeterede, at nu ville man sørge for, at der kunne sendes 200 mio. kr. af sted med det samme.
Det er jeg da nødt til at påpege.
For jeg er som minister er ansvarlig for, at lovgivningen holdes.
Det er det aktstykke, der kan sørge for, at vi kommer i gang med at hjælpe hurtigst muligt.
På den anden side af nytår er der et nyt budgetår.
Der er næsten 2,4 mia. kr. at tage hul på.
Det ser jeg frem til vi vil gøre.
Josephine Fock (ALT), 2016-12-15:
Jeg synes, det er utilstedeligt, at finansministeren blander de to ting sammen.
Det synes jeg virkelig det er.
Det er jo to forskellige ting, vi snakker om.
Og det forventer jeg sådan set af finansministeren.
Finansministeren kunne fuldstændig aktivt af sig selv vælge at nedskrive antallet af flygtninge fra 10.000 til 6.000, ligesom Finansministeriet sidste år, da vi så de mange flygtninge, valgte at opjustere tallet.
Så det kunne finansministeren aktivt vælge at gøre, for så ville det være et andet tal, der stod i det aktstykke, og som vi så sendte af sted.
Kristian Jensen (V), 2016-12-15:
Det er jeg ret sikker på, og derfor er der ikke frigjorte midler, der pludselig kommer dumpende ned.
Vi har jo vurderet, hvad der er af frigjorte midler, og det er derfor, vi overfører præcis 938,3 mio. kr.
Ud af dem kommer der nogle til nødhjælp i og omkring Syrien.
Finansudvalget har ret til at stille alle de spørgsmål, de har.
Men de har også ret til at sige, at selv om de stiller spørgsmål, så har det ikke opsættende virkning, så kan man afgøre sagen.
Jeg håber, den bliver afgjort i dag, ikke bare for Folketingets skyld, men især for modtagernes skyld.
Ane Halsboe-Jørgensen (S), 2016-12-15:
Hvis man lavede justeringen, præcis som man gjorde sidste år, på baggrund af store udsving, ville tallet være endnu højere.
For det ville betyde, at man indregnede, at der kom færre asylansøgere til Danmark.
Så ville vi slet ikke have nogen som helst palaver, for så ville den her ekstra øgede indsats til en akut situation i Aleppo kunne indarbejdes der.
I stedet for forsøger ministerens kollega, udviklingsministeren, at sige, at det er politiske drillerier, at det er diverse skældsord, i stedet for at anerkende, at det bare er et spørgsmål om en akut situation, og at vi er nogle, der synes, vi burde kunne finde fælles fodslag om at skrue endnu højere op.
Jeg tror egentlig, at ministeren inderst inde gerne vil.
Kristian Jensen (V), 2016-12-15:
Jamen jeg håber også, at vi kan blive enige med Finansudvalget om, at man får sendt de 525 mio. kr.
af sted.
Tallet er i øvrigt højere – hvis man tager aktstykke nr. 40 i sin helhed, kan man se, at det er 938,3 mio. kr., der bliver tilbageført på grund af lavere udgifter til asylansøgere.
Men som vi også har været inde på, så er reglerne for DAC i forbindelse med asyludgifter, at man har en 12-månedersperiode, hvor man opgør, hvor meget træk der er for den enkelte asylansøger.
Det betyder, at de udgifter, vi har i år, altså påvirkes af, hvor stor en gruppe mennesker der kom og søgte asyl i løbet af 2015.
Det ville jo have været meget lykkeligere, hvis man i en situation som denne, hvor der er så stort behov for udviklingsbistand rundtom i verden, kunne have frigjort et større beløb end det, som regeringen har valgt.
Jeg håber, beløbet bliver sendt af sted, for
de 525 mio. kr., regeringen ønsker at sende af sted, er der rigtig meget behov for i Aleppo og andre steder.
Ane Halsboe-Jørgensen (S), 2016-12-15:
Tak for det.
Sidste år så vi en drastisk udviklinger i antallet af asylansøgere, der kom til vores land.
Det betød, at regeringen justerede tallet, som lå til grund for den måde, vi beregnede vores budgetter på.
Vi startede med at tro, at der kom 25.000, så blev det til 10.000, og nu ser det ud, som om at vi, medmindre det eksploderer de sidste 2 uger, ender på maksimum 6.000 i år.
Hvis man nu justerede tallet ned, præcis som man gjorde sidste år, så ville det betyde, at det aktstykke, vi har diskuteret her til morgen, og som skal behandles senere i dag i Finansudvalget, ikke ville indeholde 525 mio. kr. til de meget vigtige indsatser, som ministeren også har redegjort for, men et endnu højere beløb.
Hvorfor vil man ikke gøre det?
I stedet for taler man om, at der er tekniske forhold og alt muligt, der gør sig gældende.
Jeg tror på ministeren, når ministeren siger, at han oprigtigt ønsker at gøre noget, men så siger jeg bare, at så må man enten justere asyltallet, så beløbet kan blive endnu højere end de 525 mio. kr., eller også må man lave et aktstykke eller stemme for det her ændringsforslag.
Et eller andet må vi da kunne blive enige om at gøre ekstraordinært i den her ekstraordinære situation.
Kristian Jensen (V), 2016-12-15:
Den 30. november oversendte regeringen at aktstykke om at udmønte 525 mio. kr. til hjælp til krigens ofre i Irak, Syrien og nabolandene.
Der har Finansudvalget valgt, at det først skal forhandles endelig færdigt.
Det bliver måske senere i dag; jeg har hørt fra mange, at det bliver senere i dag, og det håber jeg virkelig.
Når vi kommer ind i næste finansår, har vi ikke bare 200 mio. kr., men 2,4 mia. kr., som vi skal udmønte til humanitær bistand rundtomkring i verden, og det synes jeg er den rigtige vej at gå.
For der er ikke et ledigt råderum i 2016, man pludselig kan hive ned fra loftet og bruge på noget andet.
Regeringen har anvist 525 mio. kr. til nødhjælp, og de kan komme af sted og arbejde, hvis Finansudvalget giver grønt lys for det i dag.
Christian Juhl (EL), 2016-12-15:
Jeg synes ikke, det her er noget skønt syn, og jeg er lidt flov over, at det sendes ud i hele landet – at store hanelefanter stamper græsset ned, imens vi kunne samles om at tage et skridt mere, fordi vi alle sammen ved, at der er penge til det.
Paragraffer fyger igennem luften, armene slås ud, og der siges: Jamen det kan ikke lade sig gøre.
Og der peges fingre ad hinanden.
Jeg er flov over at være med her, og at vi ikke kan samles om det – at befolkningen i den her alvorlige situation skal se på, at man råber ad hinanden og slår paragraffer i hovedet på hinanden.
Jeg tror, at danskerne forventer, at regeringen prøver at samle og ikke at sprede og lade være med at råbe ad hinanden og vise, at vi godt kan handle samlet.
Det vil jeg gerne appellere til.
Jeg ved, at ministeren kan forberede, at der den 2. januar bruges de her 200 mio. kr., hvis vi beslutter det i dag.
Det gør mig meget, meget ked af det, at vi så ikke kan finde sammen.
Hvor er den visionære, samlende, handlende regering, som skulle prøve at samle det her i Folketinget i stedet for at splitte det hele ad i atomer?
Nej, hvor er jeg ked af det.
Kristian Jensen (V), 2016-12-15:
Men jeg vælger ikke noget.
Jeg reagerer på den beregning, der er på, hvilke udgifter der er ved at modtage asylansøgere.
Og med et 12-måneders ophold, hvor udgifterne skal medregnes, påvirkes udgifterne i år af den store gruppe af asylansøgere, der kom sidste år.
Der kom 5.000 asylansøgere alene i november sidste år.
Det påvirker helt ind i år, hvor mange udgifter der skal medregnes i DAC-opgørelsen.
Jeg har handlet.
Jeg har sammen med udviklingsministeren lagt et aktstykke i Finansudvalget.
Det har Finansudvalget endnu ikke handlet på.
Når vi kommer på den anden side af nytår, er der friske penge så at sige.
Der er næsten 2,4 mia. kr. at bruge, som man kan tage hul på til at afhjælpe humanitære katastrofer rundtom i verden, og det håber jeg Folketinget vil bakke op om.
Man kan bare sige, at vi har grebet den på forhånd.
For i forhold til hvad der har været i tidligere finanslove, har vi jo hævet rammen for humanitær bistand.
Altså, det bliver sådan en flødeskum med flødeskum på-diskussion.
Vi har hævet rammen for, hvor meget man kan bruge på humanitær bistand i 2017, til det højeste niveau, noget finanslovsforslag har haft.
Så der er lagt ekstra penge ind til at bruge i 2017.
Skulle vi komme i den situation, at asylansøgertallet bliver lavere og der bliver frigjort midler, der kan bruges, vil der være en mulighed for, at man der kan vælge at øge endnu mere.
Men så er man altså i forvejen på et rekordhøjt niveau, og det har regeringen taget hånd om.
Det synes jeg faktisk regeringen skulle have ros for i stedet for den kritik, man hører i øjeblikket fra oppositionen.