Victoria Velasquez (EL), 2024-11-28:
Tak for det.
I Enhedslisten bakker vi op om beslutningsforslaget, men helt grundlæggende må jeg indrømme, at jeg får meget lyst til, at det faktisk skal være op til vælgerne at have lov til at tage stilling til det her.
Det kommer oven på flere ting.
For det første startede den her folketingsperiode rimelig vildt med, at man, selv om man slet ikke havde sagt noget om det i valgkampen, lige pludselig og med et fingerknips afskaffede en forårsfridag, store bededag.
Det var uden om overenskomsterne og uden overhovedet at høre på det massive flertal, der var i befolkningen.
For det andet synes jeg, at noget af det, der er med vores pensionsalder, er, at det er en grundsten i det, jeg forstår som en kontrakt, vi har med hinanden i samfundet, på flere måder.
Nu mener jeg ikke kun en grundsten, fordi det at have en folkepension og en pensionsalder var en af de grundsten, der var i forhold til simpelt hen at skabe og starte velfærdssamfundet – det, at vi simpelt hen sørger for at slå ring om hinanden og være der for hinanden, og det at have friheden til, retten til, trygheden til og muligheden for at kunne trække sig værdigt tilbage er faktisk noget, vi sikrer sammen i fællesskab.
Men det er også, fordi det handler om noget helt grundlæggende i forhold til den tid, vi er i lige nu, hvor vi ser, at uligheden vokser, og hvor vi risikerer, at vi simpelt hen får udhulet noget af det, som jeg synes er et af de vigtigste værktøjer mod den voksende ulighed.
For mig handler ret til pension og alt det med at have mulighed for at kunne trække sig tilbage, uagtet om man er syg eller nedslidt, men også i forhold til at have haft mange år på arbejdsmarkedet, om lighed, om tryghed og om frihed, og det handler om, at de rige sgu nok skal klare sig.
De allerrigeste skal nok selv kunne trække sig tilbage, endda før tid, og det er også det, vi faktisk kan se på, hvem der har råd til at trække sig tilbage.
Så det, pensionen og det at have en pensionsalder handler om, er jo dem, der har brug for, at vi i fællesskab sikrer løsningerne.
Der synes jeg, der er noget paradoksalt over, at nogle af dem, som har allermest brug for, at vi har en pensionsalder, og at vi har sikrede pensionsordninger, er nogle af dem, som har de dårligste betingelser for at kunne spare en fed pension op i løbet af deres liv og trække sig tilbage, når det passer dem, som vi har set det med andre.
Bl.a. har vi set flere topdirektører trække sig tilbage.
Der var bl.a. en, der trak sig tilbage før pensionsalderen, med henvisning til at livet er mere end at arbejde.
Det at have overskud til at kunne løfte sine børnebørn skal ikke kun være forbeholdt de rigeste.
Det skal være noget, vi alle sammen har som en rettighed, og det er derfor, det er så vigtigt.
Det, der så gør, at vi bakker op om beslutningsforslaget, er, at vi skal stemme igen til februar om, hvorvidt pensionsalderen skal stige en gang til, og flere, bl.a. hver tredje socialdemokrat, mener ikke engang, at man kan klare pensionsalderen, som den er i dag.
Derfor er det jo klart, at det skaber rigtig stor bekymring, når man ikke ved, hvad det er, der kommer i stedet for.
Det vil sige, at når pensionsalderen stiger til 70 år, kommer de pensionsordninger også til at rykke opad, og det vil sige, at det bliver endnu sværere at nå dem.
Der er en kolossal ulighed i vores samfund.
Den handler både om, hvad det er for et arbejdsliv, vi har, og hvor farligt det er for din sundhed og for dit liv at tage på arbejde, men også om, hvor mange gode år du har, efter du er gået på pension.
Jeg håber, at vi sammen, os, der bakker op om beslutningsforslaget, vil blive ved med at holde fast i, også frem til afstemningen om pensionsalderen til februar, at det her simpelt hen skal stoppe med at være en eller anden skrivebordsøvelse.
Det her har kæmpe konsekvenser for menneskers liv, og derfor er det så vigtigt, at vi sørger for at skabe tryghed, men også frihed, så det at have en værdig alderdom ikke kun er forbeholdt de rige, men er noget, vi vil sikre alle.
Tak for ordet.