runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Søren Pape Poulsen (KF), 2017-02-01:
Når man så kommer og lukker den lokale politistation, tror jeg, de fleste borgere lokalt vil sige, at nu mister de noget, nu bliver det mere utrygt – også selv om det er sådan, at hvis der skete en hændelse fire gader væk, ville det ikke være landbetjenten, der rykkede ud, men en udrykningspatrulje i nærområdet.
Jeg tror, det bliver meget svært at komme her og sige, at vi vil styrke landbetjentene, for måden at bekæmpe kriminalitet på går jo den anden vej, og det ved spørgeren også godt.
Vi prøver jo at styrke politiet på mange områder, så man kan rykke ud og være der og gøre de indsatser, der er nødvendige.
Peter Kofod Poulsen (DF), 2017-02-01:
Jeg må sige, at jeg faktisk er lidt uenig med ministeren, fordi for mig at se er det her ikke et spørgsmål om enten eller, det er et spørgsmål om både og, når det kommer til vores tryghed og vores politi.
Derfor vil jeg også gerne række hånden frem mod ministeren og sige: Skal vi ikke lave en strategi for, hvordan vi over de kommende år kan få et stærkere politi, også lokalt?
Altså, i stedet for at vi kun indtænker de perioder, hvor vi har flerårsaftaler, så lad os tænke over, hvad det er for et politi, vi vil have i 2025 eller 2030.
Regeringen er så vild med 2025-planer og 2030-planer, og det er jo, synes jeg, engang imellem ubehageligt.
Så lad os lave en behagelig plan om styrkelsen af dansk politi mange år ud i fremtiden.
Søren Pape Poulsen (KF), 2017-02-01:
Politiets vigtigste opgave er at opklare forbrydelser og sikre danskernes tryghed og sikkerhed.
Derfor prioriterer regeringen politiet højt.
Det betyder selvsagt, at politiet skal rykke ud, når borgeren har brug for politiets assistance.
Mange politikredse har det seneste årstid foretaget en række tilpasninger af kredsenes interne struktur.
Formålet er bl.a. at sikre, at politiet har både et stærkt selvbærende beredskab og større efterforskningsmuligheder.
Politiet har oplyst mig, at de ændringer, der foretages, eksempelvis på Fyn og i Nordjylland, sker med udgangspunkt i, at antallet af patruljer på vejene ikke reduceres, at patruljernes dækningsområde ikke forstørres, og at kredsenes responstider ikke svækkes.
Det er vigtigt for mig, at politiet har fleksibilitet til at prioritere ressourcerne derhen, hvor effekten og behovet er størst.
Samtidig arbejder politikredsene på tværs af landet med at sikre det lokale forebyggende arbejde.
Det kan være tryghedsskabende indsatser ved at anvende mobile politistationer i områder uden permanent fysisk tilstedeværelse eller ved i særlige situationer at rykke den politimæssige indsats så tæt på et gerningssted som muligt.
Et eksempel på sidstnævnte er drabet i en park i Herlev i efteråret 2016, hvor politiet med den mobile politistation havde en fuldt udstyret arbejdsplads i parken og kunne sikre fokus på opklaring samt tryghed og nærhed i efterforskningen.
Derudover arbejder flere politikredse med at dedikere et antal forebyggelsesbetjente til hver kommune, og nogle kredse anvender lokaler i kommunens bygninger for både at understøtte samarbejdet med kommunerne og samtidig give borgerne en god adgang til politiet.
Jeg kan høre, at der måske kan være en 2025-plan på vej, som Dansk Folkeparti vil støtte, og det synes jeg lyder rigtig godt.
Jeg vil gerne være med til, at vi sætter os ned og diskuterer, hvordan vi styrker politiet fremadrettet og også lokalt.
Det kræver så bare, at vi også har en diskussion om, hvordan man skaber tryghed i lokalområdet – altså om det er murstenene i sig selv, der er med til at skabe tryghed, eller hvad det er.
Jeg mener ikke, at svaret bare er ja eller nej.
Jeg mener, det kræver, at vi diskuterer det grundlæggende.
Og så ved spørgeren også godt, at vi lige nu er ved at uddanne flere betjente, end der er blevet i mange år, men vi har altså i øjeblikket lige en bakke, vi er på vej op ad, og det er jo den udfordring, som vi i fællesskab prøver at løse.
Peter Kofod Poulsen (DF), 2017-02-01:
Jeg vil lige gå tilbage til den 20. august 2015, hvor justitsministeren udtaler sig meget positivt om landbetjente.
Jeg kunne godt ønske mig, at det var lige så positivt nu, hvor vi står i Folketingssalen og reelt kan gøre noget ved det, men ministeren siger meget ligeud ad landevejen: Vi vil have flere betjente i gaden.
Vi skal sikre, at betjentene har det udstyr, de har behov for – og konstaterer jo så, at det er ærgerligt, at antallet af betjente er faldende.
Søren Pape Poulsen (KF), 2017-02-01:
Ja, det mener jeg sådan set stadig væk.
Jeg er bare nødt til at forholde mig til, at kredsene kigger på, hvordan deres økonomi hænger bedst sammen, hvordan kriminalitetsbilledet er, og hvordan man bedst løser udfordringerne.
Spørgeren ved lige så godt som jeg, at vi lige nu har en udfordring med, at politiet er presset.
De får flere opgaver, de skal være ved grænsen – det mener både spørgeren og jeg de skal være – og vi er ved at uddanne nogle flere betjente.
Der kommer mere politi, og der skal mere politi til.
Det er jeg fuldstændig enig i.
Kunsten bliver så, at vi skal diskutere, hvordan vi sikrer et stærkt politi både nationalt, regionalt og lokalt på den bedst mulige måde.
Annette Lind (S), 2017-02-01:
Hvordan mener ministeren at forældre ude i kommunerne skal få en bedre folkeskole, når de, som ministeren foreslår, skal kunne følge økonomien helt ude i klasserne, og de fremover vil kunne konstatere, at der kommer færre midler som konsekvens af regeringens økonomiske politik med en lav offentlig vækst?
Tak skal du have.
Hvordan mener ministeren at forældrene ude i kommunerne skal få en bedre folkeskole, når de, som ministeren foreslår, skal kunne følge økonomien helt ud i klasserne og de fremover vil kunne konstatere, at der kommer færre midler som konsekvens af regeringens økonomiske politik med en lav offentlig vækst?
Claus Kvist Hansen (DF), 2017-02-01:
Hvis jeg må tilføje, vil jeg sige, at jeg hører igen, at ministeren har et særlig fokus på det her, og at man har opdaget, at der har været nogle moddemonstrationer, som er gået fuldstændig over gevind.
Det hørte jeg ministeren sige, og det er jeg tilfreds med.
Peter Kofod Poulsen (DF), 2017-02-01:
Hvad vil ministeren gøre for at styrke det lokale, nære politi?
Søren Pape Poulsen (KF), 2017-02-01:
Seksuelle overgreb mod børn er en af de mest modbydelige og utilgivelige forbrydelser, en person kan begå.
Overgrebet frarøver barnet en tryg barndom og sætter dybe spor for livet.
Derfor skal vi også sørge for, at vi til enhver tid har det bedst mulige værn mod sådanne overgreb, og derfor er det også min principielle holdning, at adfærd, der fremstår som en accept af seksuelle overgreb mod børn, bør forbydes, og det gælder også børnesexdukker.
Jeg deler derfor helt instinktivt spørgerens syn på de her børnesexdukker.
Jeg har imidlertid noteret mig, at Red Barnet har udtalt sig både for og imod et forbud mod sådanne børnesexdukker, og derfor vil jeg nu, inden jeg sådan lige tager endelig stilling til, om der skal være et forbud, bede embedsmændene om at tage kontakt til relevante aktører med viden om problemstillingen med henblik på at håndtere det videre forløb bedst muligt, og jeg vil så herefter vende tilbage over for Folketinget.
Peter Kofod Poulsen (DF), 2017-02-01:
Der er sådan set to ting i det, ministeren siger.
For det første er der holdningstilkendegivelsen.
Jeg mener, at det her er noget svineri, og at det skal vi have forbudt.
Den næste ting er i forhold til det, at der har været af udtalelser fra forskellige organisationer, og det kan ministeren jo undersøge i mellemtiden og vende tilbage til Folketinget.
Jeg vil egentlig gerne tilbage til en artikel, jeg har læst, som har været bragt i metroXpress den 13. december 2016, og som fortæller om de her dukker.
Jeg har understreget nogle citater, og jeg kan se på linjen, at min hånd har rystet undervejs.
Så grufuldt er det at læse om nogle af de her ting, og så modbydelige er nogle af de her ting.
Man kan åbenbart i dag bestille en dukke efter et billede.
Så hvis man kender et bestemt barn, kan man altså få lavet en kopi.
Man kan også få ægte menneskehår, hvis man vil betale sig fra det, på dukken, og man kan også få den med en ledning, så den kan blive 37½ grader varm.
Så jeg vil helt klart opfordre ministeren til at sætte trumf på her og hurtigt komme tilbage med noget til Folketinget, og så lad os få forbudt de her dukker i en fart.
Der er åbenbart en tiltagende import til Danmark af lige præcis de her dukker.
Det ved vi fra tolderne, for det er jo dem, der finder dem i grænsekontrollen, når de er på vej ind.
Så det er bare min klare opfordring.
Søren Pape Poulsen (KF), 2017-02-01:
Den opfordring er hørt, og det er også derfor, vi ret hurtigt lige vil spørge forskellige – jeg ved ikke, om jeg kan sige eksperter, det lyder forkert, men altså – folk, der arbejder med børn og unge, og psykologer; folk, der også ved, hvordan det her fungerer, altså for lige at høre holdningerne.
Men min instinktive h oldning er også, at sådan noget her kan vi jo ikke have.
For jeg har det også sådan – det er min umiddelbare reaktion, uden at jeg kan dokumentere det – at hvis man tillader børnesexdukker, hvornår er det så, at man har brug for at tage næste skridt?
Altså, det kan også animere dem, og det kunne måske også gøre det lidt mere, jeg havde nær sagt almindeligt.
Det er i bund og grund bare ubehageligt at tale om.
Men jeg deler jo sådan set spørgerens ønske om, at vi får kigget på det her hurtigt, for det er så frygteligt, hvad det fører med sig, at det næsten ikke er til at holde ud.
Peter Kofod Poulsen (DF), 2017-02-01:
Jeg skal ikke trække det her i langdrag, for jeg kan høre, at vi nok godt kan finde ud af noget her – det håber jeg i hvert fald at vi kan.
I Dansk Folkeparti stiller vi os meget gerne til rådighed, for at vi kan få gjort noget hurtigt på det her område, så ministeren må endelig sige til, så vi hurtigst muligt kan få bremset det her.
Jeg er glad for den tilkendegivelse, der er kommet, og vil måske bare lige opfølgende spørge, hvornår ministeren regner med at kunne melde noget tilbage til Folketinget.
Søren Pape Poulsen (KF), 2017-02-01:
Jeg håber også, at vi finder hinanden i det her ret hurtigt.
Jeg vil komme med en tilbagemelding, skal vi ikke sige meget hurtigt.
Merete Riisager (LA), 2017-02-01:
De budgetterede udgifter pr. elev har således i de senere år udgjort mere end 70.000 kr. pr. elev.
Derudover er der ikke afsat færre midler til de kommunale serviceområder end under den tidligere SR-regering.
Jeg er derfor ikke enig med spørgeren i, at der kommer færre midler til folkeskolen som følge af regeringens økonomiske politik.
Folkeskolen er også et kommunalt ansvar, og det er derfor de enkelte kommuner, der skal sørge for at implementere det centralt fastsatte indhold for folkeskolen og i øvrigt realisere de intentioner, vi har med vores folkeskole.
En forudsætning for, at det skal lykkes, er, at forældrene er engagerede i deres børns skolegang og deltager aktivt i de aktiviteter, der sker på skolen, og i det indhold og den undervisning, der foregår.
For at folkeskolen kan få sådan en medvirkende opbakning fra forældrene er det vigtigt at sikre decentrale beslutninger og en betydelig grad af åbenhed, så forældrene oplever imødekommenhed over for deres ønsker og deres bekymringer.
Det gælder både fra skolens side og fra den kommunale forvaltnings side.
Det handler bl.a. om at tydeliggøre baggrunden for de beslutninger, der træffes på de enkelte folkeskoler, og det grundlag for skolernes virke, der besluttes af kommunalbestyrelsen.
Og da kommunernes bevillingstildeling til skolerne selvfølgelig er en helt central del af dette grundlag, er det vigtigt, at disse oplysninger er tilgængelige for forældrene.
Fra centralt hold kan vi bidrage ved f.eks. at medvirke til at offentliggøre relevante data, der gør det muligt at sammenligne skolernes vilkår på tværs af landet.
Kommunerne må naturligvis løbende sørge for, at det kommunale skolevæsen fastlægges i overensstemmelse med lokale ønsker, forventninger og behov.
Og netop derfor er det særlig vigtigt, at der er tydelig information og kommunikation om det faktiske indhold af de ændringer, der overvejes og besluttes, og om baggrunden herfor.
Annette Lind (S), 2017-02-01:
Tak for det.
Benægter ministeren, at der med den nye regering er en lavere offentlig vækst, altså en vækst på nu 0,3 pct. i forhold til en højere vækst under den socialdemokratiske regering?
Det er faktisk noget, som vi arbejder rigtig, rigtig hårdt for.
Er ministeren ikke enig i, at der skal flere på erhvervsuddannelserne?
Og hvad betyder det egentlig konkret, at man ikke længere har den her målsætning, men at man lader eleverne bestemme selv?
Merete Riisager (LA), 2017-02-01:
Nej, det bliver fjollet, når vi tillægger hinanden ting, som vi ikke har sagt.
Jeg startede med at sige, at det står i regeringsgrundlaget, at vi har de her målsætninger, så der er ikke nogen grund til at tillægge mig noget helt andet end det, som jeg faktisk har sagt.
Så bliver den politiske samtale så mærkelig.
Men det er som sagt de voksnes ansvar, at uddannelsessystemet kommer til at fungere på en måde, så flere unge kommer ind på den uddannelse, der passer til dem.
Og der er det jo helt konkret at jeg bl.a. har foreslået det her med en praksisfaglig UPV, og der vil jeg rigtig gerne drøfte, bl.a. også med Socialdemokratiet og andre parter, hvordan vi kan indrette en sådan.
Vi har et fælles ansvar.
Vi har indgået aftaler og forlig, som mange partier er en del af, og dem skal vi hele tiden kvalificere.
Og jeg er rigtig glad for at høre, at Socialdemokratiet siger ja til en praksisfaglig UPV.
Det tror jeg bliver et vigtigt skridt i forhold til allerede i udskolingen at arbejde med, hvad det er for nogle kvalifikationer, man skal have, hvis man skal ind på en praksisfaglig uddannelse, og jeg tror, det vil motivere rigtig mange unge til at træffe det valg.
Jeg vidste faktisk ikke, at det var Socialdemokratiets politik at uddelegere ansvaret til de unge i forhold til at opnå den her målsætning.
Det er helt nyt for mig.
Jeg ser jo den her målsætning som en politisk målsætning, som handler om, at vi skal gøre uddannelserne attraktive og indrette vores uddannelsessystem på en måde, der afspejler, at der er helt forskellige unge, og at der derfor også skal være forskellige ungdomsuddannelser.
Kirsten Normann Andersen (SF), 2017-02-01:
Tak for det.
Hvordan forholder ministeren sig til, at der på danske sygehuse er så massiv overbelægning, at det er til fare for patienter og ansattes sikkerhed, som i sagen fra Holbæk Sygehus?
Ellen Trane Nørby (V), 2017-02-01:
Tak for spørgsmålet.
Jeg vil gerne starte med at sætte en tyk streg under, at jeg som sundhedsminister selvfølgelig ikke synes, det er acceptabelt, at overbelægning påvirker både vores medarbejdere på sygehusene, men også patienterne, og at det at have overbelægningssituationer, som vi også har set det i Region Hovedstaden og andre steder, som fører til samtaler på gangene og andet, ikke er acceptabelt.
Det var sådan set også præcis derfor, at Venstreregeringen sammen med Dansk Folkeparti, Liberal Alliance og De Konservative i februar måned sidste år aftalte en akutpakke mod overbelægning, og at de samme partier i juni måned 2016 indgik en aftale om en handlingsplan for den ældre medicinske patient.
Med akutpakken og handlingsplanen blev der samlet afsat 1,2 mia. kr. i perioden 2016-2020 – til at modvirke overbelægning og til at styrke indsatsen for de ældre medicinske patienter, bl.a. ved at løfte kapaciteten på sygehusene og at sætte ind, så færre ældre får behov for sygehusindlæggelser på grund af problemer, som skulle og kan forebygges ved mindre indgribende indsatser i hjemmet eller ude i plejesektoren.
Så til situationen på Holbæk Sygehus, som spørgeren henviser til: Jeg har bidt mærke i, at vicedirektøren på Holbæk Sygehus har udtalt, at overbelægningen på Holbæk Sygehus skyldes en influenzaepidemi, som i særlig grad har ramt området omkring Holbæk Sygehus.
Men jeg er sådan set også sikker på, at ligegyldigt hvor meget vi så tager højde for det, vil der være situationer, hvor et sygdomsbillede gør, at man i en presset periode er nødt til at håndtere ting anderledes.
Og der er vi altså nødt til at holde fast i, at det er regionen og den enkelte sygehusledelse, som har ansvaret for sygehusdriften og også for at prioritere og organisere, sådan at det hverken går ud over patienter eller personalet, når vi står i en influenzaepidemi, eller hvad det nu kan være, de konkrete problemer på Holbæk Sygehus skyldes.
Kirsten Normann Andersen (SF), 2017-02-01:
Det er korrekt, som ministeren siger, at influenza er en tilbagevendende begivenhed.
Det er også korrekt, at der er blevet tilført midler til at løse problemerne med overbelægning.
Men regeringen tager med den ene hånd og giver med den anden med effektiviseringskrav og en stram regionsaftale fra i sommer.
Det kan være fornuftigt nok at undgå indlæggelser, men så skal vi også sørge for, at kommunerne kan følge med, og vi skal undgå flytning af opgaver, før de nye supersygehuse er klar til det.
Så jeg tænker, at ministeren måske har lyst til at fortælle, hvad hun synes kunne være hensigtsmæssigt for at fastholde et generelt effektiviseringskrav på 2 pct., hvis man skal undgå overbelægning, stress og dårligt arbejdsmiljø i fremtiden.
Hvordan forholder ministeren sig til, at der på danske sygehuse er så massiv overbelægning, at det er til fare for patienter og ansattes sikkerhed, som i sagen fra Holbæk Sygehus?
Annette Lind (S), 2017-02-01:
Den praksisfaglige UPV har vi sagt god for; den synes vi da er en rigtig god idé.
Så det er helt klart noget, vi vil diskutere.
Jeg vil gerne spørge ministeren, hvad hun vil gøre, når man lægger det mere op til eleverne selv, for at gøre erhvervsuddannelserne mere attraktive, sådan at vi når den målsætning, som vi i fællesskab har sat.
Når man ændrer sin opfattelse af de målsætninger, som vi i fællesskab har sat, er det så andet end signaler?
Når det er sådan, at den offentlige vækst er lavere, er det jo klart, at det må være en benægtelse af, at man har færre penge i folkeskolen.
I Socialdemokratiet vil vi rigtig gerne have en fingrene væk-reform.
Vi har tillid til lederne, vi har tillid til kommunerne, og den tillid vil jeg gerne høre om ministeren også har, idet man skal have økonomien helt ud i klasserne.
Jeg vil gerne spørge ministeren: Hvad fører det helt konkret til?
Hvad skal det til for?
Og hvad er ministerens budskab, med hensyn til at det skal være så bureaukratisk helt ud i klasserne?
Merete Riisager (LA), 2017-02-01:
Jeg er ikke sikker på, at jeg helt forstår spørgsmålet, men i forhold til afbureaukratisering har jeg jo foreslået, at vi kigger på det, at vi har rigtig mange mål for folkeskolen, som er lovfæstet – vi har mere end 3.000 bindende mål – og prøver at snakke om, hvordan vi kunne indrette os anderledes med hensyn til de mål.
I forhold til det med gennemsigtighed forestiller jeg mig, som jeg sagde i mit svar, at vi skal give forældrene mere information – sådan at de også ved, hvad det er for nogle rammer, der er for netop deres folkeskole.
Jeg kan lige starte med at læse det op, som angår folkeskolen, fra det første afsnit, jeg gennemgik: Prioriteringen af folkeskolen er fortsat meget høj.
De budgetterede udgifter pr. elev har således i de senere år udgjort mere end 70.000 kr. pr. elev.
Derudover er der ikke afsat færre midler til de kommunale serviceområder end under den tidligere SR-regering.
Annette Lind (S), 2017-02-01:
Lad os tage et eksempel.
Hvis det er sådan, at man har et dårligt udbytte i en klasse, men har en god økonomi, hvad vil ministeren så sætte ind med?
Og hvilke konsekvenser får det her for lærernes arbejde?
Hvilke konkrete ændringer i uddannelsespolitikken skal det føre til, når der ifølge ministeren skal være mindre fokus på målsætningerne om, at flere unge får en uddannelse og kommer ind på en erhvervsuddannelse?
Merete Riisager (LA), 2017-02-01:
Jeg arbejder efter målsætningen om, at henholdsvis 25 pct. og 30 pct. skal søge en erhvervsuddannelse direkte efter 9. eller 10. klasse i henholdsvis 2020 og 2025.
Det fremgår også af regeringsgrundlaget.
Men jeg mener ikke, at vi kan ramme de unge med denne kommunikation, når vi kommunikerer til dem om valg af ungdomsuddannelse.
Det er i det lys, mine udtalelser skal ses.
Fra politikeres og beslutningstageres side skal vi sætte os i de unges sted.
Der er brug for, at vi har fokus på, hvad de unge vil, frem for kun at fokusere på uddannelse for statens skyld.
De unge skal vide, at erhvervsuddannelserne er en fremragende start på arbejdslivet og åbner døre til spændende job, god løn, gode muligheder for at videreuddanne sig og muligheder for at blive iværksætter.
Der er brug for det nye perspektiv, både i italesættelsen af erhvervsuddannelserne, men også i politikken.
De nye fordelsuddannelser med trepartsaftalen er et godt uddannelsespolitisk eksempel på, at vi viser de unge, hvilke uddannelser der giver særlig gode muligheder for at få en praktikplads i en virksomhed og et efterfølgende job.
Jeg vil også have meget fokus på, hvordan vi udfordrer de unges uddannelsesvalg og viser dem forskellige uddannelsesmuligheder og efterfølgende arbejdsmarkedsmuligheder allerede i grundskolen.
Derfor vil jeg, som jeg tidligere har udtalt, søge tilslutning til at udvide uddannelsesparathedsvurderingen i 8. klasse til også at indeholde en praksisfaglig vurdering.
Med folkeskolereformen og trepartsaftalen har vi allerede fokus på udskolingsinitiativer, der skal fremme grundskoleelevernes viden om f.eks. erhvervsuddannelser og erhvervslivet ved bl.a. den åbne skole.
Retorikken i forbindelse med erhvervsuddannelserne er vigtig, og jeg vil sammen med interessenter og erhvervsskolesektoren se på mulighederne for at forny denne fortælling.
Ekspertgruppen om bedre veje til en ungdomsuddannelse er ligeledes blevet bedt om at komme med uddannelsespolitiske målsætninger i deres anbefalinger, og jeg ser frem til at modtage disse.
De forventes offentliggjort inden længe.
Jeg synes, det er nogle meget forskellige spørgsmål, og det bliver lidt sådan en generel dialog om hele regeringens skolepolitik.
Og der vil jeg også sige, at ud over at jeg gerne svarer her – selvfølgelig – er ordføreren jo også velkommen til at komme til en kop kaffe ovre i ministeriet, så vi kan gennemgå hele regeringens politik.
For det vil blive svært inden for den meget korte tid, som er til rådighed her, at gennemgå alle de ting, som spørgeren spørger til.
Så det er ikke af ond vilje, at jeg ikke svarer, men jeg har simpelt hen ikke mulighed for – nu har jeg 2 sekunder tilbage – at gennemgå alle de emner, som spørgeren spørger til.
Kristian Pihl Lorentzen (V), 2017-02-02:
Nej, der er altså lidt for meget hokuspokus i det der.
Det er ikke gjort ved bare at bytte arealer.
Der er nogle grunde og nogle byggerettigheder, som skal realiseres for at finansiere det metrobyggeri, som vi har lavet, og som jeg håber alle glæder sig over.
Så der er nogle realiteter der.
Og det der med at foregøgle, at man bare kan bytte rundt på nogle arealer, og så kommer den finansiering ind alligevel, køber vi simpelt hen ikke.
Det har vi ikke set dokumenteret, og derfor holder Venstre fast i aftalen og den visionære plan, der er lagt.
Lea Wermelin (S), 2017-02-02:
Jeg vil bare godt lige spørge om en enkelt ting.
For der bliver ved med at blive henvist til beslutningen tilbage i 1992.
Men den 16. september sidste år, hvilket jo trods alt ikke er særlig lang tid siden, havde man jo den her diskussion i Københavns Borgerrepræsentation, hvor der også blev stillet en række spørgsmål om, om man kunne placere det her, og om man kunne placere det der.
Der er jo så blevet lavet sådan en lang gennemgang af de forskellige områder – jeg står med den her – hvor de bliver nævnt en efter en, altså hvad med Ballonparken, hvad med Politiskolen, hvad med langs Amagerfælledvej osv. osv.?
Og konklusionen er jo, at der ikke er andre arealer.
Kan ordføreren ikke bare bekræfte, at det er sådan, det er?