runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Sascha Faxe (ALT), 2024-04-10:
Tak for svaret.
Det er dejligt opløftende, så nu vil jeg måske lige udvide det og gå en tand videre i forhold til det.
Danmark har jo også valgt at have en forebyggende tilgang i forhold til vores våbeneksport, når det kommer til international lov, så vi, hvis der f.eks. er risiko for, at vi eksporterer våben, der kan blive brugt til krigsforbrydelser, kan stoppe eksporten.
Når nu vi har et udvalg, der arbejder med det, burde det ikke være en del af deres arbejde?
Altså, burde der ikke være tilsvarende begrænsninger på rejser for mennesker, hvor der er begrundet mistanke om, at de egentlig vil bruge de våben, altså som et forebyggende skridt i forhold til det?
Nu talte ministeren om, at man kan blive dømt efterfølgende, hvis man har begået krigsforbrydelser.
Eller lad mig sige det på en anden måde: Hvis vores internationale forpligtelser skal sikre, at Danmark ikke indirekte bidrager til krigsforbrydelser, altså det, der kaldes dolus eventualis – nu er jeg er ikke den store jurist – skal Danmark så ikke sikre, at danske statsborgere ikke bidrager til krigsforbrydelser i udlandet, og lave forebyggende foranstaltninger ved at sikre, at de ikke rejser af sted?
Peter Hummelgaard (S), 2024-04-10:
Det korte svar på det første er ja.
Jeg har også et lidt længere svar, men det er bare for at skære det til.
Det er helt klart, at regeringen ser med meget stor alvor på den aktuelle sikkerhedspolitiske situation i verden, og i den forbindelse vil jeg også gerne understrege, at retsforfølgelse af internationale forbrydelser er en vigtig dagsorden, som optager mig selv og regeringen rigtig meget.
Det er bl.a. derfor, at Danmark er en fast støtte af Den Internationale Straffedomstol og også yder et årligt økonomisk bidrag til den.
Men retsforfølgelse af internationale forbrydelser er ikke kun en international dagsorden.
I et retssamfund som det danske er det også vigtigt, at vi sikrer, at der er et klart lovgivningsmæssigt grundlag for, at personer, der f.eks. har begået krigsforbrydelser, kan blive retsforfulgt for det.
Krigsforbrydelser, forbrydelser mod menneskeheden og tortur kan i al væsentlighed allerede i dag straffes efter dansk lovgivning.
Der findes imidlertid ikke selvstændige straffebestemmelser om det, og det vil regeringen lave om på.
Udvalget har også til opgave at tilvejebringe et beslutningsgrundlag for regeringens stillingtagen til, om Danmark skal ratificere den såkaldte aggressionsforbrydelse under Den Internationale Straffedomstol.
Aggressionsforbrydelsen vedrører det individuelle strafansvar for ulovlige angrebskrige.
Når vi ønsker selvstændigt at kriminalisere forbrydelserne, er det bl.a. for at sende et klart og vigtigt signal – et signal til omverdenen og ikke mindst ofrene – om, at vi aldrig vil acceptere sådan nogle grove forbrydelser Som jeg også tidligere har slået fast her i salen, er og bliver Danmark ikke et fristed for krigsforbrydere.
Arbejdet i krigsforbrydelsesudvalget er meget vigtigt og fortjener også stor grundighed.
Udvalgsarbejdet nærmer sig sin afslutning, og det er fortsat min ambition at kunne fremsætte et lovforslag i 2024 på baggrund af udvalgets arbejde, sådan som regeringen og et bredt politisk flertal i Folketinget blev enige om sidste forår.
Tak for ordet.
Sascha Faxe (ALT), 2024-04-10:
Tak for det.
Så vil jeg spørge meget konkret: Er ministeren bekendt med, at man så har brugt den mulighed i forhold til danskere, der rejser til eksempelvis Rusland eller Israel for at deltage i de aktuelle krige i Ukraine og Gaza?
Lisbeth Bech-Nielsen (SF), 2024-04-10:
Som ministeren selv var inde på, er der jo netop mange principielle overvejelser, der skal gøres, og det er dem, jeg prøver at komme nærmere, fordi jeg i et tidligere samråd med justitsministeren spurgte, om der ville være en rød linje ved forskellige typer kriminalitet.
For ministeren var selv inde på, at der er tale om en meget indgribende teknologi.
Jeg spurgte ind til, om der kunne være en rød linje ved cykeltyverier.
Ministeren kunne ikke sige, at det kunne være en rød linje.
Peter Hummelgaard (S), 2024-04-10:
Jeg tror, der er nogle dele, som jeg – hvis ordføreren tillader det – også må vende tilbage til på skrift.
Det er klart, at der allerede i dag er forskellige typer af brug af teknologier.
F.eks. har Nationalt Cyber Crime Center, også kaldet NC3, under NSK som led i den politiske aftale om en digital tryghedspakke fra september 2022 iværksat et pilotprojekt om digital offergenkendelse, der også omfatter brug af ansigtsgenkendelsesteknologi – bare som et eksempel.
Trine Pertou Mach (EL), 2024-04-10:
I sidste uge anmodede vi fra Enhedslistens side om en hasteforespørgsel for netop i Danmark og i det danske Folketing at sætte fokus på, hvad man fra dansk og international side kunne gøre, fordi det her er noget, der haster.
Det afviste regeringspartierne, og det undrer mig egentlig, hvorfor man afviser noget, der er så hastende, som netop en sultkatastrofe er, og hvor vi kunne have diskuteret, hvad der kunne ligge neden under alle ordene, og hvilke redskaber vi kunne tage i brug.
Hvad er egentlig årsagen til, at man afviste den hasteforespørgsel?
Lars Løkke Rasmussen (M), 2024-04-10:
Jeg synes, at det bliver for nedslående at konkludere, at presset slet ikke virker.
Altså, jeg er ikke i tvivl om, at når Israel her for nylig har åbnet yderligere en grænseovergang, der kan øge kapaciteten, og åbnet den her havn, så er det et udtryk for et stigende internationalt pres og jo – for nu ikke at overspille egne kort – i høj grad et stigende amerikansk pres og også en indikation fra den amerikanske præsident om, at tingene ikke kan fortsætte, hvis Israel bare fortsætter.
Og det er jo den strøm, som Danmark også lægger sig i, og hvor jeg sådan set mener at vi ligger rigtigt som dem, der argumenterer for, at ja, selvfølgelig har Israel ret til selvforsvar oven på et frygteligt Hamasangreb den 7. oktober, men hvor vi også har en bevidsthed om, at nok er det en ny ting med den 7. oktober, men det er jo et nyt kapitel i en bog, der også har kapitler, der er ældre, og kapitler, der er nyere, og derfor skal vi skabe det her holistiske pres på Israel.
Trine Pertou Mach (EL), 2024-04-10:
I forhold til det diplomatiske pres kan Danmark selvfølgelig ikke gøre det alene, men vi kan dog gøre noget, og vi kan gøre noget i international sammenhæng.
Men pointen er vel sådan set, at det åbenlyst ikke har været nok til at få tilstrækkeligt med nødhjælp ind til den palæstinensiske befolkning, hvor hungersnøden spreder sig, og hvor man efterhånden ikke kan påføre sultkatastrofen flere tillægsord.
Så spørgsmålet er i virkeligheden, om udenrigsministeren har en rød linje.
Altså, er der et punkt, hvor ordene ikke er nok, og hvor man må tage sanktionsredskaberne i brug?
Er der en rød linje for dansk udenrigspolitik i forhold til det her?
Lars Løkke Rasmussen (M), 2024-04-10:
Men det er jo desværre utvivlsomt en sandhed, endda uden modifikationer, at et dansk diplomatisk pres ikke kommer til at virke, hvis det står alene.
Så meget bokser vi ikke over vores egen vægtklasse.
Men vi indgår jo i et internationalt samarbejde og forsøger der at bidrage til, at man skærper det diplomatiske pres på Israel.
Det er derfor, vi har arbejdet for at opnå den stærkest mulige EU-enighed, også i hele spørgsmålet om f.eks. sanktioner mod ekstremistiske bosættere på Vestbredden, som vi er ved at være i mål med, og en stærk EU-position i forhold til spørgsmålet omkring våbenhvile m.v.
For jeg tror, vi deler – det ved jeg vi gør – analysen af, at vi står med en humanitær katastrofe.
Så står vi i øvrigt også efter mine bedste begreber – men det er jo lidt en anden diskussion – med en situation, hvor jeg i hvert fald er nået til den konklusion, at Israel ikke varetager deres egne, hvad kan man kalde det, langsigtede strategiske interesser.
Trine Pertou Mach (EL), 2024-04-10:
Det vil jeg notere mig ud af øjenkrogen.
Tak til udenrigsministeren for det første svar.
Det er jo klart, at årsagen til det her spørgsmål er tal, som udenrigsministeren også godt kender, om, hvor mange børn under 2 år i det sydlige Gaza der er akut fejlernærede ifølge FN's vurdering.
Det er nemlig 5 pct. af børnene under 2 år.
Vi ved, at børn er døde af sult og dehydrering.
Allerede i februar fortalte Jens Lærke, som er talsmand for OCHA, FN's humanitære agentur, at konvoj efter konvoj er blevet nægtet adgang af de israelske myndigheder til Gaza.
Den slags citater er der mange af fra internationale organisationer, som ellers skal levere den nødhjælp, som verdenssamfundet jo gerne vil give, men som Israel ikke tillader at komme ind.
Som udenrigsministeren også var inde på, har Den Internationale Domstol tilbage i januar pålagt Israel at sikre levering af den bistand, som er nødvendig for at forbedre livsvilkårene for den palæstinensiske befolkning i Gaza.
For små 2 uger siden beordrede domstolen endnu en gang Israel til uden forsinkelser at lade nødhjælp komme ind i Gazastriben, netop fordi sult og hungersnød spreder sig.
Det er jo åbenlyst ikke sket, heller ikke siden da.
Josep Borrell bruger ligefrem ord som: Sult er nu et våben.
Det vil sige, at vi taler om en sultkatastrofe, der er menneskeskabt.
Det tror jeg egentlig ikke udenrigsministeren og jeg er uenige om at det er.
Det, der er det vigtige her, er selvfølgelig, om det diplomatiske pres, som jeg fuldt ud anerkender Danmark er en aktiv del af, også de politiske bekymringer, der bliver udtrykt, i virkeligheden er nok.
De børn, der sulter, kan ikke vente på, at dansk diplomatisk pres virker.
Er det ikke ved at være tid til at tage andre midler i brug end diplomatisk pres og verbale formaninger?
Lars Løkke Rasmussen (M), 2024-04-10:
Der må jeg med stor ærlighed i stemmen sige, at det kan jeg ikke redegøre for.
Jeg deltager gerne i en debat.
Jeg ved ikke, om en hasteforespørgsel er det bedste format.
Men jeg deltager gerne – og det synes jeg også at jeg gør – løbende i drøftelser omkring de her spørgsmål og gør det jo meget i FN , hvor vi får lejlighed til at gøre det senere på ugen, og også på ordførermøder og i øvrigt også i offentligheden.
Senest her den anden dag, hvor en række demonstranter afbrød et partiarrangement, sendte jeg også et signal til dem om, at jeg gerne stiller mig op og diskuterer det her.
Det har jeg ingen problemer med.
Men om det kan diskuteres udtømmende inden for rammerne af en hasteforespørgselsdebat, er måske et mere åbent spørgsmål.
Trine Pertou Mach (EL), 2024-04-10:
Hvad er ministerens opfattelse af Danmarks og det øvrige internationale samfunds indsats og ansvar for at forhindre yderligere dødsfald som følge af sult i Gaza?
Lars Løkke Rasmussen (M), 2024-04-10:
Det bliver sådan lidt teoretisk, for præmissen er jo, som spørgeren egentlig også selv beskriver det.
Jeg er jo ikke i stand til at stå her og udlede, hvad retstilstanden ville være, hvis moderen valgte på vegne af sin dreng at gøre brug af det tilbud, den danske stat har givet, og drengen kom uden moderen.
Man kan i hvert fald ikke, sådan som vi læser den her dom, udlede en rækkevidde, der trækker det helt derhen.
Derfor er vi tilbage ved det holdningsmæssige spørgsmål, altså den forvaltningsmæssige afgørelse, vi har truffet, og den har vi truffet, og den har så også været prøvet ved Østre Landsret, og Udenrigsministeriet har for så vidt fået medhold, idet vi er frikendt.
Marianne Bigum (SF), 2024-04-10:
Jeg er sådan set enig i, at dommen ikke siger noget om det her med indrejse, men dommen siger dog, at drengen har ret til at være her med sin mor.
Men dommen siger ikke, at han har ret til at få bistand til at komme herover, og det er det, jeg også mener er et holdningsspørgsmål, for så har vi jo en situation, hvor en EU-borger ikke kan gøre brug af sine rettigheder.
Lars Løkke Rasmussen (M), 2024-04-10:
Men der ligger jo i mine tidligere svar, at jeg jo synes, at det er en overfortolkning at udlede af den domstolsafgørelse, der er henvist til, at der skulle være et unionsborgerretskrav på det.
Tilbage står den situation, at der her er en dreng, der har fået tilbudt evakuering, men det har hans mor ikke.
Dermed har jeg også antydet holdningerne i den her sag og spændvidden i den.
Hvis jeg skal sige det ganske kort, har det internationale samfund og dermed også Danmark et stort ansvar, fordi vi jo står med noget, der har udviklet sig til en humanitær katastrofe efter Hamas' terrorangreb på Israel, der så har udløst et gensvar, der nu har pågået i mere end et halvt år.
Derfor har vi også over for Israel – og det har vi gjort både bilateralt og i EU og i FN – udtrykt vores dybe bekymring og understreget nødvendigheden af, at den humanitære situation akut forbedres.
Vi har også sammen med EU og ligesindede lande gradvis øget det politiske og diplomatiske pres på Israel og gør det fortsat og opfordret begge parter i konflikten til at overholde den humanitære folkeret.
I vores dialog med Israel har vi med stadig større styrke understreget den afgørende nødvendighed af uhindret humanitær adgang, åbning af flere grænseovergange og beskyttelse af humanitære aktører.
Vi har også på det kraftigste opfordret Israel til ikke at indlede en landoffensiv i Rafah – en opfordring, der også blev gentaget i konklusionerne fra Det Europæiske Råds møde i slutningen af marts sammen med en opfordring til en øjeblikkelig humanitær pause, der kan bane vejen for en holdbar våbenhvile og frigivelse af gidslerne.
Så har Den Internationale Domstol jo med de seneste foreløbige foranstaltninger bl.a. beordret Israel til at samarbejde med FN om øjeblikkelig at sikre, at tilstrækkelig nødhjælp kommer ind i Gaza.
Desuden har FN's Sikkerhedsråd opnået enighed om at kræve en øjeblikkelig våbenhvile under ramadanen og behov for øget humanitær bistand og fjernelse af alle barrierer for uddeling af humanitær nødhjælp.
Herudover spiller USA en helt central rolle, senest med skærpelsen af det amerikanske pres på Israel, som i kombination med det samlede internationale pres jo har medvirket til en udmelding fra Israel om at ville genåbne grænseovergangene i Erez til det nordlige Gaza og den israelske havn i Ashdod.
Og vi opfordrer på det kraftigste til, at løftet efterleves hurtigst muligt.
Så kan jeg sige, at vi jo helt aktuelt – i forgårs var det vel – har lanceret en ny humanitær pakke fra dansk side på 100 mio. kr. til Palæstina.
Trine Pertou Mach (EL), 2024-04-10:
Spørgsmålet lyder: Er det ministerens opfattelse, at den hollandske landsrets dom af 12. februar 2024 sætter spørgsmålstegn ved den danske praksis for eksport af dele til F-35-kampfly, som denne praksis så ud forud for dommen?
Lisbeth Bech-Nielsen (SF), 2024-04-10:
Det er netop den drøftelse, jeg gerne vil have med ministeren.
Og som ministeren også redegør for, vil en mere udvidet brug af ansigtsgenkendelse hos politiet jo på grund af vores retsforbehold ikke være underlagt lovgivning, der indskærper regler om brugen af det, fordi det allerede er reguleret i dansk lov.
Derfor vil jeg bare gerne følge op med et spørgsmål: Mener ministeren, at politiets muligheder for at anvende ansigtsgenkendelsesteknologi eller biometrisk genkendelsesteknologi bør være større eller mindre end det, der er tale om i AI-forordningen, og hvilke forskelle vil der i givet fald være tale om?
Peter Hummelgaard (S), 2024-04-10:
Tak for ordet, og også tak til fru Lisbeth Bech-Nielsen for spørgsmålet.
Som jeg også tidligere har tilkendegivet, dækker brug af ansigtsgenkendelsesteknologi meget bredt, og der er tale om en teknologi, som også kan benyttes på mange forskellige måder.
Ansigtsgenkendelse strækker sig lige fra simple sikkerhedsfunktioner såsom at låse sin iPhone op til udbygget og avanceret overvågning af det offentlige rum.
Ansigtsgenkendelse er også på dagsordenen i EU, hvor der er opnået enighed om en forordning om kunstig intelligens.
Forordningen indeholder et forbud mod retshåndhævende myndigheders brug af biometrisk fjernidentifikation, dvs. f.eks. ansigtsgenkendelse, i realtid på offentlige steder.
Danmark er dog ikke omfattet af forbuddet på grund af retsforbeholdet, og det betyder, at forbuddet i forordningen ikke er bindende for og ikke finder anvendelse i Danmark.
Det betyder jo imidlertid ikke, at der slet ikke er nogen ramme omkring brugen af ansigtsgenkendelsesteknologi i dansk ret.
Når de retshåndhævende myndigheder, altså politiet, anklagemyndighederne, kriminalforsorgen og domstolene, behandler personoplysninger, herunder ved anvendelse af ansigtsgenkendelsesteknologi, så finder de generelle regler i retshåndhævelsesloven anvendelse.
De retshåndhævende myndigheder vil derfor ved brug af ansigtsgenkendelsesteknologi skulle overholde retshåndhævelseslovens bestemmelser.
Det indebærer, at de bl.a. er underlagt en streng nødvendighedsvurdering, og at anvendelse af ansigtsgenkendelsesteknologi vil skulle vurderes i forhold til og skal leve op til de grundlæggende principper om bl.a. god databehandlingsskik og proportionalitet.
I øjeblikket anvender de retshåndhævende myndigheder ansigtsgenkendelsesteknologi i meget begrænset omfang, og som jeg også har sagt i andre sammenhænge, forudsætter en mere systematisk eller omfattende anvendelse af ansigtsgenkendelsesteknologi relevante juridiske, praktiske og ikke mindst også principielle overvejelser.
Og hvis der bliver behov for at vedtage ny lovgivning, vil det naturligvis ske under sædvanlig inddragelse af Folketinget, ligesom det også er naturligt, at vi i Folketinget løbende drøfter anvendelse af nye teknologier.
Lisbeth Bech-Nielsen (SF), 2024-04-10:
Hvad er ministerens holdning til, at Danmark snart som følge af det danske retsforbehold vil være det eneste land i EU inklusive Polen og Ungarn, som ikke har en klar regulering af politiets brug af ansigtsgenkendelse?
Lars Løkke Rasmussen (M), 2024-04-10:
Jeg siger, at vi i forvejen havde en restriktiv tilgang, og at vi nu har en mere restriktiv tilgang, men af det kan man jo ikke slutte, at der ikke kan eksporteres noget.
For det er jo hele variationen fra dual use til hårde lethal weapons, og det er jo en sag til sag-tilgang, hvor vi nu, kan man sige, skærper vores tilgang til den danske våbeneksportkontrol.
Så er der F-35-programmet, som er et helt andet setup, og som for så vidt egentlig er løst i en engangsvurdering med hele det der setup, hvor vi leverer ind til USA og det er deres våbenkontrol, og der har vi nu taget administrative skridt til, at Rigspolitiet hører os.
Trine Pertou Mach (EL), 2024-04-10:
Spørgsmålet bliver meget konkret: Siger ministeren her i Folketingssalen, at Danmark kan fortsætte eksporten, også indirekte, af våben og militærudstyr til Israel, uden at vi bryder reglerne i FN's våbenhandelstraktat og EU's regler for våbeneksport?
Lars Løkke Rasmussen (M), 2024-04-10:
Vi undsiger os heller ikke ansvaret.
Vi lever op til ansvaret, og det er vores bedste vurdering, at det rammeprogram, vi har i forhold til F-16, og den måde, hele den proces er tilrettelagt på, lever op til vores forpligtigelser.
Og der kan man ikke blot tage en dom i et andet land med et andet faktum, bl.a. det forhold, at Nederlandene altså har et F-35-lager, hvad vi jo ikke har i Danmark, plus det forhold, at man fra den hollandske regerings side har anket dommen, det vil sige, at man ikke anerkender den jura, man er nået frem til, og så overføre det til, at Danmark er forpligtet på at gøre noget ganske bestemt.
Jeg har taget det skridt, og vi har taget det skridt, at vi midlertidigt har bedt om, at Rigspolitiet indhenter vurderinger hos os, selv om det egentlig ligger i rammeprogrammet i sådan almindelig gænge, at det ikke er nødvendigt.
Trine Pertou Mach (EL), 2024-04-10:
Jeg er helt med på, at det også handler om eksport, og det er jo også derfor, at spørgsmålet handler om den her dom, som omhandler eksport via F-35-samarbejdet, så det er, kan man sige, en indirekte eksport til Israel.
Men de spilleregler og de regelsæt, der er i FN's våbenhandelstraktat, og de EU-regler, der er, har jo også at gøre med den indirekte eksport, og derfor er der jo ikke noget, der gør, at man ligesom kan undsige, at der er et dansk politisk ansvar for at tage stilling til, hvor vores eksport havner henne, også den indirekte eksport.
Og jeg er helt med på, at F-35-kampflyene, hvad kan man sige, har en erhvervspolitisk interesse.
Pointen er bare, at vi ikke kan undsige os blikket på slutbrugeren, og derfor er spørgsmålet: Hvorfor suspenderer man ikke våbeneksporten?
Lars Løkke Rasmussen (M), 2024-04-10:
Det handler om Danmarks deltagelse i F-35-programmet, som er et rammeprogram.
Så er jeg helt med på, at det er et rammeprogram, som også kan føre til, da Israel også er F-16-bruger, at fly, hvori der indgår danske komponenter som en del af det rammeprogram, kan ende i Israel.
Men det er alligevel værd at holde lidt fokus på den her sondring, og derfor har vi én håndtering af vores deltagelse i rammeprogrammet, hvor jeg kan sige, at vi midlertidigt har bedt Rigspolitiet om at indhente en vurdering hos os, hvilket er et skridt.
For normalt ville det jo være sådan, at vi sagde en-to-fire, vi er med i rammeprogrammet, og at vi slet ikke skal spørges.
Så er der, kan man sige, også den danske våbeneksportkontrol over for Israel som en kendt slutbruger, hvor vi så har skærpet vores tilgang, hvilket jeg, hvis jeg ikke husker min kalender helt skævt, også har en mulighed for at redegøre nærmere for over for Nævnet senere i den her uge.
Trine Pertou Mach (EL), 2024-04-10:
Det, som er baggrunden for det her spørgsmål og den dialog, vi også har haft omkring det emne tidligere, er jo, at FN's våbenhandelstraktat, som Danmark har underskrevet, opstiller nogle ret klare rammer for, hvornår vi må eksportere våben til andre lande.
Den stiller f.eks. særlige krav til, at man forholder sig til slutbrugeren, og at man ser på slutbrugerlandets særlige historik i forhold til respekten for menneskerettigheder.
Den stiller også krav til, at man stopper våbeneksporten, hvis man har kendskab til, at der er risiko for, at de dele, man eksporterer, kan blive brugt til brud på den humanitære folkeret, og faktisk nævner den også specifikt folkedrab som et argument for, hvorfor man skal stoppe eksporten og forbyde eksporten.
Det Europæiske Råds fælles holdning har også kriterier, der handler om de tilfælde, hvor der kan være en alvorlig risiko for krænkelser af menneskerettighederne og den internationale humanitære folkeret, og den her dom fra den hollandske landsret har, kan man jo sige, afsæt i de samme regelsæt, og det, der er det lovende, er den her mere restriktive linje.
Og jeg ved, at vi ikke kan gøre det på det her tidspunkt, men jeg er meget interesseret i, at vi i andre sammenhænge kommer til at se på, hvad der ligger bag den her mere restriktive linje, og hvad det i virkeligheden betyder i praksis.
Så det spørgsmål, som jeg egentlig også mener at vi i Danmark burde stille os, når vi kan se, at der er et andet europæisk land, som er forpligtet af de samme spilleregler, som vi er, og som altså i virkeligheden har en domspålæggelse om, at man ikke kan eksportere dele til F-35-kampflyene – dommen er godt nok blevet anket politisk – var, hvorfor vi fra dansk side ikke ganske enkelt vælger at suspendere våbeneksporten til Israel.
Regeringen har i forvejen også besluttet at anlægge en linje, der er mere restriktiv end det, som udenrigsministeren tidligere har kaldt en restriktiv linje, og jeg er her også lidt nysgerrig efter at høre, hvad der i praksis er forskellen.