Henrik Dam Kristensen (S), 2018-04-03:
Tak for det.
Først vil jeg gerne sige tak for redegørelsen.
Jeg synes, den er grundig, og redegørelsen sammen med det i øvrigt ganske udmærkede samråd, vi havde med ministeren for ikke så forfærdelig mange uger siden, gør det helt klart for mig, at det nordiske forsvars- og beredskabssamarbejde er inde i en positiv udvikling.
Jeg synes, der er flere og flere tegn på, at landene fra måske at have givet det en lidt stedmoderlig behandling nu begynder at tage det alvorligt.
Det er selvfølgelig på en dyster baggrund, nemlig at der er ting, der har ændret sig.
Det, der først og fremmest har ændret sig, er jo den situation, der er i Østersøen.
Her har vi i de nordiske lande fælles gods, fælles træk – måske mere eller mindre, for Island ligger ret langt væk, det indrømmer jeg – som er afgørende for os.
Det afspejles jo også i det forsvarsforlig, som vi for ikke så forfærdelig mange måneder siden indgik.
Der var en stor del af fokus jo på Østersøen og også på, hvordan vi kan sikre, at vi kan beskytte vores landes befolkninger i forhold til den meget mere komplekse situation, der er, og også i forhold til den aggressivitet, som vi har set fra Ruslands side.
Indtil nu har det vel været sådan i det nordiske forsvarssamarbejde, at det meget har handlet om, at Danmark og Norge var med i NATO, mens Sverige og Finland ikke var, og det har et eller andet sted kompliceret dialogen og mulighederne for at samarbejde.
Der har vel nærmest, i hvert fald i perioder,
ikke været særlig meget lyst til at samarbejde.
Jeg synes, vi ser tegn på, at det nu ikke er det, at der er nogle, der er med i alliancer, og andre, der ikke er det, som adskiller os og gør, at vi ikke kan samarbejde.
Der er flere og flere eksempler på det.
Jeg vil bare nævne nogle enkelte:
Først og fremmest er jeg ikke et øjeblik i tvivl om, at når det gælder beredskabssamarbejdet, så bliver det mere og mere vigtigt.
De kompleksiteter, vi står over for, både i forhold til vind og vejr, men måske også i forhold til terrortruslen m.v., gør, at samarbejdet på beredskabsormrådet både er nødvendigt og fornuftigt.
Vi ser også, at der mere kontant bliver samarbejdet, eksempelvis på baggrund af anmodning fra FN.
Jeg tænker på transportfly til Mali, hvor både Danmark, Norge og Sverige – i øvrigt sammen med Belgien og Portugal – er med til at sikre, at der er transportfly hele året rundt.
Lige præcis det, at man går sammen og samarbejder og løfter nogle opgaver, tror jeg er vejen frem.
Når det eksempelvis gælder transportfly, er Danmark ikke i stand til at have dem dernede hele året, men når lande går sammen, kan man løfte en opgave, som er vigtig for FN, så små stater, som går sammen på den måde og løser nogle komplicerede opgaver, er efter min mening vejen frem.
Vi har også forsøgt at samarbejde om, at vi måske kan købe materiel sammen – vi er kommet et stykke ad vejen med hensyn til kampuniformer – men man skal også bare gøre sig klart, at der blandt de nordiske lande er en række lande, som jo faktisk selv producerer militærudstyr, og derfor er det nok begrænset, hvor langt man kan nå med det.
Jeg vil også med hensyn til det nordiske samarbejde og Baltikum sige, at vi jo her hele tiden ser, at vi bliver udfordret.
Jeg forstår, at Rusland nu her fra den 6. april vil holde en øvelse.
Der er formodentlig ikke så meget at sige til denne øvelse – den er vel inden for rammerne – men det er med et meget kort varsel, at man nu pludselig i et bestemt område i Østersøen vil lave en øvelse, og derfor tror jeg, at lige præcis når det gælder en koordinering på det her område, altså med hensyn til luftrum og alt mulig andet, skal vi fortsætte den positive udvikling, der har været i det nordiske samarbejde.
Til sidst vil jeg give tilslutning til noget, jeg er sikker på at min gode kollega hr. Bertel Haarder vil rejse.
Æres den, der æres bør.
Hvis hr. Bertel Haarder stadig væk mener det, vil jeg bare sige, at så giver Socialdemokratiet fuld tilslutning til det, for der er sket så meget siden Stoltenbergrapporten, og derfor tror jeg, at en form for status, men måske også i højere grad en fokusering på noget af det, jeg har været inde på her, med hensyn til hvad den nye situation i Østersøen er, og hvad det samlet set betyder for de nordiske lande, vil være ganske udmærket at få up to date på en eller anden måde. Jeg vil slutte med at sige, at når det gælder forsvarssamarbejdet, er der for mig selvfølgelig ingen tvivl om, at det er sammen med vores alliancepartnere i FN, NATO og delvis i Europa, at de afgørende slag slås, men for mig står det meget, meget tydeligt, at NORDEFCO-samarbejdet både på beredskabsområdet og på den mere militærrettede område har fået en større betydning, og at det vil få en endnu større betydning i de kommende år. Forhandling om det nordiske forsvars- og beredskabssamarbejde