Stinus Lindgreen (RV), 2024-06-04:
Jeg havde egentlig ikke planlagt at holde en tale, men jeg blev ansporet af ministerens kommentarer fra talerstolen her.
For når man sidder i salen eller sidder og lytter med, kan man få det indtryk, at vi partier, som er imod lovforslaget, ikke vil tage ansvar og er ligeglade med patientsikkerheden eller ikke er interesseret i kritiske lægemidler.
Det er simpelt hen ikke korrekt, og det ved ministeren udmærket godt, for jeg har jo både skrevet til og talt med ministeren om det her en del gange på det seneste.
Det, der er i det, er, at hvis det her lovforslag falder, er det ikke fuldstændig anarki; så går vi tilbage til sådan, som det var før corona.
Det ville være konsekvensen.
Det var noget, vi oprettede under corona.
Det var noget, vi fik lov til at forlænge, men det kan vi nu ikke længere få lov til fra EU's side.
Det har vi i længere tid vidst ville ske.
Hvad kan vi så gøre?
Det, der er bekymringen og grunden til, at vi ikke bare alle sammen klapper hælene i og stemmer for, er, at en række personer – og det er både producenter, grossister og uafhængige forskere – siger til os, at de simpelt hen ikke kan gennemskue konsekvenserne.
Vi risikerer at gøre situationen værre; vi risikerer at det bliver dyrere, og vi risikerer at komme til at mangle lægemidler på det danske marked, hvis vi gør det her, og det kan jeg ikke stå på mål for.
Det, vi ikke har sagt, er, at man bare skal læne sig tilbage og ikke gøre noget.
Det, vi har opfordret ministeren til – og vi skulle have gjort det før; det havde været fantastisk at gøre det her i løbet af foråret – er at vente til efteråret og tage en høring med alle de folk, der ved noget om det her.
Hvor mange gange har de været hørt om det her lovforslag?
Præcis nul gange.
Det giver jo ingen mening.
Vi har folk siddende, der ved noget om det her område.
De er ikke blevet spurgt.
Det bekymrer mig rigtig, rigtig meget.
Vores anbefaling er fortsat, at det her er noget, vi skal gøre noget ved.
Det er nødvendigt, at vi gør noget.
Det er hastværket i det, vi ikke er enige i.
Vi risikerer at lave en lov, der gør det sværere.
Ministeren har ganske rigtigt – og det vil jeg godt kvittere for – lavet et markant bedre lovforslag end det første udkast, der kom, og som blev kritiseret vidt og bredt, også af undertegnede, da det blev fremsat her tidligere på året.
Derfor er min opfordring stadig væk, at vi venter; og hvad vil der så ske?
vil ministeren spørge.
Vil vi mangle lægemidler?
Sandsynligvis ikke.
De fleste kritiske situationer, der har været, har været et skib, der satte sig på tværs af Suezkanalen, eller et jordskælv eller en ildebrand, altså noget, vi ikke kan forudse alligevel.
Det er det, vi skal huske.
Det her område er så ekstremt komplekst.
Jeg har selv i mit tidligere virke haft en situation med et jordskælv i en eller anden lille del af Indien, der ødelagde en fabrik, og så kunne man pludselig ikke producere piller i 2 uger.
Tværtimod vil det sandsynligvis gøre det sværere at opbygge lagre af kritiske lægemidler.
Det bekymrer mig voldsomt meget, at man ikke er åben for den kritik, der har været.
Jeg synes, det er en lidt arrogant måde at feje det til side på, som om ingen andre har forstået konsekvenserne af det her.
Det er simpelt hen ikke korrekt.
Det her lovforslag er jeg stadig bekymret for.
Kloge folk har sagt til mig, at det ikke haster så meget, som ministeren giver indtryk af; vi får indtryk af, at det hele falder sammen efter sommeren, hvis vi ikke gør noget nu, hvad der ikke er noget der peger på.
Derfor synes jeg, det ville være klogere at vente og lytte til de folk, der ved noget om det her, og så få input fra både grossister og producenter og uafhængige eksperter og se på, hvad vi kan gøre for at løfte det her område bedre, og have øje på det EU-spor, som kører lige nu, så vi ikke kommer til at stå i en værre situation i Danmark.
Det er ikke at læne sig tilbage og gøre ingenting.
Det er at gøre det rigtige; det er min opfordring.
Om vi så kan nå det, som det foreslås, inden den 25., er nok tvivlsomt.
Hvis det kan lade sig gøre, er jeg fuldstændig åben for at tage det tilbage i udvalget og stemme igen den 25.
Jeg ved ikke, om vi kan nå at lave et bedre lovforslag på den korte tid.
Jeg synes, det ville være bedre for patientsikkerheden og for vores lægemidler i Danmark, at vi ventede til efter sommer.
Men det er jo ikke kun op til mig; det er jo også op til ministeren.
Tak for ordet.