Mette Thiesen (DF), 2025-05-02:
Tusind tak.
Der er blevet sagt utrolig mange mærkelige ting oppe fra den her talerstol under behandlingen af det her forslag, som jo grundlæggende er en tilbagevenden til den sunde fornuft.
Jeg skal være den første til at sige, at man skal have lov til at leve, fuldstændig som man vil i Danmark.
Så jeg synes, det virker en lille smule mærkeligt.
Men jeg tror desværre, det er, fordi kan man igennem tiden har ladet woke inficere rigtig mange dele af vores samfund.
Tag eksempelvis det her med juridisk kønsskifte.
Man skriver jo i princippet noget på papiret, som er faktuelt forkert.
For Jonna skal have al mulig lov til at være Jonna og leve som Jonna og have det dejligt.
Det har jeg absolut intet problem med.
Men Jonna er jo ikke en kvinde; Jonna er en mand, der lever som en kvinde.
Derfor er man jo nødt til at kigge på det og sige, at nej, det giver ikke nogen mening at lave et juridisk kønsskifte, fordi du siger til folk, at de er noget, som de ikke er.
Derfor skal de hundrede procent anerkendes og have lov til at leve, som de vil, alligevel.
Du kan skifte navn og gøre alt, hvad du vil.
Men det der med at skifte køn er noget underligt noget.
Og nej, jeg kaldte ikke transkønnede for hamstere.
Jeg sagde, hvilket mig bekendt er faktuelt korrekt, at en hamster ikke bliver til en guldfisk af at leve i en guldfiskebowle eller et akvarium.
Det er sådan set mig bekendt faktuelt korrekt.
Det er jo lidt som kejserens nye klæder og det her med den lille dreng, der siger: Jamen han har jo ikke noget tøj på.
Det er lidt den rolle, vi har i Dansk Folkeparti, fordi man desværre rigtig mange steder er gået ind og har ændret gældende virkelighed for at tilpasse sig en meget, meget lille gruppe.
Med hensyn til det her med behandlingstilbud synes jeg, det er meget paradoksalt, at der står en masse ordførere heroppe i dag og advokerer for, at man medicinsk skal behandle noget, som de ikke mener er en psykisk lidelse.
Jeg mener i den grad, at vi skal anerkende kønsdysfori som en psykisk lidelse.
Samtidig med det er jeg også nødt til at sige, at grunden til, at de her tal taler deres eget tydelige sprog, er, at det er nogle mennesker, der er voldsomt udfordret på rigtig, rigtig mange området psykisk, og derfor selvfølgelig skal have al den hjælp, de overhovedet kan få.
De skal holdes i hånden, og de skal hjælpes.
Men den her automatreaktion med, at så hjælper det nok, at de på papiret får et andet køn, synes jeg simpelt hen vi skal stoppe med.
Og så længe man ikke anerkender kønsdysfori som en psykisk ledelse, giver det ikke nogen mening overhovedet at blive ved at italesætte, at det skal være i det offentlige sundhedsvæsen.
Så man er jo nødt til at få tingene til at hænge sammen.
Vi har set eksempler på forældre, som kæmper for retten til, at deres såkaldt transkønnede børn får lov til at få hormoner.
Vi har på nuværende tidspunkt desuden ministre, som ikke vil forbyde, at man giver børn hormoner, der irreversibelt smadrer deres krop, gør dem sterile, udsætter dem for en forøget kræftrisiko, fordi børn er ved at udvikle sig – en naturlig udvikling, hvor man er usikker på nogle ting, og hvor der er nogle børn, der har det rigtig, rigtig svært, og hvor nogle af dem måske også har kønsdysfori.
Men der skal vi jo være der som ansvarlige voksne og ikke acceptere, at de får skadet deres krop på grund af en eller anden politisk ideologi, som den voksne måtte have.
Jeg synes, det er dybt beskæmmende.