Hans Kristian Skibby (DF), 2021-04-20:
Hvis vi går tilbage i tiden og kigger på, da vi lavede en kommunalreform tilbage i 2005-2006, havde man jo en masse spørgsmål, der skulle afklares i forhold til »kan«- og »skal«-institutioner i kommuner.
Nogle af dem skulle kommunerne overtage, og andre kunne de overtage.
Ligesådan var det også i forhold til det statslige vejnet, regionale vejnet og kommunale vejnet.
Hvis man går ned og kigger på den enkelte kommune, vil mange måske kunne nikke genkendende til, at der, når en vej omklassificeres til eksempelvis at være en privat fællesvej, er en aftale, der betyder, at vejens borgere, for at kommunen kan forære vejen som gave til dem, skal aflevere vejen i fejlfri, nyrenoveret stand.
Sådan var vilkårene ikke tilbage i 2007 i forhold til de lokale jernbaner; der var ikke nogen, der fik afleveret helt nye skinnenet på de lokale jernbaner i forbindelse med overdragelsen af ansvaret til de nye regioner.
Der var nogle, der overtog noget skinnenet, der var nyere, og nogle, der overtog noget, der var ældre, og der var ingen privat fællesvejmodel i den her situation.
Og nu bliver vi jo så her i Folketinget lidt fanget af fortidens synder, for det er sådan set det, som vi mere eller mindre oplever i forhold til den diskussion, som vi har i dag.
Jeg er helt med på, at både Venstres ordfører og SF's ordfører, som har rejst den her forespørgsel, har en vis forkærlighed for netop Østbanen, måske også fordi de begge to er valgt i området – jeg kommer helt ovre fra det mørke Jylland, og jeg har ikke nogen aktier i den del af det – men det gør dog ikke desto mindre, at vi selvfølgelig skal vedkende os og anerkende, at man efter vores opfattelse ikke har fået den rigtige start på overdragelsen af de her lokalbaner og deres trivsel.
Det har vi i Dansk Folkeparti påpeget ved flere lejligheder, og jeg har også ved gentagne forespørgsler sagt, at vi deler den frustration, som det er.
Vi mener sådan set, at det helt rigtige ville være, at man afleverer dem på en bedre måde, end man gjorde, og for at gøre fortidens synder mindre kunne man måske starte med at lave en aftale, hvor hele regningen for overdragelsen af nogle halvgamle jernbanesveller ikke bare ligger i den enkelte region, men at staten også påtager sig en vis del af ansvaret ved den her overdragelse.
Det kunne f.eks. være ved, at man sagde til Region Sjælland: Vi anerkender, at I fik et gennemsnitligt dårligere skinnenet end andre regioner, der har overtaget lokalbaner osv., og det vil vi faktisk gerne råde bod på ved at lave en en til en-finansiering, hvor staten, hvis regionen kommer med 100 mio. kr., så også kommer med 100 mio. kr.
Men det har vi jo så desværre ikke fået, sådan som det er nu, og der vil jeg da gerne for ikke at skulle genere nogen sige, at det også godt kunne have været løst før den nuværende regerings tilblivelse; det kunne faktisk godt have været løst under en Venstreregering.
Hvis man kigger på Rådet for Bæredygtig Trafik og deres tilgang til det her, kan man jo se, at de gentagne gange har slået på, at der skal være et større tilskud til privatbanerne.
Det skal der være både her og nu og også i fremtiden, og det står således klart beskrevet i rapporten fra Danske Regioner, »Lokalbanernes betydning i landområderne og resultater«, som er tilbage fra april måned 2016.
Man kan også kigge i »Analyse af privatbanernes infrastruktur« fra den 14. november 2017 udarbejdet af Rambøll på foranledning af Transportministeriet, som klart viser et behov for yderligere investeringer i banerne, hvis de skal være velfungerende fremover, og der ikke skal opstå de her ophobninger i forbindelse med massive vedligeholdelsesinvesteringer.
Derfor er det jo selvfølgelig lidt ærgerligt – synes vi i Dansk Folkeparti – at det eneste, man er kommet frem til nu efter alle de mange år, der er gået siden 2017, er, at regeringen i forhold til aftalen om regionernes økonomi for 2020 godt har kunnet gå med til at skrive ind i aftalen, at regeringen er opmærksom på behovet.
Det var jo så tilbage i september 2019, og jeg er selvfølgelig glad for, at regeringen anerkender, at den er opmærksom på behovet, men det ændrer ikke på, at vi er nødt til at insistere på at finde en langtidsholdbar aftale om det her.
Vi vil i Dansk Folkeparti meget gerne have, at det bliver i økonomiforhandlingsregi eller alternativt ved finanslovsforhandlingerne, og hvis ikke der findes plads til det der, er vi selvfølgelig også tilfredse med, at det ender med at være en del af infrastrukturforhandlingerne.
Sådan må det være.