Rasmus Jarlov (KF), 2017-04-18:
Jeg synes ikke, jeg var inde på nogen generel diskussion af kapitalismens fordele og ulemper i min tale, jeg synes, jeg holdt mig meget stramt til det, som forslaget her handler om, nemlig ejerskab af aktier og aktieoptioner for ledelser i statsligt ejede selskaber, som står over for et salg.
Der siger fru Lisbeth Bech Poulsen så nu, at det handler om at undgå, at der er incitamenter til at holde prisen på virksomhederne lav, når selskabet bliver solgt.
Det kan jeg ikke helt genfinde i forslagets ordlyd, for i beslutningsforslaget står der, at der skal være et krav om, at virksomhedens ledelse ikke må have aktier i selskabet, når selskabet bliver solgt.
Og hvis virksomhedens ledelse har aktier i selskabet, har de netop et incitament til at få prisen til at blive høj, og det er derfor især elementet om, at en virksomheds ledelse ikke må have aktier, som generer mig i beslutningsforslaget.
Hvis man havde holdt sig alene til, at det handlede om aktieoptioner, ville jeg have været mere forstående over for det, for det er kun ved optionerne, der kan opstå et incitament til, at man holder prisen lavt nede, og det synes jeg er en reel problemstilling.
Men jeg kan ikke, i forhold til at ledelsen har nogle aktier, se, at det skulle være skadeligt, det er tværtimod med til, at de også er interesseret i, at salgsprisen bliver så høj som muligt, for når de selv ejer noget, er de interesseret i, at det bliver så værdifuldt som muligt.
Vi støtter ikke beslutningsforslaget.
Vi er enige i, at der er grund til at være meget på vagt over for overdrevent store bonusser udbetalt til ledere i offentligt ejede selskaber.
Og jeg synes også, at nogle af de beløb, der har været udbetalt tidligere, har været for voldsomme.
Især virker det forkert, at der er blevet udbetalt store bonusser til ledelser, som ikke leverer gode resultater.
Resultatløn er sundt, men det skal selvfølgelig bindes op på, at man så faktisk også leverer gode resultater.
Formålet med resultatløn er jo at ensrette de interesser, som ledelsen i en virksomhed har, med de interesser, som ejerne af virksomheden har – i det her tilfælde de danske borgere, det danske samfund.
Og vi synes, at det, at ledelsen har aktier, faktisk er med til at sikre, at ledelsen har det samme incitament, som samfundet har, når man sælger virksomhederne.
For i og med at ledelsen har aktier, vil ledelsen være interesseret i, at salgsprisen bliver så høj som muligt.
Det er den samme interesse, som samfundet har, når man sælger et offentligt ejet selskab, og derfor ser vi ikke nogen interessekonflikt i forbindelse med salg af virksomheder, hvor virksomhedernes ledelse har aktier.
Kritikken, som er rejst af SF og den øvrige venstrefløj her, kan være mere relevant, i forbindelse med at man skruer aktieoptionsprogrammer sammen.
Her skal man være meget opmærksom på, hvordan man gør det, og der er rigtig mange muligheder for at skrue optionsprogrammer forkert sammen, således at man ikke får de rigtige incitamenter.
Der kan være et incitament til, at man på kort sigt maksimerer et resultat på bekostning af en langsigtet værdi i et selskab, afhængigt af hvor tidsgrænsen for, hvornår optioner kan indløses, sættes.
Der kan også være et incitament til at holde prisen nede, hvis man skruer optionsprogrammer
forkert sammen.
Men at ledelser har aktier i selskaber, synes vi faktisk er sundt, og vi synes også godt, at optionsprogrammer kan bruges positivt til gavn for borgerne i det danske samfund, til gavn for ejerne.
Jeg syntes, der var en ting mere, jeg ville sige, men jeg tror, jeg lader det blive ved det indtil videre.