Karina Lorentzen Dehnhardt (SF), 2023-04-21:
Tak for ordet.
Det er næsten 2 år siden, at Folketinget vedtog B 169, som også er blevet nævnt her, og som handlede om, at regeringen skulle indkalde til forhandlinger om en ny offentlighedslov.
Det forslag blev faktisk vedtaget enstemmigt, og det blev også støttet af både justitsministerens eget parti og af Venstre.
Justitsministerens forgænger i embedet lovede ved den lejlighed at indkalde Folketingets partier for, og jeg citerer: at afdække partiernes konkrete ønsker til ændring af loven, og hvilken proces partierne måtte se for sig.
Der er nu gået 2 år, uden at vi har haft noget, der bare ligner substansdrøftelser af loven eller drøftelser af en proces for ændring af loven.
Og det står altså i skærende kontrast til, hvad ministeren sagde, da vi vedtog B 169.
Det afspejler også, synes jeg, det meget brede ønske blandt Folketingets partier om at adressere den efterhånden omfattende kritik af offentlighedsloven.
Kritikken er rejst igennem mange år af eksperter, kommissioner, medier, Folketingets Ombudsmand og senest også Dybvadudvalgets meget omfattende rapport.
Og det er mig faktisk en gåde, at et enigt Folketing, som klart har tilkendegivet, at man ønsker forhandlinger om offentlighedsloven, skal holdes hen på den måde.
Jeg synes ikke, det er godt, og jeg synes heller ikke, det er god regeringsførelse.
Jeg er klar over, at der er kommet en ny regering, men vi var trods alt i enstemmighed enige om det her.
Nu er Venstre så kommet i regering, men indtil videre er det så ikke blevet til andet end et udvalg, som minder enormt meget om de lerkrukker, man sylter frugt og andet hengemt fra sidste sæson i.
Så jeg synes, der er problemer nok at tage fat på med offentlighedsloven, og jeg vil også gerne nævne nogle af de områder, hvor jeg synes, der skal repareres, og hvor vi har brug for at finde sammen på tværs af partierne.
Vi er jo enige om, at alt for meget i dag falder i den mørklagte afdeling, og at der er behov for mere åbenhed om det faglige grundlag bag de politiske beslutninger; at lovens bestemmelse om mere offentlighed bør tillægges større betydning, end det er tilfældet i dag; at f.eks. epidemiområdet og gerne mere end det bør underlægges den samme åbenhed som miljøområdet – jeg tror faktisk, man kunne udbrede det til samtlige ministerier.
Vi er også enige om, at ministerbetjeningsreglen skal lempes, ja, faktisk så vi jo i SF gerne, at den blev afskaffet – det tror jeg bliver svært at få opbakning til.
Men vi er i dag i den situation, at vi i Danmark kører med to forskellige offentlighedslove: én, der virker fint, og som vi aldrig taler om, og det er den, Miljøministeriet bruger, og så den, der går imod hensigten om åbenhed og i stedet mørklægger, og det er den, som vi debatterer her i dag.
Der skal ligesom være, synes jeg, ens forhold i det offentliges behandlinger af aktindsigter, så borgerne kan vide, hvad der gælder.
I SF mener vi, at miljøoplysningsloven opretholder den rigtige balance mellem hensynet til offentlighed og hensynet til det fortrolige rum, som ministeren til enhver tid behøver.
Derfor vil vi anbefale, at man ser den som en form for guldstandard for, hvordan en ny offentlighedslov bør skrues sammen.
Så vil jeg her til sidst bemærke, at justitsministerens forgænger havde for vane at fremføre, at hvis SF er så glad for åbenhed, kunne man jo starte med at åbne sine gruppemøder for alle andre.
Men den køber vi ikke helt.
Ministerens store embedsapparat bliver jo betalt af og træffer beslutninger – skal man huske – på vegne af alle borgere i Danmark.
Derfor skal der selvfølgelig være åbenhed, og derfor er det på tide, at vi får set på offentlighedsloven.
Tak for ordet.