René Christensen (DF), 2020-12-22:
Så står vi her med finansloven for 2021.
Det er jo en finanslov, hvor man ikke sådan kan stille sig op og råbe, at der bliver brugt for lidt penge, for der bliver i hvert fald brugt mange penge, og der er en stor vækst i det offentlige forbrug, samtidig med at der også bliver brugt penge på meget andet.
Det er også et meget anderledes år, som vi går ud af lige om lidt, når vi går ind i 2021.
Vi har haft et år, hvor coronaen har stået forrest, og det har fyldt meget i vores politiske arbejde, og heldigvis har vi kunnet gøre det i fællesskab og ikke politisere for meget i det.
Men finansloven er dog politik, og der må jeg sige, at når jeg ser på finansloven med DF-briller, så mangler der meget.
Der mangler en retning.
Hvis man bare kigger på sådan noget som ældreområdet, så er det rigtigt, at der er sat flere penge af, men der er ikke noget politisk mål med at sætte pengene af.
Man sender dem ud, de kommer ud over blokken, og kommunerne kan bruge dem til, lige nøjagtig hvad de vil.
Man har ikke besluttet, hvad de skal bruges til, og der er ikke lavet nogen bindinger i forhold til kommunerne.
Da Dansk Folkeparti i sin tid satte 1 mia. kr. af til ældreområdet, sagde vi til kommunerne: Nu skal I lave en værdighedspolitik.
Hvorfor sagde vi så det?
Det gjorde vi, fordi vi i Folketinget også var blevet enige om, at man skulle have en børnepolitik – der skulle være politikker på mange andre områder.
Lokalpolitikerne skulle forholde sig til, hvad det egentlig var for et serviceniveau, man skulle have i den enkelte kommune, og vi mener også, at kommunerne skal have vide rammer for at justere deres tilbud.
Vi kunne også se, at de penge, vi satte af til en værdig ældrepleje, faktisk blev brugt til en værdig ældrepleje.
Rigtig mange udbyggede klippekortsordningen, der blev mere frihed til at træffe egne valg, altså have retten til eget liv, også selv om man var blevet ældre.
Der var mange, der satte penge af til at give et mere indholdsrigt liv til de ældre – bl.a. blev der ansat musikere rundtomkring, og nogle kommuner købte sågar nogle ekstra busser, så man kunne komme ud på tur og få nogle gode oplevelser.
Der skete det, at de her ting blev rullet tilbage.
Klippekortsordningen blev rullet tilbage, musikerne blev fyret osv.
Heldigvis kom der så en udligningsordning, og selv om vi ikke er en del af den, må man sige, at den flytter nogle penge rundt, hvilket giver nogle muligheder for de kommuner, som har været ramt.
Så man skal også kvittere for de ting, som er gået godt, selv om man ikke er en del af det.
Men her sætter man pengene af uden rigtig at vide, hvad man får for dem.
Når man så kigger på børneområdet, som vel også er noget af det, vi kan kalde den næreste velfærd, vi har, og noget, der er rigtig vigtigt, så har SF jo kæmpet for at få sat nogle penge af til minimumsnormeringer, og det er sådan set som udgangspunkt positivt, at man gør det.
Vi har været bange for, at når man gør det på et område og ikke på andre områder, så sker der det, at når kommunerne så skal prioritere – det har de jo retten til at gøre – og ikke længere kan prioritere på børneområdet, så kan de eksempelvis prioritere på ældreområdet eller skoleområdet, som er de to andre store områder, der er.
Det værste er dog, at når man kigger på det, så kan man jo diskutere, om der reelt kommer minimumsnormeringer, for det er ikke på institutionsniveau, men på kommuneniveau.
Så hvis der er nogle institutioner, hvor man eksempelvis har nogle særligt udfordrede børn, og hvor man så har en meget høj normering, altså mange voksne til få børn, så tæller det jo med for alle institutioner.
Så man kan sagtens have institutioner, hvor der er en dårlig normering, altså få voksne til mange børn, og så kan man have nogle få institutioner, hvor der er mange voksne til få børn.
Pernille Skipper sagde det jo også meget fint, lige efter aftalen var indgået, selv om Enhedslisten er med i aftalen, nemlig at det er fup – det er det udtryk, som Enhedslisten bruger – at kalde det minimumsnormeringer.
Igen har man brugt en masse penge, men man har bare hældt dem ned i maskinen og ved ikke rigtig, hvad man får for dem.
Det synes vi er ærgerligt.
Vi anerkender, at pengene bliver brugt, og vi vil heller ikke trække pengene tilbage, men vi havde bare håbet, at der havde været lidt mere fokus på det politiske, altså på, hvad det er, regeringen vil have for sine penge.
For jeg tror egentlig, at tankesættet er godt nok, men problemet er bare, hvordan det så bliver i virkeligheden.