Peter Juel-Jensen (V), 2018-11-22:
Tak for det, formand.
Jeg holder talen på vegne af Michael Aastrup Jensen, der er Venstres udenrigsordfører.
Det er en usikker verden, vi lever i, hvor vi står over for mange nye udfordringer.
Usikkerheden hersker, til trods for at en stadig større del af verdens befolkning er blevet løftet ud af fattigdom, alligevel oplever vi, at der bliver rokket ved de gængse forestillinger og de gamle vaner.
Lad mig blot nævne tre spektakulære begivenheder, som for få år siden ville have været meget utænkelige, men som er sket inden for det sidste år.
Attentatforsøget på Skripal i Storbritannien, det bestialske drab på Khashoggi begået i det saudiske konsulat i Istanbul og endelig de iranske attentatplaner på dansk grund.
Dertil kommer et migrationspres, som fortsat er på Europa.
Det er lykkedes at Balkanruten ned, men det kaos, der hersker i Libyen, betyder, at menneskesmuglere fortsat ser en forretningsmodel i at sende migranter ud på Middelhavet på en farlig og udsigtsløs rejse.
Det er alvorlige begivenheder og udfordringer, hvor Danmark ikke bare kan dukke sig og håbe på, at verden passerer forbi.
Det kalder på en fokuseret dansk udenrigspolitik.
I Rusland rasler Putin med sablerne og har påny ændret landegrænserne i Europa.
Det er gået ud over Ukraine, der fortsat lider under den russiske invasion af det østlige Ukraine og besættelsen af Krimhalvøen.
Tusindvis er døde, og endnu flere er blevet jaget på flugt.
Det er med til at skabe usikkerhed i Ruslands nabolande, som alt for godt kender historien, og som ved, hvad den store nabo kan finde på.
Det skaber imidlertid også usikkerhed for Danmark og resten af Europa, navnlig i Arktis, hvor Danmark og Rusland søger sammen.
Indtil videre har vi kunnet bibeholde Arktis som et område med en lav grad af militære spændinger, og det skal vi strække os meget langt for at kunne fortsætte med.
Samtidig er det afgørende med et frugtbart samarbejde inden for rigsfællesskabet, hvis vi skal gøre os håb om at spille en rolle i Arktis.
Efter mange år, hvor vi trygt har kunnet inkassere en fredsdividende, er der nu igen brug for, at vi styrker forsvaret af Danmark.
Det gælder både i forhold til det traditionelle forsvar, men også i forhold til at imødegå hackerangreb begået af andre stater.
Vi oplever igen og igen forsøg på at hacke vitale dele af den danske infrastruktur, og derfor er der behov for, at man i regeringen prioriterer ressourcer til at imødegå den trussel.
Hjørnestenen i det danske forsvar er NATO.
Danmark har gennem årene bidraget særdeles aktivt til alliancen, men imidlertid er der behov for, at vi ser nærmere på, om vi kan nøjes med NATO-medlemskabet.
Meget tyder på, at der kommer til at ske mere inden for EU's forsvarssamarbejde, og her er Danmark koblet af på grund af vores undtagelse på forsvarsområdet.
Det er ikke nødvendigvis i Danmarks interesse – nærmere tværimod, for det indskrænker nemlig vores egen handlefrihed, og Danmark går glip af et givtigt samarbejde.
Dertil kommer, at præsident Trump igen og igen rokker ved USA's traditionelt set nærmest betingelsesløse sikkerhedsgarantier over for Europa.
Præsident Trump har helt tydeligt en pointe i, at Europa bør bidrage mere.
Det er ikke rimeligt, at vi tørrer regningen af for vores egen sikkerhed på de amerikanske skatteydere.
Det er et synspunkt, Trump deler med skiftende amerikanske præsidenter, om end det tidligere har været fremført i mindre bramfri vendinger.
Bekymringen bør derimod være, om Trump i det hele taget kan se værdien af internationale organisationer og aftaler.
Man kan i hvert fald indimellem komme i tvivl.
Danmark har meget at bidrage med i de internationale fora, vi deltager i.
Vores bistand er fokuseret på en række styrkepositioner, bl.a. inden for god regeringsførelse og kvinders rettigheder.
Danmark er med til at gøre en forskel for verdens fattigste igennem vores bistand, og samtidig er vores bistand med til at modvirke årsagerne til migration.
Det kan vi godt være stolte af, ikke mindst fordi Danmark er et af de meget få lande, der lever op til FN's anbefalinger om at yde 0,7 pct. af bni i udviklingsbistand.
Endelig er det vel også på sin plads at nævne de danske soldater, der udsendes til verdens brændpunkter.
Så stor tak til de danske soldater, både dem, der er udsendt nu, men også dem, der tidligere har været udsendt på internationale missioner.