Astrid Carøe (SF), 2024-02-22:
Tak for det.
Det er en stor dag i dag, og noget, som jeg ved at der er mange der har ventet længe på.
For det er helt skævt, at mænd ikke har haft ret til hjælp under § 109 om vold i nære relationer, når de har været udsat for partnervold, og at de dermed heller ikke har haft ret til psykologhjælp eller til at tage deres børn med på et krisecenter.
Det er en klar ligestillingsudfordring, når voldsramte mænd ikke tilbydes den samme hjælp, som kvinder gør i lignende situationer.
Heldigvis er der ildsjæle derude, som også under den nuværende lovgivning er lykkedes med at hjælpe voldsudsatte mænd, og særlig Mandecentret gør et vigtigt stykke arbejde.
Men det har også været tydeligt for mig, at der er benspænd, når man skal lave et tilbud i forhold til vold under § 110, som egentlig ville høre bedre til under § 109 om vold i nære relationer, for ikke at tale om den underkendelse af volden, som mange voldsudsatte mænd oplever og fortæller om at være udsat for, når de og deres børn ikke har haft ret til den samme behandling, som hvis de havde været kvinder.
Derfor er det godt, at vi nu udvider § 109 til at omfatte alle mennesker, der har været udsat for vold.
I SF støtter vi selvfølgelig lovforslaget, som helt generelt omfatter nogle betydelige forbedringer af behandlingsmulighederne for mandlige voldsofre og deres familier, og som ligestiller voldsudsatte, uanset hvilket køn de har.
Under lovarbejdet har det været vigtigt for mig og for SF, at indsatsen for voldsudsatte mænd ikke måtte ske på bekostning af indsatsen for voldsudsatte kvinder, og så har det også været helt centralt, at vi med lovændringen fastholder et fokus på de kønsbaserede faktorer ved partnervold.
Kvinder udsættes generelt for grovere og farligere vold, og derfor er vi glade for, at det i lovgivningen er blevet tydeliggjort, at der er forskel på karakteren og konsekvenserne af den vold, som henholdsvis kvinder og mænd udsættes for, og at der skal tages hensyn til dette i indretningen af de konkrete tilbud – det ved jeg er vigtigt, både for kvindekrisecentrene, men også for mandecentrene – samt at personer og ledsagende børn på krisecenteret skal modtage støtte og omsorg under hensyntagen til de kønsmæssige aspekter ved vold i nære relationer.
Derudover har det været vigtigt for os, at vi med lovforslaget fortsat sikrer voldsofrenes fysiske og psykiske sikkerhed, når de er på krisecenteret.
Jeg ved, at der allerede i dag findes krisecentre med både mænd og kvinder under henholdsvis § 110 og § 109, hvor det her ikke har været et problem for dem, men jeg vil dog alligevel opfordre ministeren til at følge implementeringen af den nye lovgivning tæt med henblik på at sikre, at udøveren og den voldsramte selvfølgelig aldrig indkvarteres på det samme krisecenter.
Til sidst håber jeg, at ministeren fortsat vil arbejde med krisecenterområdet og voldsområdet helt generelt.
For vi er langtfra i mål med at hjælpe de tusindvis af danskere, som i dag lever i et voldeligt parforhold, og vi kan gøre langt mere for at forebygge og sikre et bedre efterværn og hjælpe beboere på krisecentre ud i et nyt liv, f.eks. i en passende og tryg bolig.
Tak for ordet.
SF støtter lovforslaget.