Pernille Rosenkrantz-Theil (S), 2024-05-08:
Tak for det.
Det udsagn, der er kommet fra den her talerstol i dag, som jeg er mest enig i på adoptionsområdet, er fru Karina Adsbøls, da hun sagde, at der ikke er noget, der er sort-hvidt.
Nej, det er der simpelt hen ikke, når vi taler om det her område.
Der er ikke noget, der er sort-hvidt, og jeg er tæt på at sige – og det er faktisk, synes jeg, sjældent i politik – at det er sådan, at hvert eneste perspektiv, der bliver bragt op på den her talerstol, er der jo et gran af sandhed i.
Det er noget af det, der gør det ufattelig svært at have med det her område at gøre.
Det er, at hver eneste position har et gran af sandhed i sig.
Det er egentlig meget nemmere de gange, hvor man kan sige: Jeg er simpelt hen døduenig fra ende til anden, så jeg står et andet sted.
På det her område er det ufattelig svært.
Ingen har ønsket nogen af de ulykkelige situationer, som vi har været vidne til hen over årene, og jo heller ikke den sidste, i forbindelse med at DIA den 16. januar meddelte, at de ville afvikle deres adoptionsformidlende aktiviteter.
Heller ikke her er der jo nogen, der med åbne øjne er gået ind og har sagt, at de nu ønsker at gøre en masse mennesker ulykkelige, og det er jo det, der er resultatet af både de historiske begivenheder, der har været nævnt heroppefra, men jo også den usikkerhed, som det afstedkommer, at vi står i den situation, vi står i.
Den beslutning kom efter et længere forløb, hvor DIA's tilladelse til at formidle adoptioner fra Madagaskar blev tilbagekaldt i 2023 efter indstilling fra Ankestyrelsen; hvor Ankestyrelsen i oktober 2023 gav DIA en advarsel i forhold til i en række tilfælde mod bedre vidende at have handlet i strid med lovgivningen i forhold til formidlingen fra Madagaskar; hvor Ankestyrelsen i december 2023 suspenderede DIA's samarbejde med samarbejdspartneren i Sydafrika på grund af tvivl om, hvorvidt DIA's formidlingsarbejde i Sydafrika skete i overensstemmelse med lovgivningen; og hvor Ankestyrelsen i januar iværksatte et skærpet tilsyn med hele DIA's adoptionsformidling og varslede, at styrelsen agtede at indstille til mig som minister, at tilladelsen til at samarbejde med partneren i Sydafrika skulle tilbagekaldes.
DIA skrev i sin pressemeddelelse om afviklingen, at beslutningen var truffet ud fra en vurdering af de nuværende rammer for økonomi og tilsyn samt de nye sanktioner, og det er jo så samlet set hele bagtæppet for lovforslaget, som vi har til drøftelse i dag.
Det, som fru Mette Abildgaard sagde heroppefra om, at det er bedst, hvis den lovgivning, vi behandler her i dag, ikke bliver brugt, er jeg enig i.
Jeg er i øvrigt også enig i, at det her er et sikkerhedsnet, som vi ikke kender rækkevidden af, forstået sådan, at vi ikke ved, om de lande, vi taler om, er interesserede i at samarbejde med Ankestyrelsen, hvis det er Ankestyrelsen, der står for formidlingen, fordi nogle lande har et forbehold over for at samarbejde med statslige myndigheder, og derfor er det rigtigt, at selv hvis vi skulle bruge den her panikknap eller nødknap, som den her lovgivning er, så kan vi ikke være sikre på, at den faktisk vil fungere som et sikkerhedsnet for alle, og derfor er det ud fra, at det er bedre end ingenting.
Så er jeg i øvrigt også enig i, at det jo under alle omstændigheder ikke kan være en permanent løsning.
Altså, så jeg er enig i de pointer.
Men der er heller ikke nogen tvivl om, at DIA's beslutning om afvikling har haft og har konsekvenser, først og fremmest for de 52 ansøgere på DIA's venteliste, som er blevet ramt af usikkerhed og skår i drømmen om en familie.
I 11 af de 52 sager var der allerede sket matchning inden den 16. januar, og de sager behandler DIA fortsat helt almindeligt, men de 41 andre sager har været sat i bero.
DIA's beslutning har selvfølgelig i sagens natur også haft betydning for adopterede i Danmark.
DIA er efter sine akkrediteringsvilkår forpligtet til at yde det, der hedder Post Adoption Services, altså PAS – undskyld, det hedder det, formand, og jeg ved godt, vi ikke må tale engelsk – og PAS skal understøtte adopteredes ret til egen historie, ved at man bl.a. kan få indsigt i egen sag.
Den opgave har DIA ikke løftet siden den 16. januar.
Siden adoptioner kom til Danmark i begyndelsen af 1960'erne, har det været private organisationer, der har stået for formidling.
Det vil sige, at der selvfølgelig har været lovgivning omkring det at have adoptionsformidling, men der har faktisk ikke været lovgivning, vi kunne bruge, i forbindelse med at der ikke længere var en adoptionsformidlende organisation i Danmark.