runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Marcus Knuth (V), 2018-05-25:
Og i forhold til spørgsmålet om Kina og eventuelle andre aktører i Arktis og i Grønland vil jeg sige, at det jo er en drøftelse, der, som jeg forstår det, foregår mellem vores regeringer.
Nu er der så også rigsmødet her på Færøerne om ikke særlig lang tid, og et løbende, tæt samarbejde er jo det allerallerbedste, vi kan have, og Danmark såvel som Grønland og Færøerne ønsker jo et rigsfællesskab, der er stærkt, men også et rigsfællesskab, der er sikkert i forhold til sikkerhedspolitik.
Henrik Brodersen (DF), 2018-05-25:
I Dansk Folkeparti ser vi da med stor bekymring på, at man har den dialog med eksempelvis Kina om så store investeringer i Grønland.
Derfor vil jeg gerne spørge Venstres ordfører: Synes Venstre ikke, at det er dybt beklageligt, at man ikke har den her indgående dialog?
Marcus Knuth (V), 2018-05-25:
Der er jo to sider af den her sag.
På den ene side er der altså rigtig mange danske virksomheder, der arbejder med kinesiske virksomheder, og der er danske virksomheder, som investerer i Kina, og der er kinesiske virksomheder, som sælger deres produkter i Danmark.
Så vi skal jo ikke se på Kina som nogen, man ikke kan samarbejde med.
Tværtimod har vi et tæt, tæt erhvervssamarbejde med Kina her i Danmark.
Men samtidig skal man også på den anden side passe på, hvad det er, man kunne åbne op for i Grønland.
Og derfor er jeg glad for og sikker på, at det her er et af de emner, som også vil blive drøftet på rigsmødet på Færøerne her ganske snart.
Henrik Brodersen (DF), 2018-05-25:
Der er jo ingen tvivl om, at Kina er blevet en verdensspiller.
De er alle steder.
De har midlerne til at købe sig ind de forskellige steder.
Men det gør de kun de steder, hvor de kan se en fordel i det.
Jeg synes, der er langt fra, at man eksempelvis producerer og handler med små dimser til alt muligt andet – syltetøjsglas, eller hvad det kan være – til man skal hen og lave så kæmpestore investeringer som lufthavne i Grønland.
Det er det, der udgør min bekymring: Man siger, at det egentlig er ligeså fint, at det er kinesere som nogen andre, når man ved, at de har en helt anden dagsorden.
Det ville være noget andet, hvis man løste det i fællesskab i rigsfællesskabet.
Karin Gaardsted (S), 2018-05-25:
Jeg hørte ikke rigtig noget spørgsmål fra spørgeren.
Men med hensyn til anlægsprojekterne vil jeg sige, at ja, det er kæmpestore investeringer, og ja, det er selvfølgelig virksomheder udefra, som skal stå for det, men ansvaret ligger jo stadig væk hos den grønlandske regering for, hvordan man vælger at udføre det, og hvem der skal udføre det.
Jamen en ung grønlænder kan kun tage en gratis uddannelse i Danmark.
Men jeg har ikke stået her og nedprioriteret vigtigheden af dansk; jeg har sagt herfra, at det er en afgørelse, der ligger i Grønland, og vi kan mene, hvad vi vil, men det er ikke os, der kan afgøre, hvordan den beslutning bliver truffet.
Jeg har i min tale problematiseret, hvad det er, der vil komme til at ske, og hvor lang en periode det her vil komme til at tage, før man kan tilstrækkelig engelsk til at kunne tage uddannelser på engelsk.
Jeg har ikke fremstillet det her som en enkel og en let sag.
Det bliver en dybt problematiserende sag for det grønlandske samfund.
Men vi kan jo ikke sige: Det må I ikke gøre.
Martin Lidegaard (RV), 2018-05-25:
Ikke overraskende er jeg nok mindre enig i den udlægning af rigsfællesskabet, end jeg var i den anden færøske delegeredes udtalelser.
Altså, nu vil jeg bare for god ordens skyld sige, at jeg fuldt ud respekterer, at det er Færøerne og færingerne, der i sidste ende skal træffe de her beslutninger, men når jeg kigger på verden i dag og de udfordringer, vi alle sammen står med, fra klima til krig og ødelæggelse forskellige steder og ustabile regimer, så har jeg egentlig personligt svært ved at se, at hvis man er et lille land, og det er vi jo alle tre – vi er små alle sammen – ville man have større glæde af at stå alene, om jeg så må sige, i det frådende hav, som ikke mindst Færøerne befinder sig i, også rent bogstaveligt, end ved at forsøge at slå pjalterne sammen med andre lande, som både har en historieforståelse, men måske også en demokratiforståelse og -tradition, som minder meget om vores egen.
Og selv om jeg godt ved, at der er store kulturelle forskelle og opfattelser af det gode liv, vil jeg alligevel mene, at når det kommer til nogle af de mere fundamentale ting, lighedsbegrebet, ligestilling, demokratiforståelse osv., har vi jo meget glæde af at være sammen.
Magni Arge (T), 2018-05-25:
Jeg forstår også udmærket de fælles værdier, som betyder noget kulturelt og demokratisk osv., og som Martin Lidegaard nævner i den her sammenhæng.
Men det, jeg egentlig spurgte til, var den samarbejdsmodel, der skal ligge til grund for det fremtidige samarbejde mellem de her tre lande, og det kan i min optik ikke fortsætte på en måde, hvor Danmark kører på første klasse og vi andre kører på anden klasse.
Det må udvikle sig til at være et samarbejde mellem tre ligeværdige parter, hvis man skal forvente, at det skal holde i længden.
Og det er det, jeg spørger ind til, altså om man er parat til at give slip på enhedsstatstænkningen, på grundlovens rammer for at ramme en form for samarbejde, hvor alle befinder sig godt, også frem i tiden.
Martin Lidegaard (RV), 2018-05-25:
Til det er der kun at sige, at hvis den dag kommer, hvor Færøerne eller Grønland bliver enige med sig selv om, at man ønsker at forlade rigsfællesskabet og blive en selvstændig stat, så er jeg helt overbevist om, at der vil være et flertal i det her Folketing, som selvfølgelig så vil indstille en revision af grundloven, hvis det ønske måtte komme på bordet.
Ønsker jeg, at det skal komme, og vil jeg arbejde aktivt for, at det sker?
Nej, for jeg ønsker ikke, at det sker, men jeg vil selvfølgelig respektere det, hvis det er det, som et flertal på Færøerne eller i Grønland ønsker.
Magni Arge (T), 2018-05-25:
Nu skal jeg komme ordføreren lidt til undsætning og sige, at han har ret i, at der er mange på Færøerne, der sagtens kan finde ud af at tale kritisk om det såkaldte rigsfællesskab, som vi er en del af.
Jeg forstår udmærket godt ideen med, at der er behov for at, hvad skal man sige, samordne en strategi for samarbejdet med Grønland og Færøerne og så det, man vil i Arktis, med dansk politik, for hvad har Danmark at byde ind med i en arktisk politik, hvis ikke man har specielt Grønland, men også Færøerne med i den pulje, hvis man kan sige det sådan?
Og en af de meget vigtige ting i den her sag er, at selve den hjemmestyreordning f.eks., som er gældende for Færøerne, mener jeg i modsætning til min kollega er en meget stram enhedsstatsfortolkning på vegne af den danske stat, der gør, at Færøerne har utrolig svært ved at udvikle sig i det internationale samfund, som vi er nødt til i en globaliseret verden.
Ser Martin Lidegaard positivt på, at man gør op med enhedsstatstænkningen og åbner op for en anden form for samarbejde?
Aaja Chemnitz Larsen (IA), 2018-05-25:
Mange tak til ordføreren.
Det kan være, ordføreren får mulighed for at uddybe de sidste ting med de her spørgsmål.
Jeg vil sige, at jeg deler ordførerens bekymring i forhold til den sociale og uddannelsesmæssige ulighed, som der er i Grønland, og det er selvfølgelig et spørgsmål, som Inatsisartut skal være ret optaget af.
Jeg synes sådan set, at det er ret interessant med de her betragtninger, i forhold til hvordan vi kan redefinere, hvordan vi kan nytænke rigsfællesskabet.
Der vil jeg i forhold til min kollega, som også kommer fra Grønland, sige, at jeg synes, at vi på et eller andet tidspunkt også er nødt til at trække en streg i sandet og sige, at ja, der er nogle historiske ting, som ikke er i orden, og der er ingen tvivl om, at fremadrettet skal vi også kigge på, hvad det er, vi kan gøre for at forebygge nogle uheldige sager, hvordan vi kan sikre, at vi i langt højere grad bliver inddraget.
Men jeg mener, at det er vigtigt også at kigge fremad og ikke hele tiden kigge tilbage på historien, når vi snakker om det rigsfællesskab, som vi lever i.
Karsten Hønge (SF), 2018-05-25:
Jamen jeg vil give fru Aaja Chemnitz Larsen fuldstændig ret i perspektivet, nemlig at det er vigtigt, at vi kigger fremad mod, hvad det er, vi vil med rigsfællesskabet.
Det er jo klart indlysende, at hvis der opstår et massivt ønske i Grønland om at få selvstændighed, er det den vej, vi skal hjælpe det grønlandske samfund ud ad, men som socialist vil jeg påpege de dramatiske konsekvenser, det vil få for de mennesker, der er på bunden af samfundet.
Derfor tror jeg på, at vi gensidigt har så mange fælles interesser og så meget fornøjelse af, at vi i Danmark kan tilbyde grønlandske unge uddannelse i Danmark, ikke kun ved at det er gratis, men også ved at gøre det betydelig lettere for grønlandske unge at komme ind på de danske universiteter, end det er for danske unge, og på andre måder række hånden frem til hjælp.
Til gengæld giver samværet med Grønland og Færøerne så Danmark så enormt mange andre fordele, især på den internationale politiske scene.
Aaja Chemnitz Larsen (IA), 2018-05-25:
Mange tak.
I forhold til den sociale, økonomiske og uddannelsesmæssige ulighed, som der er i det grønlandske samfund, er den større, end den er i USA.
I forbindelse med valget var jeg inde at kigge på de økonomiske statistikker, og jeg kan se, at vi bruger 3 mia. kr. på socialområdet.
3 mia. kr.!
Jeg synes, det er rigtig, rigtig mange penge.
Det er også interessant at sætte det i forhold til bloktilskuddet.
Det er ikke, fordi jeg sådan tænker, at de penge så bliver brugt på socialområdet, men en del af dem bliver i hvert fald brugt på socialområdet, og derfor kan jeg godt være bekymret for en forhastet, en uforberedt selvstændighedsproces, fordi det vil være dem, som er allermest sårbare, som også er mest sårbare i forhold til den her samfundsforandring, som vil ske, hvis ikke vi har bloktilskud.
Martin Lidegaard (RV), 2018-05-25:
Jeg deler fra A til Z den analyse, og man må jo også sige, at det rent faktuelt er en ret unik konstruktion internationalt set.
På den ene side holder man sammen dér, hvor man bliver større af det, og på anden side forsøger man at give så stor selvstændighed som overhovedet muligt i forhold til de ting, der – havde jeg nær sagt – betyder noget for folk i hverdagen, herunder også muligheden for at styre sprogmæssigt osv.
Men det er jo også rigtigt, som ordføreren siger, at det altid kan blive bedre.
Altså, det kan altid udvikles.
Der er altid potentiale også for at fremme en større selvstændighedsfølelse reelt og formelt.
Det er også en vigtig del af det unikke i den konstruktion, at vi kan begge dele.
Jeg ville jo synes, selv om det er en grønlandsk beslutning, at det er mest nærliggende at kigge på, hvilket modersmål de mennesker har, der bor i Grønland.
Og modersmålene i Grønland er jo grønlandsk og dansk.
Et stort flertal taler grønlandsk som modersmål, og der er et stort mindretal, der taler dansk, og derfor vil det for mig være det naturlige udgangspunkt.
Man kan sige, at på Færøerne taler man jo alle tre dele, men det, der er forskellen, er selvfølgelig, at der er sprogstammerne også lidt mere ens, end de er mellem grønlandsk og dansk.
Til gengæld kan man sige, at taler man først dansk, er det – vil jeg formode, uden at jeg skal gøre mig selv til en stor lingvist – lettere at lære engelsk og omvendt.
Og der fortalte lederen af delegationen mig, hvad jeg faktisk ikke vidste, at i Indien taler langt, langt de fleste mennesker mindst tre sprog, nemlig deres lokale sprog, deres regionale sprog og deres nationale fællessprog, som så er engelsk, som alle er nødt til at kunne tale, for ellers kan ingen tale med alle, om jeg så må sige.
Marcus Knuth (V), 2018-05-25:
Jeg vil egentlig bare sige tak.
Det synes jeg var en rigtig fin betragtning.
Aleqa Hammond (NQ), 2018-05-25:
Selvstændighedsprocessen er en proces, som man skal se i et historisk perspektiv.
Det grønlandske folk har også igennem tiden spurgt sig selv, hvad vi har fælles med Danmark, og hvad det er, der binder os sammen.
Meget ofte hører vi historier om, at man tvangsflyttede folk i Thule, fordi amerikanerne skulle bygge en lufthavn; man har gjort grønlandske børn juridisk faderløse; man har lukket Ilulissat ned, fordi man ikke mente, den økonomisk var interessant nok; og man har givet amerikanerne lov til at tilsvine den grønlandske natur og indlandsisen, i form af at der er bygget atomreaktorer, som man bare har efterladt.
Det er sådan nogle ting, der ligger i den grønlandske befolknings sind, som også påvirker vores relationer med Danmark, hvilket jeg synes er helt naturligt og fair.
Når ordføreren snakker om tillid i rigsfællesskabet, hvad kan man så gøre for at styrke tilliden i rigsfællesskabet i henhold til ordføreren?
Martin Lidegaard (RV), 2018-05-25:
Først og fremmest skal vi jo fra dansk side ikke være blege for at erkende, at det ikke er alle beslutninger, vi har truffet i historien, som vi har grund til at være lige stolte af.
Det har jeg ikke på nogen måde grund til at skjule.
Personligt var jeg selv ret bestyrtet over at læse om, hvordan hele bygningen omkring Camp Century bliver håndteret, og hvor hemmeligholdt det blev af den daværende statsminister.
Det var så ikke kun grønlænderne, skulle jeg hilse at sige, der ikke fik noget at vide, det fik det danske Folketing og Udenrigspolitisk Nævn heller ikke, heller ikke det parti, der deltog i regeringen med statsministeren, nemlig mit eget, så det var en, synes jeg, speget affære.
Man skal også bare huske på, at mange af de beslutninger, der i dag forekommer som helt vanvittige, i datidens lys var svære, nødvendige beslutninger.
På det tidspunkt, hvor mange af de her ting skete, oplevede man jo, at alternativet til at makke ret over for amerikanerne var en sovjetisk invasion, og man havde ikke bare sin egen danske sikkerhed at tage stilling til, man skulle også tage hensyn til grønlændernes sikkerhed og færingernes sikkerhed og territoriale integritet, og derfor tror jeg, uden at jeg skal gøre mig helt klog på det, at man dengang har tænkt, at der ikke er noget valg i det her.
At vi i dag nogle gange kan se, at det ikke var det, er så en anden sag.
Aleqa Hammond (NQ), 2018-05-25:
Grønland snakker med Kina, og Kina retter henvendelse til Grønland, fordi de gerne vil have et bilateralt samarbejde, bl.a. er kineserne fremkommet med et bud på selve udbudsrunden for bygning af store lufthavne, som der er planer om, og så siger statsministeren i sin redegørelse, at der altså er nogle udenrigs- og sikkerhedspolitiske spørgsmål, man skal tage hensyn til, når det er lande som Kina, man vil snakke med.
Hvad mener ordføreren om dette?
Martin Lidegaard (RV), 2018-05-25:
Det synes jeg på en måde er nogenlunde til at gå til.
Hvis selve byggeriet af en lufthavn bliver udbudt, mener jeg sådan set, at hvem som helst kan, bør og skal kunne byde ind, men hvis der kommer til at ligge en form for finansieringskonstruktion, hvor man indirekte, om jeg så må sige, tager kritisk infrastruktur som pant, er jeg helt enig med statsministeren i, at så bevæger vi os ind i noget, der har ret store sikkerheds- og udenrigspolitiske implikationer.
Der må jeg nok erkende, at der var jeg måske lige lovlig generaliserende.
Det vil jeg gerne tage på mig.
Jeg er egentlig glad for den replik fra hr. Sjúrður Skaales side.
Jeg oplever jo, at for det første er Grønland og Færøerne jo to meget forskellige samfund på utrolig mange områder, geografisk, geologisk, kulturelt, sprogmæssigt, på alle leder og kanter, økonomisk og politisk, så alene af den grund kan jeg selvfølgelig ikke bare skære dem over en kam.
Derudover er det jo også rigtigt, men det synes jeg så egentlig gælder både Færøerne og Grønland, at der netop er debatter, altså der er jo ikke én færøsk holdning til det her spørgsmål, som de to færøske repræsentanter i Folketinget jo meget fint illustrerer, ligesom der ikke er én holdning i Grønland, og ligesom vi i det danske Folketing i øvrigt også har forskellige nuancer og holdninger til rigsfællesskabets fremtid.
Det skylder man selvfølgelig at sige, og det er jeg glad for at ordføreren præciserede, for det er jeg helt enig i.
Karsten Hønge (SF), 2018-05-25:
Jamen det bekræfter den parallelle tænkning, som SF og Inuit Ataqatigiit har på det her, nemlig at vi må se på, hvad der er basis for i dag, hvem det er, vi ønsker at hjælpe i dag, og det er de mange unge, der ikke får en uddannelse, det er den hårdtarbejdende, lavtlønnede lønarbejder, som må opleve sig selv på bunden af det grønlandske samfund.
Den sociale udfordring, den uddannelsesmæssige udfordring kan vi håndtere, hvis vi gør det i fællesskab, og i den forbindelse er det bare, at hvis man på nogen måde mener, at det kan andet end at være benspænd og skuldertackling at fratage muligheden for faktisk at tage en uddannelse ved at nedprioritere dansk, så går man den forkerte vej.
Aaja Chemnitz Larsen (IA), 2018-05-25:
Tak for den opfordring, som er til regeringen, sådan som jeg hører den.
I forhold til det her med sprog, som jo er blevet nævnt flere gange i dag, vil jeg egentlig sige, at jeg ser ret nøgternt på det.
Jeg synes, det er enormt vigtigt, at man, når man træffer nogle beslutninger, også kender de konsekvenser, der er, og det, jeg kan være bekymret for, hvis man vil erstatte dansk med engelsk som det første fremmedsprog i Grønland, er, at adgangen til uddannelser i Grønland kan blive forringet.
Vi ved, at man kan tage nogle få engelske uddannelser i Danmark, men det at læse medicin, at læse jura, at læse psykologi eller nogle andre fag kan man ikke gøre på engelsk, og hvis vi kigger på kompetencebehovet i Grønland, kan vi se, at vi også har behov for jurister, at vi også har behov for læger, og at vi også har behov for psykologer og mennesker med andre uddannelser, som man ikke kan læse på engelsk i Danmark.
Så det er egentlig der, hvor min bekymring er.
Og ja, det er en beslutning, som skal tages i Grønland, men jeg synes, det er vigtigt, at det bliver en del af den samlede diskussion, at man kender samtlige konsekvenser.
Rasmus Jarlov (KF), 2018-05-25:
Jeg kan ikke være mere enig.
Jeg synes, det er så åbenlyst, at der er så mange uddannelsesmuligheder i Danmark, som man ikke kan opbygge på Grønland, simpelt hen fordi antallet af unge, der skal uddannes, ikke er stort nok til, at man kan forestille sig, at man har alle typer af uddannelser på Grønland.
Det kan simpelt hen ikke lade sig gøre.
Så skulle der sidde en hvert andet år og blive uddannet i nogle af de små fag.
Det er ikke muligt, og derfor vil det være sådan, at man er nødt til at søge væk fra Grønland for at få en lang række uddannelser.
Det er simpelt hen en given ting, og sådan vil det være i al fremtid, medmindre Grønland tidobler sin befolkning, og det tror jeg ikke at man skal ønske sig.
Så kan man jo enten få det i Danmark, eller man kan få det i andre lande.
Fordelen ved at få det i Danmark er, at man får det gratis.
Og man skal ikke forestille sig, at USA lige pludselig begynder at tilbyde gratis undervisning til grønlænderne.
Hvorfor skulle de dog det?
Det er kun i Danmark, man kan få det.
Og så siger man nej til den kæmpefordel, man har dér, ved at man holder op med at uddanne grønlænderne i dansk, så de kan komme herned og få en uddannelse.
Magni Arge (T), 2018-05-25:
Tak for det, formand.
Jeg vil ligeledes takke for en meget engageret tale, hvilket hr. Rasmus Jarlov meget ofte fremfører, når det handler om rigsfællesskabet og landene oppe i Norden.
Jeg blev lidt forvirret af den her debat mellem Sjúrður Skaale og Rasmus Jarlov.
For jeg forstår ikke rigtig, hvad holdningen er til det her, eller hvad man egentlig vil advare imod i forhold til den færøske forfatning, som allerede har været i høring.
Rasmus Jarlov svarer på et spørgsmål, hvor han siger, at der selvfølgelig har været en kreativitet for at holde sammen på riget i forhold til grundloven, når man har skabt hjemmestyreloven, og når man har lavet nogle indrømmelser på et senere tidspunkt.
Det er den ene ting.
Den anden ting handler om delegering.
Jeg har opfattet det sådan, at den delegering, som er uddelegeret til det færøske samfund, er uigenkaldelig, men ikke nødvendigvis det sidste stop på vejen til selvstændighed.
Er ordføreren enig i det?
Rasmus Jarlov (KF), 2018-05-25:
Jamen altså, det, jeg kan være bange for, er, at der lige pludselig kommer til at stå noget i den færøske forfatning, som man er nødt til fra dansk side at sige ikke passer i forhold til vores grundlov.
Og jeg kan ikke sige, hvad det kunne være, for jeg har ikke været så meget inde i det forfatningsarbejde.
Men jeg ved jo bare, at når det handler om styreformen i rigsfællesskabet, er der nogle ting i grundloven.
Hvis man nu skrev ind i grundloven, at man f.eks. ville have en præsident i stedet for en majestæt, ville det ikke være foreneligt med vores grundlov.
Og så ville man skabe en konflikt i forhold til Danmark.
Og hvis man ville have det på den måde, så ville vi skulle til at have folkeafstemninger og kæmpe flertal i Folketinget osv. for at lave det om, og det er bare ikke noget, vi lige kan gøre.
Og så vil man få en konflikt med grundloven.
Det er et meget ekstremt eksempel, som jeg forestiller mig er ret utænkeligt.
Jeg håber bare, at vi kan undgå den form for konflikter – altså at der er et eller andet, der strider imod grundloven – og at vi får lavet noget, som passer ind i forhold til grundloven.
Magni Arge (T), 2018-05-25:
Jamen man har været rimelig dygtig til at acceptere forskellige tiltag, som har ligget uden for grundlovens rammer i forvejen, skal jeg bare hilse og sige.
Jeg tror ikke på, at man vil kalde det tilbage igen.
Det er så den ene sag.
Men lad mig gå videre til næste spørgsmål, der angår forsvars- og sikkerhedspolitik.
Jeg forstår, at ordføreren også er formand for Forsvarsudvalget og altid har animeret til, at Færøerne og Grønland deltager mere på det område.
Og jeg deler også den opfattelse, at vi i høj grad trænger til at få et langt større indblik i og også indflydelse på både forsvars- og sikkerhedspolitik, der vedrører Færøerne.
Kan Rasmus Jarlov måske elaborere lidt på det?
Hvordan ser han, at det kunne foregå i fremtiden?
Rasmus Jarlov (KF), 2018-05-25:
Ja, det synes jeg er enormt vigtigt.
Det er utrolig vigtigt – når rigsfællesskabets flåde f.eks. patruljerer i færøske farvande – at man ikke ser det som sådan en fremmed, dansk styrke, der sejler rundt og dominerer, men at man ved, at der faktisk er masser af færinger om bord, så det er et fællesskab.
Det synes jeg er helt vildt vigtigt for den følelse, der er, omkring rigsfællesskabet og den forståelse af, at det ikke er sådan, at der er danskere, som bestemmer over Færøerne.
Det er sådan, at Færøerne har nogle områder, som man varetager helt for sig selv, og så er der nogle fælles opgaver, heriblandt forsvaret.
Forsvaret er ikke en dansk opgave, det er en fælles opgave.
Og der synes jeg at det er utrolig vigtigt, at vi får rekrutteret bedre til det danske forsvar, så der er flere færinger, der kommer ind og er med i forsvaret.
Man har ikke værnepligt på Færøerne, og det er selvfølgelig lidt en ulempe i forhold til at få flere ind i forsvaret.
For det er jo den måde, rigtig mange danskere kommer ind i det til at starte med.
Så der er man sat tilbage fra starten af.
Men i forhold til eksempelvis at være med i søværnet er der jo så meget interesse og kompetence maritimt på Færøerne.
Så jeg synes, at det er meget oplagt at få nogle flere ind, og det kunne jeg enormt godt tænke mig.