Rosa Lund (EL), 2025-01-22:
Tak for det.
Nu er det jo hverken køn eller dna, der skaber en familie.
Det er kærlighed.
To mødre, to fædre eller tre eller fire forældre sammen, der elsker deres børn præcis lige så højt, som en mor og en far elsker deres børn, er det, der skaber en familie.
Det er kærligheden.
Det er, som om vi har glemt det, når vi taler om det herinde i Folketingssalen.
Det synes jeg faktisk er ret ærgerligt.
Jeg synes også, at den måde, som der herinde bliver talt på i forhold til at have flere end to forældre, på en måde er respektløs.
Vi taler om mennesker og familiekonstellationer, som findes i forvejen.
Vores lovgivning i dag anerkender ikke den kærlighed, der er i de familier, som vi kalder regnbuefamilier, på lige fod med den, der er i de familier, som hedder far, mor og børn.
Men som jeg sagde før, findes de her familier, regnbuefamilierne, i Danmark, og dér er der altså flere end to forældre.
De er bare ikke alle sammen forældre på papiret.
Som vi har diskuteret før inde i den her sal, og det har også været oppe at vende i løbet af debatten, er der altså meget stor forskel på, at tre eller fire voksne mennesker har besluttet at få et barn sammen, og så på at være en ressourceperson, en omsorgsperson, en ekstra voksen i et barns liv.
Det er altså noget andet, end at tre eller fire voksne har sat sig ned og aftalt, at de nu skal have et barn sammen.
Det er et problem, når man er i en familie med tre forældre eller flere, at der kun er to, der har forældremyndigheden.
Den tredje kan ikke gå med sit barn til lægen, eller som Danmarksdemokraternes ordfører var inde på, kan man da godt følge sit barn hen til lægen, men man har sådan set ikke adgang til de informationer, der må komme omkring ens barn, hvis ikke man er den juridiske forælder.
Man kan risikere at blive skåret helt ud af barnets liv i en konfliktsituation, og det er altså hverken i barnets interesse eller i forældrenes interesse.
Derfor ønsker vi en revision af lovgivningen, så den afspejler virkeligheden, for børn skal have ret til alle deres forældre.
Og når deres virkelighed er, at de har tre eller fire forældre, så betyder det, at de skal have ret til tre eller fire forældre.
Jeg synes, det er så interessant, at alle de ordførere, som står heroppe på talerstolen og taler imod det her beslutningsforslag, siger, at nu skal vi huske barnets perspektiv, men ingen lytter til de børn, som faktisk har tre eller fire forældre.
Tag deres perspektiv.
Deres perspektiv er, at de gerne vil have ret til alle deres forældre.
Så I skal følge jeres eget argument til dørs, for så vil I lande præcis der, hvor man siger, at børn skal have ret til alle deres forældre.
Det samme gælder, hvis vi tager argumentet om konfliktsituationen.
Mange parforhold i dag, faktisk 50 pct., ender i skilsmisse.
Betyder det så, at man mener, at et barn kun skal have ret til en forælder?
Det vil det jo betyde, hvis man følger argumentet til dørs.
Så det duer jo heller ikke rigtigt.
Jeg skal jo ikke lægge ord i munden på folk, men det synes jeg man skal tænke over, hvis man har det som argument.
Jeg må faktisk sige, at det jo er præcis på grund af konfliktsituationer, at vi har brug for regler.
I alle andre tilfælde i det her samfund har vi lavet nogle regler for, hvad vi gør, hvis der opstår en konflikt i en situation.
Hvad vi gør, hvis der opstår en uenighed om, hvor en flagstang må stå?
Hvad gør vi, hvis der opstår en uenighed om, hvor man må dreje til venstre på sin cykel, og hvor man må dreje til højre?
Der laver vi nogle regler for det.
Hvad vi gør, hvis der opstår en uenighed mellem to forældre til et barn?
Vi laver nogle regler for det.
Så er det da mærkeligt, hvis vi ikke også skulle lave nogle regler for, hvad vi gør, hvis der opstår en konflikt mellem forældre til et barn, hvor der er flere end to forældre.
Så det argument synes jeg sådan set heller ikke holder.