Karina Adsbøl (DF), 2020-12-08:
Så er vi tilbage igen.
Det her forslag ligner jo meget de forslag, Dansk Folkeparti gentagne gange har fremsat her i Folketingssalen, herunder en kompensationsordning til borgere, der bliver fejlbehandlet i det sociale system.
Det skal ikke kvit og frit kunne betale sig at bryde lovgivningen.
Der kan i dag gives tvangsbøder, når man ikke overholder lovgivningen, men mig bekendt er der ikke givet nogen.
Det her forslag indeholder så fire initiativer.
Det ene omhandler dagbøder til kommunerne, hvis de ikke overholder sagsbehandlingsfristerne, og jeg tænker, at det netop omhandler de sagsbehandlingsfrister, som kommunerne jo selv sætter.
Det var man ikke forpligtet til at gøre på kommunens hjemmeside tidligere; man måtte selv bestemme, hvor man ville gøre det henne, så det var svært for borgerne at følge med i det.
Men det lykkedes da trods alt at få et politisk flertal for det.
Det er vigtigt, at man som borger selv kan gå ind at se sagsbehandlingsfrister.
Men de kommuner, der så ikke overholder deres egne frister, skal kunne pålægges en dagsafgift på 500 kr. pr. døgn, altså for kommunens overskridelse af en sagsbehandlingsfrist, og afgiften tilfalder borgerne.
Og ja, det er vel meget rimeligt, at såfremt man ikke følger sine egne tidsfrister, kan man blive mødt med en afgift, som tilfalder borgeren.
Men det her er heller ikke helt sort-hvidt, for det kan godt være, at man som kommune afventer et svar et andet sted fra.
Det kan være fra sundhedsvæsenet, og det kan være, man venter på en VISO-rapport eller noget andet.
Men i hvert fald, hvis man er selvforskyldt i det – kan man sige – synes jeg også, det er rimeligt, at man selvfølgelig skal have en bøde.
Borgeren skal have en kompensation i form af en overførelse af den fulde berigelse eller besparelse, kommunen har opnået ved at træffe en forkert eller ulovlig afgørelse, eller der skal være en kompensation til borgeren for ikkeøkonomisk tab ved grove forsømmelser og systematiske og væsentlige fejl i sagsbehandlingen begået af kommunen.
Der ønskes også et udvidet udgangspunkt om opsættende virkning, når kommuner fratager eller nedsætter tildelt støtte på socialområdet, og det er jo også noget, Dansk Folkeparti gentagne gange har fremsat, herunder er det også med i forslaget omkring Retssikkerhedsfonden, som vi lige har behandlet her i Folketingssalen.
Og det skal jo også være sådan, at når ens funktionsevne er uændret og man stadig har det samme behov, skal man kunne bevare den hjælp, man har, og ikke risikere at miste den.
Det har vi jo set, desværre, talrige eksempler på.
I sin tid fik vi faktisk også gennemført, at ved genbevilling af handicapbil skulle kommunerne blot anvende en tro og love-erklæring – ved genbevilling, hvis borgeren havde uændret funktionsevne.
Så kunne man spare administrationen, og man kunne mere eller mindre spare sagsbehandlingen på det.
Men desværre viser det sig så, at i det virkelige liv og i den virkelig praksis bliver det slet ikke anvendt i det omfang, det kunne.
Og det vil jeg faktisk gerne anmode ministeren om at undersøge, netop i forhold til tro og love-erklæring ved genbevilling af handicapbiler, for det synes jeg faktisk vi havde indgået en aftale om, og det er jo noget, vi skal have fulgt op på.
Vi skal have et system, der er til gavn for borgerne.
Og vi ser desværre, at det ikke er velfungerende, som det er i dag.
Man bliver heller ikke ordentligt vejledt som borger, og retssikkerhedsloven ligger åbenbart dybt begravet.
Men i Dansk Folkeparti er vi positivt indstillet over for forslaget.
Tak for ordet.