Rune Lund (EL), 2021-11-11:
Det lovforslag, vi behandler i dag, handler om, at der hvert år skal findes penge til det såkaldte demografiske træk.
Kort fortalt betyder det, at der ikke vil ske forringelser af vores daginstitutioner, plejehjem og hospitaler, i takt med at der kommer flere unge og ældre – altså at velfærden skal holde skindet på næsen, men så heller ikke mere end det.
Det er i virkeligheden et uambitiøst udgangspunkt.
I virkeligheden lever velfærdsloven faktisk heller ikke helt op til det, for den beregning af det demografiske træk, som der tages udgangspunkt i, indebærer også den beregning af sund aldring, som ligger i Finansministeriets regnemetoder, hvor man trækker et beløb fra i det demografiske træk ud fra nogle antagelser om, at vores befolkning, når folk bliver ældre, også vil være sundere i løbet af deres levetid.
Men som bl.a. en række aldersforskere har påpeget, er de beregninger, som Finansministeriet benytter sig af, alt for optimistiske.
Derfor vil det her lovforslag, såfremt det måtte blive vedtaget, lægge en bund under velfærden, men det vil faktisk ikke efter Enhedslistens opfattelse lægge en bund under velfærden, som reelt svarer til det demografiske træk – ikke mindst på grund af Finansministeriets regnemetoder omkring sund aldring.
Men velfærdsloven – også hvis den måtte blive vedtaget, sådan som den er formuleret i den udgave, der ligger her i dag – vil være en forbedring.
Og det vil den ene og alene af den grund, at den vil være et værn mod det, som skete fra 2015 til 2019, hvor borgerlige regeringer lavede skatte- og afgiftslettelser, som i varig virkning vil koste ca. 22 mia. kr. om året, samtidig med at man ikke engang leverede på det demografiske træk.
Det vil ikke kunne lade sig gøre, hvis velfærdsloven, sådan som den er fremlagt her i dag, bliver vedtaget.
Derfor støtter Enhedslisten selvfølgelig lovforslaget, som det ligger, men vi ønsker meget gerne at lave forbedringer af det – ikke mindst at man ser på, hvordan man kan få en bund under velfærden, som ikke er det demografiske træk, men som er det velstandssikrede demografiske træk.
Og hvad er så forskellen på det?
Jo, hvis vi tager det danske sundhedsvæsen i 1950 og siger, at frem til i dag skulle der kun tilføres midler svarende til det demografiske træk, ville det betyde, at det danske sundhedsvæsen, de danske hospitaler var fulgt med, i forhold til at vi i dag er flere unge og ældre, altså at vi er en større befolkning, end vi var i 1950, men vi ville have et sundhedsvæsen, der kvalitetsmæssigt var nøjagtig det samme som i 1950.
Hvis vi skal sikre os, at vores sundhedsvæsen eller velfærd i det hele taget også følger med tiden, i forhold til at samfundet bliver rigere og der sker en udvikling i vores velfærd, skal vi som minimum øge udgifterne til velfærden hvert år svarende til det velstandssikrede demografiske træk.
Og det har vi jo faktisk også råd til.
I de neutrale fremskrivninger, som Finansministeriet laver i deres fremskrivninger, er der også indregnet, at man kan lave en fremskrivning af forbruget i kommuner, regioner og stat svarende til det velstandssikrede demografiske træk og samtidig have en massivt overholdbar økonomi.
Derfor er det jo det, vi skal gøre.
Desuden må jeg også sige – og det slår mig, sådan som debatten kører i dag – at jeg virkelig ikke savner den måde, som økonomiske debatter blev ført på fra 2015 til 2019, hvor vi oplevede blå regeringer, som jonglerede rundt med tallene og præsenterede uærlige fremstillinger for at dække over, at det, som man prioriterede som nummer et, var skatte- og afgiftslettelser, som blev givet for minimum 22 mia. kr.; det er den varige effekt.
Og så prøvede man at jonglere rundt med tallene og lade, som om der var penge nok til velfærd, hvilket der aldrig var.
Der blev ikke engang leveret på det demografiske træk fra 2015 til 2019.
Vi hører den samme argumentation i dag, når hr. Torsten Schack Pedersen siger, at talt sammen i kroner og øre tilførte man flere penge til velfærden.
Ja, det gjorde man, men man tilførte jo ikke nok, i forhold til hvad der skal til for at undgå forringelser og nedskæringer, i takt med at der kommer flere unge og ældre.
Og der må jeg bare sige, at man har nul troværdighed, når man som Venstre bruger tal på den måde til overhovedet at kunne sige – som vi jo også hører i de her debatter – at andre skulle fremstille tallene på en fejlagtig måde.
Det er Venstre, der godt nok har excelleret i det i årevis, og som også gør det i dag.
Så jeg må sige, at det virkelig er noget, jeg ikke savner ved årene 2015-2019, altså den måde, man som regering dengang fremstillede tallene på.
Men det her er et værn mod de værste nedskæringer i den offentlige sektor; det vil være et værn mod det, som skete fra 2015 til 2019.
Det er overhovedet ikke nok, men det er trods alt et fremskridt, og derfor støtter Enhedslisten velfærdsloven.