Zenia Stampe (RV), 2017-03-14:
Det er jo et sørgeligt deja-vu at stå her.
49 skudepisoder på et halvt år.
På det tidspunkt foreslog vi også en bandepakke og skærpelser af straffen for ulovlig våbenbesiddelse.
Før det var der også en bandekrig, som jo i første omgang banede vejen for indførelse af minimumsstraf, og derfor må vi desværre konstatere, ikke at det er noget, der sker regelmæssigt – for det er jo det, vi sammen kæmper imod, altså at det er noget, der vil gentage sig – men at det er noget, der, når vi ser tilbage, er sket med et par års mellemrum.
Når jeg siger det, er det jo ikke, fordi jeg så synes, at vi skal normalisere det og bare leve med det og sige, at sådan er det, men så er det også for at sætte det i relation til de bandepakker, der er blevet vedtaget i mellemtiden, og de strafskærpelser.
For der er jo altså alligevel en del bandemedlemmer, der har syntes, at det var værd at have våben ulovligt, selv om der var en minimumsstraf på 1 år.
Derfor er spørgsmålet, om det så vil gøre større indtryk på dem, at vi hæver minimumsstraffen til 2 år, eller om straffens betydning er overvurderet.
Det er jo ikke det samme som at sige, at straf ikke har en betydning, men man må bare spørge sig selv, for når man ved, at det minimum giver 1 år at opbevare våben ulovligt, men alligevel vælger at gøre det, tror man så lige, at det med at hæve straffen til 2 år er det, der gør forskellen?
Det tror jeg ikke.
Derfor er vi slet ikke overbevist om, at det her er det, der skal til, for at vi en gang for alle kan stoppe de her bandekrige, som vi nu har set opstå med et par års mellemrum i de sidste 10 år.
Derfor er vi selvfølgelig også glade for de forhandlinger, der har været, og nogle af de tiltag, der bygger på forebyggelse og resocialisering.
Vi tror mere på, at det er vejen at gå, hvis målet er at skabe færre ofre.
Vores holdning har ikke noget at gøre med medlidenhed med de kriminelle, men det handler om, hvad der virker.
Jeg vil sige, at jeg er meget enig med Enhedslistens ordfører, hr. Rune Lund, når han siger, at det, vi har set fra regeringen det sidste års tid, har været strafskærpelse og strafskærpelse.
Og det er jo ikke, fordi vi principielt har noget imod alle strafskærpelser.
Jeg er bare bange for, at man bruger al sin energi på at gå i den forkerte retning.
Vi er imod det her forslag.
Det er ikke, fordi vi er imod en drøftelse af at hæve straffen for ulovlig våbenbesiddelse.
Men for det første er vi ikke overbeviste om, at det vil have den nødvendige effekt, og for det andet er vi imod minimumsstraffe.
Vi er før gået med, fordi vi har siddet i regering og har indgået kompromiser; sådan er virkeligheden jo.
Det kan jeg jo lige så godt sige ærligt heroppefra.
Men vi er ikke begejstret for minimumsstraffe.
Det var Venstres tidligere justitsminister i øvrigt heller ikke.
Hr. Søren Pind gav et interview til Altinget, hvori han sagde, at det i hvert fald ikke blev med ham som justitsminister, at der ville blive indført minimumsstraffe.
Det skal jo så bare være en cadeau til den nye konservative justitsminister, at det faktisk gør en forskel, om det er en liberal justitsminister eller en konservativ justitsminister.
Ros til justitsministeren, selv om jeg så i det her tilfælde ville ønske, at det var en liberal justitsminister, der godt kan se problemet ved, at lovgiverne går ind og blander sig i den konkrete strafudmåling.
For det er jo årsagen til, at vi er imod minimumsstraffe.
Det er argumenter, som vi ikke står ene med, og som vi har forsvarsadvokaterne, landsretterne og Dommerforeningens ord for er en indblanding på den dømmende magts område.
Det er jo ikke, fordi det er i strid med grundloven, men det er i strid med tanken, ideen, princippet om magtens tredeling.
Og helt konkret, og det er så et eksempel fra Søren Pind, vil der måske også opstå tilfælde, selv om vi lige nu selvfølgelig har de der bandemedlemmer i tankerne – der er jo ikke nogen kære mor der, jeg tror ikke, der er nogen af os, der har lyst til at være kære mor for dem og give dem nogen som helst form for rabat – men der sker jo altså bare alligevel det, at der opstår enkeltsager, hvor sådan en minimumsstraf bare virker helt skæv.
Det var jo også derfor, at knivloven i sin tid blev ændret, fordi der opstod den type minimumssager, og det kan jo også godt være, at der opstår det, efter at det her bliver vedtaget, og så kan det være, at der bliver ændret på det igen.
Derfor skal min afsluttende bemærkning være at sige, at vi egentlig ikke vil afvise strafskærpelser.
Vi tror ikke rigtig på dem, men vi kunne måske godt overtales.
Men vi er ikke parate til at acceptere minimumsstraffe.