Jeppe Kofod (S), 2020-06-18:
Tak for det.
Og tak for forespørgslen.
Den amerikanske pakke på godt 83 mio. kr. til projekter i Grønland har givet anledning til en række spørgsmål.
Vi har i sidste måned haft grundige drøftelser i Det Udenrigspolitiske Nævn, i Udenrigsudvalget og i Grønlandsudvalget.
Og jeg har også her i spørgetiden adresseret både sagen og den bredere sammenhæng, som den indgår i, og jeg takker for lejligheden til at drøfte det igen på baggrund af Dansk Folkepartis forespørgsel.
Det er vigtige spørgsmål, og jeg har, må jeg sige, undret mig noget over den skepsis, som pakken er blevet modtaget med fra flere folketingsmedlemmers side, fordi pakken så åbenlyst er i både Grønlands og det samlede kongeriges interesse.
Lad mig tage dagens spørgsmål fra begyndelsen.
Først er jeg blevet spurgt, hvad jeg kan oplyse om de forhandlinger, der fandt sted forud for den amerikanske pakke.
Og her må jeg gøre klart, at der ikke har været tale om forhandlinger i traditionel forstand.
Regeringen har længe sammen med naalakkersuisut arbejdet for at sikre størst muligt afkast til Grønland af USA's militære tilstedeværelse i Grønland og størst mulig nytte af den stigende amerikanske interesse for Grønland.
Det er sket på baggrund af en bred enighed i Folketinget, som bl.a. fremgår af forslag til vedtagelse V 38 fra december sidste år.
Arbejdet har fundet sted over længere tid og på mange niveauer.
Da jeg sammen med min grønlandske kollega mødtes med den amerikanske udenrigsminister Pompeo i november i år var spørgsmålet om nytte for Grønland helt centralt.
Jeg er derfor glad for, at man fra amerikansk side har skruet en pakke sammen, som så fint rammer grønlandske ønsker.
Den støtter jo projekter i sektorer, som Grønland selv ønsker at udvikle som led i arbejdet med at diversificere landets økonomi.
Der er først og fremmest tale om projekter på råstofområdet, men også energi, turisme, uddannelse og erhvervsudvikling i Grønland bliver tilgodeset.
Pakken understøtter dermed også to aftalememoranda, der blev underskrevet i juni 2019 mellem det amerikanske udenrigsministerium og naalakkersuisut.
På den baggrund har naalakkersuisut takket ja til det amerikanske tilbud om samarbejde, og regeringen har budt projektpakken velkommen.
Der er altså ikke tale om en specifikt forhandlet aftale, men om et unilateralt amerikansk initiativ baseret på længere tids dialog mellem USA og kongeriget.
På nogle områder har der også været direkte dialog mellem USA og Grønland, og det vil jeg også gerne knytte et par bemærkninger til, for jeg har været noget overrasket over flere af de skarpe reaktioner, som faldt oven på den amerikanske udmelding.
Nogle maler et skræmmebillede ved at påstå, at USA maser sig ind og slår sprækker i rigsfællesskabet.
Det er ikke et billede, jeg kan genkende.
Det er kun naturligt, at Grønland arbejder direkte sammen med USA om tilrettelæggelse og implementering af konkrete projekter på overtagne områder inden for rammerne af selvstyreloven.
Loven bygger på et ønske om at fremme ligeværdighed og gensidig respekt i partnerskabet mellem Danmark og Grønland.
Når det kommer til kongerigets udenrigs- og sikkerhedspolitik ligger kompetencen hos rigsmyndighederne, men vi samarbejder tæt i rigsfællesskabet, også om de her emner.
Og når udenrigs- og sikkerhedspolitiske drøftelser har særlig betydning for Grønland, gennemføres de i tæt koordination med Grønland som foreskrevet i selvstyreloven.
Vores stærke og tillidsfulde samarbejde i rigsfællesskabet styrker os, når vi møder udfordringer udefra, og det er vigtigt, for den sikkerhedspolitiske situation i Arktis, som vi også drøftede i går, er under forandring.
Det forholder vi os løbende til sammen med USA, som er og bliver vores nærmeste allierede.
Den anden del af dagens spørgsmål drejer sig om USA's intentioner i forhold til Grønland og Arktis.
Og nu har jeg også efterhånden et par gange set opfordringer til regeringen om ikke at være naiv i forhold til USA's ageren.
Og jeg ved ikke, hvad de opfordringer udspringer af, eller hvem det er, der skulle være naiv.
Jeg kan kun sige, at jeg og mine kolleger i Nuuk er fuldt opmærksomme på USA's interesser og intentioner i forhold til Grønland og Arktis.
Vi har en god og jævnlig kontakt om netop de spørgsmål.
I den forbindelse er vi bevidste om, at enkelte initiativer som f.eks. etablering af det amerikanske konsulat eller allokering af projektmidler ikke eksisterer i et vakuum.
De udgør tilsammen et større engagement, som påvirker og påvirkes af udviklingen i Arktis.
Men det er også i kongerigets interesse, og det undrer mig, at nogle ser et modsætningsforhold mellem de to.
Så uanset hvordan man vender og drejer det her, har USA i mere end et halvt århundrede været en helt central partner for kongeriget i Arktis og i Nordatlanten.