Lars Boje Mathiesen (NB), 2021-01-12:
Jamen det er jo en dejlig diskussion om trailerparks.
Nu har jeg boet i USA og har set nogle af de der trailerparks.
Jeg kan godt lide amerikansk historie, og uden at det skal blive en lang fortælling, vil jeg godt gå lidt tilbage til deres historie.
For det er jo rigtigt, at de kom i starten af 1900-tallet, hvor de blev brugt, fordi der ikke var så mange hoteller.
Og så skete der det i 1930’erne, efter det crashede 1929, at der var mange, der måtte finde billige boliger tæt på deres arbejde, for at de stadig væk kunne passe det.
Men det var faktisk ikke så stort et antal.
Det store boom kom faktisk i slutningen af 1930'erne og i starten af 1940'erne, omkring anden verdenskrig, hvor man skulle bruge rigtig mange soldater, som skulle være mobile.
Det havde staten brug for, så der opkøbte man rigtig mange af de her mobilhomes, som soldaterne så kunne bo i, så man kunne transportere dem rundt på baserne.
Derefter, da anden verdenskrig så sluttede, havde vi det her problem med, hvad man skulle gøre ved alle de mobilehomes.
Men så kom alle de her soldater jo hjem, og i USA er det således, at hvis du er enrolled in the army, så får du betalt dit college: Du får mulighed for at gå på universitetet.
Men de havde ikke huse nok til at huse alle dem, som blev trukket ind på universiteterne bagefter, og så flyttede de bare de der mobilehomes hen til universiteterne.
Det kan man se på Stanford og andre steder, hvor de så havde lavet de her store trailerparks, som de så blev kaldt, med mobilehomes, hvor de studerende på universiteterne boede.
Det gjorde faktisk, at man i 1950'erne og 1960'erne havde en periode, hvor man kunne se på indkomstindekset, at folk, der boede i trailerparks, faktisk visse steder i det amerikanske samfund havde et højere indkomstniveau end folk, der boede i normale huse.
Det er bare for at give et billede af, at det her med trailerparks måske er lidt mere nuanceret, end man lige umiddelbart tror.
Så er det rigtigt, at der i 1970'erne og 1980'erne skete det her skifte omkring trailerparks, hvor nogle af dem gik til at være det, man kalder affordable homes, fordi man simpelt hen ikke havde råd til at bosætte sig i andre boliger, og så valgte man det.
Og så kom der nogle sociale problemer med i forhold til de mobilehomes.
Så er der den anden del af dem, altså dem, man kalder recreational homes.
Der kan man stadig væk den dag i dag se, at der er trailerparks, der kaldes luksustrailerparks, hvor der er det, man kalder gated communities, hvor der simpelt hen er vagter uden for, og der er teater, der er svømmepøl og alle mulige andre ting, som folk kan bruge, fitnesscentre og alt muligt andet.
Men de bliver simpelt hen bare brugt i dag som en måde, man kan downsize sin økonomi på.
Man kan sammenligne det lidt med, at hr. og fru Danmark har et stort parcelhus på 230 m², og når børnene så flytter hjemmefra, hvad gør de så?
Så flytter de i en lille lejlighed.
I det amerikanske samfund flytter de så ofte i en trailerpark, fordi de føler, at det er et mere frit liv, hvor en mindre grad af deres månedlige indkomst skal bruges på bolig, og de har heller ikke brug for så meget plads.
Så det var lige en historie om, at det er lidt mere nuanceret med trailerparks.
Når man så ser det program på TV 2, som så hedder »Trailerpark Danmark«, og som meget fokuserer på den ene del af det, altså i forhold til nogle af de mennesker, som har sociale problemer og har nogle ting, som de knokler med, så synes jeg, at man skal huske at kigge på det som én enhed, og så skal man kigge på den anden enhed: at der faktisk er mennesker, som vælger det her ud af egen fri vilje, fordi de synes, det er det rigtige for dem at gøre i deres liv og deres tilværelse.
Så derfor synes vi grundlæggende, at det her er godt forslag fra Dansk Folkepartis side.
Vi mener, politikerne skal blande sig mindre i danskernes liv, og det her er et godt eksempel på det.
Og så tror vi, at det kan civilsamfundet godt løse.
Jeg er ikke bange for, at der kommer sådan en kæmpe eksplosion af det, vi så kan kalde trailerparks, hvor socialt udsatte vil bosætte sig på de her campingpladser.
Det ville en campingchef sandsynligvis slet ikke have, og der ville han sige: Nej, farvel og tak – jeg skal ikke have det bøvl, for det er meget, meget dårligt for min forretning på sigt.
Jeg tror ikke, at det bliver et problem, så derfor synes vi, det er et godt forslag.