Lars Aagaard (M), 2023-05-23:
Med regeringsgrundlaget har vi sat os det mest ambitiøse klimamål
nogen sinde for Danmark.
Vi har fremrykket målet om klimaneutralitet til 2045, sat et nyt mål om 110-procentsreduktion i 2050 i forhold til 1990.
Desuden vil vi foreslå et ambitiøst reduktionsmål for 2035, og vi vil hæve de globale ambitioner for Danmark ved at opstille et mål for effekten af dansk eksport af energiteknologi og -tjenesteydelser.
Vi vil bygge vejen færdig til 2030-målet, bl.a. gennem indfrielse af det bindende reduktionsmål for land- og skovbrugssektoren, og vi vil tage hånd om de implementeringsrisici, der er på vejen, f.eks. i relation til fangst og lagring af CO 2 .
Vi har hævet ambitionerne, fordi de globale klimaforandringer truer, ikke bare vores samfund, men levevilkårene for mange, mange mennesker.
Vi har hævet ambitionerne, fordi Danmark som et rigt land har en forpligtigelse til at tage ansvar for at understøtte et fald i de indenlandske emissioner og tage ansvar for at bidrage til udviklingen af grøn energi og grønne teknologier.
Desværre er klimaudfordringen ikke den eneste udfordring, der presser vores land.
Det gælder i fysisk forstand, hvor Rusland for bare halvandet år siden var den ubetinget største leverandør af olie og gas til vores Europa, det gælder i økonomisk forstand, hvor europæiske og danske energikunder sidste år oplevede ekstreme prisstigninger på især el- og gasmarkedet.
Danmark og Europa står i dag et bedre sted.
Vores importafhængighed af Rusland er reduceret markant.
Det skyldes lavere forbrug, og at Europa har forbedret sine muligheder for import fra andre dele af verden.
Vejret har også været med os.
Vinteren blev ikke så kold som frygtet, og vi er derfor kommet igennem fyringssæsonen på fornuftig vis, og de europæiske gaslagre er generelt mere fyldte end normalt.
Men krisen er ikke ovre.
Sommeren kan blive varm, og sker det, øges gasforbruget til at producere den el, som er nødvendig for at køle mange europæiske hjem.
Nedbøren kan svigte igen, og så får vi mindre energi fra vandkraft.
Så energikrisen er desværre ikke et afsluttet kapitel, men heldigvis for nu har den skiftet karakter fra akut til strukturel – strukturel, fordi Europas importafhængighed fortsat er alt for stor.
Heldigvis er der på mange stræk overlap mellem det, som skal øge Europas energiuafhængighed, og det, som skal sikre, at såvel Danmark som Europa kan levere på vores klimaløfter.
Det er mere vedvarende energi i form af sol og vind til elproduktionen støttet af biogas, udfasning af olie- og gasfyr i vores huse og industri, udfasning af biler med forbrændingsmotorer og indsats mod energispild.
Vi skal derfor i de kommende år holde fast i vores ambitioner om udbredelse af vedvarende energi, udfasning af fossil energi på forbrugssiden og udvikling af nye svar som CO 2 -fangst og -lagring og produktion af brint som led i at levere energi til de sektorer, som næppe lader sig fuldt elektrificere.
Når jeg siger »vi«, er det i erkendelse af, at der ligger en stor opgave hos os alle, bl.a. her i Folketinget.
Vi skal implementere en meget omfattende samling af energi- og klimapolitiske aftaler.
Vi deler langt hen ad vejen de samme ambitioner og har de samme drømme for fremtiden.
Den opgave, der ligger foran os, er at bygge bro, for at aftaler, der indeholder mål og ambitioner, ved lovgivning kan føre til handling.
Som mange andre er jeg og regeringen bevidste om, at de forandringer, som vi skal igennem, er meget store, vil kræve betydelige milliardinvesteringer, påvirke den offentlige økonomi, påvirke danskernes hverdag og påvirke mulighederne i vores erhvervsliv.
Og selv om den grønne fremtid på mange måder tegner lys, vil ikke alle opleve forandringerne som en gave til deres livsvilkår.
Det samme gælder for dele af erhvervslivet, som mest direkte rammes af de klimapolitiske tiltag.
Regeringen er derfor bevidst om, at omstillingen af det danske samfund skal ske med danskernes opbakning, og det forudsætter, at vi bruger både den faste og den kærlige hånd: den faste, der sikrer, at vi når de klima- og energipolitiske mål, den kærlige, som sikrer, at de befolkningsgrupper og de erhverv, som bliver presset, også oplever, at der gives nye muligheder og tages hånd om deres bekymringer.
Jeg ved godt at den klimapolitiske debat ofte handler om manglende tempo.
Det kommer den sikkert også til at handle om i dag.
Nogle vil sikkert spørge: Hvorfor har I ikke allerede introduceret en CO 2 -afgift for landbruget, eller, som Enhedslisten har foreslået, stoppet for salget af nye biler med forbrændingsmotorer 2025?