Karsten Hønge (SF), 2019-04-09:
Presset fra lavtlønslande i Østeuropa og dommene ved EU-Domstolen har sat arbejdsmarkedet under pres, og i SF er vi enige i, at vi skal gøre mere for at sikre konfliktretten.
Vi kan ikke sikre hele konfliktretten, så længe EU-Domstolen tolker de nuværende EU-traktater og det gældende udstationeringsdirektiv, som de har gjort i forbindelse med Lavaldommen, Viking Line-dommen og Rüffertdommen.
Der er brug for, at vi får præciseret tolkningen af selve EU-traktaterne med en ny social protokol eller arbejdsmarkedsprotokol, som bl.a. ESF, det europæiske LO, har foreslået.
Siden udvidelsen af EU med de østeuropæiske lande har fagforeningerne i Danmark haft fast arbejde.
Udvidelsen af EU er jeg i øvrigt sikker på sådan på længere sigt vil blive en gevinst for os alle sammen, både demokratisk og økonomisk.
Men her og nu må vi sige, at det også giver os en række udfordringer, især når pengemænd fra Østeuropa og kyniske danske mellemhandlere ser en mulighed for en hurtig profit ved at underbetale de ansatte.
Igen vil jeg sige, at udenlandske firmaer og lønarbejdere er velkomne i Danmark.
Men de har ikke så meget som et enkelt lillebitte hammerslag at gøre her, hvis de ikke respekterer danske overenskomster og danske fagforeninger, overholder arbejdsmiljølovgivningen og betaler moms og skat.
Konkurrencen om jobs skal ske på fair og lige vilkår og ikke ved at se på, hvem der hurtigt kan spænde livremmen ind.
Er vi ikke vågne nu, kan man med god ret senere beskylde os for at have sovet i timen, mens det danske arbejdsmarked blev sat på udsalg.
Får vi ikke styr på det her område, vil konsekvenserne for hele samfundet på bare lidt længere sigt blive fuldstændig uoverskuelige.
Erfaringerne fra Tyskland og England viser risikoen ved ikke at tage fat på udfordringerne i tide, for i de lande kan vi se, at lønningerne er under pres og fagforeningerne på hælene.
Der findes selvfølgelig nogle mennesker, der synes, det er rigtig dejligt med sådan en røverkapitalisme.
Men indsatsen i det pokerspil er altså selve den danske måde at indrette arbejdsmarkedet på.
Det her handler om at forsvare vores velfærdssamfund.
For SF har det hele tiden været vigtigt at følge to spor i arbejdet: Dels et nationalt spor, hvor vi retter lovgivningen til, så vi her og nu så vidt muligt friholder det danske arbejdsmarked for konsekvenserne af EU-Domstolens urimelige afgørelser, dels EU-spor, hvor vi får en social søjle, der på sigt kan sikre, at det europæiske arbejdsmarked bliver indrettet i respekt for nationale ordninger og traditioner.
Det er helt afgørende for SF, at vi får en aftale på EU-plan, som ikke bagefter kan ændres af EU-Domstolen.
Hvis vi ikke får sådan en garanti, risikerer vi simpelt hen, at tæppet senere hen kan blive trukket væk under fagforeningernes ret til at konflikte for en overenskomst, og at tæppet dermed bliver trukket væk under arbejdsmarkedet, som vi kender det.
Der er en risiko for, at vi åbner døren for social dumping, hvor danskere konkurreres ud af deres egne jobs.
Sådan en trojansk hest skal ikke lukkes indenfor.
Men så vil jeg alligevel også sige, når jeg nu flere gange under debatten i dag har hørt, at det er, som om vi ikke har en konfliktret, at det simpelt hen er forkert.
Der er altså ingen grund til at tale det her ned, som om man ikke har ret til at konflikte.
Heldigvis har vi det.
Det kan vi jo konstatere, i og med vi kan se, at vores aktive fagforeninger faktisk også hver dag har konflikter kørende.
For der er nemlig flere forhold, der skal være til stede samtidig med en arbejdsmarkeds- eller social protokol, nemlig et stabilt politisk flertal på alle niveauer, fra Folketing, til regionsråd, til byråd, der altid vil holde hånden under det ordnede, det regulerede og det organiserede arbejdsmarked, og at vi samtidig har en bomstærk fagbevægelse, der er i stand til hver eneste dag at være til stede på landets arbejdspladser og oprette overenskomster og sørge, for at de bliver overholdt.