Rasmus Jarlov (KF), 2019-10-22:
Der er lige et par ting, som vi er nødt til at få slået fast omkring det her med afgift.
Hr. Rune Lund siger, at pengene ikke kommer fra virksomheden, men at de kommer fra arvingen.
Det er rigtigt, at det er arvingen, der skal betale, men hvor skal en, der arver en virksomhed, få de penge fra?
Alle pengene står jo i virksomheden, og de penge er nødt til at blive trukket ud af virksomheden, for at arvingen kan betale sin arveskat, og der er endda det ved det, at når man trækker penge ud af virksomheden, bliver man beskattet, og så vidt jeg husker er det typisk med 42 pct., hvilket betyder, at man skal hive næsten dobbelt så mange penge ud af virksomheden, som man skal betale.
Det er derfor, der kommer til at ske et kæmpe dræn af de her familieejede virksomheders egenkapital; penge, som de meget ofte ikke har råd til at betale.
Er vi enige om det?
Tak for ordet.
Lad mig starte med endnu en gang at ønske regeringen tillykke med at være blevet regering.
Det ville måske nok være at strække sig lidt for langt at sige, at det glæder os, men vi ønsker regeringen held og lykke, og vi håber, at regeringen bliver en succes, for det er vigtigt for Danmark, at der er en velfungerende regering.
Regeringen har overtaget en dansk økonomi i exceptionel topform.
Alle de vigtige nøgletal er gode: Vi har en relativt høj vækst, vi har stort overskud på betalingsbalancen, lav inflation og overskud på statsbudgettet.
Selv om finansministeren ved sin tiltrædelse forsøgte at spinne en historie om, at der mangler penge i kassen, så var der ingen, der hoppede på den, for sandheden er, at vi har efterladt en bugnende statskasse og et meget stort råderum.
Vi opkræver med andre ord flere penge fra borgerne, end der er behov for.
Så lad der herfra lyde en undskyldning: Undskyld, skatteydere, vi burde slet ikke tage så mange af jeres penge.
Det er ikke nødvendigt.
Alle herinde i Folketinget og regeringen bør nemlig huske, at borgerne ikke er til for vores skyld.
Det er os, der er til for deres skyld; det er os, der bør tjene dem, og vi skal have respekt for deres penge.
Det er selvfølgelig nødvendigt at opkræve skat, men det er ikke et mål i sig selv at gøre det.
Det er desværre ikke en forståelse, som skinner igennem i regeringens finanslovsudspil.
Selv om der er det her kæmpe råderum og altså overskud på statsbudgettet, vil regeringen alligevel hæve skatterne.
Socialdemokraterne – og også Enhedslisten her lige før – forsøger at udlægge det, som om de blot vil tilbagerulle skattelettelser, som vi har givet.
Det er forkert.
Regeringen ønsker eksempelvis at hæve beskatningen af familieejede virksomheder, så den bliver langt højere, end den var, da vi kom til i 2015 med et borgerligt flertal – altså en klokkeklar skattestigning, og for nogle virksomheder bliver det en ekstremt stor regning.
Det er det, det betyder, når der er et råderum.
Men regeringen ser det åbenbart desværre som et mål i sig selv at hæve skatterne.
Det er interessant, for det er udtryk for et Socialdemokrati, som lægger sig ret langt til venstre, i forhold til hvor Socialdemokratiet historisk set har ligget.
Det er også et finanslovsudspil, som desværre ikke gør Danmark rigere.
Der forventes en direkte negativ effekt på beskæftigelsen, og det er altså ikke ifølge CEPOS eller andre borgerlige økonomer; det er ifølge Finansministeriet.
Og det er endda, inden Enhedslisten har fået nogle af sine krav igennem.
Tidligere socialdemokratiske regeringer har ellers i de seneste årtier stået bag mange af de reformer, som er grunden til, at vi i dag har så stærk en økonomi og så høj en beskæftigelse.
Nu slår Socialdemokratiet ind på en kurs, som vil gøre, at færre vil være i arbejde.
Det minder desværre lidt mere om Anker Jørgensen end om Nyrup og Lykketoft – eller om Thorning-Schmidt for den sags skyld.
Det er værd at minde om, at de gode tider ikke nødvendigvis varer ved.
Man skal ikke solde dem op og begynde at føre en uansvarlig økonomisk politik, når man står på toppen af en højkonjunktur, som vi gør nu.
Vi vil gerne appellere til Socialdemokraterne om at lade være med at lave reformer, som gør os fattigere.
Vi har ikke brug for højere kontanthjælp, som Socialdemokraterne har foreslået; vi har ikke brug for flere flygtninge, som Socialdemokraterne også har foreslået.
Derimod har vi brug for en fortsat stram økonomisk styring, respekt for skatteydernes penge og reformer, som understøtter velstanden i Danmark, i stedet for at bruge al energien på at gøre den offentlige sektor så stor som mulig.
Vi bør sænke skatterne i stedet for at hæve beskatningen eksempelvis af familieejede virksomheder.
Vi bør afskaffe beskatningen af firmatelefoner i stedet for at genindføre den.
Vi bør understøtte, at det skal kunne betale sig at gøre en indsats, i stedet for at hæve kontanthjælpen, så det bliver næsten lige så attraktivt som at tage et lavtlønnet job, sådan som regeringen nu er i gang med.
Der er god grund til at kritisere regeringen for de ret mange løftebrud, som den allerede har begået, ikke kun over for Arne, men også på bl.a. udlændingeområdet, hvor regeringen stik imod sine højtidelige løfter til vælgerne er gået i gang med at lempe udlændingepolitikken med både højere ydelser, flere kvoteflygtninge og flere andre tiltag.
Det vækker ikke så meget opstandelse, for vi har nærmest vænnet os til, at det er sådan, Socialdemokraterne gør.
De lover en hel masse, vinder magten og løber derefter fra det.