Carolina Magdalene Maier (ALT), 2018-04-06:
Og først vil jeg gerne sige tak både til ministeren og til ordførerne for bemærkningerne til det her beslutningsforslag.
Tak for den venlige modtagelse, både hos dem, der støtter, og dem, der enten ikke støtter holdningsmæssigt eller af sådan lidt mere praktiske årsager.
Det er jeg uenig i.
Når vi fremsætter det her beslutningsforslag, er der jo en grund til det, og det er, at vi ser den her rapport fra DEA, som peger på, at 3 ud af 20 børn faktisk ikke er skoleparate.
Vi ser undersøgelser, som peger på, at det ikke at være skoleparat faktisk kan forfølge en i længere tid op i skoletiden.
Vi ved også alle sammen – i hvert fald os, der har børn – at når de starter i skolen, er det, som om børnene ligesom skal finde deres plads i det her hierarki og i strukturen, og så sætter strukturen sig på en eller anden måde.
Så selv om man fagligt, socialt, emotionelt måtte komme efter, hvad man har af umodenhed, så kan det være, man er blevet sat fast i en position som den, der har svært ved at sidde stille, eller den, der ikke er så dygtig, eller et eller andet.
Det kan være rigtig svært at bryde det mønster, selv om man personligt udvikler sig, fordi klassefællesskaberne har en tendens til at sætte sig fast.
Det er ikke nogens skyld, men sådan fungerer skoleklasser bare.
Så derfor er det jo så vigtigt, at vi sikrer alle børn, der starter i skolen, det bedst mulige udgangspunkt, når de starter i skolen.
Det mener vi jo så ikke at de har i dag, fordi kommunerne kan sige til forældrene: Nej, jeres barn skal ikke have udsat skolestarten.
Jeg tror, der er flere, der har nævnt de tal, som vi har talt om.
Det er helt rigtigt, at i 2010 og 2011 var der 53 pct. af børnehaveklasselederne, der i en undersøgelse fra Danmarks Evalueringsinstitut vurderede, at der var blevet flere børn, der ikke var skoleparate, i forhold til i 2004-05.
Jeg tror, det var hr. Jakob Sølvhøj, der nævnte de tal.
Det synes vi er mange, og det skal vi tage alvorligt.
Vi har hørt det tal, at 3 ud af 20 børn vurderes ikke at være skoleparate.
Så kan jeg også sige, at i 2004-05 var der 21 pct. af børnene, der fik udsat deres skolegang, og i 2016 var det 6 pct.
Det er en stor forskel.
Og det er klart, at hvis man laver økonomiske beregninger, som siger, at hvis forældrene i dag havde lov til at udsætte deres barns skolestart 1 år, ville det gå tilbage op til de 21 pct.
Det tror jeg sådan set er en forkert antagelse, for de 21 pct., som fik udsat skolegangen i 2004-05, fik det jo, før man indførte den obligatoriske 0. klasse.
I dag er udgangspunktet, at man starter i 0. klasse.
Så vil der være nogle, der ikke starter i 0. klasse.
Det vil ikke være 20 pct. – det forventer vi ikke – men det vil givetvis være mere end de 6 pct., der får udsat skolestarten i dag.
Så i forhold til den økonomiske beregning skal vi nok kigge på det.
Vi vil stille nogle spørgsmål til ministeren om det, heri også indberegnet det, vi kan kalde de dynamiske effekter, nemlig om de børn, der så skal tage 0. klasse om, hvilket man må formode de måske ikke ville have behøvet, hvis de startede 1 år senere.
Hvad er det for nogle penge, vi sparer der?
Der er jo
lige lavet en undersøgelse, som har regnet på de dynamiske effekter, hvis man kigger på investering i uddannelse, så efterhånden kan vi vel begynde at kigge på at regne dynamiske effekter med i investeringer i uddannelse i det hele taget.
Så vil jeg sige til både Dansk Folkeparti og de øvrige, som har erklæret sig kritiske eller skeptiske over for det her, om det skal være forældrene, der skal have lov til at have vetoret eller tage den endelige beslutning.
Det synes vi i Alternativet, men det er jo også en politisk holdning.
Hvem er det, der ligesom har kompetencen, myndigheden til at tage den endelige beslutning om, hvorvidt ens barn skal starte i skolen som 6-årig eller 7-årig.
Vi mener helt klart, at forældrene bør være dem, der har den bedste viden om og fornemmelse for, om deres barn er klar til at starte i skole.
Og vi har ikke nogen grund til at antage, at de af forskellige årsager måtte ønske, at barnet skulle vente med at starte i skole, såfremt barnet var klar til det.
Så vi har egentlig stor tillid til, at forældrene kan træffe den beslutning.
Problemet i dag er bare, som også eksemplet er med Rudersdal Kommune, at der tager man sig retten til at sige nej, selv om forældrene måtte mene noget andet, og man tager sig også retten til at lade et barn køre igennem en PPR-vurdering, hvilket i sig selv kan føre til en stigmatisering af de her børn.
Så der er noget lovgivning i dag, som vi synes er problematisk.
Det kan godt være, at vi ikke skal helt derover, hvor vi foreslår, nemlig at det kun skal være forældrene, men at det skal være i et samspil.
Det vil vi gerne være med til at kigge på i hvert fald i forhold til at få forbedret den model, som der er i dag.
Men jeg vil gerne afslutte med at sige, at vi synes, at der er et problem, og vi synes, at vi skylder vores børn at få den bedst mulige skolegang, og det gør vi altså, ved at vi giver dem den bedst mulige start og den mindste risiko for, at de kommer i gang med deres skolegang på en måde, som er uhensigtsmæssig, fordi vi ved, hvor meget det forfølger et barn, når det først har fået sat nogle mærkater på ryggen.
Så vi vil gerne gøre alt, hvad vi kan, for at hjælpe børnene her.
Vi vil meget gerne gå ind i de videre drøftelser med Folketingets partier.
Jeg ved godt, at det er forligskredsbelagt, og nu har vi løftet debatten i Folketingssalen, og det ser jeg absolut intet processuelt galt i.