Peter Skaarup (DD), 2025-11-28:
Det er jo fantastisk, at både ministeren, ordføreren og endda statsministeren mener det samme, og at de er enige i, at der skal ske noget på det her område, og at man ikke skal kunne blive hængende uden at komme i fængsel, indtil man så kommer hjem.
Derfor vil jeg godt spørge ordføreren, om det ikke lidt er Komiske Ali.
Nu ved jeg godt, at ordføreren hedder hr. Frederik Vad, men jeg kunne her godt tænke mig at omdøbe hr. Frederik Vad til hr. Frederik Ali, for prøv lige at høre: Ministeren og ordføreren bliver ved med at sige erkendelser og bøger, og man skriver alle mulige ting, men der sker jo, hr. Frederik Vad, ikke en bønne på det her område.
Hvornår sker der noget?
Den er jo i høj grad aktuel, og den tager bl.a. udgangspunkt i en bog af ministeren, nemlig udlændinge- og integrationsministerens bog »Ingen over Domstolen«.
Det er måske ikke så underligt, at bogen får en del opmærksomhed, for efter at hr. Rasmus Stoklund blev udlændinge- og integrationsminister, har ministeren jo skullet stå og forsvare en politik, der efter vores opfattelse ligger ret langt fra det, som ministeren selv har skrevet i bogen.
I bogen foreslår ministeren bl.a., at udvisningsdømte skal fængsles, indtil de forlader Danmark, men når der i Folketingssalen bliver foreslået at sætte lås på Kærshovedgård, stemmer regeringen og ministeren jo imod.
I bogen skriver ministeren også, at der er brug for et modtagecenter uden for Danmark, hvis vi skal stå imod et fremtidigt flygtningepres, og det er jo helt berettiget, for man søger mod nord.
Det vil sige, at der er et behov for, at man hjælper lokalt i nærområdet.
Men nu er hr. Rasmus Stoklund jo udlændingeminister i en regering, der selv har været med til at skrinlægge det her Rwandaprojekt, og nu venter man på en EU-løsning, som aldrig kommer.
Så det må være en lidt hård opgave for ministeren at skulle stå her i dag og forsvare et helt andet standpunkt, end han har beskrevet i den her bog.
Med forespørgselsdebatten skal vi også tale om noget helt grundlæggende i Danmark, nemlig en ændret dansk udlændingepolitik, hvad der i høj grad er brug for.
Det starter jo så med, at vi tager kontrollen tilbage fra de her internationale konventioner.
Vi skal tage et opgør med internationale konventioner, som binder vores muligheder for at føre en stram og retfærdig politik, som danskerne ønsker.
For det første skal vi tage et opgør med menneskerettighedskonventionen.
Konventionen blev jo skabt efter anden verdenskrig på alle mulige gode forudsætninger.
Man ville gerne sikre retten til liv, ytringsfrihed, demokrati og retfærdig rettergang.
Det var meget fine og gode tanker, der var i det.
Men i dag bliver den her konvention – og ministeren var jo selv lidt inde på det – brugt til noget helt andet.
Den bruges til at forhindre udvisninger af dybt kriminelle udlændinge, som gang på gang begår ny kriminalitet, grov vold, voldtægt og drab – og det sker ikke af hensyn til Danmark, men af hensyn til deres familieliv.
Resultatet bliver så, at helt basale beslutninger om, hvem der har lov til at være i Danmark, reelt bliver truffet andre steder end i Danmark.
Det er beslutninger, der skal træffes hos byretten i Holstebro, Odense eller København.
Det er jo ikke Strasbourg, der skal bestemme det.
Menneskerettighedsdomstolen bliver mere og mere aktivistisk, og i Danmarksdemokraternes øjne er det ikke demokratisk.
Det er jo ikke derfor, vi skulle have en menneskerettighedsdomstol i sin tid, altså for at den skal forhindre os i at gøre, hvad vi selv synes er det rigtige.
Så sagen er, skåret helt ud i pap, at den forhindrer udvisninger, at den blander sig i asylpolitikken, at den beskytter de forkerte, og at den efterlader danske beslutningstagere som statister i vores eget land.
Så stopper det i virkeligheden ikke her, for der er også forskellige konventioner, der forhindrer Danmark i selv at bestemme, hvem der kan få statsborgerskab, og hvem vi kan tage det fra.
Nu er det jo grundloven, der er indrettet sådan, at kun Folketinget kan give statsborgerskab, men i praksis har vi bundet os selv til nogle konventioner, som betyder, at vi hvert eneste år faktisk giver statsborgerskab til mennesker, der aldrig burde have haft det.
Vi giver også statsborgerskab til nogle, der skal kunne få det – ingen tvivl om det.
Men vi har i dag åbenbart ikke mulighed for at tage statsborgerskabet fra personer, der har vendt sig mod Danmark gennem kriminalitet eller på anden måde har vendt ryggen til det danske samfund, og det er selvfølgelig under ingen omstændigheder rimeligt.
Så bundlinjen og konklusionen må være, at den her regering må til at komme i arbejdstøjet.
Alle de her fine erkendelser og sniksnak frem og tilbage kan vi ikke rigtig bruge til noget, før der kommer handling til.
Nu må konklusionen være, at regeringen må vise, hvad den dur til.
Den har haft rigeligt med chancer på det her område, og ministeren har skrevet en bog.
Min og vores opfordring til ministeren er: Se at få gennemført det, der står i den bog; ellers må man give plads for en ny regering.