runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Joachim B. Olsen (LA), 2017-05-04:
Når der er personale, der siger, at man løber hurtigere og hurtigere, at man har mere og mere travlt, at det er utilfredsstillende at gå på arbejde nogle steder i sundhedssektoren – for det er ikke alle steder i sundhedssektoren – så tror jeg da, det er rigtigt.
Det er jo i sig selv tankevækkende, at det er os politikere, der helt planøkonomisk siger, at det er 2 pct. om året, men sådan bliver det jo, når man har offentlige systemer, det bliver centralisering.
Der er ikke en naturlig konkurrence, der er ikke altid de rigtige incitamenter til, at man arbejder sammen, heller ikke inden for sektoren, fordi der er andre interesser, der kommer på spil, faggrupper osv. osv., hvor der opstår interessekonflikter, fordi der ikke er naturlige incitamenter til, at man øger produktiviteten, og det er jo derfor, vi i det hele taget har den her diskussion, altså fordi det er os, der styrer det centralt.
Det giver problemer.
Det vil jeg som liberal naturligvis anerkende, men det er jo det system, vi nu engang har, og der er det vores pligt at sørge for, at de ressourcer, vi tilfører, selvfølgelig bliver brugt effektivt.
Men selvfølgelig er der da afdelinger i sundhedssektoren, hvor der af mange, mange forskellige årsager kan være et dårligt arbejdsmiljø.
Jacob Jensen (V), 2017-05-04:
Nu er det ikke, fordi jeg her en sen aftentime skal reklamere for min egen region, Region Sjælland, men det er bare for at give et eksempel og ment som en serviceoplysning, altså at man inden for regionen faktisk allerede i en vis udstrækning har indført en værdibaseret tildeling inden for de sygehuse og de afdelinger, der nu er der.
Så hvis der er en udfordring, eksempelvis i forhold til Rigshospitalet, er hr. Joachim B. Olsen så ikke enig med mig i, at der jo også er et vist ansvar i forhold til den regionale ledelse, der er?
Der har man jo også en mulighed for at kunne håndtere nogle af de her ting inden for den ramme, der bliver givet.
Altså, pointen er jo, at der også er et vist frirum til at kunne tilrettelægge tingene inden for det regionale rum, altså den regionale selvbestemmelsesret, kan man sige, der trods alt er, hvor region Sjælland så, til trods for at der er et budget på 18-19 mia. kr., har ramt budgettet nærmest spot on.
Joachim B. Olsen (LA), 2017-05-04:
Jeg kunne da aldrig drømme om at stå og sige, at det, som folk siger i den offentlige debat, ikke er rigtigt; det ville jeg ikke stå og sige.
Der er helt givet problemer nogle steder.
Jeg siger bare, at jeg ikke er helt sikker på, at det altid er et ressourcespørgsmål.
Altså, de produktivitetsforbedringer, som sundhedssektoren har leveret, skyldes jo også i meget høj grad, at der er kommet en ny teknologi, at det her 2-procentskrav jo også bliver tilbageført til sundhedssektoren.
Og derfor er jeg ikke helt enig i – for det er det, som jeg tror mange hører, når fru Lisbeth Bech Poulsen siger, som hun gør – at der bliver tilført færre midler.
Det gør der ikke.
Vi kan f.eks. konstatere, at i Region Hovedstaden er omkostningerne til administration nærmest eksploderet.
For med den demografiske udfordring, der er, er der et behov for, at vi fortsat øger produktiviteten, effektiviteten, gennem investeringer, ny teknologi, og nu er der også nye sygehuse, der gør, at vi kan få mere ud af ressourcerne og flere mennesker dermed kan blive behandlet.
Lisbeth Bech Poulsen (SF), 2017-05-04:
Nej, det ved jeg godt, men jeg håber også, at ordføreren vil sige, at det heller ikke altid kan være det modsatte: at man kan effektivisere, altså tage 2 pct. hvert eneste år til evig tid.
Altså, det er jo blevet regnet ud, at om 20 år ville de her 2 pct. hvert eneste år betyde, at 49 pct. flere behandlinger skulle ske med det samme antal hænder.
Jeg tror ikke, at ordføreren hørte min kollega gennemgå netop forholdene på fødeklinikken, og hvorfor pengene var blevet fjernet.
Men synes ordføreren overhovedet ikke, at der er noget problem med den økonomiske situation?
Altså, skal medarbejderne bare løbe endnu stærkere, eller passer det simpelt hen ikke, hvad de siger, når de siger, at de har for travlt?
Jacob Jensen (V), 2017-05-04:
Jeg synes, det er rigtig vigtigt, at man generelt viser tillid til de mennesker, der arbejder i den offentlige sektor, og også har tillid til sundhedspersonalet.
Jeg har selv en hustru, der er ansat som sygeplejerske, så hermed sagt videre: Vi skal vise stor tillid.
Men selvfølgelig skal vi – det skal vi jo alle sammen, og det gør vi også – anerkende, at der er nogle medarbejdere ude i, hvad kan man sige, fronten, som leverer på det her, og som udfører det arbejde, der skal til.
Vi kan stille rammerne op, og det har vi gjort, men der skal være nogle til at levere i den anden ende, og det er der også.
Kirsten Normann Andersen (SF), 2017-05-04:
Tak for det.
Se det endelig som en støtte til ordførerens kone, altså det, jeg skal sige nu.
Jeg anerkender i den grad det enorme arbejde, som regionerne har gjort i forhold til rationaler.
Flytning af specialer og indførelse af ny teknologi osv. er ikke gratis, og det er rigtig, rigtig hårdt arbejde.
Men når man nu løber tør for de gode løsninger, er der altså kun tilbage at løbe hurtigere, og nogle gør det mere end andre.
Det er jeg faktisk enig med ordføreren i.
Eksempelvis er der fødeafdelingen på Rigshospitalet, som endte med at måtte nøjes med 49 pct. af taksten, fordi man havde brug for de penge, som fødeafdelingen normalt skulle have haft i forhold til de sædvanlige budgetter, altså det, vi tror, de skal have; de skulle bruges på et andet speciale, hvor man havde alt for få penge til at kunne løse opgaven.
Det er nogle stærke signaler, der lige nu bliver sendt fra personalet, om, at der er brug for nogle her og nu-løsninger.
Og så kan vi jo se, om vi efterfølgende kan finde modellen.
Men der er brug for en løsning her og nu.
Jacob Jensen (V), 2017-05-04:
Jeg synes, det måske er sådan lidt forsimplet at sige, at vi er løbet tør for nye ideer, altså at den menneskelige formåen simpelt hen skulle have nået sit højdepunkt lige præcis nu.
Det tror jeg simpelt hen ikke er tilfældet.
Jeg tror, at der også fremadrettet er nogle muligheder, og historisk set er der hele tiden sket en ny udvikling og nye ting, for vi kan jo ikke forudse, hvad der sker om ganske kort tid i forhold til muligheder inden for it og alt muligt andet med medicin og behandlingsmetoder osv. osv.
Derudover er det altså også nogle forskelle, kan man sige, mellem regionerne.
Nuvel, de er blevet mindre, og det er jo også et af formålene, kan man sige.
Men der er stadig væk forskel på, hvordan man gør tingene, og hvilke resultater der kommer ud af det.
Men selvfølgelig er det også derfor, vi laver den her vedtagelsestekst, fordi det netop er en anerkendelse af, at der kan være behov for at kigge på, om der er nogle bedre og mere værdiskabende måder at tildele midlerne på, end det har været tilfældet.
Men jeg vil også gerne sige, at det, hvilket hr. René Christensen også var inde på, også har haft sin virkning, at man har givet midler i forhold til, hvad for en aktivitet der er blevet leveret, fordi man netop havde brug for at få en højere aktivitet og få barberet ned på de alt, alt for lange ventelister, vi så for nogle år tilbage.
Kirsten Normann Andersen (SF), 2017-05-04:
Jeg er fuldstændig enig med ordføreren i, at der også i fremtiden vil være mulighed for ny teknologi, som kan aflaste os – det håber jeg i hvert fald på – men når nu de her nye løsninger bare ikke svarer til takten, som der er sat på de 2 pct. i forhold til produktivitetsforbedringer, vil det stadig væk betyde, at personalet kommer til at løbe stærkere og stærkere, og det er signalerne fra personalet, det er signalerne fra regionerne.
Gør det ikke indtryk på ordføreren, og kunne det ikke få Venstre til at overveje at lave en løsning her og nu, eventuelt en midlertidig løsning, men en løsning her og nu, og så må vi så finde ud af, om der kan findes en ny model senere?
Jacob Jensen (V), 2017-05-04:
Det gør indtryk, og det er også derfor – nu kan jeg jo så sige det igen – at vi netop tager hånd om de her ting og ikke bare siger det, men rent faktisk gør noget ved det, og det er jo det, der er det afgørende.
Man kan godt komme og sige, at vi vil ændre på noget, men så synes jeg også, at man på et eller andet niveau skylder et svar på, hvad det så er, man synes kan sættes i stedet for.
Det er også det, som Socialdemokraternes ordfører var inde på.
Man kan ikke bare sige, at nu lader vi som ingenting, og så håber vi, at alting går, hvis der på en eller anden måde skal være en styring på et trods alt stort budget på over 100 mia. kr.
Det tror jeg også Danske Regioner er enige i.
Jeg hører selvfølgelig, hvad de siger.
Det gør jeg i forskellige sammenhænge, men jeg gør det også ud fra den betragtning, at der er brug for, at vi også får set på det her igen, og det er det, som regeringen sammen med Socialdemokraterne i det forslag til vedtagelse, der bliver lagt op til her, netop lægger op til.
Finn Sørensen (EL), 2017-05-04:
Det er jo en pisk, der hænger over nakken på personalet, som gør, at man skal levere 2 pct. mere hvert år.
Jeg har forstået, at man ikke vil afskaffe det der 2-procentseffektiviseringskrav, før man har et andet styringsinstrument.
Skal det bidrage med en større effektivisering årligt, eller kan man nøjes med mindre?
Jacob Jensen (V), 2017-05-04:
Jeg synes, at vi skylder både personale og de patienter, som har brug for et stærkt sundhedsvæsen, at vi sikrer, at der er de bedst mulige rammer, og at vi får mest muligt ressourcemæssigt ud af de muligheder, der er, og dermed også af de faglige hænder og hoveder, som er til stede i vores sundhedsvæsen.
Og hvis vi kunne få mere ud af det ved at gøre det på en anderledes måde, jamen så skulle vi jo være nogle skarn, hvis vi sagde: Nej, det vil vi så ikke, vi vil hellere gøre det lidt dårligere, end vi ellers kunne gjort.
Selvfølgelig ikke.
Men jeg synes, det måske er at foregribe begivenhedernes gang, når vi netop lægger op til, at det her skal gennemarbejdes, bl.a. med en inddragelse af Danske Regioner, som trods alt også ved, hvad det her drejer sig om.
Det her er et spørgsmål om, at vi sikrer, at vi får mest muligt for pengene, og at vi også får frigivet flest mulige midler, sådan at vi bl.a. kan sikre det bedst mulige råderum for de faglige kompetencer til at levere den service, som jeg ved de går på arbejde hver eneste dag for at kunne levere.
Finn Sørensen (EL), 2017-05-04:
Alle siger, de gerne vil gøre det bedst muligt, men Danske Regioners generalforsamling, alle personaleorganisationerne er enige om, at det 2-procentskrav, man nu har arbejdet med i 10 år, og før da var der også et skrapt produktivitetsforøgelseskrav, er dybt skadeligt.
Det er dybt skadeligt for personalet, for patienterne, for planlægningen, og det er såmænd også skadeligt for at få en god effektivitet.
Så det er det syn, man har.
Og Danske Regioner har jo et meget klart svar, nemlig at det 2-procentskrav skal væk.
Så synes jeg, det er meget naturligt og nyttigt for debatten, hvis man så som regeringsparti kommer med en melding om, at man gerne vil kigge på et nyt styringsinstrument.
Men hvilke krav og hvilke principper skal det så opfylde, for at ordføreren og regeringen er tilfreds?
Skal det levere en højere produktivitet?
Skal det være den samme, altså noget, der svarer til 2 pct.?
Eller kan man under indtryk af, at det produktivitetskrav, man har været underlagt i mange år, er dybt skadeligt, acceptere et lidt mindre produktivitetsforøgelseskrav?
Det er da meget naturligt, man svarer på det – man må vel have nogle holdninger, inden man går ind i forhandlingerne.
Jacob Jensen (V), 2017-05-04:
Men som jeg oplever det, er det jo ikke produktivitetskravet i sig selv, men måden, som man arbejder på – man bliver belønnet for at lave en ekstra konsultation, selv om det ret beset ikke nødvendigvis skaber den ekstra værdi for patienten.
Det er det, der bliver angrebet.
Så vil jeg bare igen nævne eksemplet inden for tarmkræftbehandlingen, som jeg nævnte før.
Tidligere har man opereret en patient, hvor det i gennemsnit kostede 100.000 kr. og man lavede et stort indgreb, som tog 12 dage.
Nu laver man så et mindre indgreb med en kikkert.
Det koster 70.000 kr., det er altså en markant reduktion – 30 pct. i runde tal – og det tager den halve tid i ventetid.
Er det så, fordi man har løbet hurtigere?
Nej, det er jo selvfølgelig, fordi man også har fået ny teknologi på det område.
Så der er altså muligheder, også fremadrettet, på visse områder – ikke nødvendigvis på fødeområdet, man kan ikke føde hurtigere, som jeg var inde på, af naturlige årsager, men andre steder sker der altså ting, som gør, at man også fremadrettet kan levere.
Og det tror jeg også regionerne er med på – det ved jeg de er.
Men vi skal selvfølgelig snakke med regionerne om, hvordan en relevant og ny værdibaseret, i en vis udstrækning, styringsmodel kan se ud.
Det vil jeg jo ikke stå her på Folketingets talerstol og lige levere svaret på.
Lisbeth Bech Poulsen (SF), 2017-05-04:
Jeg er faktisk enig med ordføreren i, at man selvfølgelig kan effektivisere, uden at det behøver at gå ud over kvaliteten.
Det kan man godt, men det er ikke det, vi taler om her.
Altså, her taler vi om, at de produktivitetskrav er gået ud over bare det at arbejde smartere.
Og det, vi står med nu, er jo en situation, hvor samtlige medarbejdergrupper, faggrupper – sygeplejersker, læger, FOA, HK osv. osv. – råber vagt i gevær og en overlæge på fødselsafdelingen siger op, fordi han simpelt hen ikke kan stå inde for det her længere.
Altså, det synes jeg da også vi bliver nødt til at lytte til.
Så jo, man kan godt gøre tingene smartere.
Men når vi står i en situation, hvor sundhedsvæsenet får flere penge og folk løber stærkere, kan man spørge, hvorfor det er sådan.
Det er jo, fordi udgifterne stiger endnu mere, altså til medicin, til ny teknologi, til forventninger om, at den og den strålekanon skal man også have, og hvis medicinen findes, skal man bare betale den pris, som medicinalfirmaerne kræver for den.
Det er jo den situation, vi står i: at kravene bliver større, samtidig med at der følger flere penge med, men ikke penge med til at sikre, at medarbejderne har den tid, der skal til, for også at give patienterne tryghed.
Joachim B. Olsen (LA), 2017-05-04:
Jeg er bare ikke sikker på, at det er helt så enkelt, som fru Lisbeth Bech Poulsen opstiller det til at være.
Historien om overlægen på Rigshospitalet, på fødegangen, trak jo store overskrifter og førte også til, at vedkommende deltog i Debatten på DR 2 – en debat, jeg selv deltog i.
Jeg er ikke tvivl om, at den pågældende overlæge har været utilfreds med nogle ting, men når man så gik det lidt efter, kunne man bare konstatere, at der var blevet tilført flere ressourcer, også selv om der var færre fødende på gangen. Så det er ikke nødvendigvis et spørgsmål om ressourcemangel.
Det kan jo også være andre ting, der spiller ind, og som kan føre til en berettiget utilfredshed, men vi ender altid i en ressourcediskussion, hvor det bare handler om at tilføre flere penge.
Og det må jeg sige at jeg ikke er overbevist om er korrekt.
For det bliver selvfølgelig gjort forskelligt forskellige steder, og der skal netop være rum for, at man kan gøre det, og at man kan teste forskellige ideer, og at man inden for regionerne forhåbentlig kan lære af dem, der gør det godt.
Der synes jeg da det er bemærkelsesværdigt at se, hvordan omkostningerne til administration er eksploderet, særlig i Region Hovedstaden.
Det er i hvert fald ikke noget, der kommer patienterne til gavn, og det kunne indikere, at der er nogle ledelsesmæssige problemer, måske også på det politiske niveau.
Pernille Schnoor (ALT), 2017-05-04:
Så er der lys i mikrofonen.
Jeg er en lille smule i tvivl om, hvad det er, ordføreren mener, for det virkede i starten, som om ordføreren og Liberal Alliance ikke erkender, at vi skal af med det her produktivitetskrav, altså at ordføreren virker som en af de eneste her i dag, der ikke har sagt: Jamen det er rigtigt, vi skal af med det 2-procentsproduktivitetskrav.
Lige før blev der sagt, at det er rigtig godt, at der er blevet effektiviseret, men samtidig siger ordføreren, at ordføreren anerkender alle de her faggrupper, som jo ikke går ud og fortæller forkerte historier.
Gallup har lavet en undersøgelse, der viser, at 84 pct. af de adspurgte læger siger, at de gerne vil have fjernet det her.
Anerkender ordføreren, at de har mere forstand på det, end jeg og ordføreren har?
Kristian Jensen (V), 2017-05-04:
Igen: Fru Lisbeth Bech Poulsen er ca. 11 måneder bagud.
For det var jo for 11 måneder siden, regeringen konstaterede, at vi gerne ville lave styringssystemet om.
Det er 11 måneder siden, vi indgik en aftale med Danske Regioner om at igangsætte nogle forsøg, der kunne give os en viden, der gør, at vi kan skabe et nyt styringssystem.
Så der er altså allerede sat et arbejde i gang, og derfor er det jo sådan en mærkelig diskussion, at man skal stå her og spørge, om vi vil lave systemet om, når vi allerede for 11 måneder siden har sagt, at ja, det går vi da i gang med.
Teksten i det her forslag til vedtagelse står jeg jo hundrede procent inde for, hvert eneste ord.
Jeg tror endda, at den sætning, der har været den mest omdiskuterede her til aften, er kommet som et forslag fra min side.
Så der er intet i det her forslag til vedtagelse, der er fremsat af Socialdemokratiet, Venstre, Liberal Alliance og Det Konservative Folkeparti, som regeringen ikke står hundrede procent bag ved.
Kirsten Normann Andersen (SF), 2017-05-04:
Når finansministeren nu igen og igen siger, at vi har fået flere og flere opgaver løst for de samme penge, så er det jo fuldstændig rigtigt.
Men nu har man samlet specialer, nu har man fået installeret ny teknologi, nu er der her og nu bare ikke lige umiddelbart noget, hvorfra man kan blive ved med at hente de her 2 pct., som jo ligger i det.
Så når finansministeren nu lægger vægt på, at man for 11 måneder siden havde en plan om, at nu skulle der ske noget – det er godt nok lang tid – kunne jeg måske tillade mig at spørge, om finansministeren har et bud på, hvornår man så kommer med en plan, og om den plan vil indebære effektiviseringskrav eller besparelseskrav.
Kristian Jensen (V), 2017-05-04:
Det at sætte noget så kompliceret som et styringssystem, der skal vurdere værdi for patienter, i gang, er noget, der tager tid.
Det er ikke noget, som jeg sidder og arbejder med.
Det er noget, der er sat i gang i Danske Regioner, noget, der sker på sygehuse i enkelte regioner og i danske regioner i fællesskab og i en diskussion mellem Finansministeriet, Sundhedsministeriet og Danske Regioner.
Hvornår er man færdig?
Det er for mig at se vigtigere, at man er færdig, når kvaliteten er på plads, end at man sætter en bestemt dato.
Jeg synes, det her er for vigtigt til at gamble med.
Man laver et system, der sikrer, at patienterne får den bedst mulige behandling i forhold til, hvad der giver værdi for den enkelte, og det er bare, må jeg sige, knaldhamrende kompliceret at lave den vurdering, fordi det både er et spørgsmål om, hvor mange behandlinger, men også hvor effektive behandlinger der laves undervejs.
Derfor er det her noget, der kommer til at tage noget tid.
Jeg har i dag hverken et bud på slutdato eller på endeligt indhold i en sådan ny styringsmodel.
Kirsten Normann Andersen (SF), 2017-05-04:
Jeg har nogle gange i løbet af den her debat prøvet at eksemplificere, hvordan i hvert fald fødeafdelingen gjorde rede for, at det, man så på papiret, var noget andet end det, man rent faktisk oplevede i praksis.
Ude på sygehusene ved de godt, at ting tager tid, når man skal lave noget kompliceret.
Det tager også rigtig lang tid at lære kirurgerne op i at bruge ny teknologi, når man skal lave galdestensoperationer på en anden måde, og det tager rigtig lang tid at ændre arbejdsgange i forhold til det.
Jeg bliver bare nødt til at spørge her afslutningsvis, om det ikke gør indtryk på finansministeren, når sundhedspersonalet, når lægerne, når regionerne og faktisk også rigtig mange patienter siger, at nu er citronen presset nok, at nu kan det simpelt hen ikke lade sig gøre at løbe stærkere, fordi vi nu altså er derude, hvor vi risikerer, at det får konsekvenser for både kvaliteten og for patienterne.
Kristian Jensen (V), 2017-05-04:
Men jeg anerkender ikke, at nogen skal løbe stærkere.
Hvis man tager det eksempel, som hr. Jacob Jensen kom med, nemlig operationer for tarmkræft, der i dag udføres som kikkertoperation og ikke som konventionel operation, vil man se, at indlæggelsestiden er gået fra 12 til 6 dage, og at prisen er gået fra 100.000 kr. til 70.000 kr.
Det er da ikke at løbe stærkere.
Jeg deler ikke fru Kirsten Normann Andersens opfattelse af, at den menneskelige udvikling nu er nået et zenit, et toppunkt, hvorfra man ikke kan lave flere opfindelser eller mere effektivitet, og at man ikke har mulighed for at benytte de kommende supersygehuse til at gennemføre en større grad af planlægning af den arbejdsindsats, der skal være.
Jeg er lodret uenig.
René Christensen (DF), 2017-05-04:
Tak for det, og tak også for debatten.
Det, jeg egentlig gerne vil spørge finansministeren om, er, at det, vi kommer til at tale om nu og som kommer til at fylde meget, er den her berømte 2 pct.s effektivisering.
Lad os nu sige, at man får fundet en ny måde at måle på.
Så kan det jo godt være, at der er nogle parametre, der går væsentligt ned, altså hvor mange kunder der kommer, hvor mange konsultationer man får lavet bare for at blive i det.
Er det så, fordi man servicerer færre borgere?
Nej, det er måske, fordi man er blevet mere effektiv.
Kunne finansministeren og regeringen leve med, at man kigger på nogle parametre og siger, at der stadig væk er en god tilfredshed, at det ser stadig væk godt ud, men hvor effektiviseringen faktisk kun ligger på 1½ pct.?
Vi kan stadig væk se, at sagsbehandlingstiderne og tilfredsheden hos borgerne stadig er god, men effektiviteten ligger kun på 1½ pct.
Det er jo også det, der er til diskussion i dag: Skal det være målet at nå de 2 pct.?
Det har det jo været.
Det er jo også derfor, vi ser nogle ting, man gør for at nå de 2 pct.
Så er der kommet nogle utilsigtede ting til, nogle mærkelige måder at arbejde på for at nå de 2 pct.
Nu ved jeg godt til, at ministeren vil sige, at det adresserer vi også i vores forslag til vedtagelse.
Det er jeg klar over.
Men kunne ministeren leve med, at man fra regionernes side stadig kunne levere den flotte rapport, men at effektiviteten lå lavere end de 2 pct.?
Kristian Jensen (V), 2017-05-04:
Det adresserer vi også i vores forslag til vedtagelse.
Det gør vi jo.
Det er ikke noget, jeg bare sådan siger for at indfri forventningerne.
For det andet er det jo et eller andet sted kernen i, hvis jeg må tillade mig at sige det, den saglige del af den her debat, nemlig: Hvordan laver vi et system, hvor vi ikke bare måler på hvor mange konsultationer, men også om det er de rigtige konsultationer?
Det er det, som vi går og arbejder med, både i Finansministeriet og i Sundhedsministeriet og i øvrigt også i et rigtig godt tæt samarbejde med Danske Regioner i hverdagen.
Hvordan laver vi den her måling?
Jeg er bare ikke enig i, at vores krav i sig selv skulle have ført til nogle urimeligheder, for i givet fald kunne Danske Regioner have leveret mindre produktivitet end det, de har gjort.
Vores krav har været 2 pct.
De leverede 2,4 pct.
Så hvis det at skulle producere noget ekstra har medført nogle uhensigtsmæssigheder, så er der altså luft i systemet til, at man kunne have undladt at gøre det.
Jeg tror, der er nogle ting, som vi i fællesskab skal arbejde frem mod, nemlig at få et bedre system, ligesom vi har lagt op til i forslaget til vedtagelse.