Kim Edberg Andersen (NB), 2023-12-15:
Tak for det, formand.
Man kan jo ikke undgå at blive overrasket, når man har en minister, der tidligere har været medlem af Liberal Alliance, og som står og siger: Jeg er ikke længere så liberal, at det gør noget – at Socialdemokraterne siger, det kun er det offentlige, der virker, kan man jo ikke blive overrasket over.
Men man kan nok bliver overrasket over, at præmissen her er, at så længe det offentlige virker, må der ikke privatiseres.
Og så kunne jeg jo komme med en lang række af forslag på områder, hvor det offentlige tydeligvis ikke virker.
Så jeg ser jo som borgerlig-liberal frem til den lange liste af forslag, hvor Socialdemokraterne kommer og indrømmer – ligesom på folkeskoleområdet – at vi skal have meget mere privatisering inden for ældreplejen og sundhedsvæsenet og også sosu-uddannelserne.
Vi mangler læger, og det skal vi have privatiseret, og vi mangler også sygeplejersker, og det skal også privatiseres.
For det var jo præmissen for Socialdemokraterne.
Virkeligheden er jo, at vi lever i et samfund, hvor vi, uanset hvor venstreorienteret man er, bare må acceptere, at markedet har bibragt rigtig mange fornuftige ting.
Der er nok ikke ret mange af os, der ville synes, at vi sådan skulle have én butik, som vi kunne købe vores stegte græskar i, når venstrefløjen får gjort kød forbudt, fordi det skal være offentligt.
At det er offentligt er vejen frem
, og hvis bare man løfter opgaven og ligesom har gode stegte græskar, er det rigeligt.
Gud forbyde, at der kommer nogen og egentlig siger ligesom Liberal Alliance: Vi vil gerne udbyde en universitetsuddannelse på markedsvilkår – det vil sige, at hvis der ikke er nogen kunder i butikken, er der ikke noget universitet.
Hvis man nu vælger at lave en privat lægeuddannelse, hvor man uddanner rigtig dygtige læger, så kan det ikke blive akkrediteret.
For det er jo det, vi snakker om.
Vi snakker ikke om, at vi går ud i morgen med høtyve og fakler og brænder de offentlige universiteter ned, fordi de er blevet for gode, og fordi vi borgerlige ikke kan lide det, hvis der er noget, der er en succes i det offentlige – det kan vi faktisk godt.
De ganske få steder, hvor det er realiteten, accepterer vi det da.
For vi har gode universiteter i Danmark.
Det har vi virkelig.
Men konkurrence har da altid været med til at forbedre ting.
Der er OL i Paris her næste år, og der må vi jo håbe, at Socialdemokraterne ikke går ind for, at det skal være alle dem, der er lige gode, altså helt ens, som skal konkurrere på lige vilkår, og at vi skal fjerne stopuret, fordi der ikke må være nogen, der er lidt bedre, og der heller ikke må være nogen, som er lidt dårligere.
For det er det offentlige; det er pakkeløsningen; det er Folketinget, der ved, hvem der skal uddannes, hvor de skal uddannes henne, og hvorfor.
På folkeskoleområdet har vi jo løst det her problem.
Vi har jo set, at centraliseringen førte til, at vi lukkede de små folkeskoler derude, og så blev vi jo nødt til acceptere – især de venstreorienterede partier, hvis de skulle have stemmer i de områder – at de lokale gik sammen og lavede en privatskole.
Så lavede vi en koblingsprocent, som sikrede, at alle faktisk havde mulighed for at komme i den her privatskole.
Man kunne jo tænke sig, at man også kunne gøre det på et universitet og sige, at dem, som ville have læst til læge på et offentligt universitet, men som vælger det private alternativ, enten fordi de føler, at det er bedre, eller fordi det faktuelt bare er bedre, får en koblingsprocent, og så spytter de selv det sidste i.
For jeg tror, at det, man som socialist slår sig på i forslaget, selvfølgelig er, at der skal være fri prisfastsættelse, og det gør jo altid ondt, at den frie prisfastsættelse skal være der, hvis man er sådan lidt svøbt ind i, at alting skal være ens.
Men jeg tror ikke, at Liberal Alliance siger: Det skal selvfølgelig være dyrere.
For et privat universitet vil til enhver tid udbyde deres uddannelser på markedsvilkår.
Så tænker man: Hvad er problemstillingen så?
Jo, tænk nu, hvis man lavede det bedre og man lavede en koblingsprocent – lad os sige 100 pct., for det skal være fair – og det så viser sig, at de private rent faktisk laver noget, der både er bedre og billigere.
Så er argumentationsrækken jo lige pludselig i fare igen for partier som Socialdemokraterne, Venstre og Moderaterne, for tænk nu, hvis det viser sig, at markedet rent faktisk kan noget.
Tænk, hvis man tænkte ud af boksen og indførte et sted i verden, hvor man havde begge dele.
Nå, hovsa, så kunne det faktisk være en del af argumentationsrækken for Socialdemokratiet, at det gik man ind for.
Så som sædvanlig sidder vi her med et beslutningsforslag, der er rigtig godt – Nye Borgerlige kommer til at støtte det – men som bliver skudt ned, fordi det ikke kommer fra regeringen.
Jeg kunne tænke mig, at det var på grund af sådan noget.
Men lur mig, hvis vi kommer i en situation igen, hvor det offentlige endnu en gang ikke kan løfte opgaven, om ikke Socialdemokraterne kommer til at stille sig op på talerstolen og sige: Vi kan lave et privat alternativ; vi tænker, at markedet er en god måde at understøtte det offentlige på.
Og så gør man ligesom med folkeskolerne og gør begge dele.