Pernille Schnoor (ALT), 2019-01-10:
Tak for det.
Og tak til SF for at fremsætte det her vigtige forslag.
Og hvorfor er det vigtigt?
Hvorfor er det vigtigt at kunne blive erklæret rask, når man har fået en psykiatrisk diagnose?
Det er selvfølgelig vigtigt, fordi psykisk sygdom ikke skal blive et livstidsstempel, der begrænser psykisk sårbare i at få de samme muligheder i form af job, uddannelse osv.
Mere end en kvart million danskere havde i 2018 en psykisk diagnose – mere end en kvart million.
Mere specifikt drejer det sig om 242.100 voksne, som havde en psykisk diagnose i 2018.
Det er det sidste tal, der er kommet for et par dage siden i KL's nyhedsbrev Momentum.
En kvart million danskere havde en diagnose.
Jeg har selv en fortid i en kommunalbestyrelse, og jeg ved, hvordan diagnoser desværre i visse tilfælde bliver misbrugt.
De bliver brugt i nogle helt forkerte sammenhænge til at vurdere nogle bestemte ting – noget, der udløser noget; det kan udløse støtte til et barn, men det kan også modsat udløse noget negativt.
Vi har i mange, mange år snakket om, at der har været en diagnoseinflation, og det er jo ikke, fordi de her mennesker ikke nødvendigvis har en diagnose, men det er, fordi det er blevet mere og mere vigtigt, at man får det her stempel på, om man fejler et eller andet, fordi man skal kunne vise det for at få lov til f.eks. at få den hjælp, som man har brug for.
I en artikel, som jeg har læst tallet i, og som er fra TV 2, siger Joy Mogensen, der er formand for KL's socialudvalg, og jeg citerer: Det mest skræmmende er, hvis diagnosen pludselig overtager ens liv og definerer alting.
Og det er jo lige præcis det, hele den her debat i dag har gået på – det er jo, hvis ens diagnose definerer alting, ikke bare lige nu og her, men faktisk resten af ens liv.
Det er jo frygteligt.
Jeg vil gerne bruge min taletid på at give et konkret eksempel, som handler om en 31-årig mand, der hedder Mads – og man kan læse om det på Psykiatrifondens hjemmeside, hvor jeg har fundet hans historie.
Han læser nu psykologi på Aarhus Universitet.
Da han var helt ung, fra han var omkring 16 år, oplevede han symptomer på skizofreni og blev indlagt et par gange.
Og det hele foregik, fra han var 16 år, til han var 22 år.
Han blev som sagt indlagt, men på et tidspunkt begyndte han at løbe og dyrke motion, og så fik han det meget bedre, og han fik en slags raskmelding – ikke officielt, men han fik en melding om, at han var rask.
Han havde en meget stor drøm om at blive pilot.
Men der skete så det, at han tog alle de her flyvetimer, et radiocertifikat og teoriprøver, men han manglede ti soloflyvetimer, og pludselig opdagede han, at Trafikstyrelsen havde en paragraf, som siger, at hvis man har en baggrund med psykisk sygdom, er man for altid udelukket fra at blive pilot.
Der må være sket en fejl, tænkte han, men det var der ikke.
Og så begyndte han på den her lange kamp, som så ikke førte til, at han blev pilot, men at han nu læser psykologi på Aarhus Universitet.
Han siger selv: Samfundet bør acceptere, at jeg er rask, og ikke sætte grænser op for mig.
Det er jo et helt konkret eksempel på, hvordan man for hele livet kan få et stempel på ryggen, der siger, at man måske engang som 16-, 18- 20-årig har haft nogle symptomer på en psykisk lidelse, som man har fået behandling for, og som man er kommet sig over, men som vil begrænse en resten af ens liv.
Det er virkelig, virkelig trist og uhensigtsmæssigt, og ud fra et menneskeligt synspunkt er det jo forfærdeligt.
Så fra Alternativets side vil jeg sige, at vi selvfølgelig støtter det her forslag, som SF har fremsat.