Ole Birk Olesen (LA), 2021-04-15:
Der er en grundlæggende forskel på private virksomheder og offentlige institutioner.
Private virksomheder har hele tiden et pres på sig.
Hvis konkurrenten er bedre til at hyre de gode ansatte, kan konkurrenten også levere et bedre produkt, og det går ud over bundlinjen hos den virksomhed, der ikke kan det samme.
Det er jeg ikke nervøs for.
Jeg er ikke nervøs for det, der foregår derovre, og selv om man ubevidst måtte have nogle fordomme mod nogle og komme til at vælge forkert osv., så er der jo et marked derude, som gør, at hvis virksomheder konsekvent ikke ansætter de bedste medarbejdere, mens andre virksomheder ansætter de bedste medarbejdere, så kan de til sidst gå konkurs.
Altså, der er jo hele tiden virksomheder, der går konkurs, og hvis man ikke er med på markedet med den præmis, at man vil ansætte de bedste medarbejdere, risikerer man at være en af de virksomheder, der går konkurs.
Og de virksomheder, som bliver på markedet, er dem, der faktisk kan finde ud af at se bort fra egne fordomme.
Så der er jeg ikke nervøs.
Men hvad angår offentlige arbejdspladser og offentlige institutioner, kan jeg se en grund til at være nervøs.
Der er ikke nogen, der kigger på bundlinjen, for der er ikke nogen bundlinje.
Derfor kan en leder af en børnehave tillade sig bare at ansætte de pædagoger og pædagogmedhjælpere, som ligner lederen, eller som har de samme holdninger som lederen, eller som synes de samme ting som lederen om alle mulige ting, sådan at man får en arbejdsplads, hvor alle er ens.
Jeg kan godt se der er en fare i offentlige institutioner og på offentlige arbejdspladser.
Derfor er jeg meget åben over for, at det her kan være en god ansættelsespolitik.
Jeg må da også sige, at efter jeg har tænkt lidt over det, at hvis jeg skulle komme i en position på et tidspunkt, hvor jeg kunne stå for ansættelsen i en offentlig forvaltning eller i et ministerium igen – skulle verden være så lykkelig – kan det da godt være, at jeg skulle overveje at snakke med departementschefen om, hvorvidt vi bør indføre sådan et system her.
For måske er der en fare for, at medarbejdere i ministeriet, som sidder med ansættelseskompetencerne, kigger lidt for meget på, om dem, der søger, ligner dem selv, i stedet for at kigge på, om de er de bedst mulige.
Men jeg kommer ikke, vi kommer ikke til at stemme for det her beslutningsforslag, for beslutningsforslaget siger, at Folketinget skal bestemme, hvilken ansættelsespolitik der skal være i hvert eneste ministerium og hver eneste styrelse og kommune og region i det her land.
Og det bør de måske nogle steder overveje at indføre.
Men at give Folketinget den magt
, at man så detailorienteret skal bestemme, hvilken ansættelsesprocedure man skal anvende hvert eneste sted, hvor det offentlige ansætter, vil jeg ikke.
Og jeg fik ikke stillet spørgsmålet til SF, og det ærgrer mig lidt, men SF sidder jo også på magten mange steder i landet.
SF har både borgmestre og rådmænd i Aarhus og borgmestre i København osv.
SF har også haft ministerposter.
Jeg ved, at svaret fra SF ville være det samme, som det, der var fra Radikale og fra Enhedslisten, at nej, ikke et eneste sted, hvor man kan bestemme det, har man gjort det her. Nu går man så i Folketinget og siger, at man vil bestemme for hele landet, at det skal gøres, selv om man ikke selv gør det de steder, hvor man har magten til at gøre det.
Det er jo et mageløst hykleri, at man ikke gør det der, hvor man kan, men gerne vil bestemme over alle mulige andre, hvor man ikke sidder på magten, som skal gøre det, selv om man ikke selv gør det der, hvor man bestemmer.
Så vi vil ikke lade Folketinget bestemme så detaljeret over offentlige institutioner og offentlige arbejdspladsers ansættelsespolitik, og derfor stemmer vi imod beslutningsforslaget.