Jakob Sølvhøj (EL), 2021-06-01:
Det er kun et halvt års tid siden, vi havde en nogenlunde tilsvarende debat her i salen om, hvordan vi sikrer unge med handicap en god overgang til voksenlivet.
Vi var enige om, at vi med det lovforslag, L 17, som der er blevet refereret til flere gange, havde taget et fornuftigt skridt i retning af at forpligte kommunerne til at påbegynde forberedelsen af overgangen til voksenlivet, når den unge fyldte 16 år.
Men da vi behandlede det for et halvt år siden, påpegede Enhedslisten ligesom andre partier, at lovforslaget ikke var tilstrækkeligt, og det mener vi også i dag.
Der er nemlig ikke noget i lovgivningen, der faktisk sikrer, at den unge får den nødvendige hjælp, når vedkommende fylder 18 år.
Det var ellers en helt afgørende bevæggrund, kunne man se af lovbemærkningerne, at unge med handicap ikke måtte komme i den situation, at de på den ene side ikke længere var omfattet af hjælpen efter børnebestemmelserne, og at der på den anden side ikke var truffet afgørelse, der sikrede dem hjælp efter voksenbestemmelserne.
Det fik vi ikke løst med lovændringen.
For når der ikke er fundet en løsning for den unge, når den unge bliver 18 år, så kan man, er jeg helt sikker på, fra borgerens perspektiv ikke se, at der har været tale om rettidighed.
Der er efter Enhedslistens opfattelse brug for, at vi får styrket retssikkerheden på det her område, så den unge ikke falder ned mellem to stole.
Vi har defineret det som retssikkerhed hos os; man kan sikkert defineret på forskellige måder.
Vi har i det forslag til en samlet retssikkerhedspakke, vi lagde frem for en måneds tid siden, foreslået, at man forpligter kommunerne til at træffe en afgørelse så tidligt, at den unge har mulighed for at klage over afgørelsen, og at Ankestyrelsen har mulighed for at nå at behandle sagen, sådan at man kan komme igennem et helt forløb både med kommunal afgørelse og klagesagsbehandling.
Det kunne være en løsning.
Jeg er så enig i det, som flere andre ordførere har været inde på, at hvis det så af en eller anden grund ikke lykkes, må man kunne falde tilbage på børnebestemmelserne, så man ikke mister det, man har fået tilkendt.
Men jeg er sådan set enig i ministerens indledende bemærkninger om, at der jo er nogle juridiske komplikationer, og at der er nogle myndighedskomplikationer.
Og derfor er det jo rigtigt at sige, at når man er voksen, skal man selvfølgelig have hjælp efter voksenbestemmelserne og ikke efter børnebestemmelserne.
Men der ligger jo i intentionen fra stillerne af forespørgslen også et forsøg på at spænde et sikkerhedsnet ud, som jeg synes er rigtigt.
Til meddelelsen fra ministeren om, at der nu igangsættes en undersøgelse via Ankestyrelsen, kan jeg sige, at det jo altså er svært at være imod.
Jeg synes, det lyder fornuftigt, at man går ud og kigger på overgangen i ti kommuner, at man taler med Ankestyrelsen, og at man undersøger, hvad VISO har af bemærkninger til det her.
Men ligesom andre allerede har antydet, kan man jo godt være bekymret for, om der nu er sparket ud til et kæmpemæssigt hjørnespark igen, måske endda helt ud over stadion.
Og der tror jeg bare, det er rigtig vigtigt, at vi her forsikrer hinanden om – og sådan hører jeg det også fra ministerens side – at det, der er hensigten, er at få et kvalificeret grundlag at træffe beslutning på.
Men, altså, jeg kan jo tilslutte mig de synspunkter om, at der er blevet undersøgt meget på hele handicapområdet, og der har været lidt for lidt handling.
Så jeg håber, at vi er enige om, at det her skal være noget, der går hurtigt, så vi meget hurtigt får et grundlag at træffe beslutning på.
Og der har vi som sagt vores bud i Enhedslisten.
Vi har ikke defineret det på uger, men der skal være en eller anden frist for, hvornår der, inden man fylder 18 år, skal være faldet en kommunal afgørelse, så der er tid til at anke den.
Men kommer der andre kreative og mere brugbare forslag undervejs i den videre behandling, så har vi naturligvis ikke låst os fast på, at vores bud er det eneste rigtige.