Mette Thiesen (DF), 2026-01-23:
Da jeg først blev valgt i Folketinget, blev jeg gjort opmærksom på, at der var nogle problemer i det familieretslige system.
Det tænkte jeg at jeg hellere måtte få undersøgt, så jeg lavede et facebookopslag, hvor jeg opfordrede folk, der havde oplevet det her, til at skrive til mig.
Jeg har simpelt hen ikke tal på, hvor mange mails fra mænd der kom ind bare inden for det første døgn.
Og hun brugte systemet klogt og holdt derved børnene væk fra faren og blev belønnet.
Derfor har det at få ændret det familieretslige system været en af mine hovedsager igennem hele mit politiske virke.
Vi er kommet en lilletå fremad i forhold til at få skrevet forældrefremmedgørelse ind i lovgivningen, men vi har bare ikke fået gjort det, der skal til, så man reelt straffer det som den psykiske vold, forældrefremmedgørelse er, både over for den forælder, som mister sine børn, men sådan set også over for de børn, der bliver udsat for det.
For vi har partier, der normalt taler bulder og dunder for ligestilling, som enten er fuldstændig fraværende i den her debat eller argumenterer imod, at vi faktisk får sikret ligestilling på det her område.
Det kan godt være, at man siger, at loven er kønsneutral, men vi kan alle sammen se på tallene, at det er praksis absolut ikke.
Det er altså ikke, fordi det kun er 4 pct. af fædre, der er egnet til at være bopælsforældre; det er simpelt hen, fordi der er noget fuldstændig rivravruskende galt i vores system.
Det var ikke senere end i går aftes, at jeg blev kontaktet af en god ven, som fortalte mig, at nu var hans ekskone gået i gang med lige præcis det samme, som jeg nu har siddet med i så mange år.
Lur mig, om hun ikke også vinder den her, for det er jo sådan, det går normalt, og så kan endnu en mand miste sine børn og endnu to børn miste deres far, fordi systemet er forfejlet.
Det familieretslige system er i stykker.
Der er alt, alt for mange forældre, hovedsagelig fædre, som fuldstændig mister kontakten til deres børn.
Man kan lyve, og så kan man vinde retten til sine børn.
Det har ingen konsekvens, overhovedet.
Man kan holde børnene væk fra den anden forælder og blive belønnet af systemet ved at vinde retten til børnene.
Det er psykisk vold.
Men systemet i dag belønner den forælder, der udøver den, og desværre kan vi jo også se, at der er et flertal i Folketinget, der støtter, at systemet belønner det her.
Samtidig støtter de det ved at tvinge børnene endnu længere ind i midten af konflikten, ved at børnene skal høres og spørges.
Det er altså nogle små, stakkels mennesker, som ender midt i en konflikt, som de absolut ikke har bedt om, og som systemet nu er skyld i at de står lige i midten af.
Det er simpelt hen ikke i orden, for det er små hjerter, der knuses.
Jeg har mødt så mange børn i min tid som skolelærer, og jeg er bare nødt til at sige: Børn er deres forældres bedste advokater.
Jeg har slet ikke ord for, hvor frygteligt det er at tvinge børn til at stå i midten af en konflikt, sådan som man gør med det system, som det er skruet sammen i dag.
De børn bliver i rigtig mange af de her tilfælde med forældrefremmedgørelse tvunget til at tage afstand fra en forælder, som de elsker, og som de resten af deres liv skal leve med at de ikke ser.
Jeg får simpelt hen helt kuldegysninger.
Det vil vi i Dansk Folkeparti simpelt hen ikke stiltiende se til.
Så vi bliver ved med at kæmpe.
Jeg bliver ved med at kæmpe for, at det her bliver lavet om, og det er sådan set også derfor, at vi er medstillere på det her forslag om, at man har et udgangspunkt, der er en 7-7-ordning.
Det er, fordi vi mener, at det er det bedste udgangspunkt for at undgå de konflikter, der er på det her område, og det er for at sikre børnene retten til begge forældre.
Det er ganske almindelig sund fornuft.