Ellen Trane Nørby (V), 2020-03-17:
Tak for ordet.
Vi står her i dag for at kæmpe mod en verdensomfattende virus, som vi end ikke kendte eksistensen af for få måneder siden.
Dag for dag, time for time, land for land – covid-19 breder sig som en steppebrand.
Velfungerende sundhedsvæsener som bl.a. det i Italien er lagt ned; grænser er lukket, lande er i undtagelsestilstand.
Også her i Danmark er de første mennesker omkommet, og antallet af indlagte stiger.
Vi skal passe på hinanden; vi skal lytte til sundhedsmyndighederne, og vi skal tage de forholdsregler, vi kan.
Og det er præcis også, hvad det her lovforslag, vi hastebehandler i dag, handler om, nemlig nedlukningen af skoler og dagtilbud; hvordan vi hurtigt og effektivt både skal inddæmme, men også forebygge yderligere udbredelse af covid-19.
Dagtilbud, skoler og uddannelsesinstitutioner er nu lukket, foreløbig i de næste 2 uger.
Og selv om alle er bekendt med lovens indhold – hvilket vi så ikke helt er, men det må vi jo blive i løbet af dagen – mindsker loven ikke det pres, som vi alle sammen oplever i øjeblikket: børn, der er utrygge; børnefamilier, der lige nu skal varetage mindst to og nogle gange også tre fuldtidsjob med henholdsvis pasning af de mindste, hjemmeundervisning for de lidt større, samtidig med at de heller ikke kan forsømme deres eget arbejde.
Mange møder fortsat på arbejde, andre arbejder hjemmefra.
Også frygten for fremtiden fylder: Har jeg et job i morgen?
Hvornår kommer hverdagen igen?
Går min lille tømrervirksomhed konkurs?
Risikerer vores kære at blive syge og dø?
Det er bekymringer, der i nogle tilfælde rækker helt ned til de små ører i familien.
Vi ser desværre allerede fyringer som følge af virussen; ordrebøgerne bliver smallere og smallere; restauranter drejer nøglen om på stribe; og de små erhvervsdrivende såvel som familierne er presset på pengepungen.
Der er mange, hvor indtægtsgrundlaget allerede er forsvundet hen over natten.
Det indtægtsgrundlag skal vi med hjælpepakker fra statens side forsøge at holde hånden under, men det, der er gjort indtil nu, er ikke tilstrækkeligt.
Med det her lovforslag giver vi ministeren bemyndigelse til fortsat at opkræve forældrebetaling hos forældre, der har børn i dagtilbud eller dagpleje, ligesom vi giver hjemmel til, at friskoler, privatskoler, efterskoler og andre også fortsat kan opkræve deltagerbetaling.
Det kan vi fra Venstres side godt bakke regeringen op i er tilfældet i den udmeldte periode på 2 uger, men vi kan ikke bakke op om, at man bare helt frem til den 1. marts næste år – for det er jo den solnedgangsklausul, der er i lovforslaget – reelt set med lovforslaget kan stå i den situation, at man vil opkræve betaling for et tilbud, som børnene ikke modtager.
Hvad er konsekvenserne af den midlertidige nedlukning?
Bliver den midlertidig?
Fortsætter den til påske, til sommerferien, til efterårsferien?
Hvis den midlertidige lukning skal strække sig i mere end de 2 uger, som er den periode, vi kender til nu, mener vi, det er væsentligt, at forældrene får deres forældrebetaling tilbage.
De penge spiller en stor rolle i familiernes økonomi – særlig i familier, hvor begge forældre f.eks. er blevet varslet fyret, eller hvor familien har en lille café, der er ved at gå konkurs.
Og derfor mener vi ikke, at bemyndigelsen kan være for så lang tid, som der er lagt op til i lovforslaget.
Ja, det koster penge, og det eksakte beløb er vi nødt til at få afklaret under udvalgsbehandlingen.
Men den danske økonomi er heldigvis stærk oven på den tidligere regerings ansvarlige ledelse af vores land.
Og det handler nu grundlæggende om, at vi alle sammen både tager de nødvendige lovgivningsmæssige initiativer, der skal til, men at vi også tager de initiativer, der skal til for at holde hånden under danske familier, lønmodtagere og danske virksomheder.
Venstre har allerede stillet en række spørgsmål til lovforslaget, og vi håber, at regeringen vil være lydhør, den alvorlige situation taget i betragtning.
Vi mener også, det er vigtigt, at der sker en ligestilling mellem de private og de offentlige tilbud.
Der synes at være nogle uklarheder i lovforslaget.
Det håber vi at vi kan få afklaret i udvalgsbehandlingen.
Vi mener også, det er vigtigt, at vi sikrer børn af forældre, der er ansat i henholdsvis det offentlige og det private, lige vilkår.
Der er vigtige jobfunktioner i det offentlige – på sygehusene, at tage sig godt af vores ældre, altså en lang række funktioner, som er vitale og vigtige for vores samfund – men der er også jobfunktioner i det private, som er vigtige, også hvis vi skal sikre, at folk også har et job, når vi er på den anden side af den krise, vi står over for.
Derfor kan det bekymre os, når vi hører, at der er kommuner, der har været overdommere over, hvorvidt folk reelt set har behov for nødpasning.
Vi bliver bekymrede, når vi hører om kommuner, der har afvist børn, bl.a. med henvisning til, at det er private funktioner, for vi mener, det er vigtigt, at der ikke er uklarheder omkring tolkningen af, hvem der har ret til adgang til nødpasning.
Vi mener også, det er vigtigt, at man sikrer, at den nødundervisning, der er, ikke bliver en dårligere undervisning.
Selvfølgelig vil det ikke være den kvalitetsundervisning, man møder i det daglige, men det skal stadig væk være en stærk og god kvalitetsundervisning.
Tak til alle i Danmark for at tage ansvar – virksomheder, familier, børn og unge mennesker, lærere og pædagoger, skoler og institutioner og kommuner derude.
Tak, fordi I indordner jer og tager ansvar i den situation, vi står over for.
Tak for ordet.