Tommy Ahlers (V), 2020-05-14:
Tak for ordet.
Da jeg skulle skrive den her ordførertale i dag, var det sådan lidt med nogle overvejelser om, hvordan jeg åbner.
For hvordan får jeg på samme tid givet udtryk for, at i dag er en glædens dag, fordi vi førstebehandler klimaloven, men også for, at det er en meget, meget trist periode i både verdenshistorien og danmarkshistorien, fordi coronapandemien, den økonomiske nedtur og klimakrisen tilsammen begynder at tegne til en perfekt storm.
Hvad er det for et ben, man skal stå på?
Men måske er det ikke så svært at finde en grimasse, der kan passe, for ligegyldigt hvilken krise vi står over for – om det er en sundhedskrise, en økonomisk krise eller klimakrisen – så kommer der sjældent noget godt ud af sortsyn og pessimisme.
Faktisk tror jeg, det er fuldkommen afgørende, at vi bevarer håbet – håbet om, at vi kan håndtere de udfordringer, vi står over for; håbet om, at vi kan komme igennem og videre, videre ud af sundhedskrisen, videre ud af den økonomiske krise, som nedlukningen har skabt, og også videre ud af klimakrisen.
For uden det – håbet – risikerer vi, at vi taber det politiske momentum, der skal til for at løse de problemer, vi jo hele tiden vil blive mødt af.
Og derfor mener jeg, at pessimisme er en form for luksus, vi ikke har råd til lige nu.
For hvis klimaforandringerne var en stor samfundsmæssig udfordring, før coronapandemien brød ud, så er det helt sikkert, at de udgør en kæmpemæssig udfordring nu – også her efter krisen og under krisen.
Og det skyldes, at coronavirussen jo har svækket et af de meget, meget potente og bedste midler, vi har til at håndtere klimaforandringerne, nemlig en stærk økonomi – både i virksomhederne og i samfundet.
For som vi ser på det i Venstre, er den grønne omstilling og en sund økonomi to sider af samme sag.
Hvis ikke der er gang i økonomien, hvis ikke der bliver udviklet ny teknologi, og hvis ikke der bliver udtænkt klimavenlige ideer ude i virksomhederne, så kommer den grønne omstilling til at gå alt, alt for langsomt, og så bliver omstillingen overhalet indenom af klimaforandringerne.
Betyder det så, at vi i Venstre synes, at den økonomiske nedtur, som coronapandemien har startet, er vigtigere end klimakrisen?
Nej, men det er bare vigtigt at forstå, at coronakrisen og klimakrisen griber ind i hinanden, og at coronakrisen forværrer situationen, fordi coronavirussen sætter verdensøkonomien og dermed den grønne omstilling i stå.
På den helt korte bane skal vi derfor have genåbnet samfundet.
Vi skal have gang i økonomien, gang i produktionen, og vi skal øge aktiviteten.
Og det betyder, at vi skal lytte til erhvervslivets anbefalinger, til forskerne og til Klimarådet, men det betyder også, at vi skal i gang.
Det betyder også, at vi under ingen omstændigheder skal gå på kompromis med 70-procentsmålsætningen, heller ikke på grund af coronavirussen.
For som en af mine gode venner nogle gange har sagt: Når man skal prioritere, er det nogle gange sådan, at det, der haster, råber, og at det, der er vigtigt, hvisker.
Den forbandede virus galper op, og selvfølgelig skal den have den opmærksomhed, men vi kan ikke tillade, at klimaforandringerne glider ud af synsfeltet, heller ikke selv om de indtil videre måske kun hvisker.
I dag håber jeg så at vi tager første skridt på vejen mod at lovbinde fokusset på klimaforandringerne.
For med klimaloven, som vi vedtager i dag, stiller vi nemlig krav til os selv.
Vi forpligter os til at følge op på og evaluere den klimaindsats, vi laver.
Og endelig sikrer vi også, at den til enhver tid siddende regering hvert 5. år sætter klimamål med et 10-årigt sigte.
Det synes vi er både godt og ambitiøst – det skylder vi klimaet, og det skylder vi de kommende generationer.
Derfor er Venstre selvfølgelig hundrede procent bag det her lovforslag, og vi ser frem til udvalgsbehandlingen og diskussionen der
Med det sagt er det altså vigtigere end nogen sinde før, at vi begynder at se økonomi og den grønne omstilling som hinandens forudsætninger og ikke hinandens modsætninger.
Mindre aktivitet og produktion er nemlig ikke det svar, som klimaspørgsmålet savner.
Som der var en lidt forvirret filmklipper, der skrev i Politiken tilbage i marts, skal vi altså ikke ønske os en coronaepidemi hvert år, hvor alt går i stå, så vi kan overholde Parisaftalen.
Nej, vi skal gøre lige præcis det omvendte.
Vi skal have gang i økonomien, have gang i de gode grønne ideer og have gang i klimakreativiteten.
Og når vi på et tidspunkt skal give økonomien et politisk rygskub, så lad os gøre det i en grøn retning.
Lad os prøve at se coronakrisen som ikke kun et tilbageslag, men også som en mulighed.
Lad os se det som en anledning til, at den grønne omstilling også kan få et skub der.
Som jeg sagde til at begynde med, er tiden ikke til sortsyn, men på den anden side er den jo heller ikke til jubeloptimisme.
Og derfor må vi ikke glemme, at det eneste, der er gratis ved en vindmølle, er den vind, der får vingerne til at snurre.
Vi må ikke glemme, at udvikling kræver overskud, at innovation kræver investeringer, og at kampen for klimaet kræver kapital.
Tak for ordet.