Henrik Dahl (LA), 2018-04-04:
Tak for det.
Med beslutningsforslaget B 68 ønsker forslagsstillerne at pålægge regeringen at iværksætte regelændringer, som har den konsekvens, at statstilskuddet til friskoler, hvor over halvdelen af eleverne har udenlandsk baggrund, bliver gjort betinget af, at skolen kan dokumentere, at den ikke modvirker de udenlandske elevers integration i det danske samfund.
Jeg kan jo lige så godt sige med det samme – for det er jo ikke nogen stor hemmelighed – at hverken jeg eller Liberal Alliance eller regeringen kan acceptere friskoler, som ikke indfører eleverne i, hvordan livet leves i et samfund med frihed og folkestyre, og som ikke udvikler elevernes demokratiske dannelse og deres respekt for de grundlæggende frihedsrettigheder.
Derfor har jeg jo også, ligesom jeg også tror, at forslagstillerne har, med glæde konstateret, at Styrelsen for Undervisning og Kvalitet har forvaltet sine opgaver med det resultat, at der er indtil flere friskoler og et gymnasium, som ikke opererede på lovens grundlag, som nu har fået frataget deres tilskud.
Jeg har også den opfattelse, som jeg synes er en naturlig opfattelse, at der ikke er nogen stat, der kan pålægges pligter, som har den konsekvens, at staten eller det samfund, den er en del af, går i opløsning.
Det grundprincip, altså at staten ikke kan pålægges pligter, som medfører, at den går i opløsning, betyder jo, at de rettigheder, en stat tildeler sine borgere, altid skal tildeles i en balance, der på samme tid tilgodeser statens sikkerhed og borgernes sikkerhed, og det er bestemt ikke nogen simpel øvelse.
For der er ikke en skabelonagtig løsning nogen steder, som man bare kan finde frem, og som man uden videre og uden problemer kan anvende.
Det svar, vi så har fået fra Justitsministeriet, og som vi har diskuteret i flere omgange, og som vi sikkert ikke er færdige med at diskutere, siger, sådan som jeg læser det – og jeg kan jo høre på den debat, vi har haft, at det kan læses på mange måder – at når man skal finde afvejningen mellem rettigheder og sikkerhed, skal man tage hensyn til saglighed og proportionalitet.
Så antyder svaret jo også kraftigt, at lige her og nu og for indeværende finder man ikke, at de hensyn er taget i forslaget, og der – og det kan man jo altid diskutere – læser jeg svaret lidt på samme måde, som når jeg deltager i samtaler med englændere.
Så når englændere siger, at det, man siger til dem, er interessant, skal man ikke tro, at det er interessant, så betyder det, at det er ret skørt.
Og når Justitsministeriet siger, at der rejses væsentlige spørgsmål, tror jeg nok, at man skal læse ind i det, at det også er kritiske spørgsmål, men det kan vi have en diskussion om, og derfor kan vi ikke stemme for forslaget.
Men når det så er sagt, vil jeg også godt have lov at tilføje, at jeg tror, at langt de fleste af os jo er enige om, at de problemer, vi drøfter, er meget alvorlige – det synes jeg i hvert fald de er – og de kommer jo ikke til at forsvinde i dag, og de kommer ikke til at forsvinde i næste uge eller i det her år.
Derfor er det jo vores pligt som politikere at finde nogle løsninger, der er saglige og proportionale, for sikkerhed er meget vigtigt, og det projekt vil jeg og mit parti og regeringen selvfølgelig gerne investere stor energi i.
Tak for ordet.