Torsten Gejl (ALT), 2021-10-28:
men den her aftale giver ikke anledning til fest i Alternativet.
Altså, vi vil ikke stå og lade, som om vi er de store frelsere, når vi først i 2050 lukker ned for en olie- og gasproduktion, som alligevel var ved at lukke sig selv – endda en produktion, som energiforligskredsen i virkeligheden forlænger helt frem til 2050.
Det her lovforslag foreslår en afvikling af den danske olie- og gasproduktion i Nordsøen med udgangen af 2050, og det er i vores og klimavidenskabens øjne mildest talt ikke imponerende; vi synes, det er lidt pinligt.
I 2050 skal verden som minimum gå i nul klimamæssigt, og det er ikke engang tilstrækkeligt.
Alt tyder på, at der skal lægges enorme tiltag omkring fangst og binding af CO 2 til den globale klimaindsats, fordi vi ikke har reageret hurtigt nok i forhold til at lukke vores produktion af forbrug af fossile brændsler ned.
Når jeg læser lovforslagets bemærkninger, er det påfaldende, hvor meget der handler om at dække sig ind økonomisk, hvor meget der handler om, at vi med koncessionsaftalerne har lovet olieselskaberne store udbytter, som de ikke må miste.
Olieproduktionen toppede i 2004 og lå i 2020 på en femtedel af det niveau.
Gasproduktionen toppede i 2005 og lå i 2020 på en ottendedel af det niveau, den var på.
Spildevandsproduktionen pr. produceret enhed stiger eksplosivt.
Statens indtægter stoppede i 2008 og var i 2015 på en fjerdedel af det.
Og både driftsomkostninger og investeringer i feltudbygninger er støt stigende over de sidste 15 år.
Senest har man jo med den foregående Nordsøaftale skudt ekstra midler i Tyrafeltet – penge, som vi nok aldrig ser i statskassen igen, fordi priserne ligger langt fra de 100 US-dollar pr. tønde og nok aldrig kommer derop igen.
Med kommercielle øjne ligner olie- og gasudvindingen i Nordsøen altså et afsluttet kapitel i løbet af få år, hvis det ikke var for de sidste par Nordsøaftaler.
Det er da også påfaldende, at kun ét firma ønskede at byde på koncessionerne i den annullerede ottende udbudsrunde.
På den baggrund kommer hele bekymringsøvelsen i lovforslaget til at virke lidt hul.
Om 10-20 år – i 2030, i 2040 – vil det nok være tydeligt for alle, at der ikke er mere forretning tilbage i fossile reserver i Nordsøen, og godt det samme, for klimakrisen byder os at lade olien blive liggende dernede.
Men det tragiske ved det her lovforslag er jo, at man med den anden hånd søger at skabe sikkerhed for de firmaer, der ønsker at fortsætte aktiviteterne omkring olie og gas i Nordsøen frem til 2050.
Det kan altså komme til at fungere helt modsat – som et lovgrundlag, der forlænger aktiviteterne i stedet for at stoppe dem – og det er efter vores mening helt galt.
Lavede man i stedet for en afviklingsordning, som Alternativet foreslog i 2017, der baserede sig på videnskabens vurderinger af, at 80 pct. af de dengang kendte reserver af kul, olie og gas bør blive i jorden, så ville vi højst sandsynligt se en afvikling over 10-20 år – og det er simpelt hen ikke, fordi der ikke er mere olie og gas at komme efter, men fordi omkostningerne vil blive for store, fordi forureningen ved udvindingen stiger, fordi olie- og gaspriser aldrig når op på det høje niveau igen, fordi Parisaftalen og FN's verdensmål får flere og flere firmaer til at afvikle deres klimaskadelige aktiviteter, og fordi investorerne fjerner sig fra fossile aktiviteter, og fordi det folkelige pres på klimaetisk adfærd i sidste ende vil sikre dette.
Der er nemlig et element, den her aftale har resulteret i, som jeg synes er rigtig, rigtig fint, og det er en alliance, som Danmark og Costa Rica har taget initiativ til.
Det er en alliance, der hedder BOGA, the Beyond Oil and Gas Alliance, og den handler om at få hele verden til at accelerere fossile udfasningsplaner globalt.
Vi er altså ved sammen med Costa Rica at skabe en alliance, der skal sikre, at flere og flere lande stopper deres olieproduktion.
Spørgsmålet er så, om der skal blive et ja eller nej fra os, og der kan godt komme et lille ja.
Altså, vi beklager, at forligskredsen har støttet produktionen i Nordsøen, f.eks. i Tyrafeltet, frem til 2050.
Det var ikke nødvendigt, men vi vil gerne være med til at starte nedlukningen af gas- og olieproduktionen.
Vi håber, at den her aftale kommer til at være med til et stop for olie- og gasudvikling i Nordsøen allerede i 2030, og vores mål er, at Danmark skal være helt fossilfrit i 2035.
Tak, formand.