Mattias Tesfaye (S), 2020-06-11:
Tak for beslutningsforslaget.
Jeg vil starte med at sige, at jeg faktisk godt forstår forslagsstillernes bekymringer.
En global pagt om migration lyder jo, som om vi nu bliver forpligtet til en hel masse på migrationsområdet, og det lyder også, som om vi nu har begrænset vores handlemuligheder for selv at styre udlændingepolitikken og indvandringen til Danmark.
Jeg har derfor også forståelse for – det har jeg også sagt før valget – at et så omfattende FN-dokument om en så vigtig politisk sag som migration, og hvordan vi skal samarbejde om det på globalt plan, selvfølgelig giver anledning til diskussion.
Det er dog også min opfattelse, at der ikke er grund til at være så bekymret, som jeg i den offentlige debat har set folk har været, og jeg gætter på, at der stadig er folk, der er det, for selv om der tales om en global pagt om migration, regulerer erklæringen, som der ret beset er tale om, heldigvis ikke, hvem og hvor mange der kan komme til Danmark, men migration er i sin natur et grænseoverskridende fænomen, og derfor er det også afgørende at skabe rammer for konstruktiv dialog på tværs af grænser og kontinenter, og det mener jeg faktisk FN's migrationserklæring skaber mulighed for.
Der er altså tale om en politisk erklæring, der har som ambition, at migration skal være sikker, velordnet og lovlig, og det kan jeg og regeringen kun bakke op om, på samme måde som Folketinget også gjorde inden erklæringens vedtagelse i 2018.
Lad mig lige sige et par ord om, hvorfor jeg og regeringen ikke kan stemme for det her beslutningsforslag og dermed Danmarks udtræden af migrationserklæringen.
For det første vil jeg gerne understrege, at FN's migrationserklæring ikke er juridisk bindende.
Det fremgår af selve erklæringen, og det fremgår af den juridiske vurdering, som den tidligere regering fremlagde forud for vedtagelsen af erklæringen.
Det er i øvrigt også EU-Kommissionens officielle vurdering.
Kommissionen har ved flere lejligheder udtalt, at erklæringen ikke pålægger landene yderligere forpligtelser.
Der foreligger godt nok et lækket internt dokument fra Kommissionen, men Kommissionen har officielt udtalt, at det lækkede notat ikke afspejler Kommissionens officielle vurdering og holdning.
For det andet har FN's migrationserklæring hverken haft eller vil få indflydelse på dansk udlændingepolitik, med mindre regeringen og flertallet her i salen ønsker at lade sig inspirere.
For det tredje vil jeg også gerne knytte en bemærkning til forslagsstillernes bekymring for multilateralisme.
Jeg noterede mig, at forslagsstillerne citerer en belgisk tænketank, der skulle have udråbt FN-erklæringen til at være en sejr for multilateralisme.
Heller ikke den bekymring deler jeg.
Jeg ser sådan på det, at vi fører en retfærdig udlændingepolitik, og det har vi tænkt os at fortsætte med, og det har den erklæring ikke nogen betydning for.
Men som jeg nævnte for lidt tid siden, er migration et globalt, grænseoverskridende fænomen, hvis udfordringer vi ikke kan løse alene, og vi er nødt til at samarbejde, hvilket vi også har god tradition for.
Danmark er bl.a. afhængig af et velfungerende internationalt samarbejde for at få udsendt irregulære migranter, forhindre sekundære bevægelser og begrænse tilstrømningen til Den Europæiske Union.
Jeg ser FN-erklæringen som et redskab, vi kan gøre brug af i dialogen på tværs af grænser.
Den gør det nemmere for destinationslande som f.eks. Danmark at bringe spørgsmål op, som af andre lande kan opfattes som følsomme og problematiske, og selv om erklæringen ikke i sig selv forpligter nogen til noget, sikrer den i hvert fald, at der er grundlag for en god dialog.
Faktisk mener jeg, at erklæringen indeholder flere interessante betragtninger, som måske ikke er juridisk bindende, men som vi aktivt kan gøre brug af i gennemførelsen af nogle af Danmarks øvrige prioriteter på udlændingeområdet.
Jeg tror, at de lande, vi har udfordringer med at få udsendt folk til, skifter nok ikke bare position, fordi der er vedtaget en erklæring, men det er da i hvert fald et skridt i den rigtige retning, at der nu står i en erklæring, at det er sådan, det er.
Det er i hvert fald en positiv tilkendegivelse, ikke bare for Danmark, men for hele Den Europæiske Union, og jeg behøver ikke at nævne, at vi i Europa i lang tid har bakset med en hel del oprindelseslande, bl.a. Iran, for at få dem til at tage deres egne statsborgere tilbage.
Jeg er sådan set helt enig i, at erklæringen jo ikke løser alle udfordringer, heller ikke de udfordringer, den måske giver udtryk for at ville løse, men det er trods alt positivt, at verdenssamfundet nu anerkender forpligtelsen til at tage egne statsborgere tilbage.