Torsten Gejl (ALT), 2018-11-09:
Jeg anerkender da, at der er nogle mennesker, der er blevet hjulpet af førtidspensions- og fleksjobreformen, men grunden til, at vi står her, er jo også, at der er rigtig, rigtig mange mennesker, for hvem den har været en katastrofe.
Jeg har før fra talerstolen sagt, at vi har lavet noget i vores gemakker, der hed 24 timer for de reformramte, hvor kendte mennesker oplæste beretninger fra menneskers møde med beskæftigelsessystemet.
Det var ikke rar læsning.
Der var så mange sørgelige historier om mennesker, der kæmper, og mennesker, der mister modet i mødet med det her system.
Vi kommer nu til at udgive historierne i bogform, og der vil man også opleve, at det er forfærdeligt nogle gange for mange mennesker, der har betalt skat hele deres liv, at møde det danske beskæftigelsessystem.
Noget, der kendetegner de historier, er, at uanset hvor syge folk er, uanset hvor skadede de er, så er der meget lidt selvynk, der er meget lidt selvmedlidenhed.
Man kæmper, så godt man kan, for at komme på benene igen og være noget for sine børn, måske endda få et job.
Men der er én ting, der plager alle de her hårdtprøvede mennesker, og det er umyndiggørelsen, det er meningsløsheden, det er mangelen på logik i mødet med det system, som tvinger dem til at gøre noget, de ikke kan se meningen i.
Man kan udsætte folk for meget, men hvis du tager deres vilje fra dem og erstatter den med tvang og kontrol i et regime, der ikke giver mening, så er det en sikker måde at bryde mennesker ned på.
Vi synes, det er uværdigt.
Vi synes, det er uanstændigt og unødvendigt.
Vi har økonomisk opsving i vores samfund.
Vi har gode tider.
Så det er et politisk valg, når vi vælger at spare på støtten til syge og udsatte og fattige danskere.
Og hvad der er endnu værre, så er det et politisk valg, når man vælger at ophæve udsatte danskeres frihedsrettigheder.
Det sker mange steder i samfundet lige i øjeblikket.
Det sker, når vi tvinger børn i de udsatte boligområder til at komme i daginstitution, når de er 1 år gamle.
Det sker, når vi tvinger folk til at gå i noget bestemt tøj.
Og det sker i voldsom grad i beskæftigelsessystemet, hvor vi inddrager hundred tusinder af menneskers frihedsrettigheder under antagelsen af, at de ikke gider arbejde, hvis ikke vi tvinger dem til det.
Det mest utrolige er næsten, at det er en borgerlig-liberal regering, der forsvarer, at man kan tage folks frihed fra dem, fordi de er blevet syge eller skadede eller ledige.
Så er frihedsrettighederne jo ikke universelle, så er friheden jo ikke for alle, så er det jo en hersker-undersåt-frihed, hvor alle os, der er ved muffen, kan tvinge ledige og syge danskere rundt i et meningsløst beskæftigelsessystem, fordi de er blevet syge, ramt af fyringer eller er faldet ned fra en stige for den sags skyld.
Derfor er kampen mod kontrol og meningsløse tvangsaktiviteter også en frihedskamp i min optik, og den sociale modstandsbevægelse, som vi ofte refererer til, er i min optik en frihedsbevægelse.
Det er en kamp for vores alle sammens sociale rettigheder, for vi kan alle sammen falde ned fra en stige eller blive ramt af noget, der betyder, at vi pludselig står foran beskæftigelsessystemet og kommer under tvang fra dag et.
I Alternativet kan vi selvfølgelig støtte den tekst, som hr. Finn Sørensen fra Enhedslisten har læst op – og samlet nogle partier omkring i det her samråd.
Det er os, det er DF, og det er Enhedslisten.
Vi er taknemlige for, at 62 organisationer, der repræsenterer, jeg tror, det er over en million lønmodtagere, er gået ind i den her debat og kommer med en række forslag, som søger at give syge danske borgere større sociale frihedsrettigheder og en mere værdig behandling.
Vi er selvfølgelig klar til at gå endnu længere i Alternativet, fordi vi er sikre på, at folk gerne vil.
Vi mener simpelt hen, at hvis folk får frihed til at gøre det, de vil, så vil de nå meget, meget længere og tage initiativ til at nå meget længere i deres liv, end hvis de bliver tvunget.
Så vi er nødt til at skabe rammer for, at man kan leve et værdigt liv og have sin stolthed i behold, også selv om man er syg eller skadet eller fattig i Danmark, ellers efterlader vi simpelt hen alt for mange udsatte menneske på bunden af det her samfund uden håb.