Karsten Hønge (SF), 2017-03-21:
Det betyder intet for SF, hvorvidt det her beslutningsforslag bliver vedtaget i den form, som det ligger.
Det, der betyder noget for os, er, at man tager nogle skridt i retning af at beskytte vores børn bedre.
Om vi finder den ene eller den anden form for det i udvalget, betyder intet for SF.
Det er alene intentionerne.
»Der skal være én, der passer på børnene« er titlen på en rapport fra Børnerådet, og tydeligere og enklere kan det ikke siges.
Baggrunden for beslutningsforslaget fra SF er mange meldinger fra børn, forældre og voksne skuespillere, som oplever, at der ikke bliver passet ordentligt på børnene, når der indspilles film eller optrædes på nogle af teatrene eller ved de store talentshows.
Det er beretninger om stressede børn, der får alt for lidt søvn, som har svært ved at passe deres skole.
Det handler om lange arbejdsdage, prøver tidligt om morgenen, sent om aftenen og derefter intense optagelser eller optrædener foran et kamera, tidsplaner, der skrider, og scener, der skal tages om, og lange pauser derimellem.
Det er nemt at forstå både børns og forældres fascination af underholdningsbranchen.
Det kan være en stor mulighed for at leve nogle drømme ud, og vi elsker vel alle at se glade børn folde deres talent ud.
Børnene, langt de fleste, langt det meste af tiden, elsker det, og sådan skal det være.
Der er brug for børn i film, skuespil på teatrene og i talentshows.
I den her tid følger titusinder tv-serien »Der kommer en dag«.
Andre titusinder har som jeg selv set filmen i biografen.
Vi rystes og frastødes af den måde, børn blev behandlet på før i tiden, og vi er vel også alle sammen imponeret over børnenes præstationer i filmen.
Men hvem passede på børnene imens?
Selv om det er et arbejde, børnene udfører, er netop den her branche ikke beskyttet af de samme regler som resten af arbejdsmarkedet.
Børnekonventionen beskriver børns ret til at blive beskyttet mod arbejde, som griber ind i uddannelse, udvikling samt barnets ret til hvile og fritid.
Børnekonventionen giver børn en række rettigheder.
Børn i underholdningsbranchen har engagerede voksne omkring sig, men ikke alle har kompetencer til at arbejde sammen med børn, og der er stor forskel på, hvordan børn behandles.
Nogle teatre har en flot politik, der beskytter børn mod overlast.
På nogle filmoptagelser er der en særlig ansvarlig for børnene, hvorimod børn i talentshows typisk er dårligere stillet.
Det er med andre ord rene tilfældigheder, der afgør, hvordan børn behandles.
Det kan vi ikke være bekendt som samfund.
Det her beslutningsforslag handler alene om børnenes arbejdsforhold og ikke om de udfordringer, som i øvrigt måtte komme af den eksponering, som underholdningsbranchen også giver børn.
Børns oplevelser og udfordringer i den forbindelse må klares andre steder.
I Canada har man vist vejen ved at gå langt i forhold til at beskytte børnene.
Måske skulle vi tage at se nærmere på deres erfaringer.
Som jeg ser det, er der brug for nye og rene linjer.
Derfor foreslår SF, at Arbejdstilsynet overtager politiets opgave med at give arbejdstilladelser til børn under 13 år, og desuden skal Arbejdstilsynet fremover behandle tilladelser til børn under 13 år i talentshows.
Børn under 13 år og deres forældre skal have mulighed for at klage, hvis de er utilfredse med forløbet.
Vi mener, at arbejdsgiverne på de enkelte medieproduktioner skal forpligtes til at sikre trygge rammer for børnene, og det kan ske ved, at der er en børneansvarlig på de arbejdspladser, hvor børnene arbejder, en, der ser opgaven i børneperspektiv, og som tager hånd om børns trivsel.