Pernille Rosenkrantz-Theil (S), 2021-04-26:
Tak til Venstre for forslaget, som jo bestemt rejser en vigtig debat.
Forslaget pålægger regeringen inden udgangen af maj 2021 at nedsætte en arbejdsgruppe, der skal undersøge, hvordan brugen af uddannelsesparathedsbegrebet i forhold til elever i 8. og 9. klasse kan ændres, så vurderingen »ikke parat« erstattes af vurdering af, hvad eleven faktisk er parat til.
Endvidere skal der ifølge forslaget udarbejdes en vurdering af de økonomiske konsekvenser ved at tilbyde individuel uddannelsesvejledning til alle elever i ottende og niende klasse i grundskolen.
Regeringen bakker fuldstændig op om, at vi skal holde op med at sætte en negativ label på børn, og derfor er jeg faktisk rigtig glad for, at Venstre har lagt det her forslag i Folketingssalen.
Det giver jo i hvert fald en eller anden idé om, at vi med en stor bredde i Folketinget vil kunne lande en aftale om den fremtidige uddannelsesparathedsvurdering.
Vi har jo allerede skrevet om den i forståelsespapiret, og det vil sige, at der er et flertal for det.
Det har jeg hele tiden været bekendt med, altså at vi heldigvis er flere, der gerne vil lave om på den, men at vi også får bredden med i form af at få i hvert fald Venstre med.
Det er jeg rigtig glad for og håber selvfølgelig, at det i debatten i dag også vil vise sig, at endnu flere blå partier vil være med til det.
Vi skal ikke demotivere dem.
Og det skal være et bærende princip i vores skole, at vi ser børn på den måde, at ingen kan alt, men alle kan noget.
Og den måde, vi har grebet særlig sprogbrugen omkring uddannelsesparathedsvurdering an på, står helt forkert i forhold til det.
Altså, vi har utrolig gode uddannelser på alle hylder, alle tænkelige hylder, og det vil sige, at selve ordet mener jeg simpelt hen også er misvisende, i forhold til hvad det er for en uddannelsessituation, som samtlige unge i Danmark står i.
Og derfor giver det ikke nogen mening at have den sprogbrug omkring det.
Selvfølgelig skal der ses på, om den enkelte elev har de nødvendige forudsætninger for at begynde på en bestemt ungdomsuddannelse.
Det er noget helt andet.
Men i forhold til det at tale om, sådan generelt, at man skulle være ikke uddannelsesparat: Jeg kan faktisk ikke helt se for mig, i hvad for en situation man som menneske i det hele taget ikke skulle være uddannelsesparat.
De sociale forventninger til elevernes valg af ungdomsuddannelse er noget skidt for en hel del unge.
De unge skal vælge på et oplyst og realistisk grundlag og i mindre grad lade sig påvirke af de sociale forventninger, og der mener jeg simpelt hen, at vi kan gøre mere som samfund.
Regeringen deler opfattelsen af, at elever i udskolingen skal klædes bedre på til deres uddannelsesvalg og skal inspireres mere.
De skal introduceres balanceret til de uddannelsesvalg, der er, så de ikke bare bliver med automatpiloten på, og vi bør se på, hvad der reelt er mere hensigtsmæssigt i forhold til vejledning om uddannelsesvalg.
Altså, vi har faktisk fået nogle nye erfaringer, også i forbindelse med coronatiden, omkring e-vejledning og i øvrigt også virtuel vejledning, hvor ungdomsuddannelsessektoren har gjort en kæmpe indsats – og tusind tak for det – i forhold til at erstatte de brobygningsforløb, der ikke kunne gennemføres i den her forbindelse.
Men jeg vil altså også sige, at i forhold til hele spørgsmålet om, hvad det er for nogle uddannelser, de unge vælger, at det ikke er nok at kigge på upv'en.
Jeg mener, at vi også skal kigge på sammensætningen af vores folkeskole og på, om det er rigtigt skruet sammen på den måde, det er i dag.
Det har vi også drøftet tidligere i folkeskoleforligskredsen, og jeg tror, det er rigtig vigtigt, at man kigger på, at der er alt for lidt praksisfaglighed i folkeskolen, som det er i dag.
Det vil sige, at der er noget i forhold at stifte bekendtskab med fagene.
Altså, da jeg gik i skole, havde vi f.eks. et metalsløjdlokale – på skolen!
Mon ikke, at der er en hel del elever, der har fået øjnene op for, hvad man kunne forestille sig, at det så var at være mekaniker eller smed eller noget andet, i forhold til hvad man kunne lave nede i metalsløjdlokalet.
I dag er det faktisk først, når man påbegynder en uddannelse, at man får en idé om, hvad det er, man skal gøre, fordi det simpelt hen ikke findes i den danske folkeskole længere.
Og det er sørgeligt, og det mener jeg er noget af det, vi skal kigge på, hvis der også i Venstres udspil her ligger et ønske om, at man måske i højere grad kigger i en anden retning end kun mod det almene gymnasium.