Katarina Ammitzbøll (KF), 2021-03-17:
Der har været mange gode taler, så nu skal jeg se, om jeg kan give et lille bidrag til den her virkelig spændende debat her sent på aftenen – men den er virkelig spændende og meget, meget nødvendig, når vi kigger frem mod, hvad det er for et Danmark, vi ønsker, og hvad det er, vi ser ind i.
Gennem årene er der jo sket en centralisering.
Noget af det har jo været nødvendigt for en bedre økonomisk effektivisering, men der er sket en centralisering.
På trods af årtiers enighed mellem politiske partier om at skabe en bedre balance i Danmark er vi altså blevet skævvredet, særlig på uddannelsesområdet, til fordel for de store byområder og til ulempe for de områder af Danmark, hvor den anden halvdel af danskerne bor.
Det kan godt være lidt af en tikkende bombe under den danske velfærdsstat på sigt, fordi det udfordrer vores sammenhængskraft både socioøkonomisk og udviklingsmæssigt.
Ca. 80 pct. af vores uddannelsespladser er på de videregående uddannelser, herunder universiteter, produktionsskoler og erhvervsakademier, i de fire store byområder.
Det er selvfølgelig ikke helt unaturligt, at epicentrene for uddannelse ligger i de store byer, for det kræver et vist materiale og en vis kapacitet for at kunne tiltrække de gode lektorer og professorer – og selvfølgelig også et forskningsmiljø.
Men det betyder jo ikke, at man ikke kan lave udflytning, filialer og uddannelser, som vi heldigvis allerede også har hørt om i dag er sket flere steder og er på vej.
Det er jo meget positivt.
For netop mange af vores danske virksomheder ligger uden for de store byområder og producerer næsten hele vores overskudsgivende nettoeksport.
Vi kan jo prøve at kigge lidt uden for Danmark og se på, hvad de gør i Norge og Sverige.
Der viser undersøgelser, at de regionale uddannelser sikrer en god forsyning til det lokale, regionale arbejdsmarked, fordi størstedelen af dimittender fra de videregående uddannelser vælger at bosætte sig, hvor de har studeret.
Der har man fået udviklet et netværk, man har haft sin gang der, man har skabt en form for tilværelse, og man bliver boende.
Ofte kan det jo også være billigere at bo der, end hvis man er nyuddannet og nyansat og skal bo i en stor by.
Det er med til at give mere permanent beskæftigelse i de berørte regioner, at den højtuddannede arbejdsstyrke også er med til at trække andre økonomiske aktiviteter til området.
Det er det, vi gerne vil se, for demografisk har vi jo, som det også er nævnt, en udfordring.
Der er et faldende befolkningsantal, og det er jo ikke kun på grund af uddannelsestilbud, for der har generelt igennem flere år været den her vandring fra land til by.
Det er jo vigtigt, at vi også tænker det ind i den diskussion, vi har i dag, fordi der skal være en fødekæde.
Det var også derfor, jeg tidligere spurgte den socialdemokratiske ordfører, hvordan man ser på erhvervslivet, for vi kan jo ikke tænke uddannelse alene i forhold til velfærd – vi skal også tænke på aftagere og så sandelig også i forhold til det private erhvervsliv, så vi ikke kommer herfra og laver det om til en skrivebordsøvelse.
Men det skal jo ikke være et mål, at alle skal have en kandidatuddannelse.
En uddannelse kan være mange ting.
Vi mangler f.eks. 60.000 faglærte for at kunne løfte den grønne omstilling bare inden for energi.
Der er også brug for gode elektrikere, for gode maskiningeniør –
der er brug for rigtig meget god og kvalificeret arbejdskraft.
Og derfor ønsker vi også, at vi får uddannelsestilbud over hele landet for at skabe et Danmark i bedre balance.
Og inden formanden kigger på mig, vil jeg skynde mig at samle de sidste tråde her.
Så jeg vil sige her til sidst, at vi har fire store uddannelsesbyer, og når Femernforbindelsen kommer, ligger det nærmeste universitet for Lolland faktisk i Hamborg.
Det er ikke helt urimeligt for et land på vores størrelse, men vi skal tænke lidt kreativt for at skabe udflytninger og relevante uddannelsestilbud over hele landet til vores unge.
Der er rigtig, rigtig mange unge, som slet ikke er i gang med en uddannelse.
Det tror jeg vi kunne ændre på, hvis vi flyttede uddannelsen tættere på dem.
Derfor bakker vi op om den vedtagelsestekst, at regeringen skal indkalde til forhandling med henblik på at indgå en ambitiøs og bred politisk aftale om at skabe uddannelsespladser, som også matcher efterspørgslen på arbejdskraft.