Katarina Ammitzbøll (KF), 2022-05-04:
Tak for det.
Det er vigtigt, at vi bruger vores demokrati, når vi skal tage store beslutninger, og det gør vi også nu her i forhold til grundlovens § 19.
Det er vigtigt, vi kan drøfte ting på et oplyst grundlag, og det håber jeg at den her debat kan være med til.
For det er ikke så tit, vi drøfter EU.
EU ryger mest op på overskrifterne i medierne, når der er sager, vi ikke bryder os om.
Det er heldigvis ikke så tit, det sker, men det betyder også, at der er rigtig meget andet, der sker i EU.
Men den her debat kommer ofte til at handle om mere eller mindre EU.
Men det er ikke det, den her folkeafstemning handler om.
Den handler om sikkerhed for Danmark, sikkerhed for Europa, mulighed for at deltage frivilligt i et samarbejde.
Nu står vi helt udenfor.
Det Konservative Folkeparti har været imod forsvarsforbeholdet, lige siden det blev indført, det er snart 30 år siden, og særlig igennem de sidste 10 år har vi i stigende grad oplevet konsekvenserne af forsvarsforbeholdet: Det har haft stigende begrænsning for Danmarks indflydelse på det forsvarspolitiske samarbejde blandt de andre EU-lande, og samtidig er deres blevet styrket.
Så prisen er jo faktisk, at vi taber indflydelse, og det gør vi også nu, for nu bliver der oprustet, særlig i lyset i lyset af Ruslands invasion af Ukraine.
Nogle vil spørge, om vi ikke skal vente med at drøfte det her forsvarsforbehold, til der er ro i Europa.
Jo, hvis nogen bare kan garantere, at der vil komme ro i Europa.
Vil nogen tro, at det er det, Putin vil respektere, altså at vi ikke drøfter sikkerhed?
Og tror man, det ville hjælpe Danmark at vi stod udenfor?
Nej, det eneste, Putin sådan set har respekt for, er et styrket Europa, et styrket samarbejde med Vesten sammen med NATO og sammen med USA og Canada.
Vi har jo netop lige oplevet, hvordan russiske fly passerer dansk luftrum.
Heldigvis er vi gode til det med radar og fly, men der er også meget andet, vi skal være gode til, og sammen kan vi mere.
Det handler også om at vise omverdenen, at vi står sammen.
Det handler om, at vi melder os fuldt ind i et samarbejde og i et samarbejde, der er mellemstatsligt.
Det er mellem medlemslandene.
Og et samarbejde har vi jo også i NATO lige så vel som i FN.
Det er ikke overstatsligt.
Det er ikke Bruxelles, der kommer og kan vedtage ting uden om vores parlamenter.
Siden forsvarsforbeholdet blev indført, har det været aktiveret cirka 30 gange, og det betyder, at vi ikke deltager i det tætte samarbejde om projekter, træning, luft, militær, den maritime sikkerhed og cybersikkerhed – det, vi kalder PESCO.
Og det er jo ellers relevant, for der er flere lande nu, som vi deler flere sikkerhedsinteresse med, f.eks. i forhold til Østersøen, hvor vi kunne igangsætte et initiativ, f.eks. om, hvordan vi styrker vores sikkerhed omkring Østersøen mod russiske ubåde, f.eks. sammen med Sverige – de har ubåde, det har vi ikke – Finland og de baltiske lande.
Så det er jo ikke sådan, som nejsiden siger, at vi nu bare bliver trukket med i en masse projekter.
Nej, for det kan vi sige nej til, men vi kan tværtimod også skabe vores eget i forhold til at sikre danske interesser.
Vi mener også, at det har en positiv indvirkning på NATO-landenes militære kapabiliteter.
Og de kan jo netop også deltage som tredjelande, og det ser vi, at både Norge, Canada og USA gør.
Det er alle tre lande, som vi er tæt allieret med i NATO.
Det hører vi også, men som nævnt før er forsvar et mellemstatsligt samarbejde.
Og tager man den bestemmelse, som hr. Morten Messerschmidt, som nu desværre er gået, ofte læser højt fra – det er traktatens artikel 31, stk. 2, om, at man kan træffe afgørelse med kvalificeret flertal på det fælles udenrigs- og sikkerhedspolitiske område – så fremgår det faktisk af artikel 31, stk. 4, at bestemmelsen ikke gælder for afgørelser, der har indvirkning på militær- og forsvarsområdet.