Kaare Dybvad Bek (S), 2024-02-22:
Tak, formand.
Og tak for debatten.
Jeg synes, det har været spændende at diskutere det her i dag, og jeg synes da egentlig også, at vi er kommet et stykke ned i argumentationen fra en række sider.
Jeg vil sige, at det var lidt utraditionelt, at jeg også kom herop at stå midt i debatten, men nu har jeg som opfølgning på det, som hr. Kristian Bøgsted sagde, undersøgt Danmarksdemokraternes partiprogram.
Der står såmænd mange fornuftige ting der, men noget, der ikke står noget som helst om, er, hvad man vil gøre for at sende folk hjem.
Jeg har også undersøgt den presseomtale, der har været i TV MIDTVEST og andre steder, hvor man fra Danmarksdemokraternes side har kritiseret mig som minister og regeringen for ikke at gøre noget ved Kærshovedgård, altså Kærshovedgård, som Danmarksdemokraternes formand jo kaldte en rigtig god idé, dengang man oprettede det – en god løsning, tror jeg formuleringen var.
Altså, det eneste, man beder om, er mere visitation af dem, der er der, flere ransagninger af dem, der er der, og mere bemanding på Kærshovedgård.
Og nu kan hr. Kristian Bøgsted jo selv beslutte, om han vil tegne sig ind, men jeg har svært ved at se, hvordan det skulle få flere mennesker til at rejse hjem.
Altså, det, at der kommer flere ransagninger, er jo ikke det, der gør, at nogle beslutter sig for at rejse ud af Danmark.
Det kan være, at der er mindre narkotika, eller hvad man nu finder, eller at de føler sig dårligere tilpas, men jeg tror, det er svært at forestille sig, at det er det, der gør, at der er flere, der rejser hjem.
Sandheden er jo, at da Danmarksdemokraternes formand forlod den post, jeg sidder på nu, var der ca. 1.200 mennesker, der var afviste asylansøgere, i Danmark, og nu er der ca. 450.
Og jeg ved, at hvis man skal gøre meget mere for at få det til at lykkes, handler det om, at man skal afskrive sig medlemskabet af de internationale konventioner, og det har Danmarksdemokraterne klart sagt at man ikke er interesseret i.
Det var bare for at få det sagt.
Så vil jeg sige i forhold til den debat, der var her senest, og som også fru Zenia Stampe var inde over: Jeg tror ikke på, det handler om, om man er flygtning eller ej.
Altså, der er masser af grupper, der er flygtninge, og som klarer sig aldeles fremragende i det danske samfund.
Det gælder f.eks. den store gruppe af tamiler, som er kommet til Danmark, flygtet fra borgerkrig; den store gruppe af vietnamesere, som er kommet til Danmark, flygtet fra krig; den store gruppe af bosniere, der er kommet til Danmark, flygtet fra en borgerkrig.
Jeg tror nærmere, at man skal henlede opmærksomheden på det, som den hollandske forsker Ruud Koopmans har fastslået i sit store videnskabelige arbejde, netop at forskellen på, om folk bliver ordentligt integreret eller ej, ikke er, hvad for et integrationsprogram man kommer til.
Det er i princippet ikke særlig betydningsfuldt, om man kommer til et socialdemokratisk samfund, et velfærdssamfund, eller hvad man vil kalde det, om man kommer til et mere liberalt samfund, som man har i Storbritannien og Holland, eller om man kommer til et mere konservativt samfund, som man har i Sydeuropa.
Det, der er mest afgørende, er, hvad for et land man kommer fra, altså hvad for nogle værdier man bærer med sig.
Og der er bare nogle landes værdier, som jeg tror er enormt svære at få til at være en del af Danmark.
Man kan godt, men det tager bare utrolig lang tid, og i nogle tilfælde har man – i hvert fald efter min mening – i nogle lande fået for mange til landet fra de lande, som gør, at man måske er ude over der, hvor man reelt kan integrere folk, men hvor man har accepteret, at folk lever i parallelle samfund med parallelle værdier.
Og det mener jeg er et frygteligt scenarie at kigge ind i i forhold til vores situation her i Danmark.