Zenia Stampe (RV), 2020-04-24:
Tak for det.
Jeg kigger ned på Mette, for jeg synes, at ret skal være ret.
Hvis der er en, der har kæmpet for det her i 7 lange år og med, jeg skulle til at sige livet som indsats, så er det – jeg kan ikke sige »dig«, det må man ikke – men det er fru Mette Gjerskov.
Jeg er også født og vokset i Roskilde, men jeg bor ikke så tæt på som fru Mette Gjerskov.
Men hvis der er en ting, jeg kan sige, så er det, at vi jo aldrig nogen sinde havde drømt om og troet, alle os, der har boet omkring Roskilde Fjord, denne meget flade, milde fjord med roligt vand og lave strande, hvor man kan vade meget, meget langt ud, og hvor det er meget børnesikkert osv., at en storm kunne påvirke fjorden på den måde og kunne føre til oversvømmelser, som vi så i forbindelse med Bodil.
Jeg var ikke ved Roskilde, da det skete, for på det tidspunkt var jeg flyttet fra min barndomsby, men jeg tror, at jeg og alle andre, der har et forhold til den fjord, var fuldstændig i chok over, at det overhovedet kunne lade sig gøre, at den kunne blive oversvømmet.
Det var jo så bare et af de første forvarsler om, hvad der venter os.
Derfor er det her en lov, som tager udgangspunkt i hændelsen i Jyllinge, men det er jo også en lov, og foregriber noget af det, som jeg tror desværre bliver og allerede er ved at være hverdag i Danmark med den her type særlige begivenheder.
Det er jo nu 7 år siden, og grundejerforeningen og kommunen kæmper stadig væk for at få lov til at lave det her dige.
De første år var det lovgivningen, der haltede.
Den var ikke indrettet til den her type hændelser, og det betød, at det var et kafkask helvede at skulle igennem – med mange aktører, adskilte administrative processer og flere klageadgange.
Det er nu blevet strømlinet, men desværre ser projektet endnu en gang ud til at blive udsat et år og endnu en stormsæson på grund af to klagere.
Eller det vil sige: Sådan ser det jo ikke ud længere.
Sådan så det ud indtil for et par måneder siden, hvor vi jo gik sammen i en kreds, selvfølgelig med fru Mette Gjerskov, men også med rigtig godt engagement fra miljøministerens side, som jeg også gerne vil takke som roskildedenser, som det hedder; født og opvokset i Roskilde, men jo også valgt i Roskilde.
Vi er rigtig glade for, at ministeren valgte at gå så aktivt ind i den her sag, for selv om vi ved, at det bliver hverdag i Danmark, så var det også et lokalsamfund, der jo på det her tidspunkt var kørt ud i et kafkask helvede, men også familier og børn, som er decideret traumatiseret over det, som de oplevede for 7 år siden, og som siden har været et helvede.
Så tak til minister og til embedsværk for at være kreative og for at have fundet den her løsning.
Normalt tror jeg, at de fleste partier – jeg kan i hvert fald sige, at det gælder for mit eget – har det principielt svært, når det handler om at afgrænse klageadgangen.
Derfor har det også været meget vigtigt for os, at den blev meget klart afgrænset.
Derfor vil jeg gerne remse det op, som er afgrænsningen nu, for det er meget vigtigt for os.
Der gælder kun fælleskommunale projekter.
Der sker en meget skarp afgrænsning, så det f.eks. fremgår, at der skal været et aktuelt og betydelig behov for kystbeskyttelse, og der skal være risiko for gentagne oversvømmelser inden for en kort årrække.
Det er altså de her helt akutte tilfælde, hvor vi ikke kan vente flere år.
Så er alle øvrige retssikkerhedsmæssige krav bibeholdt, f.eks. krav om partshøring.
Det er stadig væk muligt at gå til domstolene.
Det er den særlige administrative klageadgang, der f.eks. slet ikke findes i forbindelse med motorvejsprojekter, der afskæres.
Der sker en årlig opfølgning på anvendelsen af bestemmelsen i aftalekredsen, så man kan komme efter en minister, hvis han/hun misbruger den.
Det tror vi ikke på, men så har vi da sikret os, hvis det skulle ske.
Og så har vi også indskrevet i aftalen en evaluering i 2024 af lovens anvendelse med input fra uvildig juridisk ekspert med henblik på en ekstern vurdering af, om ministeren har skønnet i overensstemmelse med kriterierne.
Jeg synes, at vi er endt et sted, hvor vi først og fremmest redder de mennesker – jeg ved ikke, om man skal bruge ordet redde, men sådan tror jeg nok man føler det i Jyllinge.
Nu kan de få ro i maven og se hen imod en stormsæson, hvor de ikke skal være bange for, at deres hjem bliver oversvømmet igen.
Jeg synes også, at vi har fundet en løsning, hvor vi ikke giver køb på nogle grundlæggende retssikkerhedsmæssige principper, f.eks. retten til at kunne klage.
Jeg synes, at vi har fundet en fin balance, hvor vi tilgodeser Jyllinge, men hvor vi altså også laver en lov, der kan bruges, hvis der kommer andre lignende tilfælde op.