runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Kirsten Normann Andersen (SF), 2018-02-08:
Ja, og jeg tænker, at det i sig selv er en smagssag.
Det er jo rigtigt, at det er op til de enkelte partier, hvem man vælger at stille op, men det er jo heller ikke nogen hemmelighed, at det giver nogle fordele at være eksponeret både som folketingspolitiker og også som kommunalbestyrelsesmedlem i valgsammenhænge i almindelighed, også i forhold til andre, som gerne ville opnå valg.
I forhold til fravær og ikke fravær henviser jeg til de undersøgelser, som der også er henvist til i beslutningsforslaget.
Susanne Eilersen (DF), 2018-02-08:
Ordføreren svarede ikke på det, jeg spurgte om, nemlig om der lå dokumentation for, at man med dobbeltmandat var mere fraværende.
Det kunne jeg godt tænke mig blev fundet frem, når man bliver ved med at bruge retorikken i den.
Så kan jeg oplyse om, at man ikke blev nødt til, men at det faktisk var et ønske om at bibeholde mig i byrådet, der gjorde, at man lavede den konstellation.
Ordføreren er meget inde på, at man kun får nogle få til at stille op, at det ikke sådan bliver spredt ud på flere.
Det er jo sådan, når man stiller op til et byråd, at det jo ikke er alle, der bliver valgt.
Så er det jo vælgerne, der kunne have valgt noget andet, og der må man jo respektere det valg, vælgerne har taget.
I hvert fald på vores liste var der en del, der ikke blev valgt ind.
De kunne jo godt være blevet valgt ind, selv om jeg også stod på listen, jeg kunne endda måske har trukket nogle med.
Kirsten Normann Andersen (SF), 2018-02-08:
Men forslaget er baseret på de undersøgelser, som KORA og VIVE har lavet, som jo netop viser, at det er rigtig svært at skulle varetage flere hverv på en gang.
Jeg synes i virkeligheden, at ordføreren selv forklarede det fint tidligere i debatten, nemlig at i Fredericia har man været nødt til at skulle planlægge det sådan, at fru Susanne Eilersen kunne holde møder om mandagen, mens det jo selvfølgelig også får betydning for, hvad man så kan planlægge i forhold til de øvrige byrådsmedlemmer.
Så selvfølgelig får det nogle konsekvenser, når man skal tage hensyn til et fuldtidsfolketingshverv, samtidig med at man også skal varetage et lokalt kommunalt bestyrelseshverv.
Susanne Eilersen (DF), 2018-02-08:
Tak for det.
Det er godt nok noget af en beskyldning, man kommer med, altså at en undersøgelse viser, at man har langt sværere ved det.
Men det, der også fik mig til at rejse mig, er, at forslagsstillerne også siger, at folk med dobbeltmandater langt oftere har fravær, og det er så underforstået end andre kommunalpolitikere.
Jeg kunne godt tænke mig at bede om en dokumentation for, at folk med dobbeltmandater langt oftere har fravær end andre kommunalpolitikere med et andet erhverv, landmand eller selvstændig eller andet.
Ligger der den dokumentation?
For jeg er ikke bekendt med den.
Jeg vil bare høre, om den eksisterer.
Kirsten Normann Andersen (SF), 2018-02-08:
Jeg synes egentlig, at jeg har svaret på spørgsmålet fra fru Mette Abildgaard.
Jeg mener faktisk, det er to vidt forskellige ting, vi taler om.
Altså, her taler vi i virkeligheden om vores demokratiske system, hvor vi har valgt, at vi gerne vil have en så decentral struktur som overhovedet muligt.
Det vil sige, at der er nogle politikere, der henholdsvis skal tage stilling til, hvad der skal foregå lokalt, og hvad vi skal foretage os centralt, og hvad vi skal træffe af beslutninger, der skal være gældende for hele landet.
Mette Abildgaard (KF), 2018-02-08:
Forudsætningen for forslaget er, at hvis man besidder to hverv, har man forpligtelse til at passe to hverv.
Jeg går ud fra, at det er derfor, at forslagsstilleren har stillet spørgsmål til flere ordførere om, om de har oplevet at måtte melde fra til møder, fordi der har været andre forpligtelser.
Jeg har svært ved at forestille mig, at man kan være forlagschef i en 10-årig periode, uden at det på noget tidspunkt kommer til at gå ud over ens parlamentariske arbejde i Folketinget.
Så jeg har meget svært ved at se, hvorfor den logik ikke også skal gælde, uanset at det er et privat job og ikke et andet offentligt hverv.
Det var blot en kommentar, som jeg gerne vil høre en refleksion over, og ikke noget egentligt spørgsmål.
Kirsten Normann Andersen (SF), 2018-02-08:
Jeg kan garantere, at man har meget svært ved at varetage et offentligt job uden at blive trukket i løn, hvis det er sådan, at man også skal lave noget andet på samme tid.
Det er det, som kommunalbestyrelsesmedlemmerne jo også oplever rigtig tit.
Nu brugte jeg udligningsreformen som eksempel, men der kunne også være rigtig mange andre eksempler, tænker jeg, hvor der kunne være interessekonflikter, fordi det lokale demokrati jo netop handler om at udmønte de beslutninger, som vi sidder og træffer herinde.
Og i forhold til det her med, at vi jo netop har fordelt magten imellem regioner og kommuner og så Folketinget, tror jeg faktisk, at det er et godt sammenspil, og jeg synes faktisk, at det fungerer ganske fornuftigt.
Men det giver måske ikke nødvendigvis mening, at det så er de samme personer, der går igen, for så får man i hvert fald ikke sammenspilsdiskussionen.
Mette Abildgaard (KF), 2018-02-08:
Tak for det.
Jeg kunne egentlig godt tænke mig at høre ordførerens replik til det, jeg bragte på banen om det at være forlagschef og at være folketingsmedlem i en 10-årig periode, tror jeg det var.
Hvorfor er det mere legitimt at passe begge de hverv end at have to politiske hverv på en gang?
Så vil jeg godt spørge fru Kirsten Normann Andersen om det, hun påpegede tidligere, nemlig det her med, at hvis man eksempelvis har en debat om udligning, så kan man være i en situation, hvor man plejer sine lokale interesser.
Der kan opstå sådan en form for interessekonflikt.
Men for mig er det bare et fundamentalt brud med hele tankegangen om den måde, vores valgsystem er skruet sammen på.
For vores valgsystem er jo netop skruet sammen på en måde, hvor vi hver især repræsenterer forskellige dele af landet.
Jeg tør godt sige, at jeg er stolt af at repræsentere Nordsjælland i Folketinget, og jeg kan også godt afsløre, at når vi diskuterer udligning, kommer jeg til at repræsentere de vælgere, der har stemt på mig.
Det er jo grunden til, at vi har det valgsystem, vi har i Danmark, som er lokalt baseret, og som er vægtet landsdelene imellem.
Det er jo netop med en forudsætning om, at vi er lokale repræsentanter.
Susanne Eilersen (DF), 2018-02-08:
Selvfølgelig er det det.
Når man er valgt til et job, som man også lægger rigtig, rigtig mange timer i, så er det jo rimeligt, at man også kan hæve vederlag begge steder.
Så kan vi jo komme ud og sige, at skal du så trækkes i vederlag, hvis du er syg?
Det er så også en anden ting, der er i det, for så er der fravær.
For når der står fravær til et byrådsmøde, står der kun fravær.
Skal man have ekstra vederlag, hvis man bliver ringet op af borgere en søndag eftermiddag, når man sidder til en barnedåb, eller når man skal snakke med journalister.
Sådan er det jo altid, og så kommer vi ud i petitesser.
Simon Emil Ammitzbøll-Bille (LA), 2018-02-08:
Jeg anerkender til fulde rapportens beskrivelse af den faktiske virkelighed.
Jeg synes, at hvis SF som parti ønsker, at man ikke skal have dobbeltmandater, så kan man gøre det.
Hvis SF synes, at man ikke må være direktør for en virksomhed, samtidig med at man sidder i en kommunalbestyrelse, så må det jo være op til SF at sige, at det må man ikke.
Jeg kan bare ikke se, hvad det vedkommer de øvrige partier.
Kirsten Normann Andersen (SF), 2018-02-08:
Jeg vil sådan set bare høre, om ministeren anerkender undersøgelsen fra VIVE, der netop peger på, at arbejdet for en byrådspolitiker siden kommunalreformen er steget betragteligt, og at det gennemsnitlige kommunalbestyrelsesmedlem har arbejde svarende til omkring 20 timer om ugen, hvor man jo så skal kunne præstere, samtidig med at man skal varetage jobbet i Folketinget, som jo i hvert fald også er et fuldtidshverv.
Synes ministeren ikke, at vi sender nogle signaler til befolkningen om, at vi tager en lille smule let på det der med, at vi faktisk honoreres for det arbejde, som vi skal udføre?
Simon Emil Ammitzbøll-Bille (LA), 2018-02-08:
Nu skal vi behandle et beslutningsforslag fra Socialistisk Folkeparti om afskaffelse af dobbeltmandater.
Forslaget går ud på, at det ikke længere skal være muligt at være medlem af en kommunalbestyrelse eller et regionsråd og samtidig være medlem af Folketinget, i modsætning til de nugældende regler, hvor det er muligt at være medlem af en kommunalbestyrelse eller et regionsråd og samtidig være medlem af Tinget her.
Det er regeringens holdning, at det må være op til de enkelte partier selv at beslutte, om man i partiet vil tillade dobbeltmandater.
Vi mener bare ikke, at det er Folketinget, der skal fastsætte den slags regler.
Selvfølgelig kræver det en vis arbejdskapacitet at være medlem af en kommunalbestyrelse eller et regionsråd og samtidig være medlem af Folketinget, hvis man vil gøre begge dele ordentligt.
Men det er jo ikke anderledes, end hvis man er medlem af en kommunalbestyrelse eller et regionsråd og har et krævende job ved siden af, eller for den sags skyld hvis man er medlem af en kommunalbestyrelse og samtidig er medlem af et regionsråd.
Efter min mening må det være op til det enkelte medlem at vurdere, om han eller hun har det fornødne overskud til at varetage begge hverv.
Regeringen ønsker ikke at fastsætte generelle regler, som begrænser de nuværende muligheder for at varetage hvervene samtidig.
Og i sidste ende må det jo være op til vælgerne at vurdere, om en kandidat er i stand til på betryggende vis at varetage hvervet som medlem af en kommunalbestyrelse eller et regionsråd, samtidig med at man er medlem af Folketinget.
Hvis vælgeren ikke mener, det er tilfældet, kan han eller hun jo vælge at stemme på en anden.
Det vigtigste for mig at se
er, at de, som bliver valgt til en kommunalbestyrelse, et regionsråd eller til Folketinget, har interessen for og viljen til at ville udføre det arbejde, som kræves for at sidde som folkevalgt i de pågældende organer.
Derudover er der i min optik nogle klare fordele ved, at et medlem af en kommunalbestyrelse eller et regionsråd samtidig kan være medlem af Folketinget.
For det første giver det mulighed for at agere bindeled mellem kommuner, regioner og Folketing.
For det andet giver det en indsigt i, hvordan de love, vi vedtager her i Folketinget, fungerer i praksis ude i regioner og kommuner.
Det er ikke nødvendigvis usundt, at der herinde også er folk, der løbende kan fortælle om, hvordan det sker ude i den konkrete virkelighed.
Kort sagt: Regeringens holdning er, at det ikke skal være op til Folketinget at begrænse folkevalgtes mulighed for at varetage flere hverv.
Vi støtter ikke beslutningsforslaget.
Pelle Dragsted (EL), 2018-02-08:
Så lad mig lige tage fat i det med Vederlagskommissionen.
Altså, Vederlagskommissionen foreslår rent faktisk, at der slet ikke skal ske nogen modregning for folketingsmedlemmer, heller ikke det andet år.
De foreslår så faktisk, at eftervederlagsperioden skal forkortes til 1 år frem for 2 år, og så skal der overhovedet ikke ske nogen modregning.
Så man har i det her tilfælde hverken valgt, kan man sige, at følge Vederlagskommissionens forslag den ene eller den anden vej.
Men en mindretalsudtalelse i Vederlagskommissionen, som det også fremgår af forslagets bemærkninger, foreslog jo, at man skulle gøre det på den måde, vi har fremsat forslag om.
Så det var der altså en uenighed om i Vederlagskommissionen.
I forhold til det sidste spørgsmål vil jeg sige, at jeg synes, at det her bør være noget, der bliver reguleret ved lov.
Jeg synes ikke, at det bør være noget, den enkelte skal tage stilling til i alle tilfælde.
Carl Holst (V), 2018-02-08:
Jeg anerkender, at det kunne være svært at forstå det sidste, for det var uforståeligt.
Jeg kunne se på formanden, at nu skulle jeg begrænse mig, og det lykkedes så ikke.
Ordføreren siger sammen med medforslagsstilleren fra SF, at det ikke kan være rigtigt, at det er den enkeltes moral, der skal være afgørende for, hvad man beslutter.
Samtidig er der partifæller fra ordførerens eget parti, der har gjort sig til moralske dommere over andre mennesker.
Jeg undrer mig lidt og synes, at det lyder hult.
Så refererer ordføreren til kendskab til andre hjørner af det her.
Det har jeg såmænd ikke.
Jeg har bare læst rapporten fra Vederlagskommissionen, I selv refererer til i jeres forslag.
Pelle Dragsted (EL), 2018-02-08:
Det sidste forstod jeg ikke helt, men lad mig prøve at svare på noget af det andet.
Der er givetvis andre ting, man kunne kigge på.
Jeg vil meget, meget gerne sætte mig ned sammen med hr. Carl Holst, som jo har en stor indsigt i de her kommunale lønforhold, og snakke om, hvad man ellers kunne gøre.
Jeg synes, at der, som SF's ordfører også var inde på, er lidt forskel på den definition, som Vederlagskommissionen opererer med, nemlig at der er fuldtidspolitikere, og så er der dem, som ikke er fuldtidspolitikere.
For i de fleste tilfælde vil folk så have et job ved siden af.
Så er der det med, at borgmestre kan træde ud midt i en periode.
Så der ville vi løse det problem.
Så kunne det selvfølgelig være, at folk træder ud og ikke får et arbejde, og så vil de stadig væk få.
Men modregningen ville sådan set løse det problem, som ordføreren rejser der, også for dem, der går ud midt i en periode.
Jeg må tage det næste i næste runde.
Carl Holst (V), 2018-02-08:
Tak for det, og tak til ordføreren for at rejse debatten og spørgsmålene.
Vi ser bare så forskelligt på det.
Jeg undrer mig over – det er måske lige så meget en bemærkning, som det er et spørgsmål, men så lad det være et indslag i debatten – at ordføreren tidligere i debatten sagde, at hvorfor ikke lige kigge på det her hjørne, underforstået at her er et hul, her er en forglemmelse.
For ordføreren bør være bekendt med, at det ikke er en forglemmelse.
Vederlagskommissionen anbefalede, at man ikke gjorde det, som beslutningsforslaget går på.
Jeg siger ikke, at man skal være enig med Vederlagskommissionen.
I andre sammenhænge har man bare henvist til Vederlagskommissionen i forhold til at finde argumenter for at fremme sin politiske sag.
Hvorfor forholder man sig ikke til, at eftervederlaget for folketingsmedlemmer er, hvis man holder i forbindelse med et valg?
Hvorfor forholder man sig ikke til det eftervederlag, der er, i forhold til menige byråds- og regionsrådsmedlemmer, som kan være højtlønnede?
Hvorfor forholder man sig ikke til, at i det tilfælde kan de ikke frasige sig det, og hvorfor forholder man sig ikke til, at dét bare at sige nej er noget forkert, for vil det sige, at ordføreren for Enhedslisten mener, at det ville være umoralsk, hvis man som parlamentariker mente, at andre folk var umoralske, hvis de tog imod penge?
Mette Abildgaard (KF), 2018-02-08:
Jeg kan simpelt hen ikke huske, om der er nogle formuleringer i den aftaletekst, som blev lavet dengang.
Der er en, der nikker, og som signalerer til mig, at der ikke er nogen deadline på.
Så på den måde er det jo et spørgsmål om, hvornår der er partier, der går sammen og bliver enige om, at der er ting, der skal revideres.
Jeg vil mene, at når man gør det på et tidspunkt, skal man justere mere end den her ene ting.
Altså, der er blevet peget på andre steder, hvor der også er uhensigtsmæssigheder.
Så jeg synes, at man skal samle det til en pulje og gøre det samlet på et eller andet tidspunkt.
Pelle Dragsted (EL), 2018-02-08:
Tak for det.
Jeg er rigtig glad for, at det har ført til en drøftelse og ikke sådan en rygmarvsafvisning, som det desværre nogle gange har været tilfældet fra en række partier, når vi har haft de her debatter igennem tiden.
Så det er rigtig godt at høre, at man tager debatten alvorligt i Det Konservative Folkeparti.
Bare rent praktisk: Der er blevet henvist til den her stemmeaftale.
Jeg forstår godt det her med, at man er med i regering, og så beslutter man i regeringen, hvordan man stemmer – det er jo sådan, det som regel er, selv om jeg kan se, at der er nogle undtagelser lige for tiden, når det gælder, hvilken påklædning man kan gå med, men lad nu det ligge.
Så hvor længe er Det Konservative Folkeparti bundet af den her stemmeaftale?
Nu havde vi ikke Socialdemokratiet med, så det betyder ikke så meget, men i nogle tilfælde vil det jo betyde noget, hvor De Konservative lægger sig.
Kirsten Normann Andersen (SF), 2018-02-08:
Nu er det jo sådan, at hvis jeg har et krævende job og samtidig er kommunalbestyrelsesmedlem, skal jeg jo stadig væk bede jobbet om at give mig frihed til at kunne varetage arbejdet i kommunalbestyrelsen.
Det samme gør sig jo ikke gældende for mit hverv som folketingspolitiker.
Det medfører jo ret beset en del fraværd, når man skal varetage møder på samme tid.
Synes ministeren ikke, at det er et forkert signal at sende til borgerne?
Simon Emil Ammitzbøll-Bille (LA), 2018-02-08:
Uden at jeg skal gøre mig klog på arbejdet i de forskellige folketingsgrupper, kunne man forestille sig, at arbejdspresset i en folketingsgruppe med 7 medlemmer var anderledes end i en med 46 medlemmer.
Det kan jo også godt være sådan, at der er forskellige arbejdsgange i de forskellige partier.
Det kan være, at der er forskellige udvalgsrepræsentationer osv.
Jo, hvis man skal have fleksibilitet i sit job, kræver det jo også, at man får tilladelse fra det parti, som man sidder i.
Det er jo i virkeligheden fuldstændig, som hvis man var ansat i en privat eller offentlig virksomhed.
Og derfor synes jeg sådan set, at det er meget at sidestille med det, og ser ingen grund til at vedtage beslutningsforslaget.
Finn Sørensen (EL), 2018-02-08:
Vi er jo enige om, at det er op til vælgerne at vurdere, om det er rimeligt, at man kan beklæde dobbeltmandater.
Jeg skal nok folde ud i min egen ordførertale, hvorfor vi principielt mener, at det må være sådan, at det er vælgerne, der afgør det.
Men det var bare ikke det, jeg spurgte om.
Det, jeg spurgte om, er noget, vi i allerhøjeste grad har indflydelse på her i Folketinget, nemlig om det er rimeligt, at man kan hæve vederlag begge steder.
Det har jeg ikke fået noget svar på.
Det er jo bare ja eller nej.
Susanne Eilersen (DF), 2018-02-08:
Er det rimeligt, at man som folketingsmedlem også melder fra til noget udvalgsarbejde herinde, fordi man sidder i forskellige udvalg, der har møder på samme tid, eller at man er på udlandsrejse eller andet?
Er det så rimeligt, at man får sin fulde løn?
Ja, selvfølgelig er det det.
Og er det rimeligt, at man arbejder mere end 37 timer?
Ja, det er jo op til en hvilken som helst borger at bestemme, hvor meget man vil arbejde.
Jeg er sikker på, at en direktør ude i det private erhvervsliv også arbejder langt mere end 37 timer og så får løn for det.
Men jeg mener helt bestemt, at det er op til vælgerne at synes, om det er rimeligt.
Det skal vi ikke vurdere herindefra.
Finn Sørensen (EL), 2018-02-08:
Jeg vil godt prøve at forfølge det spor lidt, som fru Kirsten Normann Andersen her har lagt ud, for jeg synes ikke rigtig, at ordføreren forholder sig til det.
Som medlem af Folketinget får man et vederlag på en hel masse tusinde kroner om året, hvilket vi lige har diskuteret.
Man får et omkostningstillæg ekstra oveni, skattefrit.
Hvis man samtidig sidder i en kommunalbestyrelse, får man også et vederlag derfra.
Er det nu rimeligt, når man tænker på, hvad grundlaget for folketingsvederlaget er?
Det er jo, at man er full time, 24-7, 365 dage repræsentant for vælgerne og skal leve op til de ønsker og behov og krav, der kommer ud af det.
Og ved siden af det, oven i mere end fuldtid, skal man så også være kommunalbestyrelsesmedlem.
Kunne man ikke anlægge det synspunkt – fordi ordføreren, og der er vi så principielt enige, ikke ønsker, at vi lovgiver om det her med dobbeltmandater – om det nu er rimeligt, at man kan hæve vederlag begge steder som valgt begge steder?
Susanne Eilersen (DF), 2018-02-08:
Der er også utrolig store problematikker med at frikøbe sig tid, når man er ansat i det private erhvervsliv.
Der er også problematikker i høsttiden for landmænd osv.
Der er mange problematikker, så der er ikke et entydigt svar på det.
Derfor mener jeg, at det skal være op til ethvert folketingsmedlem at kunne vurdere, om man kan det.
For jeg har været inde og kigge på fraværsstatistikker, som jo desværre kun blev registreret her i efteråret vedrørende folketingsmedlemmer, men ikke vedrørende andre medlemmer af kommunalbestyrelser.
Der var også fraværslister der, og man kan jo også være syg.
Kirsten Normann Andersen (SF), 2018-02-08:
Jeg prøver lige igen, for jeg tænker, at fru Susanne Eilersen kender repræsentanter ligesom min tidligere kollega i Skanderborg, som er nødt til at skulle bruge vederlaget til at frikøbe sig fra det civile job for at få enderne til at nå sammen, fordi man ikke kan planlægge møderne til at være om mandagen, eller når vedkommende lige tilfældigvis har en fridag.
Er det rimeligt, at man som folketingspolitiker både kan oppebære løn fra Folketinget og vederlag for sit byrådsarbejde og så forestille sig, at man samtidig er i stand til at løse begge opgaver på en gang?
Susanne Eilersen (DF), 2018-02-08:
Jeg kan meget klart tale for mig selv, da jeg er så heldig at være opstillet i en kommune, hvor et tidligere folketingsmedlem sidder som borgmester og kender til den her problemstilling.
Jeg sidder som både folkevalgt i Fredericia Byråd og her på Christiansborg kun i de udvalg, der har møder om mandagen.
Så det er meget, meget begrænset, og fravær kan jo også være sygdom og andet.
På den måde tror jeg også, at der er mange, som får det til at passe sammen med de jobfunktioner, man har, enten på Christiansborg eller i byrådet.
Kirsten Normann Andersen (SF), 2018-02-08:
En partifælle fra Skanderborg havde et ganske almindeligt civilt job og et vederlag på 100.000 kr.
Den fordel har fru Susanne Eilersen jo i forhold til sin situationen, nemlig at man kan beholde vederlaget, når man også har sin folketingsløn, for der er ikke nogen modregning.
Jeg vil bare spørge fru Susanne Eilersen, som netop har prøvet det her med at sidde både i et lokalt byråd og i Folketinget: Hvor ofte bliver man nødt til at skulle melde afbud
enten i byrådet i Fredericia eller til møder i Folketinget?
Susanne Eilersen (DF), 2018-02-08:
B 36 er et beslutningsforslag fra SF om at afskaffe dobbeltmandater for folketingsmedlemmer.
Jeg vil indlede med at sige, at Dansk Folkeparti ikke støtter forslaget.
Det må altid være op til det enkelte folketingsmedlem at vurdere, om vedkommende kan sidde i et byråd eller et regionsråd, samtidig med at vedkommende passer sit folketingsarbejde.
Og hvis man kan få det til at hænge sammen, kan det være en gevinst for både medlemmet og partiet, at man kan trække på den viden, der opnås, som ministeren også fint redegjorde for her, altså i forhold til samspillet mellem det kommunale arbejde og folketingsarbejdet.
Derfor vil vi i Dansk Folkeparti lade det være op til det enkelte parti at sætte regler for, hvem man opstiller til byråd, regionsråd og Folketinget, ligesom vi jo sidste år vedtog at gøre det muligt at ændre på nogle valgtekniske ting omkring opstillingsformer og anvendelse af listestemmer, og der var jo også en klar tilkendegivelse af, at hvert enkelt parti kunne vælge den opstillingsform, man ønskede.
Det samme bør gøre sig gældende her, og i sidste ende er det – som det også blev påpeget før – et anliggende mellem vælgerne og den enkelte politiker.
Hvis vælgerne mister tilliden, er det suverænt vælgerne, der bestemmer, om politikeren kan blive valgt igen.
Og så er der også lige en problematik, som forslagsstillerne må tage højde for, og det er, at vi jo har to grønlandske medlemmer af Folketinget, som også er medlemmer på Grønland, og det ved jeg ikke hvordan man vil klare.
Troels Ravn (S), 2018-02-08:
Altså, det kan ikke udelukkes, at spørgeren har en pointe.
Men jeg mener og vi mener stadig væk ikke, at det skal rokke ved, at det er vælgerne, der må have den endelige afgørelse, i forhold til hvilke politikere de vil have der skal repræsentere dem i henholdsvis byråd, regionsråd og Folketinget.
Jeg mener ikke, at det her er et anliggende, som vi skal lovgive om i Folketinget.