Peder Hvelplund (EL), 2019-01-10:
Hvis du i dag tilhører gruppen af 140.000 alkoholafhængige i Danmark eller er en af de 585.000 borgere, som har et alkoholforbrug, der skader dit helbred fysisk eller mentalt, og er blevet motiveret til at søge behandling, så er det fuldstændig vilkårligt, hvilke tilbud du bliver mødt med.
Det afhænger af dit postnummer – du kommer til at deltage i en form for behandlingsbingo.
Det er et vilkår, vi senest har fået dokumenteret i den grundige gennemgang af kommunernes tilbud, som foreningen Alkohol & Samfund har gennemført.
Den viser voldsomt store udsving i de tilbud, som kommunerne tilbyder.
F.eks. fremgår det, at kun 66 pct. af en kommunes alkoholbehandlere har taget et eller flere moduler af Sundhedsstyrelsens kvalificerende alkoholbehandleruddannelse på trods af den erkendte vigtighed af et fælles fagligt grundlag for alkoholbehandlere.
Der er også store udsving i kvaliteten af de tilbud, kommunerne tilbyder.
43 pct. har ikke samarbejdsaftaler med andre aktører som socialpsykiatri, psykiatrisk skadestue eller psykolog, selv om det fremgår af Sundhedsstyrelsens rådgivningsmateriale, at »samarbejde med relevante instanser øger sandsynligheden for en god effekt af behandlingen«.
Over en femtedel tilbyder ikke pårørendetilbud, og en fjerdedel har ikke udarbejdet kvalitetsstandarder.
Det bekræfter et billede, vi i forvejen frygtede: kvaliteten er simpelt hen for svingende.
Det er ikke rimeligt.
Det er en grænseoverskridende erkendelse at komme frem til, at man har et overforbrug af alkohol, som man ikke selv kan kontrollere.
Ofte er der brug for en indsats i forhold til både opsporing og motivation til at søge behandling.
Når den hurdle er overvundet, skal man ikke mødes af tilfældigheder, såsom hvilken kommune man bor i.
Sundhedslovens § 141 giver borgere med misbrugsproblemer ret til gratis behandling og kommunerne pligt til at levere denne behandling inden for 14 dage.
Så har borgerne ikke krav på en mere, og kommunerne har ikke pligt til mere.
Sådan er loven, men er det rimeligt?
Det skal kunne forventes, at man bliver mødt af et kvalitativt behandlingstilbud, præcis som hvis det handlede om en hjertelidelse, kol eller diabetes.
Beslutningsforslaget fra Enhedslisten og SF pålægger regeringen at udarbejde en alkoholbehandlingspakke.
Det er klart, som en tidligere ordførere har nævnt, at når der står i beslutningsforslaget, at det skal være fra 1. februar, er det selvfølgelig, fordi det gav god mening dengang, da forslaget blev fremsat.
Men en alkoholbehandlingspakke skal som minimum indeholde følgende tre delelementer: Autorisation af alkoholbehandlere, kvalitetskrav til behandlingen og et referenceprogram for behandling af alkoholmisbrug.
Vi er fuldstændig åbne over for at drøfte andre relevante elementer, som kan understøtte formålet med at sikre ensartet høj kvalitet i behandlingen og styrke retssikkerheden for alkoholafhængige og sammenhæng i sundhedsvæsenets behandling af alkoholafhængige.
En autorisation af alkoholbehandlere med et uddannelseskrav er helt nødvendigt.
Som tidligere nævnt er det gennemsnitligt blot 66 pct., der har hele eller dele af Sundhedsstyrelsens anbefalede alkoholbehandleruddannelse.
Forslagsstillerne finder derfor, at alkoholpakken bør indeholde et krav om, at behandlerne har gennemført Sundhedsstyrelsens anbefalede alkoholbehandleruddannelse fra 2007 og har fået udstedt en autorisation, som kan fremvises på forespørgsel til både myndigheder og borgere.
En autorisation af behandlere vil ligeledes betyde en ligestilling med behandling for andre sygdomme, hvor borgere har mulighed for at klage til Styrelsen for Patientklager, f.eks. over forløb eller over enkelte behandlere.
Ligeledes skal socialtilsynets forpligtelse udvides til også at inkludere tilsyn med de autoriserede behandlere.
Regeringen pålægges derfor at udarbejde et forslag til etablering af et fagligt forum under f.eks. Sundhedsstyrelsen, der kan sikre udvikling og kvalificering af efteruddannelsen af autoriserede behandlere.
Der er som det andet punkt brug for kvalitetskrav til udredning og behandling.
Sundhedslovens § 141 giver alle borgere adgang til vederlagsfri ambulant alkoholbehandling inden for 14 dage.
Samtidig har Sundhedsstyrelsen i 2018 opdateret de nationale kliniske retningslinjer om behandling af alkoholafhængighed.
Det er derfor nødvendigt, at der med udgangspunkt i Sundhedsstyrelsens opdaterede kliniske retningslinjer for 2018 stilles krav om kvalitet i tilbuddene i alkoholbehandlingen, som både private og kommunale alkoholbehandlere skal leve op til.