Jens Rohde (KD), 2021-05-12:
Tak for det.
Fru Samira Nawa sagde, at der var meget Christiansborg i det her.
Ja, lige netop, og det er jo det, der er sådan lidt trist.
For dybest set rummer det her forslag, som jeg læser det, jo noget, som vi alle sammen burde kunne være enige om.
For jeg ser det ikke som et forslag om at lave en socialkonstruktivistisk konstruktion, eller at vi skal til at sige »høn« i uddannelsessystemet, og hvad ved jeg, men jeg ser det som et forsøg på at få samlet dem op, der dropper ud af uddannelsessystemet på grund af manglende trivsel, eller fordi de ikke kan se sig selv i det, og det er jo også en hjælp til rigtig mange drenge og unge mænd.
Så det er sådan, jeg læser forslaget, men sådan kan vi jo læse det så forskelligt, og det har vi jo så gjort, når vi netop skal opleve, at der kl. 2.00 i nat går Christiansborg og blokpolitik i det.
Da jeg hørte ministerens tale, havde jeg næsten ikke ord for den følelse, der opstod i mig.
For jeg tænkte, at okay, alt det, hun siger, burde jo simpelt hen begrunde, at man siger ja til forslaget.
Og når vi så bagefter spørger, om navnet kan ændres fra »kommission« til »rundkreds« eller »arbejdsgruppe« eller »ekspertgruppe«, eller hvad ved jeg, så er det stadig væk galt, og man vil stadig væk ikke, næh, man kommer med sit eget.
Så kommer der en diskussion om finansiering, altså om man har finansieringen.
Næh, men vi kan jo se, at det har regeringen.
Det må den jo have, må vi antage, og jeg kan jo spørge ministeren, om hun har en finansiering til det, hun har lavet kl. 2.00 i nat, og den anerkender vi så.
Og så burde vi jo kunne sætte os sammen, og så er det bare, jeg synes, det ville være rigtig fedt, hvis vi kunne gøre op med den kultur, som er i det her parlament, nemlig at man som regering ikke stemmer for et beslutningsforslag fra oppositionen, og det er ikke bare noget, der er galt her.
Jeg kan huske, at jeg som politisk ordfører for Venstre havde mange diskussioner med daværende statsminister Anders Fogh Rasmussen, og det var det samme.
Nej, vi kommer med vores eget.
Men hvorfor?
Jeg tror sådan set, at folk ville synes, det var meget sympatisk, hvis vi havde evnen til at gøre det samme, og nu sidder formanden jo ved siden af mig, og han er jo tidligere minister i mange regeringer, men også i Nyrupregeringen, og jeg har sagt det før hernede, men jeg glemmer aldrig et interview, som jeg i øvrigt ved at Anders Fogh Rasmussen lagde under pladen på sit bord, da han blev statsminister, nemlig da den daværende minister i Nyrupregeringen hr. Henrik Dam Kristensen sagde: Det, jeg fortryder mest, er alle de gange, jeg har sagt nej til gode idéer og gode forslag.
Ja, det synes jeg er sådan en meget god reminder, og da jeg hørte talen her, kom jeg faktisk til at tænke på Inger Christensen, den gamle digter, uden sammenligning i øvrigt, altså det digt, der hedder »Handlingen«, fra digtsamlingen »Det« i 1969, fordi det virker så absurd, og det vil jeg bare gerne lige læse et vers op fra: »Inde i det første parlament er der et andet, inde i det andet er der et tredje, inde i det tredje et fjerde etc. parlament.
I parlamentet nr. 3517 diskuterer man magten, i parlament nr. 1423 diskuterer man magten.
Mand nr. 8611 har hele tiden fablet om lidt mere fantasi.
For enden af alle de forenede parlamenter sidder en vellønnet rådgiver.
Inde i det første kontor er der et andet, inde i det andet er der et tredje, inde i det tredje et fjerde kontor etc.
Inde i kontor nr. 3517 sidder der en rådgiver der rådgiver en administrator, i kontor nr. 1423 sidder der en administrator der administrerer en rådgiver.
Mand nr. 8611 har hele tiden fablet om hensyn.
For enden af alle forenede kontorer sidder en vellønnet skjult observatør.
Inde i det første samfund er der et andet, inde i det andet er der et tredje, inde i det tredje et fjerde samfund etc.
Inde i samfund nr. 3517 sidder der en mand og spekulerer på et samfund.
I samfund nr. 1423 sidder der en mand og spekulerer på et samfund.
Mand nr. 8611 har hele tiden fablet om lykken.
For enden af alle forenede samfund sidder ministeren og smiler.
I am very pleased to meet you, you are my very first patient.«
Hvad vil jeg sige med det?
Jeg vil sige, at den her diskussion og afvisningen af Venstres forslag er absurd.
Tak for ordet.