Liselott Blixt (DF), 2020-12-04:
Mange tak, og tak til SF for at komme med den her forespørgsel, så vi kan få en debat om, hvad man kan gøre, og hvad det er, vi mener.
Jeg kunne bare godt tænke mig, at man var lidt mere konkret, i forhold til hvad chikane er, og i forhold til hvad almindelig opmærksomhed er, når den kommer fra en, der synes, man er sød, pæn, lækker, eller når den kommer fra en, der prøver at lægge an på en, som man jo gør, hvis man ønsker et platonisk forhold.
I den her debat, der har været, har jeg set rigtig mange opråb, som jeg fuldt ud støtter, om krænkende adfærd, som skal stoppes.
Men jeg har godt nok også set beskrivelser af noget, som jeg blot vil kalde almindelig opmærksomhed fra en, der lægger an på en anden, eller blot fortæller en anden person, at personen ser godt ud.
Debatten er desværre blevet skævvredet, ved at man kæder alle handlinger sammen og kalder det seksuel chikane, så det pludselig er en krænkelse, når en mand eller for den sags skyld en kvinde bemærker mit tøjvalg, eller at jeg har flotte øjne.
Det ser jeg ikke som chikane.
Jeg synes i det hele taget, at vi er blevet alt for nærtagende, og flere og flere bliver krænket over ting, som er ganske ubetydelige.
Jeg synes også, at man i debatten skævvrider, når mænd ikke kan tillade sig at sige det samme som kvinder.
For nylig hørte jeg et P4-program.
Der sad to studieværter og talte om en skuespiller af et andet køn end deres, som de nævnte så godt ud og var smadder lækker, og de talte om, at de godt kunne tænke sig at springe på vedkommende.
Der blev talt om tøjvalg og om kroppens udformning.
Jeg er sikker på, at hvis det havde været to mænd, der havde siddet og talt om det her, så havde der været stormvejr.
Men nu var det to kvinder, der sad og talte om en lækker mandlig skuespiller.
Sagen er, at det her har vi fået skævvredet, og derfor er det vigtigt, at vi får fundet ud af, hvad der er hvad.
Nogle gange føles det, som om det her kun er for at få nogle få mænd ned med nakken, og det er ikke i orden, og det er heller ikke i orden, at man kommer med historier, som er 10, 20 år gamle, som kan bruges mod en kollega.
Det virker mere som en magtkamp fra den andens side, og nu kan man med lethed blive af med en mandlig leder ved at komme med en påstand, som ikke kan bevises.
Men når vi taler om rigtig chikane, skal der sættes ind.
Jeg har f.eks. talt med kvindelige læger, som kunne fortælle om alt fra store krænkelser til voldtægt begået af andre læger, der er længere oppe i hierarkiet, og det er ikke o.k.
Derfor er det vigtigt, at man tager det med i det arbejdsmiljø, som er vigtigt at tage hånd om, så man kan føle sig tryg på sin arbejdsplads.
Derfor mener vi også – og derfor støtter vi også vedtagelsen – at det her skal arbejdes igennem i en trepartsforhandling.
Men når jeg hører andre tale om det her, er der jo ikke nogen, der tager fat om nældens rod og tager fat der, hvor ansvaret virkelig er, der, hvor man kan ændre kulturen.
Det sker derhjemme.
Det er forældre, der opdrager deres børn.
Det er forældre, der opdrager deres børn til at opføre sig ordentligt over for hinanden, når man mødes.
Det undrer jeg mig over, altså over, at der ikke er en eneste, der er begyndt at tale om, at forældre har et ansvar over for deres børn.
Så der burde man starte nu.