Jan E. Jørgensen (V), 2023-10-10:
Jeg må hellere skynde mig på talerstolen for at bevise, at frederiksbergske gener er lige så hurtige, som esbjergensiske gener åbenbart er.
Jeg blev i øvrigt også i sidste uge gjort opmærksom på, at jeg har kobberbryllup med Folketinget.
Jeg har snart været medlem i 12½ år.
Så får man jo lyst til at tænke tilbage på mange af de ideologiske taler, vi har haft heroppe.
Det har været liberale taler, socialistiske taler og konservative taler.
Der er meget, vi er uenige om.
Derfor er det jo så også dejligt en gang imellem at stå og tale om noget, som vi er enige om.
Et af de eksempler er det lovforslag, vi behandler her i dag, som der er en meget bred enighed om.
Både traditionelle blå partier og røde partier er sammen, for det er vi enige om.
Vi kan være uenige om, hvor meget vi skal betale i skat, men vi er enige om, at det, vi skal betale i skat, skal vi betale.
Og folk skal betale deres gæld, for hvis ikke man betaler sin gæld til det offentlige, underminerer man tilliden til systemet.
Hvis det er sådan, at man kan se, at naboen ikke betaler, vil ens egen lyst til at betale jo også blive mindre.
Det duer ikke.
Vi har en samfundskontrakt i Danmark om, at vi – mere eller mindre modvilligt – accepterer forholdsvis høje skatter mod til gengæld så at få en række velfærdsydelser stillet til rådighed, og hvis folk ikke betaler de skatter, har vi et problem.
Det er jo ikke nogen hemmelighed, at der til skattevæsenet over tid er opbygget en kæmpe gæld, og i mit stille sind kan jeg da godt nogle gange ønske mig tilbage til dengang, da det var kommunerne, der stod for inddrivelsen, men det kommer vi nok desværre ikke tilbage til.
Men så må vi jo sikre det næstbedste, nemlig at den statslige inddrivelse bliver langt bedre, end tilfældet er i dag.
En af de ting, vi gør med lovforslaget her, er, at vi giver Gældsstyrelsen mulighed for at rydde op helt frem til år 2030, og så sætter vi en stopper for nogle af de urimeligheder, der har været i systemet hidtil.
Det er eksempelvis tilfælde, hvor man som indehaver af en gæld, der er ikkeinddrivelsesparat eller låst, skylder nogle penge, men hvor det offentlige ikke kan fortælle en, hvor mange penge man skylder; der er hidtil løbet renter på, men man ved ikke hvor mange osv., og derfor kan man ikke få lov til at betale sin gæld.
Det er jo helt urimeligt, og det sætter vi en stopper for med det her lovforslag.
Når man ikke har mulighed for at betale sin gæld på grund af fejl hos fordringshaver, skal der selvfølgelig heller ikke løbe renter på.
Det stopper vi, og det er kun ret og rimeligt.
En anden væsentlig beslutning, vi træffer, er, at vi får ryddet op, sådan at de ikkeinddrivelsesparate fordringer på under 2.000 kr. bliver annulleret.
Vi river simpelt hen plastret af.
Vi sørger for, at rigtig, rigtig mange fordringer på småbeløb ryddes ud.
Så kan man altid diskutere, om 2.000 kr. er et småbeløb eller ej.
2.000 kr. er selvfølgelig mange penge, men det koster altså myndighederne mere end 2.000 kr. at inddrive 2.000 kr.
Så det kan simpelt hen ikke betale sig på den måde at kaste gode penge efter dårlige.
Så vi er glade for, at vi får så forholdsvis høj en bagatelgrænse, som vi gør.
Så med lovforslaget her får vi ikke perfekte tilstande, men vi får ryddet op, og vi sørger for, at antallet af fordringer til Gældsstyrelsen mindskes ganske betragteligt.
Det er positivt.