Peter Kofod (DF), 2025-12-09:
Tak for det.
Hvad er egentlig mere naturligt at tage fat i i den diskussion end det, der måske må være den tv-serie, der siger allermest om vores forståelse af Danmark, nemlig »Matador«?
Hvordan ville »Matador« egentlig se ud i dag, hvis man havde besluttet sig for at filmatisere en dansk provinsby eller en lille dansk by i vores tidsalder sammenlignet med tiden fra 1929, tror jeg det var, til efter krigen, hvor »Matador« sådan nogenlunde skal se ud til at foregå?
Det var jo blevet en mere kedelig serie.
Banken var lukket og erstattet af netbank, og det ville jo betyde, at vi måtte undvære de herlige karakterer Hans Christian Varnæs og hans svagelige kone, Maude, og også konkurrencen fra Omegnsbanken.
Vi ville savne doktoren, for sygehuset ville jo også være væk, og i det hele taget skulle man være heldig, hvis man kunne tiltrække en privatpraktiserende læge i sådan et område.
Manufakturhandleren og den konkurrence, der kom til byen, ville være afløst af internettet.
Vi ville mangle Sofus Betjent, for politistationen blev slået ihjel i forbindelse med politireformen.
Kommunen ville være væk, og det betyder jo tabet af den tyvagtige byrådssekretær Godtfred Lund, da Korsbæk Kommune jo ville være blevet slået sammen med kommunerne omkring den.
Jernbanecaféen ville, hvis ikke stationen var sløjfet, måske være lavet om til en 7-Eleven, hvor man i stedet for at kunne købe gule ærter ville kunne få et præfabrikeret pølsehorn.
Hvorfor er vi så kommet dertil?
Det er der nok flere mekanismer der gør.
For det første er det selvfølgelig et spørgsmål om den centralisering, hvor vi jo altså som politikere delvis har ansvaret for de tendenser, der er i samfundet, i kraft for de beslutninger, vi har truffet over de sidste årtier, og hvor jeg godt vil vedstå mig, at mit eget parti også en gang imellem har spillet en rolle i den udvikling.
Jeg tror også, det handler om en generel trend, som man ser over det meste af den vestlige verden, nemlig at folk i højere og højere grad flytter til tættere befolkede områder.
Det handler nok også om skæve livsmuligheder, altså hvor er det, man kan blive uddannet henne?
Jeg vedstår mig gerne, at da jeg flyttede til den dejlige plet på landkortet, hvor jeg bor, lidt uden for Haderslev, så skyldtes det bl.a., at man der i området kunne tage en læreruddannelse.
Hvis man ikke kunne være blevet lærer der, var jeg måske endt et helt andet sted, Men tilfældigvis dumpede jeg ned der og fandt ud af, at dér var det godt at leve, så der jeg gerne blive ved med at bo.
Det handler også om statslige arbejdspladser og om, at i de her år, hvor der sker – til stor beklagelse for bl.a. mit parti – en stor stigning i antallet af statslige jobs, sker tilvæksten i de store byer eller i de tæt befolkede områder og i mindre grad i de mindre bysamfund.
Så handler det også om den grønne omstilling, som vi synes er kørt af sporet, og som kører hen over hovedet på folk rigtig mange steder og i virkeligheden efterlader nogle lokalsamfund dybt frustrerede over at være blevet hakket ned i stedet for at være blevet lyttet til.
Så der er mange ting at tage fat på.
Belåning af privat ejendom er jo et andet spørgsmål, og der må man bare sige, at den fleksibilitet og lydhørhed, der politisk fandtes over for bankerne i forbindelse med finanskrisen, hvor bankerne havde brug for hjælp, ser vi altså ikke altid spille over i den situation, hvor det er vores landdistrikter der har brug for hjælp, og hvor det fra tid til anden myldrer frem med eksempler på folk, der endda har en meget stor udbetaling og et meget stort rådighedsbeløb, men som alligevel ikke kan få lov til at låne en million til drømmehuset, fordi det ligger et lille stykke uden for en by.