Lars Løkke Rasmussen (V), 2018-11-13:
Nu er jeg meget ked af, eller ked af?
Måske ville jeg egentlig synes, det var inspirerende, men jeg må hellere holde mig fra at føre finanslovsforhandling her for åben mikrofon, og det foregår også ovre hos finansministeren.
Må jeg ikke sige helt grundlæggende, at jeg synes, at satspuljeaftalen er en god aftale.
Det er en bred aftale, som dækker næsten alle Folketingets politiske partier – minus Enhedslisten er alle med – som har sikret, at vi over en årrække har haft mulighed for at foretage nogle skarpe indsatser i forhold til samfundets udsatte, men det er jo rigtigt, at pengene kommer et sted fra, og det kommer jo så ved, at man satsregulerer overførselsindkomster, og det er jo alle, det er jo forskellige overførselsindkomster.
Det, vi taler om her, er pensionisterne, og jeg vil i hvert fald gå så langt og sige, at det er jo rigtigt, at når man går på pension, er man ligesom gået på pension, og så skal man leve med det alt andet lige resten af livet, kontra så mange andre overførsler man kunne være på, som har midlertidighedens karakter, og hvor man måske skal tilbage på arbejdsmarkedet.
Det en politisk problemstilling.
Den anerkender jeg og vil gerne være med til at diskutere.
Jeg er ikke sikker på, at det kloge gensvar så vil være, at man springer alt det her i luften, for så vidt angår, at det jo også eventuelt så afledt påvirker andre overførselsmodtagere, men man kan jo sige, at med hensyn til økonomien nede bagved er det jo rigtigt, at hvis ikke der havde været en satsregulering som den, vi kender, ville folkepensionens grundbeløb have været steget med et beløb, der er større end det, der er sket.
Det er jo problemstillingen, og den må man jo diskutere, og det handler jo grundlæggende om, om man så kan finde nogle penge til at regulere økonomien op på den ene eller anden måde.
Det er politikken, der er det afgørende.
Det ville glæde mig endnu mere, hvis vi kunne få det på plads, inden de der 17 dage og 10 timer er gået, fordi så er vi jo, kan jeg regne ud, helt fremme ved den 1. december.
Selvfølgelig kan det lade sig gøre at lave en finanslovsaftale også derhenne, det så vi jo sidste år, men det ville jo glæde mig, hvis tingene kunne komme på plads på en sådan måde, at man også kan nå at lave ordentlige til lovafvikling bagefter.
Men mere seriøst: Problemstillingen er jo kendt og veldefineret, og jeg er jo sådan set grundlæggende enig i, hvilket vi også brugte noget tid på under åbningsdebatten at tale om, at vi er nødt til at få klargjort og få mindet hinanden og også dem, der kommer, om, at der er forskel på at komme her som flygtning og så komme her, fordi man eventuelt har giftet sig med en dansker med henblik på permanent at skulle tilbringe sit liv her med det sigte at blive dansk.
Flygtninge er pr. definition noget midlertidigt.
Det er det ønskværdige at det er, fordi det ønskværdige er, at freden eller det, man er flygtet fra, falder på plads, og så skal man vende hjem, og det perspektiv skal der være.
Det ikke tydeligt nok, når vi kan se over en generation, at ni ud af ti af dem, der kommer som asylanter og får flygtningestatus, ender med at blive her permanent.
Det er så nemmere at se problemet end at få det løst, men vi skal gøre vores bedste.
Dialogen er jo også i gang, og jeg vil også gerne her sende det signal, at det skal vi nå i mål med og meget gerne inden den 1. december, og vel at mærke den 1. december 2018.