René Christensen (DF), 2018-05-22:
Det her er forslag til folketingsbeslutning om fuld offentlighed om økonomiske beregninger.
Som finansministeren sagde: Det kan man jo ikke være imod.
Selvfølgelig skal både Folketinget og befolkningen vide, hvad det er, vi træffer vores beslutning ud fra.
Men så drejer det sig selvfølgelig om, hvordan man gør det.
Først er der selvfølgelig informationsniveauet, altså hvor langt man skal ned.
Jeg har læst bemærkningerne til forslaget, og jeg synes faktisk, at SF også har gjort sig nogle refleksioner over det, altså at tidligere udgaver, kladder osv. osv. behøver man ikke at sende med.
For hvis man har dårlige hensigter, gælder det bare om at sende så meget med som overhovedet muligt, for så bliver det uoverskueligt.
Ministerens eksempel var meget godt: Man skal forklare renteprisen, ÅOP-renter, og så kan man sende tyve stykker papir ud, eller man kan sige meget kort, hvad den her rente egentlig bliver, når man regner det ud på årsbasis.
Jeg synes egentlig, at man meget godt i bemærkningerne prøver at komme også det til livs.
Men når man sådan følger debatten, er der også det med, hvad det egentlig er, der her er diskussionen.
Jeg synes måske egentlig, at debatten meget godt viser, hvad det er for nogle udfordringer, vi står med.
Først er det de dynamiske effekter, og den største udfordring er nok, at vi nu bruger de dynamiske effekter til at finansiere med fra dag et.
Det gjorde man ikke førhen, da finansministrene havde et skilt, hvorpå der stod: Hvor skal pengene komme fra?
Da fandt man en krone, og så brugte man en krone, og så kom de dynamiske effekter, og så brugte man pengene igen, altså fra de dynamiske effekter.
Så er det jo også blevet sådan, at alt skal kunne forklares, og man skal også kunne forklare, hvad der kommer i fremtiden.
Men det er rigtig svært at forklare, hvad der kommer i fremtiden.
Ligegyldigt om man er regering eller man er i opposition eller man er støtteparti, så er det svært at forklare, hvad der sker i morgen.
Derfor er man begyndt med bl.a. familietyper og eksempler på, hvordan det her kommer til at spille igennem.
Der tror jeg, at SF måske skal passe på med at tro, at det her kan blive sådan en eksakt videnskab, altså at man nu kan lave nogle regnemodeller, som viser eksakt, hvordan det her kommer til at virke.
Det må altid være et estimat på, hvad man forventer den pågældende lovgivning vil give, og der vil selvfølgelig altid være forskellige parametre, man kan lægge ind i det.
Derfor er det selvfølgelig også vigtigt, at vi, som skal være med til at stemme om de lovforslag, ved, hvad det er for nogle parametre, regeringen har lagt ind.
Det er selvfølgelig op til dem, som lægger dem ind.
Jeg vil dog kvittere for, at skiftende regeringer ikke sådan bare har ændret de kriterier, der ligger i den regnemaskine, som man bruger i Finansministeriet.
Det ville selvfølgelig give nogle uhensigtsmæssigheder af meget, meget stort omfang, hvis man ikke kunne stole på, at det var den samme måde, de regnede på.
Dansk Folkeparti ser meget gerne – og jeg synes egentlig også, at finansministeren lagde positivt ud – at vi kigger på, hvordan man kan gøre det her operativt også fremadrettet, således at man, ligegyldigt hvilken position man har i Folketinget, har mulighed for at komme bag om den til enhver tid siddende regering og se, hvad det egentlig er for noget, der ligger til grund.
Men igen ønsker vi ikke – det synes jeg faktisk også at forslagsstillerne har gjort sig reflektioner over – at vi eller andre skal overdænges med noget, som gør, at det bliver sværere at gennemskue, tværtimod.