Charlotte Broman Mølbæk (SF), 2025-05-06:
Tak for det.
Den her tale vil bære præg af kritisk undren og nogle dybtfølte bekymringer over de ændringer, som det her lovforslag lægger op til.
I de seneste måneder, eller faktisk i de seneste år, har der været meget fokus på botilbud og på, at der er for mange brodne kar, som socialministeren selv omtaler det i forhold til nogle tilbud.
Det er klart, at det ikke er alle botilbud, men det er desværre virkeligheden, at der er for mange derude.
Det lovforslag, vi behandler i dag, er omfattende.
Det mest markante element er, at det socialfaglige tilsyn i højere grad skal være risikobaseret.
Umiddelbart kunne det jo lyde meget fornuftigt at lave det risikobaseret og mere simpelt, så antallet af tilsynsbesøg reduceres fra at være én gang årligt til at være henholdsvis hvert tredje år for sociale tilbud og hvert andet år for plejefamilier.
Men uanset hvordan vi vender det, er det bare en markant nedskrivning af det nuværende antal besøg og dermed en stor forringelse.
Så hvordan forestiller ministeren sig at vi langt tidligere skal kunne sætte ind over for brodne kar, hvis de først bliver opdaget efter 2 eller 3 år?
Her mener jeg, at regeringen har alt for stor tiltro til en whistleblowerordning, samt at man lægger et for stort ansvar på anbragte børn og mennesker med handicap, sådan at det er op til dem at klage over botilbuddet.
I dag skal tilsynet som udgangspunkt komme på besøg årligt, men i 68 pct. af tilfældene er der intet at bemærke, og det kunne da godt lyde som et fornuftigt argument for at reducere besøgene.
Men netop det tal bekræfter mig i, at systemet fungerer, for tilsyn handler ikke kun om at finde fejl.
Det er ikke bare kontrollanter med en løftet pegefinger, men tværtimod også faglige sparringspartnere og konsulenter, der bidrager konstruktivt til at skabe udvikling og kvalitet.
Jeg mener, at vi mister en vigtig funktion med de foreslåede forringelser.
Bemærkningerne til lovforslaget og de mange høringssvar gør mig ærlig talt alvorligt bekymret, og det har desværre bekræftet mig i, at SF havde ret i sin kritik af rammeaftalen for handicapområdet.
Mange af de aktører, som står med ansvaret i praksis, peger på det samme, som SF gør, nemlig at det her forslag i høj grad bærer præg af ønsket om besparelser frem for ambitionen om at øge kvaliteten for de mest udsatte mennesker i det her samfund, som har brug for et botilbud.
Det er alvorligt.
Som pædagog og tidligere formand for socialudvalget i Randers Kommune har jeg set, hvordan man i mange kommunale tilbud og plejefamilier har udviklet sig i en positiv retning, og jeg har oplevet det stærke engagement og den faglighed, der præger medarbejderne i de sociale tilbud og i plejefamilierne.
Det er vigtigt, at vi understøtter den her udvikling frem for at pille det fra hinanden.
Vi skal huske, at det her handler om mennesker, der ikke kan bo hjemme eller klare tilværelsen selv.
De har brug for gode og trygge rammer, hvorfra livet kan leves, med sociale aktiviteter, mulighed for uddannelse, beskæftigelse og meget mere.
Og det kan altså kun lykkes, hvis der er en stærk faglighed og gode rammer omkring det sted, man skal bo, og det er desværre ikke alle, der leverer på det af sig selv.
Hvis jeg skulle fremhæve noget positivt i forslaget, kunne det være ønsket om at gøre vurderingskriterierne mere meningsfulde og relevante, og vi kunne også godt i SF have set os selv i at kigge på reformer af tilsynet på andre parametre.
Det er en forsimplet vurdering, og den anerkender ikke den komplekse og dialogbaserede virkelighed, som disse tilbud og familierne befinder sig i.
Ligeledes er vi uenige i at fjerne kriterierne i forhold til uddannelse, beskæftigelse, socialt liv og selvstændighed.
Det er af afgørende vigtighed for, at lige præcis et anbragt ungt menneske kan komme til at lande på sine fødder efter en overstået anbringelse, sådan at man netop kan komme på egne fødder, kan være selvstændig, har sociale relationer og kan være på en uddannelse osv.
Så er der noget her, der virkelig bliver koblet af, som er så utrolig vigtigt for de her menneskers liv.
I SF mener vi, at det her lovforslag skærer langt ind i benet på et område, hvor tillid, faglighed og kvalitet burde være det bærende fundament.
Det handler om mennesker, der i forvejen er udfordret.
Det er nogle af de allermest sårbare mennesker, og vi kan absolut ikke støtte et lovforslag, der på den måde kommer til at skabe forringede vilkår eller kan være med til, at ikke gode botilbud og plejefamilier kan fortsætte deres virke i alt for lang tid.
Det er i forvejen en situation, som det er svært at dæmme op for.
Så SF stemmer nej til det her lovforslag, og vi vil også gerne indtrængende bede om, at man tager det op til genovervejelse, om man har lagt det rigtige snit.
Særlig skulle man prøve at lytte til de mange gode høringssvar, der er kommet.