Louise Brown (LA), 2024-04-02:
Tak, formand.
Jeg skulle lige til at sige, at jeg synes det samme som hende, der lige sagde noget, for et langt stykke hen ad vejen er jeg enig med SF's ordfører.
Vi har her at gøre med et lovforslag, hvor der er flere forskellige forslag, der sambehandles, og det kan i nogle tilfælde være en udfordring.
For mig er det her sådan et forslag.
Vi kommer til at stemme for det her forslag, men jeg har brug for også at påpege, at jeg også har lidt bekymringer; mere om det senere.
I Liberal Alliance hilser vi ethvert tiltag, der styrker den enkeltes retssikkerhed, velkommen, og derfor er det også positivt, at børn under 15 år nu oplever at få styrket deres rettigheder.
Der bør ikke være forskel på ens retssikkerhed eller rettigheder i øvrigt, bare fordi man er et barn.
Det er klart, at der er ting i livet, hvor man som barn må affinde sig med, at ens forældre ved bedst og vil en det bedste.
Det tror jeg vi alle sammen har prøvet.
Jeg kunne f.eks. ikke forstå, hvorfor jeg ikke måtte komme til New Kids on the Block-koncert herovre i København, da jeg var 11 år gammel og boede i Randers.
Jeg syntes, min mor var meget debil, og jeg forstod ikke, hvorfor hun ikke bare kunne stole på mig.
I dag kan jeg jo godt se, hvad det handlede om, men når det er sagt, er der jo altså de her helt gængse rettigheder, som ikke bør udviskes, bare fordi man er et barn, og det gælder bl.a. ens rettigheder, når det kommer til brugen af tvang, og derfor er vi positive over for det her forslag.
Vi er også positivt indstillet i forhold til andre ting, der behandles i det her forslag, f.eks. videregivelse af oplysninger mellem sundhedspersoner og politi i forbindelse med en fælles udkørsel.
Det ser vi som en hjælp for den pågældende borger.
På den her måde kan personalet give borgeren den bedst mulige behandling fra start.
Også rettens prøvelse af spørgsmål om erstatning for frihedsberøvelse eller tvangsfiksering er noget, hvor man selvfølgelig skal have den mulighed, hvis man føler, at man har været udsat for tvang uretmæssigt.
Men der, hvor kæden hopper en lille smule af for mig, er i forhold til stykket om anvendelse af metaldetektorer på psykiatriske afdelinger og ambulatorier, lidt ligesom SF's ordfører tidligere var inde på.
Jeg anerkender til fulde, at personalet alle steder skal kunne føle sig trygge, når de går på arbejde, og jeg er også med på, at det ikke er noget, vi indfører alle steder på alle afdelinger, men at det er en mulighed.
Jeg tror bare ikke helt på, at det her er vejen frem, samtidig med at vi taler om afstigmatisering af psykiatrien, og det ligger mig faktisk rigtig meget på sinde.
Jeg er bange for, at vi med det her forslag kan sætte et skræmmebillede op, som jeg ikke bryder mig om.
Det er altså stadig væk et fåtal af psykisk syge mennesker, der finder på, ja, i værste tilfælde at slå et andet menneske ihjel, og jeg er bange for, at vi med den del af forslaget kommer til at øge stigmatiseringen.
Vi kommer måske til sådan indirekte at sige, at den her gruppe mennesker er farlige, og at personalet ikke tør gå på arbejde.
Der er desværre mennesker derude, som er så syge, at de ikke er i kontakt med deres raske jeg, og de her mennesker skal have hjælp.
De skal ikke udstilles yderligere.
Jeg tror ikke på, at vi med lovgivning kan undgå, at der sker ulykker i vores psykiatri, desværre, men det er, fordi det er mennesker, vi har med at gøre, og når man er syg og ikke er ved sine fulde fem, så retter man sig jo ikke efter en lov, bare fordi der er en lov.
Derfor er jeg bange for, at sådan en lovgivning her heller ikke vil have den effekt, som vi ønsker, men tværtimod måske kan være med til øge stigmatiseringen.
Der er blot den her lille ting, som ikke helt huer vores menneskesyn.