Peter Kofod (DF), 2018-12-04:
Lovforslag L 117 har jo en rigtig træls baggrund, må man sige.
Forslaget udspringer jo af flere eksempler på, at kyniske kriminelle misbruger den gavmildhed, som mange danskere har, når de bliver ringet op og spurgt, om de vil være med til at støtte et godt formål.
Det kan jo være alle mulige gode formål.
Det kan være børn, der er syge og har brug for hjælp; det kan være naturorganisationer; det kan være dyrene, man gerne vil gøre noget godt for.
Der må man jo sige, at vi er i en lykkelig situation i det her land, for danskerne har store hjerter, når det kommer til at støtte hinanden.
Det er alt sammen meget positivt, men problemet er, når den gode hensigt bliver misbrugt, som der har været eksempler på, hvor folk samler ind, påstår, at det er til et godt formål, og pengene i virkeligheden går til fest og farver forskellige steder.
Det duer selvfølgelig ikke, og det er jo i det lys, man skal forstå det lovforslag, som er fremsat her.
Der er en stribe forskellige elementer i forslaget, når det kommer til at skærpe kontrollen.
F.eks. foreslår regeringen, at man går væk fra en anmeldelsesmodel for de her indsamlinger og over til en decideret tilladelsesmodel.
Jeg skal ærligt indrømme, at da jeg første gang læste det, tænkte jeg: Åh nej, nu bliver der tale om meget lange og bureaukratiske frister, hvor folk, der egentlig gerne vil hjælpe og gøre noget godt, i virkeligheden bliver sat i stå, men det har regeringen fint, synes jeg, afgrænset i bemærkningerne, hvor man jo lægger op til, at fristerne ikke vil rykke sig nævneværdigt, så det vil holde sig på de her 14 dage, som de allerede i Indsamlingsnævnet holder sig nede på i dag.
Man sætter også en begrænsning på de her indsamlinger.
Det synes jeg også giver rigtig god mening, så det ikke bare kan køre, uden at det bliver fulgt op.
Som noget nyt foreslår man så, at Indsamlingsnævnet skal have lov til at sige, at indsamlinger skal skifte navn.
Det forslag er godt, det er rigtig godt.
Jeg tror, det var TV 2, der havde nogle udsendelser om de her organisationer, som snød, og der brugte man jo helt bevidst navne på indsamlinger, som danskerne i forvejen forbandt med noget godt.
Det bliver der jo så strammet op på med forslaget, hvor Indsamlingsnævnet kan træffe en beslutning om, at man skal ændre indsamlingens navn.
Så ophæver man også den generelle undtagelse for indsamlinger foretaget blandt juridiske personer, og det ser vi også som et godt fremskridt, fordi man jo samtidig har en undtagelse, der betyder, at hvis man f.eks. repræsenterer en lille forening i en landsby, der gerne vil samle lidt ind til den lokale hal eller til den lokale idrætsforening, så er der nogle muligheder for, at man kan fortsætte med det, uden at det skal være bøvlet og bureaukratisk.
Men man får sat hårdere ind over for dem, der kunne finde på at svindle.
Det er sådan set rigtig fornuftigt.
Den anden del af forslaget handler om fonde, og den del af forslaget kommer vi til at se lidt nøjere på.
Hvad den del lige laver i det her forslag, og hvorfor det lige er slået sammen med den del, der vedrører Indsamlingsnævnet, er lidt et åbent spørgsmål.
Regeringen foreslår, at fondenes bestyrelser får nogle bedre muligheder for at kunne bruge de penge, der testamenteres til fondene.
Det lyder jo som udgangspunkt besnærende og fornuftigt, når man læser bemærkningerne, men det får vi brug for at kigge lidt nærmere efter i sømmene i udvalgsarbejdet.
Som udgangspunkt er Dansk Folkeparti meget positivt indstillet over for lovforslaget, men der er selvfølgelig nogle ting, vi vil se på, når vi kommer videre med det.