Karsten Lauritzen (V), 2019-04-09:
Tak, og tak for den altovervejende positive modtagelse af lovforslaget.
Det er altid godt, når der er bred politisk opbakning bag et forslag, for så er der, næsten uanset hvad der sker – inklusive et folketingsvalg, som jo i princippet, afhængigt af hvornår det kommer, kan afbryde behandlingen af det her lovforslag – en vis sikkerhed for, at det vil blive fremsat efterfølgende og gennemført.
Det er en mærkesag for mig som skatteminister at styrke retssikkerheden på skatteområdet.
Det er altafgørende, at både borgere og virksomheder kan have tillid til, at de, når de møder skatteforvaltningen, får en ordentlig behandling.
Det sikres bl.a. ved, at man har nogle rettigheder, og at vi har rimelige regler.
Regeringen er med de første tre retssikkerhedspakker sammen med de partier, der har bakket dem op – og det er heldigvis de fleste i Folketinget – nået langt med at styrke retssikkerheden på skatteområdet.
Men det er vigtigt for mig og forhåbentlig også for mange skatteborgere og virksomheder, som berettiget eller uberettiget kommer i klemme, at vi holder fast i og har fokus på retssikkerhedsdagsordenen.
Det ønsker regeringen at gøre med det her lovforslag, som udmønter de lovgivningsmæssige initiativer i aftalen om en ny ankestruktur, »En hurtigere vej gennem klagesystemet«, retssikkerhedspakke IV, som jo også er overskriften på lovforslaget.
Retssikkerheden er udfordret på klageområdet som følge af det, som en række ordførere også har været inde på, nemlig at det tager alt, alt for lang tid, før man får svar på sin klage.
Og bare for at sætte det på spidsen: Hvis man som borger klager og der går år efter år, hvor man ikke får svar, så kan det godt være, at man efter 3 år eller 5 år eller måske 10 år får et svar, nemlig at man havde ret, men hvis man ikke er her længere eller er i en anden livssituation, kan man ikke bruge det svar til ret meget.
Så retssikkerhed i klagesagsbehandlingen handler for mit vedkommende som skatteminister også om, at der er en rimelig tid, fra man klager, og til man får svar på sin klage – og omvendt, at man som borger eller virksomhed har en forpligtelse til at lave en oplyst klage til at starte med, altså ting, man selv kan gøre, for at man får en hurtigere behandling.
Det forsøger vi så med den her aftale og det her lovforslag at gøre om ikke op med, men så hjælpe til med, altså at man får sagsbehandlingstiden bragt væsentlig ned og særlig for nye sager.
Det vil styrke såvel borgeres som virksomheders retssikkerhed.
Lovforslaget skal ses i sammenhæng med en ny struktur for ankenævnene, som jo altså bevares og fremtidssikres på et stærkt lægmandselement med fokus på lokal forankring.
Jeg vil mene, at vi med de ting, vi har aftalt, sikrer en stærkere lægmandsrepræsentation end tidligere – ikke bare flere lægmænd, men altså også en stærkere lægmandsrepræsentation.
Vi fjerner jo det, der i rådgiverkredse har været meget populært, nemlig at man kan vælge imellem, om man vil have sin sag behandlet i ankenævnene eller ved Landsskatteretten.
Der har nok været en tendens til, at nogle rådgivere syntes, at det var bedst for deres klienter at få sagen behandlet ved Landsskatteretten.
Det kan der selvfølgelig være nogle faglige begrundelser for, men i et eller andet omfang kan man jo ikke udelukke, at det, at der er omkostningsgodtgørelse det ene sted og ikke det andet, også spiller ind på, hvorledes sagerne fordeler sig.
Nu siger vi så, at de mindre og ikkeprincipielle sager skal afgøres ved skatteankenævnene og de mere principielle sager og særlig dem, hvor man har brug for ekstern bistand fra skatteadvokater og revisorer eller andre, skal føres ved Landsskatteretten og med en mulighed for, at hvis en sag er principiel og er endt det forkerte sted, kan den komme det rigtige sted hen på anmodning.
Så med de bemærkninger vil jeg godt takke for den modtagelse, forslaget har fået.