runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Ellen Trane Nørby (V), 2019-01-10:
Jamen for det første er der jo behov for, som jeg også sagde, en kulturændring, i relation til at man som læge i psykiatrien i langt højere grad bliver bedre til også at skrive ind, at nu er patienten symptomfri.
Altså, det er en kulturændring, som skal ske, og den skal ske parallelt med det, jeg foreslår.
For det handler også om, at man i højere grad bruger de metoder, som man bruger i somatikken, i relation til også klart og tydeligt at få det markeret, sådan at det ikke er et udestående.
Og det er egentlig også det, jeg hører er en af intentionerne i relation til det.
Det er så ikke det samme, som at man er raskmeldt, men det at få noteret ned, at man f.eks. er symptomfri, eller at man ikke har tilbagefald og andet, kan være væsentligt.
Men det er jo ikke det eneste, der er væsentligt.
Det er også væsentligt, i forhold til hvad det er for en viden, man har forskellige steder, eller hvilken vejledning der ligger, der måske ikke forholder sig til, at man skal lave et individuelt skøn, men bare forholder sig til nogle firkantede forhold.
Og der gav jeg et konkret eksempel fra Styrelsen for Patientsikkerhed, og derfor mener jeg sådan set også, at der er behov for den afdækning for at komme videre og også komme ned til det, der egentlig er substansen i det her: Den forskelsbehandling, som mennesker med tidligere psykiske lidelser møder forskellige steder i vores samfund.
Trine Torp (SF), 2019-01-10:
Tak for det, og tak til ministeren for at tage intentionen i beslutningsforslaget alvorligt.
Det er jeg rigtig glad for, og jeg synes sådan set også, at ideen om at kulegrave endnu mere sådan set er fin.
Jeg synes også godt, den kunne køre, sideløbende med at man besluttede det her.
Jeg har brug for lige at udrydde sådan lidt en misforståelse.
For når vi mener, at man skal have retten til at blive erklæret rask, så betyder det ikke, at man skal have retten til at få slettet alt muligt, der står i ens journal.
Det er sådan set ikke det.
Men der er en ting, det er væsentligt at holde fast i her, og det er: Der er jo forskel på somatiske lidelser og psykiske lidelser, i hvert fald i den måde, som de bliver mødt på ude i den omgivende verden.
Og nogle gange skal man behandle mennesker forskelligt for at behandle dem lige, og lige her mangler vi et værktøj, hvor man som borger med et papir i hånden kan gå ud og sige: Jeg har ikke den lidelse længere.
Derfor vil jeg gerne stille ministeren et spørgsmål.
Når der nu er alle mulige teknikaliteter – jeg er jo ikke jurist, jeg er lovgiver – har jeg selvfølgelig brug for ekspertisen til at forklare mig, hvordan man konkret formulerer det, altså hvordan man kan skabe et værktøj, som folk kan gå ud med, når de bliver mødt med den uretfærdighed, og sige: Der er ikke belæg for at sige, at jeg er i større risiko end alle andre.
Erik Lund (KF), 2019-01-10:
Tak for det.
140.000 mennesker i Danmark er afhængige af alkohol.
860.000 mennesker drikker mere end højrisikogrænsen.
13 mia. kr. om året koster borgernes alkoholproblemer kommuner og regioner.
Tallene taler jo sådan set deres tydelige sprog.
Det er bekymrende, når alkohol pludselig tager overhånd og det går ud over den, der drikker, men også familien og børnene.
Derfor kan vi så sige til det beslutningsforslag, som nu er fremsat her, at Konservative er meget enige i intentionerne om at sikre kompetencer og kvalitetskrav til udredning af behandling af alkoholmisbrug, men vi mener ikke, at de konkrete forslag, der er her, er hensigtsmæssige i forhold til at sikre kvalitet i alkoholbehandlingen.
Og derfor kan vi ikke bakke op om forslaget.
Kirsten Normann Andersen (SF), 2019-01-10:
Nu tænker jeg, at ordføreren godt ved, at jeg faktisk ikke sad i regering i 2010.
Jeg var ikke en del af Folketinget i 2010, og jeg har heller ikke været med til fremsætte forslaget.
Jeg har heller ikke været med i den periode, hvor vi har siddet i regering.
Der er andre, som her i dag har kunnet bruge barselsorlov som en undskyldning for ikke at være helt opdateret på, hvad der foregik sidste år, og på samme måde bliver jeg også ordføreren svar skyldig vedrørende det, der foregik i den periode, hvor vi sad i regering.
Men det er ganske vist, at det faktisk var SF, der fremsatte forslaget tilbage i 2010.
Jeg synes stadig væk, det er et rigtig godt forslag.
Jeg synes også, det er et rigtigt tidspunkt at tage drøftelsen på nu, hvor der faktisk er nogle, der har gjort os opmærksomme på, at der er et kæmpeproblem med den måde, som vi håndterer alkoholbehandling på på tværs af kommunerne, og at det er postnummeret, der er afgørende for, hvad det er for en behandling, man får.
Jane Heitmann (V), 2019-01-10:
Nu kan vi jo forstå, at det bl.a. handler om at løfte kompetenceniveauerne, og at det handler om at autorisere alkoholbehandlere.
Jeg er bare sådan lidt nysgerrig på, hvad det var for nogle initiativer, som man tog dengang.
Og hvis man ikke tog nogen initiativer, kan ordføreren måske løfte sløret for, hvad det var for nogle diskussioner, man på det her område havde i den tidligere socialdemokratisk ledede regering, som SF jo var en del af.
Der må jo være pågået noget arbejde i de år, hvor man selv havde ansvaret.
Og jeg synes, det er okay at sige: Vi tog ikke et eneste initiativ.
Men så må der da i det mindste have været nogle diskussioner internt i regeringen: Hvad gik de på?
Kirsten Normann Andersen (SF), 2019-01-10:
Jeg tror, at et af de vigtigste initiativer, vi tog, da SF i en kort periode – ud af de mange år, hvor vi har haft et borgerligt styre, og det er helt tilbage fra 2001 – sad i regering, vist var at få rettet op på en økonomi, der havde det rigtig, rigtig svært.
Vi har mulighed for at gøre nogle andre ting, og derfor skal vi selvfølgelig også tage hul på nogle af de sociale problemer, som er forbundet med netop alkohol, og gøre noget i forhold til alkoholbehandlingen.
Jane Heitmann (V), 2019-01-10:
Endnu en gang tak til SF og Enhedslisten for at fremsætte beslutningsforslaget.
Nu hørte vi for et kort øjeblik siden Enhedslistens ordfører sige, at det her jo er noget, man har arbejdet med før, og at Enhedslisten i 2010 fremsatte et lignende forslag, må vi så forstå.
Det er jo også almindelig kendt, at der i 2011 kom et regeringsskifte og en socialdemokratisk ledet regering, og at SF på et tidspunkt også selv var i regering.
Enhedslisten var jo parlamentarisk grundlag for den tidligere socialdemokratisk ledede regering.
Nu er jeg så bare lidt nysgerrig, for jeg kan jo sådan ligesom fornemme, at man er meget utålmodig – det er vi også i Venstre – og at der nu skal ske noget.
Så kan ordføreren fortælle os, hvad det var, man gjorde i de år, hvor man havde regeringsmagten og alle muligheder for at styrke alkoholbehandlingsområdet?
Hvad var de tre vigtigste initiativer, som SF sammen med den tidligere socialdemokratisk ledede regering dengang stod i spidsen for?
Ellen Trane Nørby (V), 2019-01-10:
Men jeg mener sådan set, at vi er nødt til at komme til bunds i det.
Altså, som sagt indledningsvis har vi på baggrund af det her beslutningsforslag haft en henvendelse ude til en lang række af de øvrige ministerier, både på adoptionsområdet og på forsikringsområdet, som spørgeren også nævner.
Og der er behov for at komme til bunds, både i, hvad lovgivningsgrundlaget er, hvor der kan være vejledning, og hvor der kan være praksis, der adskiller sig.
For jeg tror, at det kun er den måde, vi reelt set kommer hele vejen rundt på.
Og så anerkender jeg til fulde, at det er et større arbejde, men jeg mener faktisk, det er et arbejde, vi skal påtage os for at sikre, at mennesker med tidligere psykiske lidelser ikke bliver mødt med fordomme eller en forskelsbehandling, som så bunder i forskellige dele af enten lovgivning, praksis eller andet.
Og derfor anerkender jeg til fulde, at det er en større opgave, men jeg mener også, det er en opgave, vi er nødt til at påtage os for at få løst problemet reelt og ikke bare på papiret.
Anne Marie Geisler Andersen (RV), 2019-01-10:
Jeg er også rigtig, rigtig glad for, at ministeren bakker op om intentionen i det her forslag fra SF.
Hvis jeg har forstået ministeren rigtigt, er nogle af de største knaster det her med, at man ikke mener, ordet rask kan bruges, at man ikke vil slette oplysninger på tidligere diagnoser, og at man ikke kan lave en generel frist.
Fru Trine Torp har været inde på det med at slette tidligere diagnoser.
Det går vi heller ikke ind for, og jeg mener heller ikke, det ligger i det her forslag.
Jeg forstår heller ikke forslaget sådan, at der nødvendigvis skal stå rask i journalen, og jeg læser det heller ikke sådan, at der skal laves en generel frist.
Jeg læser det faktisk sådan, at der skal være tale om en faglig vurdering i de konkrete tilfælde.
Selvfølgelig kan man ikke lave en frist for, hvornår alle mennesker med forskellige diagnoser, som jo også er forskellige som mennesker, og har haft diagnoser af forskellig sværhedsgrad, er kommet sig.
Men på et eller andet tidspunkt burde man vel kunne gå ind og sige: Nu har du været symptomfri så længe og ikke haft tilbagefald; nu giver det ikke mening at opretholde den diagnose.
Men er det rigtigt forstået, at de tre er de største knaster, set fra ministerens side?
Jeg er også meget positiv over for det, ministeren foreslår.
Men så vidt jeg har forstået beslutningsforslaget, er hensigten jo netop, at man sætter gang i et arbejde; man har som folketingsmedlem ikke muligheden for at lave alt det lovforberedende arbejde, som et ministerie har.
Så det er jo netop det, vi skal have sat i gang.
Og det er bare derfor, jeg spørger.
Man kan jo lave et ændringsforslag til beslutningsforslaget, og man kan lave et betænkningsbidrag.
Hvis nu man kunne komme uden om de der knaster med, om man skal bruge ordet rask, eller om man skal slette oplysninger, kunne Socialdemokratiet så se sig i det, som det ligger?
Flemming Møller Mortensen (S), 2019-01-10:
Jeg vil gerne tydeliggøre det.
Vi mener, at der skal en grundigere drøftelse til af hele det her komplekse område, forud for at man laver politiske beslutninger på området.
Tidsplanen er også et problem; det ved jeg garanteret var det samme, som blev givet som årsag ved det foregående beslutningsforslag.
Men det er, fordi vi mener, at der skal en bred, grundig drøftelse til, og den er faktisk allerede sat i gang politisk nu.
Og det hilser jeg utrolig meget velkommen.
Anne Marie Geisler Andersen (RV), 2019-01-10:
Jeg vil gerne følge op, for jeg havde personligt også lidt svært ved at blive klog på, hvad det var, der sådan konkret gjorde, at man ikke kunne støtte forslaget, som det ligger.
Hr. Flemming Møller Mortensen kommer ind på, at det så handler om det her med, at man ikke ønsker at slette oplysninger fra journalerne.
Det støtter vi i Radikale Venstre heller ikke at man skal.
Men det læser vi heller ikke ud af forslaget.
Selvfølgelig skal det fremgå, hvis du tidligere har haft en eller anden lidelse, ligesom det gør inden for somatikken, så lægerne kan tage højde for historien.
Men det er jo noget andet.
Man kan jo godt skrive, at du ikke længere opfylder diagnosekriterierne eller har diagnosen, selv om det stadig fremgår, at du har haft en lidelse.
Vi læser det ikke sådan, at der ligger det i forslaget.
For det andet er der det her med at bruge ordet rask eller raskmelding.
Altså, jeg læser heller ikke, at der nødvendigvis skal stå »rask« i journalen.
Men er det rigtigt forstået, at hvis man kan komme ud over de to ting – altså at det ikke skal forstås så konkret – så kan Socialdemokratiet godt være med på det?
Eller er der andre ting, som også står i vejen?
Flemming Møller Mortensen (S), 2019-01-10:
Jeg forstår faktisk slet ikke, at fru Trine Torp kan tolke mine ord på den måde, at vi vil bevare.
Jeg synes, at jeg i næsten ekstrem grad står og siger, at vi lige nøjagtig er åbne for at forandre her.
Jeg er kommet med et konkret forslag, som det egentlig undrer mig at man ikke gør brug af, og det er, at helbredsattesten fra den praktiserende læge måske kunne være et dokument, der kunne bruges i mange forskellige sammenhænge, og hvori der kunne skrives – for også at bruge ministerens og Sundhedsstyrelsens retorik: Der er ingen sygdomstegn her.
Sådan kan man også få skabt en mulighed for, at praktiserende læger kan lave det fra den ene dag til den anden.
Så ligger det lagret et sted i journalen.
For man kan jo sige, og det samme har jeg også, godt nok kun med et halvt øre, hørt nogle psykiatere sige i debatten på P1: Skal man kunne komme ind i et ambulatorium og få lavet sådan nogle raskmeldinger, eller hvordan skal man gøre det?
Her mener jeg, at vi skal prøve at lave et setup, som en gang for alle giver en konstruktiv og let ramme for dem, der tidligere har været psykisk syge.
Trine Torp (SF), 2019-01-10:
Men med hensyn til det argument om, at det gør man ikke i forvejen, vil jeg spørge: Er vi som politikere ikke sat i verden for at forandre ting, som helt åbenlyst ikke fungerer?
Flemming Møller Mortensen (S), 2019-01-10:
Jeg har givet tydeligt udtryk for, at det her skal vi have ændret og der skal laves muligheder på det her område, sådan at man på en eller anden måde kan få sat en streg over noget, der kan kompromittere en i ens liv.
Men der står i beslutningsforslaget her, at man pålægger regeringen senest den 1. april 2019 at indføre en ret for borgeren til at få en raskmelding i forhold til en psykiatrisk diagnose.
Det står jo tydeligt, og det er også derfor, jeg siger, at vi i hvert fald har en udfordring i forhold til det tidsmæssige, fordi det hastværk slet ikke tjener den her sag til ære.
Jeg synes i og for sig, at vi allerede med de tre kvarters eller den times debat, vi har haft om det her forslag – jeg tolker det i hvert fald sådan – er længere i den politiske proces end det, der faktisk lægges op til i beslutningsforslaget.
Med hensyn til det med at kunne lave en raskmelding synes jeg faktisk, at vi har fået den juridiske redegørelse for, om man bruger raskmeldingsprincipper i journalsammenhæng, og det gør man ikke.
Man gør det heller ikke i forhold til diagnosekoder.
Så vi skal jo sørge for at lave noget, der passer ind i de systemer, vi har, sådan at de kommer til at spille sammen, så vi ikke skaber ny forvirring for patienterne.
Jeg mener, at SF's beslutningsforslag her virkelig lægger godt op til, at vi bliver nødt til at kunne give psykiatriske patienter, altså mennesker, som tidligere har været psykiatriske patienter, men som nu er raske, en mulighed for at have et dokument, så de kan sige: Det skal ikke have konsekvenser for mig i nogen sammenhænge, at jeg for 5 eller 10 eller 15 år siden har haft en diagnose.
Det er den socialdemokratiske holdning.
Og når jeg siger, at vi bliver nødt til at arbejde mere bredt med det, er det, fordi jeg mener, at vi på den måde vil kunne opnå flere ting end blot det at indføre en raskmeldingsmulighed.
Trine Torp (SF), 2019-01-10:
Bare lige for at tage det sidste først: Det, der jo faktisk står i beslutningsforslaget, er, at vi ønsker at give borgerne en ret til at få en raskmelding på en psykiatrisk diagnose, og det, der står omme i bemærkningerne, er en konstatering af, hvordan det er i dag.
Det kan selvfølgelig skabe noget forvirring, men når vi vedtager beslutningsforslag, er det jo sådan set beslutningsforslagets tekst, der er det essentielle og ikke lige, om det er formuleret helt skarpt i bemærkningerne.
Jeg bliver faktisk bare lidt i tvivl, for jeg havde forstået det sådan ud fra de senere dages debat, at i hvert fald fru Pernille Rosenkrantz-Theil havde været ude at sige, at Socialdemokratiet støttede forslaget.
Så jeg vil bare høre ordføreren: Hvad skal der egentlig til, for at Socialdemokratiet kan støtte forslaget?
Ellen Trane Nørby (V), 2019-01-10:
Men hvis du har haft kræft eller du har fået fjernet din blindtarm, så vil det også for tid og evighed stå i din journal.
Og derfor går jeg ikke ind for, at man sletter, og det gælder både for somatiske lidelser og for psykiatriske lidelser.
Man kan ikke bare slette en sygdomshistorik, og der mener jeg sådan set også, at vi er nødt til at holde fast i, at det er nødt til at være parallelt, altså det system, vi har for somatikken og for psykiatrien.
Men det, vi er for dårlige til – og det er sådan set også det, jeg anerkender til fulde – er at skrive ind for rigtig mange mennesker med psykiske lidelser, at de er symptomfri, at de er i fuld remission, som Trine Torp også siger, og hvilke faglige termer man nu i forskellige variationer bruger.
Man er også for dårlige til nogle steder at bruge den nyeste faglige viden til reelt set at få fulgt op på det.
Altså, nu sagde jeg bare, at hver femte, der har haft skizofreni, kommer sig fuldstændig.
Men det er jo så også vigtigt, at man reflekterer over det fagligt i det faglige miljø, i vores psykiatriske miljøer.
Anne Marie Geisler Andersen (RV), 2019-01-10:
Spørgsmålet er bare, hvor længe man kan have det
Altså, hvor lang tid siden kan det være, man har fået den beskrivelse, og at der så stadig opretholdes en diagnose for vedkommende?
Ministeren siger det jo selv: Der er tale om tidligere psykiatriske lidelser.
Hvor længe skal man stemples for at have haft en psykiatrisk lidelse?
Ellen Trane Nørby (V), 2019-01-10:
Altså, det er jo muligt i dag.
Og jeg mener sådan set, det er en kultur og en praksis, der også skal forandres, være anderledes, hos vores sundhedsfaglige personale i psykiatrien.
Altså at man bruger de muligheder, som allerede eksisterer i journalsystemet, på linje med hvad der ligger i somatikken, i forhold til i højere grad at få skrevet ind, når folk er symptomfrie.
Og at man også får aktivt vurderet: Har vi her at gøre med en borger, hvor vi sådan set ikke har behov for at blive ved med at have en eller anden adhd-diagnose, fra da vedkommende var 16 år, til at fylde?
For måske var det endda sådan set fejlagtigt, måske var det relevant, måske er man et andet sted, hvor man er kommet i bedring, og hvor man er kommet på den anden side.
Og så skal det selvfølgelig ikke bare stå og hænge som sådan et blinkende skilt.
Og det er jo vigtigt, at man også der bruger de metoder, der allerede ligger, både i somatikken og i psykiatrien, i mulighederne i patientjournalerne.
Men det er faktisk ikke reelt set dér, hvor jeg oplever at det reelle problem er.
Det er i hvert fald ikke det, vores sådan foreløbige rundspørge i relation til beslutningsforslaget viser, altså at det er det, der vil løse problemet.
Vi tror sådan set, at vi er nødt til systematisk at gennemgå, hvor der kan være love, hvor der kan være vejledninger, og hvor der kan være praksis, som leder til forskelsbehandling af mennesker med tidligere psykiske lidelser.
Og vi mener faktisk, at vi skal igangsætte det arbejde i fællesskab, så vi reelt får løst de her problemer.
Pernille Schnoor (ALT), 2019-01-10:
14,9 pct. af unge mænd og 17,1 pct. af unge kvinder i alderen 16-24 år overskrider højrisikogrænsen og vil gerne selv nedsætte deres alkoholforbrug.
Selv om unges forbrug af alkohol er faldet, har danske unge fortsat europarekord, når det gælder druk og fuldskab.
Siden 1995 har Danmark faktisk haft europarekord i fuldskab, når det bl.a. gælder, hvor ofte de unge drikker over fem genstande ved samme lejlighed, og den allerførste gang de nogensinde er fulde.
Danmark ligger sammen med Estland, Letland, Slovakiet og Storbritannien i toppen af listerne, fordi en ud af hver femte ung var fuld første gang som 13-årig eller yngre.
I andre lande, f.eks. Island og Italien, gælder det kun for hver tyvende ung.
I Danmark har vi en efter min mening stor gruppe af unge, ca. 32.000, som ifølge Center for Rusmiddelforskning viser tegn på alkoholafhængighed.
Det er en gruppe, vi desværre ved for lidt om, og det er en gruppe, hvor meget få får mulighed for at få et behandlingstilbud.
Jeg mener, det er et meget stort problem, at vi har et hul – kan man sige – i behandlingen og i vores viden om de her unge og deres alkoholoverforbrug.
Derfor har vi i Alternativet i dag indkaldt til en forespørgselsdebat om unge og alkohol med særlig fokus på unge, der har et alkoholmisbrug.
Det var begrundelsen.
May-Britt Kattrup (LA), 2019-01-10:
Vi skal gøre, hvad vi kan, for at hjælpe dem.
Der er alt for stor geografisk forskel, og derfor skal vi blive meget bedre til at sørge for, at de kommuner, som gør det godt, bringer deres viden videre til de andre kommuner, således at alle kommuner kan komme op på det samme niveau, og så vi får en geografisk lighed i behandlingen af alkoholproblemer.
Pernille Schnoor (ALT), 2019-01-10:
Så mangler vi bare at få svar på slutningen på spørgsmålet, nemlig om ordføreren også anerkender, at vi ikke gør nok, når nu vi ikke ved, hvor mange der er – altså at vi så heller ikke ved, om vi gør nok i forhold til behandling.
Det er ikke i forhold til forebyggelse, vi taler behandling i dag.
Det er rigtigt, at der er en positiv udvikling, og det er jeg også rigtig, rigtig glad for, men når man nu hele tiden trækker den her undersøgelse og den her statistik frem om, at det går den rigtige vej, så er det jo stadigvæk statistik, og det er stadig væk et gennemsnit for alle vores unge.
Så anerkender ordføreren, at der faktisk kan være nogle tal, vi mangler, nemlig nogle tal for, om der er en gruppe af de her unge, der reelt har et så stort et problem med, hvor meget alkohol de indtager, at det kan være misbrug – altså at vi mangler nogle tal for det, og at vi ikke ved, om vi gør nok for den gruppe af unge?
May-Britt Kattrup (LA), 2019-01-10:
Tak for det.
Jeg vil starte med at sige, at jeg deler intentionerne om at sikre kvalitet i behandlingen af alkoholafhængige danskere.
Det er vigtigt, at vi sikrer en rigtig god kvalitet i alkoholbehandlingen, da alkoholafhængighed er et alvorligt problem, som kan have ødelæggende konsekvenser, ikke kun for den, der er afhængig, men også for de pårørende og resten af familien.
Og der er da helt klart ting, som kan gøres bedre, ikke mindst på grund af den store geografiske ulighed.
Det er kommunerne, som i dag har ansvaret for at tilbyde vederlagsfri alkoholbehandling inden for 14 dage til personer med alkoholafhængighed, uanset alder.
Det er ligeledes kommunerne, der har ansvaret for den forebyggende indsats.
Men den skal forbedres, så alle kommuner kan tilbyde en lige god behandling.
Og heldigvis er det jo sådan, at unge mennesker i dag drikker generelt både sjældnere og mindre end tidligere.
Liberal Alliance støtter den vedtagelsestekst, som blev læst op af fru Karina Adsbøl.
Peder Hvelplund (EL), 2019-01-10:
Det takker jeg selvfølgelig for, og jeg tror netop i den sammenhæng, at det er meget vigtigt, at vi, når vi ser på unges alkoholforbrug, også skal se ind bag alkoholforbruget; vi skal se på, hvad det er for nogle problemer, der ligger bag, altså om der ligger nogle sociale problemer eller nogle trivlsesproblemer bag.
Derfor tror jeg, der er brug for en langt mere inkluderende tilgang – eller der i hvert fald brug for at have en inkluderende tilgang, frem for at vi udelukkende kigger på forbud og straf.
Så jeg kvitterer selvfølgelig for bemærkningerne fra fru Pernille Schnoor.
Pernille Schnoor (ALT), 2019-01-10:
Jeg vil bare understrege to rigtig gode pointer – der var mange gode pointer i ordførerens tale.
Den ene var det om prisen, altså alkoholafgiften.
Det var den ene ting.
Den anden ting, jeg også synes var rigtig vigtig, som ordføreren nævnte – og det er noget af det, der er godt ved, at vi har en forespørgselsdebat, nemlig at der kommer sådan nogle ting frem – var det her med ungdomsuddannelserne.
I stedet for hele tiden at ville statuere eksempler ved at smide ud, bør man tilbyde en behandling eller tilbyde noget til de unge og i hvert fald også have mulighed for at opspore, om der er nogle, der har så højt et alkoholforbrug, at det tangerer et misbrug eller er misbrug.
Det synes jeg er utrolig vigtigt, og det er derfor, det er godt, at vi har en forespørgselsdebat, for så får vi sådan nogle ting på banen, som vi kan arbejde videre med og kigge nærmere på.
Det var bare en anerkendelse af det.