Trine Torp (SF), 2018-01-09:
Først og fremmest vil jeg gerne takke for det lange og sådan set også meget konstruktive forhandlingsforløb, vi har haft, om den her lovgivning, også selv om SF ikke kommer til at støtte det, sådan som det ligger lige nu.
Udsatte borgeres komplekse behov skal ikke mødes med tvang, men med den rette faglige indsats og kvalitet på de steder, hvor de bor.
Det gælder også for borgere på sikrede afdelinger som Kofoedsminde, som det her lovforslag retter sig imod.
Selvfølgelig skal det sikres, at der ikke indføres alvorlige, ulovlige og farlige effekter, men der bør anvendes elektroniske scannere og undersøgelsesmetoder, hvis det er muligt, fordi det ofte vil være mindre indgribende for den enkelte.
Personundersøgelse kan, hvis den udføres respektfuldt, være o.k.
Som jeg læser lovforslaget, vil det stadig være sådan, at kropsvisitation til den nøgne krop er en politimæssig opgave.
Det er ikke foreneligt med den socialfaglige og pædagogiske opgave, som udføres på Kofoedsminde.
Hvad angår forbud mod enheder, der muliggør internetadgang, forstår jeg fint begrundelsen, nemlig at de domsanbragte, som har en dom, hvor de ikke må have adgang til internetsider og kommunikation, skal forhindres i det.
Men jeg mener ikke, at løsningen med kollektiv udelukkelse fra at have mobiltelefon, tablet eller andet med internetadgang er den rette.
Advokatrådet fremhæver da også i deres høringssvar, at det er et retssikkerhedsmæssigt problem, i forhold til at alle andre beboere end de meget få, som har fået den her dom, begrænses uden begrundelse eller klageadgang.
Det er jo ikke beboerne selv, som afgør, hvem de bor sammen med.
Måske siger det også noget om, at man har fået anbragt for mange borgere med forskellige behov det samme sted.
Måske burde man overveje, om Kofoedsminde på én lokation er ved at nå sin maksimale størrelse, også i forhold til det faglige miljø.
Løsningen kunne være, at Region Sjælland opretter en filial et andet sted i regionen, muligvis som et søstertilbud i samme strukturelle setup.
Så er der spørgsmålet om isolation, som er den vigtigste grund til, at SF ikke kan støtte lovforslaget.
Det er en meget indgribende form for magtanvendelse, og vi er bekymrede over forslaget om at kunne bruge et afskærmningslokale i op til 2 timer ad gangen.
Hvis det misbruges, kan det anvendes som straf eller konsekvens.
Der er tale om udviklingshæmmede borgere, der kan reagere yderst negativt.
Hvis det anvendes med den allerstørste omtanke og faglighed, kan det muligvis være mindre indgribende for borgerne, hvis det betyder, at fastholdelse kan undgås eller afkortes.
Men det kræver en yderst stærk faglighed og ekspertise at vurdere det i den konkrete situation.
Jeg kan ikke se, at lovforslaget bliver fulgt op af krav til, at man på den sikrede institution skal arbejde med faglighed, pædagogisk kultur osv., som kunne være med til at mindske magtanvendelserne, eller så man i hvert fald kunne være sikker på, at hvis man udvider beføjelserne, er der også de relevante kompetencer.
Jeg tror ikke, det er nok, at der indføjes en bemærkning om, at det kun er uddannet fagpersonale, der kan træffe afgørelse om anvendelse af et afskærmningslokale.
Det er jo den faglige kultur, der udvikles over tid, der er med til at definere, i hvor høj grad anbringelsesstederne kan arbejde forebyggende og konfliktreducerende.
Man kan ikke bare lave en lov, der udvider magtbeføjelserne, uden at forholde sig til medarbejdernes uddannelsesbaggrund og niveau.
Derfor vil jeg også i udvalgsbehandlingen spørge til, hvordan fordelingen er mellem pædagogisk uddannet personale og ufaglærte på Kofoedsminde.
Hvilken efteruddannelse tilbydes de, så de kan møde borgernes komplekse behov?
Hvilken introduktion får de til arbejdet, hvilke krav stilles der til dem sammenlignet med de krav, man stiller til det fastansatte personale?
Det burde jo være sådan, at de mest udsatte borgere med de mest komplekse problemer får den mest kvalificerede indsats, for hvis fagligheden ikke er til stede, stiger behovet for magtbeføjelser, og anvendelsen af dem risikerer ikke at blive fulgt op af den nødvendige faglige refleksion.
Vejen til at reducere magtanvendelser og dermed styrke borgernes rettigheder i forhold til fri bevægelighed, kommunikation osv. er faglighed og kompetence til at reflektere over egen praksis.
De fagprofessionelle skal over tid opbygge nogle faglige miljøer, hvor der fokuseres på reduktion af magt og hyppig bearbejdning og refleksion over de situationer, hvor magt anvendes.
Hvis det lykkes, kan vi se, at antallet af magtanvendelser falder og alvoren reduceres.
Dermed mener jeg, at der skal kræves en vis faglig markør, hvis der skal delegeres meget indgribende magtanvendelseshjemler til anbringelsessteder.
F.eks. er hyppig og omfattende anvendelse af eksterne vikarbureauer typisk ikke med til at styrke tilbuddenes faglige refleksion over egen praksis, herunder magtanvendelse.
Så sådan som lovforslaget ligger nu, kan SF ikke støtte det.