Charlotte Broman Mølbæk (SF), 2024-11-08:
Tak for det, formand.
Det er al ære værd, at regeringen ønsker at frisætte velfærdssamfundet, for der er da godt nok mange steder, man kan tage fat.
Man kunne tage fat i detailreguleringen på beskæftigelsesområdet.
Man kunne lave et opgør med den rigide BUM-model i en del kommuner, der skaber rigtig meget bureaukrati derude – og det er dokumenteret – ved at den ene sagsbehandler forhandler med den anden sagsbehandler.
Man kunne give ansvaret og kompetencerne tilbage til sagsbehandlerne, i stedet for at det skal behandles af et visitationsudvalg.
Der kunne man også spare nogle penge og noget bureaukrati.
Man kunne give plads til mere arbejde i selvstyrende teams i ældreplejen og have en mindre rigid tildeling af hjælpemidler til borgere med handicap i kommuner og regioner, så personalet og borgerne ikke behøvede at tage stilling til, om et hjælpemiddel er et behandlingsredskab eller et hjælpemiddel tildelt efter serviceloven.
Ja, man kunne blive ved med at remse eksempler op i en lang, lang række.
Det kommer sådan lige i halen af en rammeaftale på handicapområdet, og nu har jeg noteret mig, hvad nogle af ordførerne fra regeringen har udtrykt her i debatten lidt tidligere.
Det er rigtigt, at den her afskaffelse ikke vil ødelægge alt for mennesker med handicap, men det er et udtryk for en retning, som regeringen har valgt at tage på handicapområdet, hvor man har foretaget en alvorlig drejning væk fra fokus på den hjælp, mennesker skal have, på at investere i mennesker og på, at de skal have retssikkerhed, og så har man lavet en aftale med KL om en række forslag, som KL synes vil gøre det nemmere for dem derude, og så nedjusterer man bare menneskers rettigheder, samtidig med at vi har alt for store omgørelsesprocenter.
Borgerne har det rigtig, rigtig svært og får ikke den rigtige hjælp.
Så det er uforståeligt for os, at man pludselig ønsker at lempe kravene til kommunernes behandling af det såkaldte danmarkskort, som sort på hvidt viser Ankestyrelsens omgørelsesprocenter.
Vi forstår simpelt hen ikke i SF, hvorfor man ikke skal forholde sig til, hvad man rent faktisk vil gøre ved de omgørelsesprocenter, der er i kommunerne.
For nu kan man frit vælge, og man vil gerne vælge det fra, så det kommer også til at ske.
Jeg er ked af at sige det, men det kommer ikke til at være de lokale handicapråd, der kommer til at ændre på det.
De har ingen formel magt.
De er rigtig gode til at lave nogle anbefalinger, men hvis et politisk flertal ikke forholder sig til omgørelsesprocenterne, og hvis et politisk flertal bare siger, at det ikke vil lave en handleplan på baggrund af det her, så er det bare ærgerligt for de borgere, der er i den pågældende kommune. Ankestyrelsen får nu så også dårligere mulighed for at pålægge kommunerne at handle.
Er det, fordi omgørelsesprocenterne er for nedadgående?
Nej, det er det ikke, vel?
Hvis vi kigger på omgørelsesprocenterne fra Ankestyrelsens tre største områder i første halvår, beskæftigelsesområdet, arbejdsskadeområdet og sager fra Udbetaling Danmark, er de uændrede sammenlignet med 2023.
Alene de tal burde give plads til fortsatte overvejelser og evaluering i mange kommuner og faktisk også betyde, at man blev forpligtet til at handle.
Det er da det mindste, vi kan gøre for de mennesker, som har brug for vores hjælp, og som bare står og venter og faktisk ikke bliver behandlet ordentligt i sagsbehandlingsprocessen.
Så med de bemærkninger kan jeg sige, at SF stemmer nej til den her lempelse.
Vi synes, det er det helt forkerte sted at begynde at spare, og vi mener faktisk ikke, at det reelt set vil skabe noget frigørelse i forhold til bureaukrati.