runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Morten Bødskov (S), 2020-01-29:
Det er derfor, vi gør arbejdet grundigt.
Men hvis nu Venstre havde brugt tiden og kræfterne på andet end at lave kæmpestore billboardannoncer i valgkampen, hvor der stod, at vi skulle have 1 million nulemissionsbiler i 2030, brugte tiden på at indkalde Folketingets partier til at finde ud af det, man lige pludselig fandt ud af, nemlig at det kostede et svimlende milliardbeløb, hvis man gjorde, som der stod på de der annoncer, man indrykkede, så kunne vi have brugt tiden på det andet.
Men man nedsatte en kommission, og den kommission står med en af de største, kan man nok sige, omstillingsopgaver af vores transportsektor, vi har set.
Det tror jeg alle har en interesse i kommer til at foregå ordentligt, således at vi kan sikre, at transportsektoren bliver grøn, og at det bliver nemt at anskaffe sig en elbil, og at vi alle sammen er med til at tage et grønt ansvar.
Per Larsen (KF), 2020-01-29:
Tak for det.
Vil ministeren efter ministerens udmelding om, at regeringen vil love, at der er lavet en sundhedsreform inden folketingsvalget i 2023, oplyse, hvorfor regeringen ikke har indkaldt til forhandlinger om en sundhedsreform, således at danskerne i år kan få en ny sundhedsreform, der sikrer mere nærhed og tryghed?
Magnus Heunicke (S), 2020-01-29:
Tak for spørgsmålet.
Regeringen sætter en ny retning for vores sundhedsvæsen.
Vi ser en sundhedsaftale som en proces med flere skridt på vejen, for målet er et sundhedsvæsen, der bekæmper ulighed i sundhed, giver tid til patienten, skaber nærhed og samarbejde, og som er langt stærkere, når det handler om forebyggelse.
Betyder det så, at vi vil komme med en samlet plan i morgen?
Nej, for vi begynder fra en ende af.
Vi arbejder på at styrke sundhedsvæsenet der, hvor det betyder noget for patienter og pårørende og for de medarbejdere, der hver dag gør en kæmpe indsats, og som løber stærkt, mange steder også alt for stærkt.
Først gælder det om at sikre, at sundhedsvæsenet overhovedet har et holdbart fundament at stå på.
Det kræver en økonomisk prioritering af vores sundhedsvæsen, og det er jo det, vi er i fuld gang med.
Med finansloven for 2020 har vi prioriteret 1,1 mia. kr. til sundheds- og ældreområdet, som ligger i forlængelse af økonomiaftalerne, som løftede regionerne med 1,5 mia. kr. og kommunerne med 2,2 mia. kr.
Det er midler, som skal lægge en bund under velfærden – der skal være mere tid til omsorg for patienterne og mere tid til faglighed for sundhedspersonalet.
Det er forudsætningen for, at vi kan gå videre og få et bedre sundhedsvæsen.
Den anden fase er, at vi skal have en åben og inddragende proces og finde ud af, helt præcis hvor og hvordan der er behov for strukturelle forbedringer nu, hvor vi ved, at vores regioner fastholdes som en central aktør i et decentralt sundhedsvæsen.
Så kommer tredje fase, hvor jeg vil indkalde til politiske forhandlinger og forhåbentlig indgå en bred samlet sundhedsaftale modsat den tidligere regerings smalle sundhedsaftale.
Per Larsen (KF), 2020-01-29:
Tak for svaret.
Det er klart nok, at med de udfordringer, der er, kan man som sundhedsordfører godt være en lille smule utålmodig.
Der ligger jo antagelig i ministerens skuffe et fremragende udspil fra den tidligere regering, som man bare kunne bygge videre på.
Det handler om mere nærhed og tryghed, idet kommunerne, hospitalerne og de praktiserende læger rykker tættere sammen, så ressourcerne udnyttes bedst muligt.
Det handler bl.a. også om 20 flere akutberedskaber fordelt over hele landet, som kan være med til at sikre hurtig hjælp, for der ses rent faktisk eksempler på situationer her i Danmark, hvor der går over 30 minutter, før akuthjælpen når frem til skadelidte.
Det handler jo i bund og grund om liv og død.
Så ville det ikke være hensigtsmæssigt, hvis det var sådan, at man hurtigt kom i gang med at tage hånd om de problemer, vi har, og som hober sig op?
Magnus Heunicke (S), 2020-01-29:
Jeg kan godt forstå, at man også som ordfører kan være utålmodig, men vi har fået en ny regering, og det vil sige, at den gamle regerings plan, som man jo ikke kunne få bred opbakning til, kommer jeg ikke til at hive op af skuffen igen.
Vores ambitioner er større.
Vi vil have et sundhedsvæsen, som gør op med den helt urimelige ulighed i sundhed, vi har i dag, og som langt bedre end det, den tidligere regering ville, sikrer, at vi får skaffet nogle flere kolleger til vores medarbejdere, som løber for stærkt i dag, så de får mere tid til at være der for deres patienter.
Per Larsen (KF), 2020-01-29:
Det korte spørgsmål må så være: Hvornår kan vi så forvente at vi bliver indkaldt til de forhandlinger?
For vi vil da selvfølgelig gerne være med i en aftale.
Magnus Heunicke (S), 2020-01-29:
Jeg vil godt strække mig langt for det, for det er uholdbart, at kronjuvelen i vores samfund skal rykke rundt og være afhængig af, hvad der kommer ud af forskellige folketingsvalgsresultater.
Så en bred aftale vil være vigtig for mig.
Det, vi tager fat på nu, er fase to, altså den inddragende fase, hvor vi høster alle de gode eksempler og ideer, men også ser på, hvad der er galt, og så kommer fase tre, og den glæder jeg mig til at tage fat i.
Per Larsen (KF), 2020-01-29:
Det var jo ikke mere konkret end som så.
Det er jo godt nok med de der forskellige faser, men der skal jo ligesom være noget at debattere, og der skal også være noget at sende i høring, og jeg savner et svar på, hvornår der eventuelt kommer et udspil, som man ligesom kan få sendt ud og få kvalificeret rundtomkring.
Det var jo ikke sådan, at det udspil, som jeg formoder stadig væk ligger i ministerens skuffe, ikke var kvalificeret, for man havde selvfølgelig været ude og tale med forskellige interessenter på området, sådan at man kunne få det kvalificeret og få belyst problemerne.
Magnus Heunicke (S), 2020-01-29:
Hvis man ser på debatten dengang, var et af de store kritikpunkter fra netop patientforeninger og medarbejderorganisationer, at man måske havde lyttet, men man havde ikke hørt så meget efter, at man havde fået det med i sit sundhedsudkast og sin sundhedsaftale, og den fejl vil vi ikke begå.
Derfor kan jeg kun opfordre ordføreren til at blive ved med at være konstruktiv og blive ved med at være med og høste alle de gode ideer, han kan, sådan at vi har flest mulige gode ideer at arbejde med, når vi starter de politiske forhandlinger.
Pernille Rosenkrantz-Theil (S), 2020-01-29:
Heldigvis står det jo ikke i modsætning til hinanden.
Og eftersom vi mener, at der er et ret stort behov for ekstra voksne omkring børn i landets daginstitutioner, så kan man jo heldigvis bruge begge redskaber samtidig.
Det vil sige, at vi helt uforandret har tænkt os at køre videre med ikkeparagraffen og sørge for, at den også kommer til at virke i virkeligheden.
Der er et stykke opfølgningsarbejde på den, og det vidste vi, da vi indførte den.
Vi har tænkt os at fortsætte i lige linje med det, den tidligere regering gjorde.
Det var noget, vi var enige om, og jeg tror, det er ret væsentligt.
Vi har selv i Folketingssalen været med til at drøfte, om vi skulle indføre det samme, hvad angår folkeskolen, altså en ikkeparagraf, og det mener jeg uforandret er en diskussion værd i folkeskoleforligskredsen.
Det ene eller det andet står ikke i modsætning til respektivt klassekvotienter eller minimumsnormeringer.
Jeg har aldrig stødt på en regering, der ikke har været enig i det.
Det, der bare er udfordringen, er at finde på det, der gør, at det ikke bare stiger og stiger, og der tror jeg faktisk, at ikkeparagraffen er en af vejene at gå.
Jeg tror, at vi har fundet et af de redskaber, der skal til.
Det er ikke bare noget, vi står og snakker om, men det er noget, vi faktisk kan gøre.
For det er jo der, hvor man ikke som kommune længere kan beslutte, at oven i det, vi har besluttet herindefra, finder man et eller andet amerikansk koncept, man gerne vil have de institutioner skal bruge tid på, mens de i institutionen egentlig bare gerne f.eks. vil bruge tiden med børnene.
Brigitte Klintskov Jerkel (KF), 2020-01-29:
Det er jeg glad for, for så får jeg også lidt mere tid.
Ministeren var selv tidligere inde på, hvad ministerens eget parti jo har meldt ud i valgkampen.
Der var også en del S-borgmestre, der var ude i valgkampen netop at tale om det kommunale selvstyre.
Burde en beslutning om minimumsnormeringer ikke være forankret i den enkelte kommune, da de jo netop står for driften af daginstitutionerne?
Der er f.eks. Frederiksberg Kommune og Helsingør Kommune.
De er rigtig gode eksempler på kommuner, der selv har indført minimumsnormeringer, og hvis jeg husker helt rigtigt, tror jeg faktisk også, at Gladsaxe Kommune har gjort det – eller er på vej.
De er rigtig gode eksempler på kommuner, som har gjort det af sig selv.
Hvorfor værner ministeren ikke om det kommunale selvstyre?
Marlene Ambo-Rasmussen (V), 2020-01-29:
Hvad er ministerens holdning til, at tæt på hver femte pige i de ældste klasser i folkeskolen ifølge en ny undersøgelse fra Center for Rusmiddelforskning døjer med mindst tre af følgende problemer, ensomhed, depression, angst, selvmordstanker, selvskade og spiseforstyrrelser, og hvilke konkrete initiativer vil ministeren tage for at trække udviklingen i den rigtige retning?
Pernille Rosenkrantz-Theil (S), 2020-01-29:
Det har jeg også sagt til spørgeren før, og jeg er rigtig glad for, at spørgeren bliver ved med at tage det op i forskellige sammenhænge.
Det håber jeg at spørgeren bliver ved med.
Jeg har så sent som i fredags haft hele mit ministerium kaldt sammen, for at vi kan forsøge at få skabt en fælles forståelse af, hvad der egentlig er problemet, for problemet er ret mangfoldigt.
Vi fik i den forbindelse præsenteret nogle af de nyeste analyser og den nyeste forskning.
Og noget af det, jeg synes er rigtig interessant ved det, er i virkeligheden at turde se, at der er en mangfoldighed af årsager og dermed også en mangfoldighed af muligheder for, hvordan vi skal gå til værks, når vi skal løse nogle af de her problemer.
For nogle drejer det sig om meget klassiske sociale problemer, som vi egentlig altid har kendt til, for andre er det nyopståede problemer, som binder sig til den måde, som vi har indrettet vores skolesystem på, for andre igen handler det om et pres i forbindelse med de sociale medier osv. osv.
Det vil sige, at det at folde problemet ud i dets mangfoldighed og kigge på vores samtid – det er i hele den vestlige verden, at der er det her problem – er det, vi skal turde.
Jeg tror også, at vi på tværs af Folketingets udvalg skal kigge på det.
Hvis man kigger hen over ministerierne, er det rigtig mange forskellige ministerier, det involverer.
En af de ting, som vi konkret har taget initiativ til, er at påbegynde en samtale om digital dannelse, for det er jo noget af det nye, der er i vores samtid, og hvor der er et godt et stykke vej igen.
Og det er svært.
Der findes simpelt hen ikke nogen snuptagsløsninger, for så havde vi taget dem for længst.
Og vi skal huske på, at det ikke kun drejer sig om børnene.
Hvis vi ser på den voksne generation, spejler børnene sådan set bare en udvikling, der også er blandt de voksne.
Der er langt flere nu, der lider af stress, angst og depressioner, end hvis vi går tilbage i tiden.
Det gælder også i hele den vestlige verden.
Derfor kan man ikke pinde en enkelt ting ud, som vi har gjort tidligere, eller tage enkelte reformer ud, som vi har lavet, for de gælder jo ikke i Tyskland eller Frankrig.
Det vil sige, at der er nogle ting, der nødvendigvis går på tværs.
Og så tror jeg også, at vi er kommet til at gøre nogle ting, som vi godt kan spole baglæns.
Marlene Ambo-Rasmussen (V), 2020-01-29:
Jeg er grundlæggende rigtig glad for ministerens holdning til og tanker om det her.
Jeg har også selv skrevet ordet snuptagsløsning ned, for sådan en er der nemlig ikke.
Ministeren har nu gennemgået det – vi har netop også tidligere haft et samråd, hvor ministeren også fint gennemgik det her område – og hvordan det griber om sig.
Som der også står i mit spørgsmål, er det netop alt lige fra ensomhed til depression og selvmordstanker.
Det er meget omfattende.
Nu har vi netop diskuteret det tidligere, og derfor kunne jeg da godt tænke mig at høre: Hvad er ministerens grundlæggende holdning til det her?
Hvordan griber vi det an?
Ministeren har nemlig rigtig godt styr på, hvad der er af problematikker, men hvordan løser vi det?
Pernille Rosenkrantz-Theil (S), 2020-01-29:
Vi kan i virkeligheden dykke ned i to helt forskellige hjørner.
Det ene er de anbragt børn, som er en af de grupper, hvor der er en mistrivsel.
Det er jo sådan en meget klassisk social problemstilling.
Det har jeg arbejdet med i de sidste 6 år som socialordfører.
Det gør jeg så ikke længere nu, hvor jeg er minister på børne- og undervisningsområdet.
Men jeg har jo glædet mig over, at min kollega og i øvrigt også min statsminister allerede har sagt, at der skal ske noget på det område, for det er en gruppe børn, hvor der nærmest pr. definition er virkelig mange bump på vejen.
Hvis vi så ser på det andet hjørne og på det, der ligger inden for mit nuværende felt, skal vi efter min mening spole tilbage til den diskussion, der var for et øjeblik siden med fru Marie Krarup – nu bliver jeg stoppet i mit svar, men jeg kommer tilbage til det om lidt.
Marlene Ambo-Rasmussen (V), 2020-01-29:
Det er jo især i de unge år, at man får den her opmærksomhed på sig selv, og det er her, den slår rødder.
Hvad har ministeren af gode forslag?
Nu sagde ministeren selv, at hun er blevet børne- og undervisningsminister, så hvad har ministeren af forslag til, hvordan grundskolen bliver bedre til at danne de her rammer om det gode fællesskab som en modvægt til den her perfekthedskultur, som vi jo også taler rigtig meget om, når vi snakker om mistrivsel?
Pernille Rosenkrantz-Theil (S), 2020-01-29:
Jeg tror, at vi skal rigtig mange steder hen.
Jeg tror, at noget af det, vi skal ind og kigge på, er, om nogle af drengene begynder for tidligt i skole.
Vi kan jo se af de undersøgelser, der er kommet, at det sætter sig i resten af skoletiden.
Hvis de starter på et tidspunkt, hvor de er umodne, og hvor forældrene ikke kan få lov til af kommunen, at de begynder senere, starter de på bagkant.
Det vil være ét punkt.
Og når jeg før nævnte diskussionen med fru Marie Krarup, er det, fordi jeg også tror, at vi skal gå ind og kigge på, hvad ungerne lærer i skolen i dag.
Er det simpelt hen for nogle grupper blevet for flagrende?
Mens nogle børn trives enormt godt med projektarbejde og ting, der ikke er færdighedsbaserede, kunne det tænkes, at der er andre grupper, for hvem det er noget sværere.
Jeg tror, det er nødvendigt, at vi i den debat igen træder ind i det rum og vender det med hinanden.
Marlene Ambo-Rasmussen (V), 2020-01-29:
Så vil jeg gerne til sidst henvise til noget, som ministeren sagde tilbage i sommer: Vi kommer til at mærke, at vi har fået en socialdemokratisk undervisningsminister.
Hvad mener ministeren med det?
Og hvad vil ministeren egentlig gøre, for at vi specifikt kan mærke det på trivslen?
Pernille Rosenkrantz-Theil (S), 2020-01-29:
Jeg ville jo elske, hvis jeg kunne sige til dig, at når jeg er færdig med at være minister, er alle trivselskurver knækket.
Det ville være en ambition.
Jeg tror næsten ikke, at der er andet, der ville kunne gøre mig mere stolt, end hvis det kunne lade sig gøre.
På tværs af alle de forskellige børnegrupper mener jeg, at det er en af de allerstørste udfordringer, vi står over for.
Men når jeg ikke har det som målsætning, er det simpelt hen, fordi jeg ikke mener, at svarene er klare nok endnu.
Det vil sige, at den første del af det her, der skal drives frem, er overhovedet at forstå problemstillingerne til bunds.
Derfor vil jeg insistere på at blive dér.
Så er der nogle enkelte ting, man kan svare på.
Derfor kom vi som regering med det som noget af det første i forhold til trivselsdagsordenen.
Vi har også meldt ud, at vi kommer med noget om karakterskalaen.
Det mener jeg hænger knusende tæt sammen med lige præcis spørgsmålet om trivsel.
Så der kommer drypvis sådan nogle enkeltgreb, men vi skal også insistere på at turde lave den langhårede og den svære analyse, fordi det er et problem, der bevæger sig rundt i hele den vestlige verden.
Anni Matthiesen (V), 2020-01-29:
Tak, formand.
Spørgsmålet lyder: Er ministeren bekendt med, at Københavns Kommune har skåret over 11 mio. kr. i en pulje, hvor institutioner kan ansøge om midler til at ansætte yderligere personale til børn, der har brug for ekstra støtte, og at dette kan ligge til grund for, at det 3-årige barn med synshandicap, Paloma, mistede sin støttepædagog?
Pernille Rosenkrantz-Theil (S), 2020-01-29:
Jeg er godt bekendt med nedlæggelsen af støttepuljen i Københavns Kommune, men også oprustningen af et støttepædagogkorps som led i en større udvikling af børne- og ungdomsforvaltningens faglige understøttelse af bl.a. dagtilbud.
Ud over den senere tids omtale af sagen om Paloma og de henvendelser og spørgsmål, der har været om det, kender jeg ikke detaljerne i den konkrete sag.
Men jeg kan forstå på omtalen, at der muligvis har været fejl i forbindelse med børnehavens ansøgning om støtte grundet en ændring af ansøgningsproceduren den 1. januar 2020, og at kommunen efter det oplyste har givet børnehaven muligheden for at sende en ny ansøgning om støtte til pigen.
Uanset hvad der er årsagen til omstændighederne i sagen, mener jeg jo, at det er vigtigt at understrege, at vi har regler, som betyder, at kommunen skal tilbyde støtte efter dagtilbudsloven til de børn, som har behov for støtte for at trives og udvikle sig.
På en eller anden måde sker der ofte det med den her type af sager, at man bliver lidt i tvivl om, hvad der står i loven, og derfor tænker jeg bare, at det er vigtigt at slå fast, at der står i loven, at det skal man.
Det er ikke et »kan«, det er ikke noget, der kan bøjes; man skal .
Og hvis et barn har et særligt behov for støtte, der ikke kan imødekommes igennem et særligt tilbud efter dagtilbudsloven, så skal kommunen tilbyde barnet en plads i et særligt dagtilbud efter serviceloven eller oprette et tilbud efter serviceloven i et almindeligt dagtilbud efter dagtilbudsloven.
Jeg ved, at Dansk Blindesamfund, bl.a. i relation til den konkrete sag har påpeget, at der siden kommunalreformen i 2007 er set en nedgang i støtten til organisationens medlemmer, og at der ses store kommunale forskelle i støtten.
Budskabet fra regeringen er, at kommunerne skal sikre, at deres praksis for støtte er i overensstemmelse med de gældende regler.
Jeg får næsten lyst til at gentage – bare hvis der var nogle, der skulle være i tvivl – at budskabet fra regeringen er, at kommunerne skal sikre, at deres praksis for støtte er i overensstemmelse med de gældende regler.
Det vil sige, at eventuelle besparelser og andre kommunale prioriteringer ikke må være årsag til, at de børn, som har behov for støtte for at trives og udvikle sig, ikke får den støtte, der skal til, for at de kan være en del af en hverdag med leg og udvikling og børnefællesskaber.
Morten Bødskov (S), 2020-01-29:
Jeg tror, rigtig mange af dem, der ser på det her, synes, det er lidt underligt, at der står en spørger, som repræsenterer et tidligere regeringsparti, som har nedsat en kommission, som skal komme med sit arbejde, så vi kan træffe beslutning om det, med henblik på at det skal virkeliggøres i 2021, og så står man og anklager den nuværende regering for, at den kommission, man selv har nedsat, ikke arbejder hurtigt nok, og man siger, at den skulle komme med resultatet før.
Det kan godt være, det er mig, der har misforstået et eller andet, men er det ikke lidt underligt?
Hvis man nu havde været så forhippet på den grønne omstilling, da man selv sad i regering, kunne man da havde skrevet det i det kommissorium, men det har man ikke gjort, og derfor arbejder kommissionen med det her.
Regeringens holdning er fuldstændig klar: Vi er glade for, at Venstre er drejet rundt på en tallerken og som det sidste parti har tilsluttet sig de ambitiøse målsætninger, og det håber jeg bliver virkeligheden, når vi også skal se på transportsektoren.
Pernille Rosenkrantz-Theil (S), 2020-01-29:
Det er jo sådan en lidt skæg debat, for det her er sådan set noget, vi har forhandlet på plads med vores støttepartier, som gerne har villet det.
Nu ved jeg godt, at ordføreren ikke kan kalde et af støttepartierne i samråd, men det er jo ikke den metode, som Socialdemokratiet helst ville have brugt.
Vi har været enige i retningen.
Det var også det, vi sagde i valgkampen.
Vi kunne godt høre, at medmindre Socialdemokratiet alene fik 50 pct. af stemmerne, så ville det være sådan, at vi kom til at have en armlægning om metoden.
Men vi har i Socialdemokratiet altså været mest optaget af, at der kom flere hænder ud.
Så har vores støttepartier været meget optaget af, at det blev i den her præcise form.
Den kan vi godt leve med.
Vi er ikke sådan ortodokse, hvad angår metoden.
Brigitte Klintskov Jerkel (KF), 2020-01-29:
Så vil jeg lige vende tilbage til det med normeringer igen.
For at tage et håndgribeligt eksempel viser en beregning fra CEPOS, at 1 børnehave vil få tilført 1 pædagog mere til 57 børn ud fra den minimumsnormering, som regeringen gerne vil have.
Derfor kunne jeg godt tænke mig at spørge: Er de foreslåede normeringer ikke ren symbolpolitik, i og med at minimumsnormeringer udelukkende vil give 0,4 pædagog ekstra i en vuggestue med 12 børn og 0,3 pædagog ekstra i en børnehave med 18 børn?
Pernille Rosenkrantz-Theil (S), 2020-01-29:
Det giver da sig selv, at der er nogle steder, hvor man i dag simpelt hen ligger over det, der lægges ind som normering.
På den måde skal man jo tænke en minimumsnormering på samme måde som en klassekvotient.
Da man lavede det fleksible klasseloft på ungdomsuddannelserne, betød det jo helt vildt meget på de tekniske skoler, der havde klasser med 45 i hver.
Når man laver et fleksibelt klasseloft på 28, betyder det rigtig meget der.
Men jeg tror, at stukkatørerne på samme tidspunkt havde 3 elever i en klasse, for det var altså, hvad der var pr. årgang, hvis jeg husker ret.
Der betyder et fleksibelt klasseloft på 28 jo noget meget marginalt.
I den seneste undersøgelse, der er kommet om forholdene i institutionerne, kan man se, at de jo er vidt forskellige, og derfor er det også meget forskelligt, om man vil opleve det her som et fremskridt.
Dem, der har dårlige forhold, vil opleve det som et stort fremskridt.
Marie Krarup (DF), 2020-01-29:
Hvad vil ministeren gøre ved det faktum, at en nylig rapport om fagligheden i gymnasiet viser, at elevernes viden er faldet gennem årene, sådan som det bl.a. er beskrevet i Berlingske den 16. januar 2020 i artiklen »Ny stor rapport: De basale færdigheder halter hos danske gymnasieelever«?