Lars Boje Mathiesen (NB), 2022-10-06:
Jeg skulle lige prøve at se, hvordan det er at sidde herovre på den anden side i salen, for man ved jo aldrig, hvor man kommer til at sidde henne, når der har været et valg.
Altså, jeg tager heller ikke ansvar for Putins krig i Rusland, vil jeg sige.
Det kan jeg sige til statsministeren.
Men vi skal jo til det, så jeg tænkte, at jeg ville fortælle en lille historie i stedet for, når jeg nu har chancen for at stå her.
Det er historien om Jørgen, Søren og Karsten.
Jørgen har en frugt- og grønsagsbutik, hvor Søren kommer og køber sine frugter og grønsager, men her på det sidste er der sket noget.
Søren er altså ikke helt tilfreds med kvaliteten af de produkter, han køber, og her for et par uger siden gik det helt galt.
Søren bander lidt for sig selv, for han synes jo ikke, det er helt fair, at han må undvære tomater nu, hvor han endda har betalt for dem.
Efter et besøg i Jørgens butik kommer Søren hjem og ser, at der igen er rådne tomater i bunden af bakken.
Søren bander nu højlydt og beklager sig til sin kone, Jytte, som heller ikke er helt tilfreds med udsigten til, at hun ikke kan få tomater i salaten.
Søren, som nu er blevet vred og skuffet, ringer ned og beklager sig til Jørgen.
Jørgen siger selvfølgelig, at det er han meget ked af, men han skyder straks skylden over på leverandøren for den manglende leverance af ordentlige tomater.
Så det er jo ikke helt hans skyld, at Søren har fået de dårlige tomater.
Weekenden kom, og Søren stod og manglede tomater til gæsterne, og de ville komme i løbet af en halv time.
Han kørte derfor straks ned til Jørgen igen, og så hentede han nogle tomater.
Jørgen forsikrede, at denne gang var tomaterne altså meget bedre.
Søren tænkte: Fint, nu har Jørgen lært af kritikken og har nok gjort det anderledes.
De her tomater ser da også ganske pæne ud på ydersiden, men til Sørens store rædsel var tomaterne fyldt med mider, da han skar dem op og lagde dem på fadet.
Søren bander og svovler nu højlydt over Jørgen og hans butik.
Hvorfor vil han da ikke tage ansvar for, at de tomater, han sælger, er gode nok?
Hvorfor vil han ikke tage ansvar for dem, der skal levere tomaterne til ham, og se til, at de er ordentlige osv.?
Alle i Sørens forsamling er enige om det her og om, at det simpelt hen ikke kan passe, så nu må der ske noget.
De tager straks deres frakker på og bevæger sig med hastige skridt ned mod Jørgens butik, for nu skal der tales alvorsord med Jørgen, og de skal beklage sig over, at produkterne er så dårlige, og de skal kræve et svar fra ham.
Karsten henter selv sine tomater ude hos den lokale gartner.
På den måde sparer han penge; han skærer unødvendige led væk, og han kan sikre, at de tomater, han sælger, er gode.
Søren og hans følge, som bliver mere og mere rasende, drøner lige forbi Karstens butik og siger så i farten: Ja, se, sådan der burde tomaterne se ud, og sådan der burde man drive en butik.
Og de går med bestemte skridt ned mod Jørgens butik klar til med en anklagende tone at sige til Jørgen: Nu må det altså være slut.
Nu må Jørgen altså forstå, at de ikke synes, det er rimeligt, at de ikke får nogle ordentlige produkter, og at de ikke mener, at de får, hvad de betaler for.
Jørgen beklager og lover, at han skam vil gøre det bedre.
Mandagen kommer, Søren mangler igen tomater, og han går ned til Jørgen.
Kære danskere, om 4 uger skal der være folketingsvalg her i Danmark, og mit råd til jer er: Lad være med at gøre som Søren.
Man kan jo godt give Jørgen skylden for det her, og måske har Jørgen også et ansvar, når han leverer og sælger produkter, der ikke er gode nok, men har Søren ikke også et ansvar, når han kommer ned til hans butik igen og igen og tror på det, som Jørgen lover?
Jo, det mener jeg.