Zenia Stampe (RV), 2017-02-24:
Tak for det.
Jeg vil starte med at kvittere for forespørgslen.
Jeg synes, den er relevant, fordi den jo peger på et reelt problem, som opleves utrolig voldsomt og grænseoverskridende for ofrene for indbrud, men jo også peger på en væsentlig prioriteringsdiskussion, som hører hjemme her i Folketinget.
Jeg vil lige starte overordnet, og så kommer jeg ind på prioriteringen senere – den er jo det væsentlige for os at forholde os til.
Men jeg tror, det vil komme som en overraskelse for mange at få at vide, at Danmark ligger på en andenplads i EU i forhold til indbrud.
Det er egentlig ikke min og andres, tror jeg, normale opfattelse, at Danmark, som ellers er et land med meget lav kriminalitet på mange andre områder, skulle være det land, hvor der var flest indbrudstyve eller i hvert fald flest ofre for indbrud.
Det overraskede faktisk mig, og jeg tror, det vil overraske mange.
Derfor er det jo et afsindig væsentligt spørgsmål for os at forholde os til: Hvorfor er der ét område, hvor vi boner så kraftigt ud, når vi så ellers er så fantastisk dygtige til at forebygge kriminalitet på andre områder?
Det er et virkelig vigtigt spørgsmål for os at forholde os til.
Jeg tror da ikke, der er nogen tvivl om, at der er to ting, der spiller ind: Det er for det første for nemt at begå indbrud i Danmark; det er for nemt at bryde ind, og derfor synes jeg faktisk, at diskussionen om forebyggelse og vinduer og døre osv. er relevant.
Og til fru Christina Egelunds kommentar om, at hr. Anders Møller, eller hvad vi nu vil kalde ham, var bedre til at bestemme, hvilke vinduer der skulle i i forhold til myndighederne, så er jeg ikke helt sikker.
Jeg ved i hvert fald, at hvis jeg skulle have nye vinduer, kunne jeg rigtig godt tænke mig, at der var god vejledning om, hvad for nogle vinduer der kunne holde indbrudstyvene væk.
For jeg ved altså ikke, hvordan man skruer sådan et vindue af, og om det er let eller svært.
Er der nogle bestemte fortsatsvinduer, som er lidt sværere, så indbrudstyven tænker: Nej, ikke i det hus, så tager jeg naboens i stedet?
Det aner jeg intet om, og derfor er det jo dejligt, at vi indimellem hjælper borgerne lidt på vej, selv om der er nogle, der synes, at det er formynderisk.
Men jeg tror altså, vi er rigtig mange, der sætter pris på, at der er nogle, der hjælper os på vej, fordi vi ikke kan være eksperter i, hvordan man bryder ind, hvilke vinduer der er lette at tage ud osv. osv.
Så jeg synes helt klart, det er en vej, vi skal gå, og at vi skal undersøge det, så det kan vi derfor bestemt tilslutte os. Så er der for det andet det med risikoen.
Der er for lille risiko ved at begå indbrud i Danmark.
Der er nogle, der mener, at der er for lille risiko, fordi straffen er for lav.
Jeg mener, at risikoen er for lille, når det kun er 10-20 pct. af indbruddene, der bliver opklaret.
Altså, hvad betyder straffen reelt, hvis en indbrudstyv tænker: Jamen jeg bliver jo alligevel ikke fundet; jeg bliver aldrig sigtet.
Så er det jo fuldstændig lige meget, om straffen er, hvad ved jeg, 3 måneder, 1 år, 2 år, 3 år.
Det er lige meget, for jeg har 90 ptc.s chance for ikke at blive snuppet.
Så hvis vi endelig skulle vælge mellem at prioritere opklaringen, altså hæve opklaringsprocenten, eller at hæve straffen, så tror jeg altså, at det er opklaringsprocenten, der vil have størst effekt.
Derfor er det også helt klart den vej, vi vil gå.
Vi har diskuteret grænsekontrol rigtig meget de sidste år, og ud over at jeg selvfølgelig elsker tanken om de åbne grænser – det ved alle – og i en grad, så man sikkert også kan gøre grin med det, så er det ikke det, der er min største modstand mod den danske grænsekontrol.
Det er jo helt paradoksalt, at vi har Dansk Folkeparti, der står her og siger, at det ikke har noget med indbrud at gøre, og at grænsekontrollen ikke skal bruges til at bekæmpe kriminalitet.
Det er sjovt.
Når man så siger til Dansk Folkeparti, at man jo ikke kan forhindre asylansøgere i at komme til Danmark og søge asyl ved at have grænsekontrol, så siger de: Jamen det er jo slet ikke det, der er formålet; det er jo for at kontrollere, hvem der kommer ind i vores land, bl.a. for at forebygge kriminalitet, at vi har grænsekontrol.
Så det er altså et argument, der er lidt, som vinden blæser.
Vi må jo bare konstatere, at grænsekontrollen åbenbart ikke har en særlig stærk om overhovedet nogen effekt på antallet af indbrud.
Faktisk kunne vi konstatere, at antallet af indbrud steg det første kvartal i 2016, altså lige da vi havde fået grænsekontrol.
Og man kan jo i øvrigt ikke stoppe en indbrudstyv, inden han har begået indbrud.
Det er jo ikke sådan, at man kan sige: Du ser mistænkelig ud; du får ikke lov til at komme ind.
Det er klart, at hvis man kan finde ham i Europols database, kan det være, at man kan afvise ham.
Men der har vi jo også spændt ben for os selv.
Nu skal jeg til at slutte.
Men noget af det, vi ellers kunne have set frem til, var jo, at vi havde fået adgang til Europols database på politiets små mobiltelefoner, sådan at hvis politiet mødte nogle mistænkelige en aften foran en stor villa i Hellerup, kunne de med det samme slå dem op i Europols database.
Det kommer de ikke til at kunne, fordi det med den Europolaftale, vi har, ikke er ligeså godt, som hvis vi havde været fuldgyldige medlemmer af Europol.
Det her er et vigtigt område, men desværre har vi spændt ben for selv, men vi vil fortsat prioritere det og håber på, at vi også kan få lov til at bruge politiressourcerne her på opklaring i stedet for meningsløs grænsekontrol.