Ellen Trane Nørby (V), 2017-01-10:
Tak for bemærkningerne til lovforslaget.
Jeg er fuldstændig enig både i de ord og de udtryk, som mange ordførere har brugt, i forhold til hvor ubærligt og tragisk det er at miste et barn.
Det her lovforslag handler jo på ingen måde om at prøve at gøre et menneskelivs værdi op i penge eller sætte pris på, hvad det svarer til at miste et barn.
Det handler om at gøre op med den uretfærdighed og urimelighed, som mange forældre har følt der har ligget i, at hvis man mistede sin ægtefælle eller man mistede en samlever eller en anden ældre person, var der en økonomisk kompensation, men ikke hvis der var tale om tabet af et barn – noget af det mest ubærlige, man kan komme ud for, noget af det, som får hele ens verdensbillede til at krakelere, fordi vi alle jo som forældre forventer, at vores børn skal overleve os.
Man har drømme, man har forventninger på deres vegne.
Det er så indgribende i en families liv.
Man oplevede følelsen af, at selv om behandlingsskaderne blev anerkendt efterfølgende, var der den her skelnen mellem, om det var et barn eller en voksen person, som havde et forsørgelsesansvar, og som havde et tab på sit arbejde i form af tabt arbejdsfortjeneste, og at vi der havde en skillelinje.
Derfor har vi jo også valgt med lovforslaget at sige, at det her ikke handler om at gøre prisen op på et menneskeliv; det handler om både via psykologhjælp, men også via den økonomiske godtgørelse, der ligger i lovforslaget, at sikre, at de her forældre får en mulighed for at kunne komme videre og føle, at de også har den samme ret til en godtgørelse og erstatning, når der er sket en behandlingsskade i vores sundhedssystem.
DF's ordfører, fru Liselott Blixt, har henvist til nogle familier derude, og jeg har også tidligere hørt om ægteparret Mogens og Gitte Sørensen fra Stouby, der mistede et barn i behandlingssystemet, og som jeg ved har været et af de forældrepar, der har været i kontakt med nogle af mine kollegaer i forhold til den situation, man står i, som forældre, men som også har haft ønsket om, at andre forældre ikke skulle komme til at stå i den samme situation efterfølgende.
Derfor kommer det her lovforslag jo ikke de forældrepar, som vi nu har nævnt, til gavn, men det sikrer, at der ikke er andre forældre, der kan komme til at stå i den samme situation, altså at de får anerkendt en behandlingsskade, men oplever, at der skelnes mellem, om det var en ældre person eller et barn, man havde mistet.
Der er stillet nogle spørgsmål her fra talerstolen, og det er også annonceret, at der vil blive stillet nogle flere under lovbehandlingen.
Dem vil jeg selvfølgelig se frem til at vi kan få svaret på og også få afklaret.
Der er jo heldigvis ikke tale om nogen stor gruppe, heldigvis.
For det her er tragiske sager, som vi taler om, men det er selvfølgelig også vigtigt, at vi får en afklaring omkring nogle af de spørgsmål, der kan være, i forhold til hvorfor lovforslaget er afgrænset, som det er, og dem håber jeg på vi kan svare på fyldestgørende i lovbehandlingen, så vi forhåbentlig også kan få alle partiers opbakning til et lovforslag, som jo ikke er økonomi, altså ikke koster så meget, men som ved symbolværdi betyder rigtig meget for de forældre, for de familier, som det vedrører.