Steffen Larsen (LA), 2025-04-29:
Det er jo altid noget forunderligt, når en debat, som man havde forventet skulle gå på en måde, måske går på en lidt anden måde.
I det oprindelige forslag her er der nogle udmærkede skærpelser af reglerne.
Der bliver også rettet op på, hvad man måske kan sige er et klassisk socialdemokratisk område, hjemmelsudfordringer, hvor der bliver rettet op på manglende hjemmel i forhold til det med, om den her repatrieringshjælp skal tilbagebetales eller ej.
Det er sådan set udmærket.
Nu modtager vi så i ordførerkredsen det her ændringsforslag, kort tid inden at vi skal debattere det her i salen.
Jeg sidder og læser ændringsforslaget og kommer frem til, at det egentlig gør op med en del af den skærpelse, som ligger i det oprindelige forslag, og derfor er jeg jo nødt til at stille nogle spørgsmål, der gør, at vi kan få nogle klare svar på, hvad det egentlig er, effekten af det bliver, også fordi der er nogle ting i ændringsforslaget, som står lettere ubehjælpsomt.
Vi må selvfølgelig også få fundet ud af, hvad de uhjælpsomt skrevne dele af det præcis betyder for det her.
Men der er nogle ting i det oprindelige forslag, hvor man får løst såkaldte hjemmelsudfordringer.
Det er jo altid positivt, at vi begynder at have en lovgivning, der er i overensstemmelse med praksis.
Der er også alt det her med, at udvisning af kriminelle udlændinge skal kunne ske lidt mere smidigt.
Det er fint, det er godt, det er vi absolut for i Liberal Alliance.
Så er der det her med repatrieringshjælpen.
Som hr. Mikkel Bjørn siger, indføres den her 2-årsgrænse lige pludselig med ændringsforslaget.
Den vil jeg egentlig gerne have en bedre begrundelse for end det, der står i mailen om det, for jeg er lidt usikker på, præcis hvorfor og hvordan det bliver lagt ind, og det kunne være rart at få en meget god afklaring af det, når ministeren går på, eller også må vi tage det i udvalgsbehandlingen.
Det minder nærmest om danegæld – den måde, at vikingerne for tusind år siden fik englænderne til at betale lidt penge.
Det skete jo først ved, at man rendte over og plyndrede, og så blev englænderne rigtig trætte af en, og så tilbød de egentlig bare en at betale nogle penge, og så betalte de penge, og så skulle man jo ikke komme igen, men så kom man alligevel igen lidt senere, og så fik man jo pengene, og så smuttede man så igen.
Sådan rejste man frem og tilbage hver anden sommer og fik lidt penge af englænderne.
Det var jo meget rart med lidt romerske guld.
Jeg ved det ikke helt, men det minder lidt om en danegældssituation, man kunne oprette, hvis der er en meget kort tidsfrist på, lad os sige 2 år, for, hvornår man kan komme og få ret repatrieringsydelse igen næste gang, og så bliver det lige pludselig en lukrativ forretning at rejse frem og tilbage mellem Danmark og ens hjemland.
Det synes jeg kunne være en uheldig sideeffekt af den her noget arbitrært korte tidsgrænse for det her, men vi må se, hvad svarene fra ministeren kommer til at levere.
Jeg håber altså ikke, at det kunne være effekten, men det sad jeg lidt at tænkte på om det ikke kunne være effekten, når vi sætter en 2-årsgrænse for, hvornår man ikke længere skal betale tilbage, sådan at man 2 år og 1 måned senere dukker op igen med hatten i hånden og siger: Jeg vil gerne rejse igen, men det koster 150.000 kr. Så det glæder vi os til at få nogle svar på.