Mai Mercado (KF), 2019-12-11:
Og tak til Dansk Folkeparti for at rejse forespørgselsdebatten.
Jeg oplever virkelig, at der bliver lyttet rigtig meget, og at der også bliver udvekslet synspunkter, også selv om det ikke behøver at være en slags krydsild.
Jeg synes, der er blevet sagt rigtig, rigtig mange gode ting heroppefra.
Hr. Kasper Sand Kjær sagde, at det handler om at sikre det faglige udbytte i skolen mest muligt, og at det er det vigtigste, og det er jeg sådan set enig i.
Så vil jeg egentlig prøve at bringe nogle perspektiver ind i debatten og i drøftelserne her, som ikke har været fremme, og det handler om noget, som godt kan have betydning for især den gruppe elever, som ikke er stærke.
I sidste møde var der en del af undervisningsordførerne, som havde været til møde med Danmarks Lærerforening, og på dagsordenen der var der et punkt om inklusion og co-teaching, altså, det her med vigtigheden af at involvere eleverne i fællesskabet, for nu skal vi inkludere flere, og alligevel risikerer inklusion at blive til eksklusion.
Der blev fremhævet to eksempler ved det bord, jeg sad ved.
Det ene eksempel var om en elev med adhd, der viste, at eleven hurtigt kan blive udsat for den her løb en tur rundt om bygningen for at komme af med noget energi og kom tilbage ind i klassen-oplevelse, hvilket grundlæggende faktisk er en eksklusion og ikke en inklusion i klassefællesskabet.
Det, der også er en udfordring, som faktisk bliver forstærket, er, at man vælger en løsning, som ligger lige for og bliver den nemme løsning for eleven med adhd.
Her får eleven et digitalt læringsforløb, som eleven kan sættes ud på gangen med, men der kommer dog undervisning og indlæring ad den vej.
Det kan jo godt være, at det er bedre end dengang, hvor alternativet var at sidde nede bag i klassen og larme eller stå uden for klasselokalet, altså at være helt ekskluderet og sat uden for døren.
Men man risikerer stadig væk, at det digitale læringsforløb bliver den sidste udvej til læring – det bliver ikke den bedste vej til læring – og det vil betyde, at vi kommer til at stå med en række elever, som faktisk ikke får et tilstrækkeligt fagligt udbytte, selv om vi sådan set har en forpligtelse til at sikre dem den bedste vej til læring, i og med at vi har sagt, at de skulle rummes i klassefællesskabet.
Så det synes jeg er en væsentlig pointe at få med.
Så bare to andre pointer: I virkeligheden har det her også en betydning på daginstitutionsområdet, hvor man jo også anvender iPads på forskellig vis.
Man bruger dem ganske givet også i overensstemmelse med den pædagogiske læreplan, men jeg tror bare, at vi alle sammen har prøvet at opleve – i hvert fald hvis man er forælder og har børn i daginstitution – at komme ind på stuen for at afhente sit barn og så se, at der sidder otte elever om en iPad; der skal man jo overveje, om ikke det mere er en form for opbevaring i et passiviserende fællesskab, end det er så meget andet.
Her kan der jo også være en udfordring.
Hvis man har en elev, som har nogle udfordringer, giver man eleven en timeout, det har jeg i hvert fald hørt om flere gange, og den timeout er en skærm, og ovenikøbet er den skærm faktisk med YouTube.
Nu er jeg jo ikke forsker og kender ikke til de, hvad kan man sige, særlige ting, som sker i hjernen på et barn med adhd, hvis barnet bliver præsenteret for YouTube, men jeg tænker bare, at når man swiper igen og igen og igen, er det nok ikke det, der er befordrende for de børn for at få ro på.
Den sidste refleksion, jeg egentlig bare har, handler om det, at forældrene skal gøre op med sig selv, hvad det har betydet og vil betyde med flere skærme og iPads i hjemmet.
Jeg kom til at reflektere over, at jeg i øjeblikket læser »Harry Potter« højt for min søn – det er et fantastisk univers at komme ind i – og jeg valgte den lette løsning, som også var den billigste løsning, nemlig at hente bogen ned på iPad.
Der kan jeg jo godt nu sidde og reflektere over det og tænke, om der i det lange løb er forskel på at sidde med en bog, hvor man næsten kan fange duften, når man bladrer i siderne, hvad enten man har købt den antikvarisk eller helt fra ny, og på at sidde med en iPad.
Der må være en forskel.
Det skal man i hvert fald som forælder reflektere over, ligesom man skal overveje, hvordan man bruger de forskellige ting.
Så har jeg 4 sekunder tilbage, og der vil jeg egentlig bare sige, at jeg sådan set er glad for, at vi lander et fælles forslag til vedtagelse om det her, og jeg synes også, diskussionen i dag har vist, at der er en god portion enighed at stå på.