Camilla Fabricius (S), 2022-05-05:
Tak for ordet til både hr. og fru formand, når der nu er flyvende udskiftning her.
2022 var ikke mere end 3 dage gammel, før en 24-årig kvinde blev fundet dræbt i en bil i vandet.
Det var grotesk, og endnu værre er det, at det langtfra er det eneste mord i år, for der er desværre andre eksempler.
Der er f.eks. kvinden, der blev dræbt få hundrede meter fra, hvor jeg selv bor, lige på den anden side af parken, og sådan er det hver måned.
Hvert eneste år bliver i gennemsnit 12 kvinder myrdet af deres partner eller ekspartner i Danmark, alene fordi de er kvinder.
Det er simpelt svært at sætte ord på, hvor vanvittigt det egentlig er, når man tænker nærmere over det.
Vi har et seriøst problem i Danmark omkring partnerdrab.
Tak til SF, Radikale Venstre og Enhedslisten for at have fremsat forslaget.
Det gør en forskel.
Når vi ser på, at vi skal have en national handlingsplan mod partnerdrab mod kvinder, kunne jeg ikke være mere enig, og Socialdemokratiet er også enig i det.
Vi kan ikke acceptere, at der stadig væk er kvinder, som skal frygte for deres liv, alene fordi de er kvinder.
Vi er i 2022, og sådan skal det da ikke være.
Som ministeren også sagde, er partnerdrab ikke sådan pludseligt opståede ulykker, som sådan bare lige falder ned fra himlen.
Det betyder, at der er mønstre, som vi kan se, og som vi kan reagere på, inden det er for sent.
Vi kan se, at der har været vold i hjemmet, og hvis vi vil gøre op med partnerdrab, er vi også, som ministeren siger, nødt til at gøre op med volden i hjemmet, for ellers får vi aldrig brudt den kedelige statistik, der er for partnerdrab.
Ved siden af at jeg har fået lov at være her i dag på retsområdet og på ligestillingsområdet, er jeg også socialordfører, og her kommer vi dagligt i berøring med, hvordan volden er i hjemmene derude.
Vold er svært at tale om, for det ødelægger ligesom billedet af det lykkelige forhold, og det giver skyldfølelse at være en del af et hjem, hvor der er vold.
Så vi skal turde tale om det, og vi skal turde at stoppe den.
Jeg har faktisk også flere gange, mens jeg har læst beslutningsforslaget, tænkt på, at der er noget, vi er nødt til at gøre i de private relationer, vi ellers er i.
Hvem kender vi, som får kontrolleret sin telefon, som ikke har direkte adgang til sin bank, som går med langærmede skjorter til hverdag, og som altid lige skal gå lidt tidligere hjem fra julefrokosten, hvis hun overhovedet kommer, fordi hun melder afbud lige til sidst?
Og hvornår ved vi godt, at det måske har været lige hårdhændet nok?
Det er for voldsomt, og vi er nødt til at snakke om det.
Vi skal blande os, og vi skal gøre op med ordene tragiske familieomstændigheder, familietragedier eller husspektakler, som ordføreren for Enhedslisten også stillede spørgsmål om til ministeren.
Vi er for dårlige til at opdage det, vi er for dårlige til at stoppe det, vi passer ikke ordentligt på ofrene, og vi gør ikke nok for dem, der udøver volden.
Vi er nødt til at gøre noget mere for at stoppe voldsspiralen.
Det skal vi gøre for ofrene, for udøverne og ikke mindst for de børn, som er en del af det og lever i volden.
Igen vil jeg sige tak til forslagsstillerne for at have fremsat et modigt, ærligt og meget vigtigt beslutningsforslag.