Jan E. Jørgensen (V), 2019-04-09:
Tak for det.
For sådan ca. 1½ års tid siden foreslog Enhedslisten, at regeringen skulle arbejde for at indføre en social protokol til Lissabontraktaten.
Dengang havde jeg to taler med her i salen, en rød og en grøn, for jeg havde på fornemmelsen, at Socialdemokratiet igen igen havde skiftet holdning, og derfor havde jeg så forberedt mig så godt, som jeg nu kunne.
Jeg kan også huske, at jeg dengang syntes, det var sådan lidt underligt, at et af Folketingets jo mest EU-kritiske partier, nemlig Enhedslisten, foreslog mere EU-regulering i form af en social protokol.
Det var en opfattelse, som jeg dengang delte med et andet af Folketingets EU-kritiske partier, nemlig Dansk Folkeparti.
Det var hans kollega hr. Bent Bøgsted.
Men nu kender jeg jo efterhånden min gode kollega hr. Kenneth Kristensen Berth så godt, at jeg faktisk kunne høre, at det var hans ord, der kom ud af hr. Bøgsteds mund.
Jeg synes faktisk, at hr. Bent Bøgsteds – eller hans ghostspeaker, hr. Kenneth Kristensen Berths – argumentation dengang var ret klar.
Lad mig citere: Man skal være opmærksom på, at hvis man først bevæger sig ind på det spor, der hedder, at man skal have en protokol til at håndtere et specifikt problem, så kan man også risikere, at en række andre interessenter ønsker diverse protokoller til at håndtere specifikke problemstillinger, der er vigtigere for dem, og dermed sætter man gang i en uheldig proces med EU-regulering.
Se, det var DF dengang ikke interesseret i.
I dag behandler vi så alligevel et beslutningsforslag fra DF, der netop handler om at indføre en protokol til at håndtere et specifikt problem.
For med beslutningsforslag B 106 ønsker DF nemlig at indføre en arbejdsmarkedsprotokol til Lissabontraktaten.
Jeg må så skrive mig bag øret, at fremover skal jeg ikke bare have en rød og en grøn tale med.
Jeg skal også have en blå og en orange og en gul og en lyserød, afhængigt af hvad jeg kan få behov for, afhængigt af hvor partierne nu står i EU-politikken.
Men som jeg har forstået det, ønsker forslagsstillerne et værn mod løndumping, og så ønsker forslagsstillerne fra Dansk Folkeparti også, at vi får en markant begrænsning i antallet af vandrende arbejdstagere.
Jeg fik ikke spurgt Socialdemokratiet, om det er en ambition, man deler – at antallet af arbejdstagere fra de øvrige EU-lande, der kommer til Danmark, skal begrænses voldsomt.
For det er jo det, der ligger som den grundlæggende præmis bag Dansk Folkepartis forslag.
Jeg tror, man skal være meget varsom med at gå og tale arbejdskraftens fri bevægelighed ned.
Det gjorde de i Storbritannien, og det førte til brexit, og vi risikerer altså, at det samme kommer til at ske i Danmark.
Det antal arbejdstagere, der er kommet til Danmark fra de øvrige lande, er entydigt positivt.
Vi skovler penge ind i kassen.
Danske virksomheder behøver ikke flage ud til andre lande, men kan opretholde en produktion i Danmark, fordi de har gavn af europæisk arbejdskraft, ikke mindst østeuropæisk arbejdskraft.
Jeg synes, det er farligt.
Jeg synes, det er en farlig glidebane, man har sat sig op på.
Den risikerer at føre til noget, som Dansk Folkeparti måske måtte ønske sig, men som jeg ikke tror at hverken SF eller Socialdemokratiet ønsker sig.
I øvrigt er der andre skrøner forbundet til hele det her område, eksempelvis at de udenlandske arbejdstagere, der kommer til Danmark, ikke er organiseret.
De er organiseret i stort set samme omfang som danske arbejdstagere.
Men når det er sagt, sker der jo regelbrud derude.
Det skulle da være underligt, at der ikke var regelbrud på det her område, når der er regelbrud på alle andre områder.
Det anerkender jeg.
Men spørgsmålet er, hvordan vi bekæmper regelbrud.
Bekæmper vi regelbrud ved at komme med nye regler, som man så kan bryde, eller bekæmper vi regelbrud ved at gå efter dem, der bryder de regler, vi allerede har, altså bedre kontrol, højere straffe?
Det er den slags, der skal til for at få fat på de arbejdstagere, der desværre ikke kan finde ud af, hvordan man skal gebærde sig.
Dansk Folkeparti ønsker sig så mere EU-regulering på det her område.
Men det ændrer jo altså ikke på det faktum, at der skal være enstemmighed blandt EU-landene, hvis vi skal have en traktatændring.
Jeg tror i øvrigt slet ikke engang, at Dansk Folkeparti kan finde opbakning i sin nye gruppe, hos de nye venner, man har fået sig i EU.
I Venstre er vi varme tilhængere af det indre marked.
Det er til stor gavn for Danmark, det er til stor gavn for virksomheder, og det er til stor gavn for arbejdstagere, og vi mener, det er fuldstændig afgørende, at den fri bevægelighed balanceres med hensynet til arbejdstagernes rettigheder.
Der er vi enige.
Men det ryster mig faktisk, at DF og Socialdemokratiet måske også tilsyneladende er på vej til at sætte arbejdskraftens fri bevægelighed og dermed det indre marked over styr.
Jeg skal bare lige sige for god ordens skyld, hvis nogen skulle være i tvivl: Venstre kan ikke støtte beslutningsforslaget.