Christoffer Aagaard Melson (V), 2022-04-08:
Tak for ordet.
Derfor vil vi altid være afhængige af alliancer, samarbejder og en regelbaseret international retsorden, hvis vores sikkerhed skal garanteres.
Det er ganske enkelt umuligt for os at stå for vores forsvar selv.
Hvis det faktum ikke var tydeligt for enhver før Putins uprovokerede angreb på Ukraine, så må det i dag stå klokkeklart for alle, der ikke både holder sig for øjnene og for ørerne.
I Venstre har vi i mange år kæmpet for, at vi blev en del af det europæiske samarbejde på sikkerheds- og forsvarsområdet.
Derfor har angrebet i Ukraine ikke været afgørende for vores opbakning til at få afskaffet forbeholdet, men situationen i Ukraine har da gjort det endnu mere tydeligt, hvorfor det er afgørende vigtigt, at vi står sammen og samarbejder så meget som muligt om alle aspekter på det forsvars- og sikkerhedspolitiske område i den vestlige verden.
Hvorfor blev Ukraine angrebet i stedet for eksempelvis de langt mindre lande Estland, Letland og Litauen?
Det blev Ukraine primært, fordi Ukraine ikke var en del af NATO.
Ukraine havde dog også stået stærkere, hvis landet havde været en del af EU og en fuldgyldig deltager i det europæiske samarbejde om forsvars- og sikkerhedspolitik.
I vores øjne giver det ikke mening som lille land at stå uden for et af de samarbejder, som vi har mulighed for at deltage i.
NATO er og bliver vores vigtigste forsikring og forsvars- og sikkerhedssamarbejde, men i de kommende år vil det europæiske samarbejde om sikkerhed og forsvar blive stadig vigtigere, og det giver ganske enkelt ikke mening at have et forbehold, der blokerer for vores mulighed for at deltage i de dele af dette samarbejde, der i fremtiden vurderes at styrke vores sikkerhed, og så er der ovenikøbet tale om et samarbejde, der ikke overlapper, men som supplerer hinanden.
Faktisk har en række lande, der ikke er medlemmer af EU, som f.eks. Norge og Schweiz, bedre mulighed for at nyde godt af fordelene ved at deltage i det europæiske samarbejde om sikkerhed og forsvar end os, hvilket de har valgt at udnytte.
For samarbejdet er nemlig ikke kun forbeholdt EU-lande, hvilket er en misforståelse, der også er gået igen i debatten om navnet på afstemningen i de seneste dage.
Selv USA og Canada er faktisk i modsætning til os en del af nogle af initiativerne.
Grunden til, at ikke-EU-lande som Norge og Schweiz og USA og Canada har valgt at tilslutte sig dele af det europæiske sikkerheds- og forsvarssamarbejde, er ganske enkelt, at der er opgaver, som er afgørende for vores sikkerhed, og som NATO ikke kan eller ikke vil løse på grund af sin struktur og sit mandat.
Det gælder bl.a. militære krisestyringsoperationer i EU's nærområde, som kan få stor betydning, når vi skal undgå kaos, nød og flygtningestrømme mod Europa i fremtiden.
Vi er ikke et øjeblik i tvivl om, at vores dygtige danske soldater vil præge sådanne operationer i en positiv retning.
Det gælder også i forhold til at styrke samarbejdet i Europa omkring udviklingen af vores forsvarsmateriel, styrkelsen af teknologi og forskning inden for forsvarsområdet samt skabelsen af et konkurrencedygtigt europæisk marked for forsvarsmateriel.
Dette samarbejde og en fuldgyldig dansk deltagelse i det vil styrke NATO og vores sikkerhed, og det vil være en tragedie for vores dygtige og ansvarlige danske forsvarsindustri, hvis vi ikke kan deltage i dette samarbejde.
Ved at blive en del af samarbejdet vil Danmark bl.a. få større indflydelse på prioriteterne for Den Europæiske Forsvarsfond.
Det vil give forsvaret og den danske forsvarsindustri en bedre adgang til ny teknologi og nye udviklingsaktiviteter, og det kan give forsvaret en bedre adgang til nyt forsvarsmateriel.
Hvorfor skulle vi da sige nej til det?
Her er Danmark også for lille til at stå uden for samarbejdet med de andre EU-lande og andre ligesindede lande om at udvikle vores kapaciteter.
Det synes vi er en meget, meget dårlig idé.
Til sidst vil jeg nævne, at forbehold i stigende grad er en bureaukratisk byrde og meget, meget kafkask, fordi det i en moderne integreret verden er meget svært at afgrænse, hvor grænsen går mellem forsvar og ikke forsvar.
Lad os nu få afskaffet forbeholdet, så vi i stedet kan nøjes med at fokusere på, om det konkrete samarbejde giver mening for Danmark og for EU sikkerhedspolitisk eller ej.
Det handler om, at vi skal styrke Danmarks forsvar og stå sammen i Vesten.
Jeg håber, at vi får en rigtig god debat.
Tak for ordet.