Charlotte Broman Mølbæk (SF), 2023-05-25:
Tak for det, og tak, fordi vi igen skal have den her meget nødvendige debat i Folketinget.
Sidst vi havde den, var, mens sir Elton John toppede hitlisterne med »Candle in the Wind« – beklager det engelske, men det hedder den – Aqua solgte så mange plader, at det kunne måles på Danmarks bnp, Brøndby førte Superligaen på vej mod sit tredje mesterskab i træk, og her i salen havde hr. Poul Nyrup Rasmussen netop undskyldt for håndteringen af Rushdiesagen.
Ja, det er længe siden, alt for længe siden, så tak for det.
Når man ser på den seneste kulturpolitiske redegørelse fra 1997 og sammenligner med den, vi i dag skal debattere, kan man godt se, at det længe har været nødvendigt med en redegørelse.
Forskellen i længde og emner er jo enorm.
Er glasset halvt tomt, kan man sige, at de kulturpolitiske problemstillinger over et kvart århundrede har hobet sig op.
Er det derimod halvt fyldt, kan man sige, at folkestyret igen har fået øjnene op for, hvor meget kulturen fylder for os alle, for hele det samfund, som vi kalder Danmark.
I mine 4 år som kulturordfører har jeg erfaret, at glasset både er halvtomt og halvfyldt.
Jeg har mødt store udfordringer med at få det nødvendige politiske fokus på kulturen, herunder også den økonomi, der nødvendigvis må følge med, noget, som ikke mindst kom til udtryk i de 2 år, hvor pandemien slog kulturen ud af kurs.
Men jeg har også oplevet alle de ildsjæle og alle de visioner, som skabes og udfolder sig fra dag til dag og år til år – folk, foreninger, fællesskaber, der dedikerer sig til, at vi alle sammen har noget at være sammen om.
De og alt det, de kæmper for, blev ikke slået ud af kurs, selv om deres forudsætninger blev det.
Dem skylder vi en stor tak nu, hvor vi alle frit kan færdes i det kulturliv, som vi savnede dybt under nedlukningerne.
Selv om redegørelsen kommer godt rundt i hjørnerne, glimrede en af de helt store hjørnesten dog ved sit fravær, nemlig kulturens betydning for børn og unge og de mange forskellige og vigtige aktiviteter, kunsten og idrætten sætter i verden, og som kommer så mange børn og unge til stor gavn og glæde.
Jeg mener, at kultur er afgørende vigtigt for os alle sammen, og jeg er derfor naturligvis tilhænger af, at kulturen støttes med vores fælles skattekroner.
Men jeg er mest optaget af, at børn i Danmark vokser op i et samfund, hvor kulturelle oplevelser er en del af hverdagen for alle børn, hvor alle børn har mulighed for at lære at spille guitar, gå til sang, spille teater eller rollespil, og hvor alle kan udfolde sig og prøve sig af i de mange forskellige retninger, der er.
Derfor virker det helt uforståeligt, at musikskoler og kulturskoler ikke har et større fokus i redegørelsen.
Alle børn og unge i Danmark skal både aktivt og som beskuere kunne deltage i kulturen, både til hverdag, på teaterskolen eller på kunstmuseum.
En stram økonomi skal ikke ødelægge muligheden for at kunne deltage, for kultur er en social sammenhængskraft, som kan skabe dialog mellem os og overvinde kløfter.
Kultur er fundamentet for vores demokrati, for etik og moral og for vores mentale sundhed og livskvalitet.
Det er lige så vigtigt som den store økonomiske omsætning, der er, og som kulturen står for, og dét vigtige fokus mangler i redegørelsen.
I en tid, hvor de sociale medier, streamingtjenester og techgiganter har lagt stort beslag på børn og unges tid, er det endnu mere vigtigt, at vi har et stærkt kulturliv, et kulturliv, der bygger på nærvær, fællesskaber, fordybelse, og hvor algoritmen fra TikTok og YouTube sættes på pause og man giver sig hen til fodbolden på de grønne baner, til dansen på asfalten og til musikkens bølgende rytmer og samspil eller i fordybelse på museet, hvor det ikke flyder rundt med fake news.
Børn og unge vokser i dag op i et stort digitalt univers med mange forskellige tilbud, hvor de selv danner deres egne algoritmer i deres færden på nettet, streamingtjenester og sociale medier.
Det digitale univers fylder så meget i børn og unges hverdag, men det indhold, de færdes rundt i, har meget forskellig kvalitet, og børn og unge bliver faktisk også afhængige af deres apps.
I den digitale verden er børn særlig sårbare og udsættes nemt for manipulation på grund af deres manglende erfaring og udvikling, og der er derfor behov for en styrket digital børnebeskyttelse, som skal sikre, at børn og unge som mediebrugere kan færdes trygt på internettet og få den beskyttelse, der svarer til deres alder.
Derfor haster det med at komme i gang med at stille krav til og lave regler for techgiganterne, streamingtjenesterne og de sociale medier.
Og det håber jeg kommer til at være en del af den kommende medieaftale.