Marie Krarup (DF), 2021-05-06:
Vi bør ikke lade personer, som måske vil undergrave den danske nations sammenhængskraft, passere denne linje, for mister vi vores kultur og fællesskabet om den, ophører Danmark som nation, så mister vi vores land.
Derfor har Dansk Folkeparti siden 2001 bidt sig fast ved bordet og kæmpet bid for bid for at stramme reglerne for tildeling af statsborgerskab, og vi er nået meget langt.
De lovforslag, der engang tildelte femcifrede antal statsborgerskaber, er nu nede på at tildele 3.000-4.000.
Også personkredsen har forandret sig, fra at det engang hovedsagelig var muslimer, til at andelen af muslimer i dag er væsentlig mindre.
I dag er det cirka en tredjedel, der kommer fra muslimske lande.
Der har helt klart været en positiv udvikling i reglerne på indfødsretsområdet i den periode, hvor Dansk Folkeparti har haft indflydelse på området, men vi er ikke i mål.
Det så vi i forbindelse med forhandlingerne om den nye indfødsretsaftale, hvor vi i Dansk Folkeparti endte med ikke at være med i aftalen.
I Dansk Folkeparti ønskede vi nemlig at sætte et årligt loft over antallet af personer, som kan tildeles statsborgerskab.
Vi ønskede, at loftet skulle være på maksimalt 1.000 om året.
Det er ikke nyt.
Siden 1983 har man samlet givet 250.000 statsborgerskaber.
Det svarer til et årligt gennemsnit på næsten 7.000 statsborgerskaber.
Det mener vi i Dansk Folkeparti er alt for mange, også selv om man heldigvis og på Dansk Folkepartis foranledning har skærpet kravene for at få statsborgerskab.
Når man får statsborgerskab i Danmark, får man stemmeret og dermed indflydelse på, hvordan Danmarks hus skal indrettes.
Man får også arveret til Danmarks hus, for ens børn får statsborgerskabet sammen med forældrene, og man bliver dermed formelt del af den danske familie, dvs. den danske nation.
Det er vores – dvs. politikernes – opgave at sikre, at denne formelle ret til at være del af den danske nation følges af en ægte vilje og evne til reelt at være en del af den danske nation.
Det vil sige, at man indgår i dette fællesskab, som binder nationen sammen: fælles sprog, fælles grundværdier og fælles traditioner.
Når man indgår i dette fællesskab kan man siges at være integreret.
Det er naturligvis meget vigtigt, at bestemmelserne angående tildeling af statsborgerskab sikrer, at personerne er så tæt som muligt på fuld integration, når de får tildelt statsborgerskab, og vi er langtfra overbevist om, at alle de personer, der hvert år er optaget på indfødsretslovene, er fuldt integrerede.
Derfor har vi også stemt nej til langt de fleste lovforslag, der er blevet behandlet her i Tinget siden 1995.
Der er selvfølgelig folk, som vi gerne vil stemme ja til.
På dette lovforslag er der endda en del.
Der er f.eks. personer fra Sydslesvig, som ønsker at få dansk statsborgerskab, som på forhånd er danske i hjertet, og der er personer, som får deres statsborgerskab tilbage, ligesom der er personer, der har giftet sig med en dansker og gjort alt, hvad der er muligt, for at indgå i fællesskabet, og som har opdraget deres børn til at blive danske.
Dem ville vi gerne stemme ja til, samtidig med at vi kunne stemme nej til folk, der har en kultur og en religion, der går så meget på tværs af den danske kristne hverdag, at vi ikke tror på, at en ægte integration er mulig og holdbar
Derfor har vi ønsket, at lovforslagene om statsborgerskaber opdeles efter landegrupper, så ansøgere fra muslimske lande, de såkaldte MENAPT-lande, får deres eget lovforslag.
I Dansk Folkeparti vil vi så altid stemme imod dette lovforslag.
Derfor fremsætter vi til dette lovforslag et ændringsforslag, ligesom vi gjorde sidste gang, om at opdele lovforslaget efter landegrupper.
Vi ønsker også, at ansøgere om statsborgerskab skal give oplysninger om deres religiøse tilhørsforhold i lovforslagene om statsborgerskab.
Det er en illusion at påstå, at kultur og religion ikke betyder noget.
Alt tyder på det modsatte – ikke bare i Danmark, men i hele Vesten ser vi, hvordan integrationen af muslimer er slået fejl, mens indvandringen fra den vestlige kulturkreds typisk foregår temmelig problemfrit.
Den virkelighed bør selvsagt afspejles i indfødsretsloven.
Samtidig bør det være tydeligt for offentligheden, hvilke partier der ønsker at forsvare Danmarks sammenhængskraft ved at stemme imod indfødsret til personer fra muslimske lande, og hvilke partier der ignorerer denne del af sagen.
En opdeling af lovforslaget ville gøre dette klart for alle.
Af disse årsager kan Dansk Folkeparti ikke støtte L 227.
Tak for ordet.