Jacob Mark (SF), 2020-06-04:
I SF vil vi ikke længere acceptere eller se til, at børn med skolevægring og med angst, hvad enten det er dødsangst, panikangst eller andre angstformer, der gør, at man ikke kan dukke op i skolen, bare bliver ladt i stikken og sidder derhjemme sammen med nogle forældre, som ofte er rådvilde og ulykkelige over situationen.
I SF vil vi ikke længere acceptere, at antallet af børn, der har angst, bare går opad.
Over de sidste 10 år er antallet af angsttilfælde i Danmark tredoblet blandt børn.
Et barn, der sidder derhjemme, og som ikke kan gå ud af sin hoveddør, fordi han eller hun f.eks. har dødsangst, har ikke brug for lange undersøgelser, har ikke brug for handleplaner uden handling, har ikke brug for dårlige undskyldninger eller søforklaringer om, at økonomien ikke lige er til at hjælpe, og har heller ikke brug for forklaringer om kommuner, der ikke tager deres ansvar alvorligt.
Ligesom børn, der sidder derhjemme med et brækket ben, kan blive hentet af en ambulance og har ret til at få hjælp, skal børn, der sidder derhjemme med angst og skolevægring, have ret til akut hjælp.
Det er det helt simple og enkle, der ligger i det her forslag.
Forslaget går ud på, at hvor det i dag er en »kan«-bestemmelse, sådan at man kan give dem hjælp i de særlig vanskelige situationer – det står beskrevet i lovgivningen – hvor man nu kan give dem hjælp, så skal kommunerne give dem hjælp.
Lærerne vil det gerne, pædagogerne vil det gerne, skolelederne vil det gerne, for der er ikke noget værre som fagperson end at opleve, at man underretter, men at der ingenting sker.
Man hører fra forældrene, at barnet ikke får den hjælp, barnet har brug for.
Det er derfor, det her forslag er vigtigt.
Jeg vil gerne sige tak for debatten.
Jeg vil gerne sige tak til regeringen og Socialdemokratiets ordfører for at tage problemstillingen alvorligt og for, hører jeg, også at ville gå ind i et arbejde med at finde ud af, hvordan vi sørger for, at børn ikke skal sidde derhjemme.
Regeringen har en opfattelse af, at lovgivningen måske allerede er sådan, at børn skal have den hjælp, og det vil jo være lykkeligt, for så koster forslaget her ingen penge.
Det er ikke sådan, jeg læser folkeskolelovgivningen, men hvis der er en anden lovgivning, der er sådan, så kan man jo konsekvensrette folkeskolelovgivningen og sende det klokkeklare signal til kommunerne.
Så det glæder jeg mig til at få undersøgt.
Men tak for den positive modtagelse.
Tak til Venstre for en rigtig god tale og for at tage problemet alvorligt.
Jeg er fuldstændig enig i, at børn er samfundets fundament, men jeg har også tænkt på, at vi tit taler så meget om børn som deres eget fundament eller som nogle, der skal ud at erobre hele verden, at vi nogle gange lader dem lidt i stikken, og at de føler, at de har hele verden på deres skuldre.
Og det må ikke altid være nemt at være sit eget fundament.
Så selv om jeg er helt overbevist om, at ordføreren har ret i, at børn er dem, der kommer til at skabe samfundet, så er en af pointerne i det her også, at når de ikke kan være det fundament, skal vi være det for dem.
Tak til DF for åbenheden over for forslaget og for sammenligningen med ambulancen, der ville komme kørende.
Det synes jeg var en klog sammenligning.
Tak til Enhedslisten og Radikale for støtten.
Tak til De Konservative for at virke meget optaget af det her problem, som det er, når børn bliver ladt i stikken, og tak til ordføreren for at ville tage det op i sit eget byråd og få det ændret i Herlev.
Så mangler vi kun alle de andre kommuner, hvor der ikke er styr på problemet.
Tak for også at holde fanen højt for det kommunale selvstyre.
Det er der få der gør.
I det her tilfælde mener jeg ikke at der skal være lokalt selvstyre.
Der mener jeg, at børn skal have den hjælp, de har brug for.
Tak til Nye Borgerlige for åbenheden.
Jeg håber, at vi i udvalgsprocessen kan blive helt klare på, hvordan vi kan sikre, at børn får den hjælp, som jeg også hører partiets ordfører sige at de gerne vil sikre børnene.
Og tak til hr. Henrik Dahl for 5 års diskussioner og for udsigten til, at vi måske endelig kan lande et kompromis, der hjælper de børn, der har brug for hjælp.
Jeg glæder mig til den videre behandling i udvalget.