Karina Adsbøl (DF), 2020-12-08:
Tak for det.
Det har jo været en interessant debat.
Men jeg undrer mig.
Jeg undrer mig simpelt hen over, at det her ikke kan få 90 mandater – det handler om borgere; det handler om mennesker – så det er simpelt hen ufatteligt.
Og så får man beskyldninger fra Venstre om – og det er jeg faktisk meget forarget over – at Dansk Folkeparti bliver ved med at fremsætte beslutningsforslag på det her område.
Da jeg blev valgt til Folketinget i 2011, var det for at gøre en forskel, for at hjælpe mennesker og for at kæmpe for dem, der også havde stemt på mig.
Det kan godt være, at man ikke får forslaget igennem første gang.
Så må man jo prøve igen, eller også må man lave et forslag til med andre ting i.
Nu får vi jo nogle gode forslag ude fra, kan man sige, organisationer – det kan være enmillionstemmer, det kan være Advokatrådet og Advokatsamfundet; det kan være ganske almindelige borgere, der hver dag henvender sig til os og rejser nogle problemstillinger, i forhold til om vi kan finde løsninger herinde.
Det er derfor, at jeg som handicapordfører har stået på den her talerstol ret mange gange for at fremsætte forslag til forbedringer på handicapområdet – om det har været om opsættende virkning, om det har været, at vi skulle sikre, at blinde og svagsynede kunne komme med i kørselsordningen, om det har været, at vi skulle sikre og kæmpe for, at blinde og svagsynede kunne få en ledsagerordning, også efter de er fyldt 67 år, eller om det har været, at vi skulle sikre, at familier, der har børn med handicap, kunne få en helhedsorienteret indsats, eller alle mulige andre gode lovforslag.
Det synes jeg da kun er godt.
Og så får man en kritik af det, men jeg er altså valgt til det her Folketing for at gøre en forskel.
Jeg har noteret i dag, at Socialdemokratiet, Venstre og Konservative i hvert fald ikke stemmer for det her forslag, og det synes jeg er rigtig ærgerligt.
Det ville være til stor gavn for de mennesker, det handler om.
Det påvirker mig i det her arbejde hver evig eneste dag at åbne min mailboks og læse de tragiske historier.
Det gør ondt på mig hver evig eneste dag.
Så det burde da være enkelt at sørge for, at vi kunne løse det i fællesskab og sikre, at de mennesker, der har behov for den hjælp, får det, og sikre, at deres hverdag kan hænge sammen, altså give dem den hjælp, de har behov for, frem for at det skal være en kamp, og frem for at man skal hyre socialrådgivere eller advokater.
Jeg synes, det er sørgeligt, og jeg synes, det er trist.
Og det er der, hvor jeg bliver rigtig ramt som politiker, nemlig når jeg møder de familier, der kæmper for deres børn med handicap.
Og så møder jeg mennesker, som har als, og som heller ikke får en tilstrækkelig behandling, eller jeg møder andre mennesker, som har en nedsat funktionsevne.
Det skal vi simpelt hen gøre bedre.
Når jeg får mails fra Theis' forældre, som er dybt bekymrede for deres søn, eller fra Livas forældre, eller når vi sidder til den rundbordssamtale, som mange af vores ordførere var med til i fredags, og hører på de menneskeskæbner, så vil jeg bare sige, at der er brug for handling.
Og så får man at vide, bl.a. fra Venstres ordfører, at det er lappeløsninger.
Jamen hvad kommer Venstre med?
Altså, hvad kommer Venstre med af forslag?
Jeg vil gerne sige tak til alle dem, der bakker op om det her forslag og vil være med til at gøre en forskel.
Som sagt rejste vi jo også det her i forhandlinger om reserven.
Igen havde vi den høring, som vi jo har planlagt, og som jeg også selv har siddet i underudvalget for at planlægge for også at få et stort fokus på det her område, i forhold til at det kræver handling, så vi hører dem, det handler om.
Så min bøn er bare til alle herinde på tværs af partier, om vi ikke snart skulle finde nogle holdbare løsninger for dem, det handler om; de mennesker, der har behov for et samfund, som holder hånden under dem, så der ikke sker det, at de bliver ødelagt, ender med at få forringet deres handicap, eller at forældrene går psykisk ned.
Tak for ordet.