Rasmus Nordqvist (SF), 2021-04-07:
Jeg kan huske forrige år op til europaparlamentsvalgkampen.
Da havde Charlottenborg Kunsthal i København lavet en udstilling om Europa og aktivisme.
Der hang plakater for og imod i forbindelse med forskellige valg, der har været, om EU.
Det var ganske sjovt og en flot udstilling.
Men det, der var helt særligt, var faktisk, at dem, der havde lavet udstillingen, havde sat sig ned og læst charteret for fundamentale rettigheder, som EU bygger på.
Det havde de så trykt som en avis på dansk og på engelsk, så folk kunne tage den med og læse den.
Det var ret fantastisk at se folk, der nok egentlig aldrig havde læst det grundlag, som vi allesammen bygger på, lige pludselig få gjort de værdier, som vi bygger vores fællesskab på, tydelige.
Det er værdier, der er behov for at stå op for også i dag – at vi kæmper for dem.
Da vi havde besøg i Europaudvalget fra Polen, havde vi bl.a. besøg af en aktivist fra Campaign Against Homophobia i Polen, som jo kunne fortælle, at det her ikke bare er noget på papir med, at der er nogle kommuner, der har indført lgbti-fri zoner.
Nej, homofobien i Polen er meget, meget voldsom, og den opleves hver dag af lgbti-personer i Polen.
Beskeden var meget tydelig.
Det er beskeden også, når jeg har talt med andre aktivister fra Polen og venner, jeg har i Polen.
Den er: I bliver nødt til at gøre noget.
Vi er et fællesskab sammen.
Vi har valgt at skrive under på en traktat sammen.
Så må I også træde ind og hjælpe os, når vi står i den her situation.
Det er jo det, som det her beslutningsforslag i dag går ud på.
Man kan stå og skændes om alt muligt og sige, at det er jura det ene og jura det andet, og Dansk Folkeparti vil slet ikke diskutere det.
Men det her handler egentlig om at beskytte nogle medborgere i EU, nemlig lgbti-personer i Polen, beskytte deres ret til at være.
Vi har set Parlamentet være meget tydelige i deres kritik.
Det er sjældent, at jeg decideret får tårer i øjnene over politiske handlinger, men det gjorde jeg faktisk, da Parlamentet valgte at udråbe EU som lgbti-freedomzone.
Jeg synes faktisk, det var rigtig smukt og rørende at opleve.
For ligesom jeg sagde før til udenrigsministeren: Når jeg læser traktaten og læser artikel 2, så føler jeg mig tryg.
Jeg bliver glad.
Jeg bliver glad for at være i det her fællesskab, og det fællesskab har jeg også lyst til at beskytte andre mennesker i.
Vi har set Parlamentet være tydelige.
Vi har set Kommissionen også være ret tydelig i forhold til de handlinger, der er sket, og faktisk gå ud og sige, at man ikke ville udbetale penge til det ene og det andet på grund af det her.
Men der, hvor vi ikke har set handling nok, er fra Rådet.
Og EU's opbygning er altså Parlamentet, Kommissionen og Rådet.
Den handling bliver vi nødt til at se.
Den handling, Rådet skal give, er jo fra medlemslandene.
Det er derfor, vi i dag stiller det her forslag om, at Danmark skal gå frem og sige, at vi ikke vil være med til det her.
Vi vil gerne beskytte lgbti-personer i Polen.
Jeg hører ministerens bekymringer.
Jeg er sikker på, at det også er blevet diskuteret med mange og sikkert kloge mennesker i Udenrigsministeriet.
Derfor havde jeg nok også forventet, at der så kom noget andet, i stedet for at man siger: Vi synes ikke, det her er godt, så derfor bliver vi ved med det, vi gør.
For det er altså problemet nogle gange, når vi snakker om at være kritiske eller tage stilling over for andre lande, at vi tror, at det er nok, hvad vi gør, når der ikke sker noget.
Så må vi finde nye redskaber i værktøjskassen.
Vi kommer med det her forslag, og jeg forventer så sådan set, at der kommer noget proaktivitet fra regeringens side, at den kommer med nogle andre forslag.
Måske skulle den danske udenrigsminister tage fat i sin hollandske kollega.
For det hollandske parlament har jo lignende debatter.
Jeg ved, at andre medlemslande også får det.
For i de nationale parlamenter vil vi ikke sidde og se på det her.
Vi vil ikke se til, at lgbti-personer bliver krænket på den måde, de gør i Polen, i det fællesskab, som vi også herinde er en del af.
Men jeg håber egentlig at se en aktiv handling fra regeringens side med det store og dygtige apparat, man har i Udenrigsministeriet, og se, hvad det så er, vi kan, som ikke bare handler om at bakke op om, hvad Kommissionen gør, men handler om aktiv handling i Rådet over for Polen, og at vi tør stille os frem som medlemsland og sige: Vi har også et ansvar for lgbti-personer i Polen.