Jane Heitmann (V), 2018-05-09:
Jeg skal være ærlig og indrømme, at jeg står her på talerstolen i dag med sådan en lidt blandet smag i munden, for jeg er så ærgerlig over, at Tandlægeforeningen og Regionernes Lønnings- og Takstnævn ikke har formået at indgå en aftale om rammerne for voksentandplejen.
Fra Venstres side havde vi allerhelst set, at parterne var blevet enige.
Men sådan skulle det ikke være, så nu har regionerne opsagt overenskomsten på baggrund af et sammenbrud i forhandlingerne.
Og det er jeg oprigtigt ked af at flere grunde – dels fordi det altid er at foretrække, at parterne taler sig til rette, dels fordi opsigelsen stiller danske patienter i en umådelig trist situation.
Og netop det faktum, at overenskomsten er opsagt, er jo baggrunden for, at vi i dag førstebehandler et lovforslag, som dels skal sikre, at danske patienter fortsat har ret til tilskud til tandbehandling, dels skal sikre, at den aftalte økonomiramme overholdes.
De seneste år har økonomirammen været overskredet med mere end 20 pct. svarende til knap 300 mio. kr., og det er penge, som går fra andre områder af vores sundhedsvæsen, psykiatrien f.eks. På baggrund af regionernes beslutning om at opsige overenskomsten har regeringen sammen med alle Folketingets partier indgået en aftale om, at vi sammen skal se på hele voksentandplejeområdet.
Og det betyder, at vi nu skal kortlægge voksentandplejeområdet, og vi skal forsøge at finde modeller, så vi får en endnu bedre tandpleje end den, vi har i dag.
Danskernes tandsundhed er en vigtig prioritet for os i Venstre.
Det gælder både børns og unges og voksnes tænder.
Vi har set en markant forbedring af tandsundheden de seneste 25 år, særlig blandt børn og unge.
Det er særdeles positivt, og sådan en markant forbedring af tandsundheden bør også afspejles i økonomirammen.
Jeg har arbejdet i tandbranchen i mange år og mødt mange ulykkelige patienter – patienter, som bl.a. er faldet ud af indkaldesystemerne og i en årrække ikke har været til tandlæge og nu står ikke bare med tandpine, men også med lommesmerter og et stort behandlingsbehov.
For det er dyrt at gå til tandlæge.
Jeg har også mødt mange patienter, som gerne ville gå regelmæssigt til tandlæge, men som af sociale og økonomiske årsager ikke magter det.
Og det er både synd og tragisk, for dårlig tandsundhed kan gå hårdt ud over den generelle helbredstilstand – fejlernæring, fordi man ikke kan tygge maden, og øget risiko for f.eks. blodpropper kan være en trist følgesvend til ringe tandsundhed.
Derfor er jeg tilfreds med, når nu overenskomstforhandlingerne endte, som de gjorde, at vi med en bred politisk aftale er enige om at tage livtag med flere af de svære og tunge problemstillinger.
Vi skal se på, hvordan vi kan løfte forebyggelsesniveauet, sikre bedre overgange i tandplejen, sikre, at mennesker, der lever på kanten af vores samfund socialt, får bedre muligheder for bedre tandsundhed, og sidst, men ikke mindst, skal vi også se på priser og prisstruktur.
Det er ikke nogen let opgave, der venter os.
Afslutningsvis vil jeg gerne understrege, at for os i Venstre er det og har det været en overordentlig vigtig prioritet at sikre danske patienter ret til tilskud til behandling, så det ikke med et trylleslag efter den 1. juni bliver dyrere at gå til tandlæge.
Vi er klar over, at tandlægerne har mulighed for at fravælge muligheden for, at hans eller hendes patienter fremover kan få tilskud til tandbehandling, men igen vil jeg sige, at det har været en vigtig prioritet for os i Venstre, at danske patienter forbliver velinformerede, såfremt deres tandlæge behandler uden tilskud.
Derfor bakker vi op om, at det er tandlægens ansvar at informere patienten om de vilkår, som behandlingen foretages under, for så vidt angår tilskud eller fravær af tilskud til tilskudsberettigede ydelser.
Ingen patienter skal overraskes over markante prisstigninger for f.eks. tandrensning eller undersøgelse.
Sidst, men ikke mindst, håber vi i Venstre, at både tandlæger og tandplejere og andre aktører på området vil være aktive og konstruktive medspillere, når vi nu tager hul på forhandlingerne om fremtidens rammer og indsatser på tandplejeområdet.
Tandlægerne er naturligvis i deres gode ret til at markere deres utilfredshed, men jeg håber, at ingen får talt sig hen i et hjørne, hvorfra det kan være svært at komme ud igen, og jeg håber således også, at alle vil bidrage aktivt og konstruktivt til den dialog, som vi skal have med hinanden.