Torsten Schack Pedersen (V), 2017-11-16:
Normalt plejer jeg at have lovforslagene, som vi behandler, med herop på talerstolen.
Det har jeg ikke i dag, for de er ret fyldige, og det er selvfølgelig også en vigtig problemstilling, når det gælder datasikkerhed.
Der har også været et meget grundigt arbejde forud for den lovbehandling, som vi tager fat på nu.
Og virkeligheden i dag er også, at sker der fejl i håndteringen af personfølsomme oplysninger, så er konsekvensen potentielt meget større for de berørte, fordi tingene i en digitaliseret tidsalder altså spredes meget, meget hurtigere og også kan være vanskelige at få slettet igen.
Derfor er det naturligvis vigtigt, at lovgrundlaget er opdateret og tager højde for den situation, vi nu er i.
For det er selvfølgelig ganske, ganske komplekst, når vi taler databeskyttelse.
Det er svært at håndtere lovgivningsmæssigt, men det er det også for virksomheder og for offentlige myndigheder, for vi skal selvfølgelig som politikere sørge for, at danskernes personlige oplysninger er beskyttet på mest betryggende vis; det er grundlæggende helt afgørende i et digitalt samfund.
Som de foregående ordførere har redegjort for, stammer det her tilbage fra databeskyttelsespakken, som blev vedtaget i EU sidste år, og som består i en generel forordning om beskyttelse af personoplysninger, som skal gælde i såvel den offentlige som den private sektor.
I forordningen fastlægges de store linjer med hensyn til persondatabeskyttelse, bl.a. krav om såkaldt privacy by design, obligatoriske databeskyttelsesrådgivere og en række it-krav samt højere bøder.
Som der tidligere er sagt, ja, så er formålet med L 68 derfor at sikre, at dansk lovgivning er i overensstemmelse med forordningen og få udmøntet de ting, der skal afklares i national lovgivning, hvilket forordningen giver plads til.
Det kunne man sige rigtig, rigtig mange ting om; jeg vil nøjes med at nævne nogle få elementer i forhold til spørgsmålet omkring aldersgrænse for børns samtykke til brug af informationssamfundstjenester, der er adresseret børn.
Her giver EU-reglerne et nationalt spillerum mellem 16 og 13 år, og der er så fra dansk side – kan man se i høringssvarene og efter en grundig dialog med relevante parter – bred enighed om, at aldersgrænsen på 13 år er ganske fornuftig, for det er vigtigt, at børn og unge også gør brug af de digitale muligheder, og at de allerede tidligt oparbejder en kritisk sans for, hvordan man agerer digitalt.
En lovgivningsmæssig høj aldersgrænse ville givetvis også have den konsekvens, at der nok var nogle, der ville have relativt svært ved at se det rimelige i det og derfor fandt deres egen måde at omgå aldersbegrænsningen på, hvorimod sandsynligheden for, at det også effektueres i virkeligheden, er meget større, hvis vi sikrer en lovgivningsmæssig ramme, der er bred opbakning til.
Der er også bestemmelser om begrænsninger af nogle rettigheder af hensyn til den offentlige sikkerhed.
Det virker også, som om der er fundet en ganske fornuftig balance dér.
Den sidste del, jeg vil bruge lidt tid på, er bestemmelsen om straf til offentlige myndigheder, der overtræder reglerne.
Der har været meget diskussion om, hvordan det skulle håndteres, særlig i forhold til offentlige myndigheder, hvor det bestemmes nationalt, hvorimod det for de private virksomheder ligger fast i forordningen.
Det er dog noget, der har været diskuteret længe i Folketinget.
Der var et enigt retsudvalg i sidste valgperiode, der var optaget af, at der skulle være en ligestilling mellem offentlige og private i forhold til sanktionering, når der sker overtrædelse af persondataloven.
I det lovudkast, som regeringen sendte i høring, var spørgsmålet uafklaret, og der har jo så været nogle klare meldinger i forbindelse med høringsfasen.
Jeg synes, at der er blevet arbejdet grundigt med det, og at man har landet det ganske fornuftigt, for naturligvis skal der altså også kunne idømmes sanktioner og bøder, hvis det er offentlige myndigheder, der overtræder reglerne.
For jeg vil sige, at en borger, der oplever, at personfølsomme data lækkes, bliver jo ikke mindre krænket af, at det er en kommune, der har lækket oplysningerne, i forhold til hvis det var en bank.
Og derfor må der også være en parallelitet og en sammenhæng i sanktioneringen.
Og det er der, i forhold til at der nu også kan idømmes bøder til de offentlige myndigheder på henholdsvis 2 og op til 4 pct. af den pågældende myndigheds driftsbevilling med nogle maksimalbeløb på 8 og 16 mio. kr.
Det er jo ikke, fordi vi har noget ønske om at skulle gå og idømme private eller offentlige myndigheder bøder, men som Datatilsynet skriver i sit høringssvar, er der altså eksempler på offentlige myndigheder, der gentagne gange – og trods indsigelser – har lavet overtrædelser af persondataloven.
Og jeg tager det som et rigtig godt sandhedsvidne, når Datatilsynet siger, at der er brug for et skrappere værktøj end det, vi har i dag.
Som sagt er det ikke med det formål at idømme nogle bøder, men det vil jo have den klare præventive effekt, at dårlig behandling af borgernes personfølsomme oplysninger kan ramme både private, men også offentlige aktører på budgetterne.
Formålet er jo som sagt ikke, at bøderne skal betales.
Formålet er, at loven overholdes, og at borgerne får den beskyttelse af deres data, som de med rette kan forvente.
Det andet lovforslag, vi behandler, L 69, er så en konsekvensændring af det, nemlig at ophæve de gældende regler som konsekvens af forordningen.
Jeg skal ikke trætte unødigt med en lang teknisk gennemgang af alt det, og jeg har som sagt ikke været igennem alle de mange elementer.
Men grundlæggende er det også et ønske at videreføre den gældende retstilstand og de regler og den praksis, der har været gældende, og som virksomheder og myndigheder er bekendt med, og som grundlæggende har til formål at sikre en høj beskyttelse af personlige data.
Så grundlæggende er det ganske fornuftig dansk opfølgning på en EU-forordning, der har stor betydning for beskyttelse af data, og det hylder vi naturligvis fra Venstres side.
Vi skal passe godt på borgernes oplysninger, det skal private virksomheder også.
Det bliver der et ganske fornuftigt regelgrundlag for og også nogle sanktionsmuligheder, så alvoren i, at reglerne også håndhæves, står klart for alle aktører.
Så vi støtter naturligvis de to lovforslag.