Jette Gottlieb (EL), 2020-12-15:
Det her er vikarernes parade.
Jeg har ikke mødt nogen i salen endnu, som er finansordførere.
Jeg taler på vegne af hr. Rune Lund og vil derfor fremføre hans synspunkter.
Vi behandler lovforslag L 118, som foreslår at give Det Økonomiske Råds formandskab til opgave at foretage et uafhængigt eftersyn af de forudsætninger, der ligger til grund for ministeriernes skøn over adfærdsvirkninger af økonomiske politiske tiltag.
I Enhedslisten har vi længe påpeget behovet for et kritisk eftersyn af regneprincipperne.
Vi hilser det velkommen, at ministeriernes regneprincipper vedrørende adfærdseffekter af politiske tiltag efterses af en ekstern part.
Vi har i vores rapport »Den politiske regnemaskine« fra 2018 dokumenteret, at de konkrete regneregler, som Finansministeriet anvender til at skønne over adfærdseffekter, i flere tilfælde hviler på for tynd eller forældet dokumentation.
Det vedrører f.eks. ændringer i overførselsindkomster, ændringer i skatten, arbejdsudbud og beskæftigelse, offentligt forbrug og privatisering.
Samlet set konkluderede vi, at der er så stor usikkerhed forbundet med ministeriets regneregler, at vi anbefalede, at man ikke længere regnede adfærdseffekterne ind i provenuskøn i lovforslag, reformer og lignende.
I stedet anbefalede vi et forsigtighedsprincip – enten/eller kunne man sige.
Vi er ikke modstandere af, at de økonomiske ministerier udarbejder skøn over adfærdseffekter af økonomiske tiltag.
Men indtil vi er sikre på, at der findes en solid baggrund, bør disse skøn alene bilægges til Folketingets information og dermed kvalificere Folketingets stillingtagen til forskellige tiltag.
Sådanne skøn skal altså ikke bare på forhånd indregnes i de provenuskøn, som ministerierne udarbejder til brug for lovforslag m.v.
Vi havde hellere set en styrkelse af Folketingets økonomiske sekretariat og en større reformevaluering.
Vores bud var og er fortsat, at det ville være mere hensigtsmæssigt at gøre fire ting for at kvalificere debatten om adfærdseffekterne: for det første at få en arbejdsgruppe til evaluering af større reformer gennemført i de senere år med henblik på at slå fast, om adfærdseffekterne faktisk er indtruffet – dette ville kræve en egentlig forskningsindsats og en noget større finansiering, end hvad det foreliggende lovforslag lægger op til; for det andet en grundig revision af regnemetoderne gennem nedsættelse af en kommission sammensat af økonomer fra forskellige økonomiske skoler; for det tredje et forsigtighedsprincip, hvor man ikke indregner effekterne direkte i provenuskøn i lovforslag.
For det fjerde ønsker vi en styrkelse af Folketingets egne økonomiske muskler.
Det kender vi fra andre lande, hvor den lovgivende forsamling har sin egen økonomiske enhed, der kan bidrage med indsigt og kvalificere lovgivningsprocessen.
Dette er hensigtsmæssigt, fordi man så vil få økonomer ansat, som er uafhængige af ministerierne og dermed af regeringen.
Men det foreliggende lovforslag er et fremskridt.
Det giver nemlig Det Økonomiske Råds formandskab til opgave at vurdere regneprincipperne.
Det er et lille og vigtigt fremskridt i vores optik, selv om vi som sagt gerne havde set større løsninger på problemet.
Et vigtigt element i det foreliggende forslag er, at formandskabet kan inddrage eksterne eksperter i arbejdet med at evaluere, jævnfør forslagets § 4 om et nyt stk. 7.
Vi mener, at det vil være rigtig godt at inddrage eksterne eksperter til at nuancere den viden, som findes, om adfærdseffekter.
En åben og tværfaglig tilgang til, hvordan mennesker reagerer på de beslutninger, vi politikere træffer, vil gøre os klogere på og give et mere sandfærdigt billede af virkeligheden.
Desværre må vi konstatere – i lighed med de indkomne høringssvar i øvrigt – at de midler, som afsættes til den opgave, formentlig kun gør det muligt i meget begrænset omfang for formandskabet at indhente bidrag fra eksterne eksperter.
Derfor ser vi gerne, at bevillingsløftet, der er målrettet evalueringen af regnemetoderne, er højere, så det i praksis bliver muligt at inddrage eksperter udefra.
Det er også et fremskridt, at formandskabet kan pege på behov for at udvikle en ny viden om regnemetoder og derigennem komme med opfordringer til forskningsmiljøerne.
Vi mener også, at sådanne opfordringer bør rette sig mod samfundsvidenskabelige forskningsmiljøer bredt set for at få bedst mulige vurderinger ind i billedet.
Samlet mener vi, at lovforslaget er et fremskridt, som vi kan støtte.
Vi vil dog i lovbehandlingsprocessen drøfte med Folketingets partier og regeringen, om vi ikke skulle sætte lidt flere midler af til opgaven, så vi reelt set kan få formandskabet til at inddrage eksterne eksperter.
Det vil styrke evalueringen til gavn for fremtidigt lovarbejde.