runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Anders Samuelsen (LA), 2017-05-02:
Det mener jeg ikke på nogen måde der kan afgives nogen garanti for.
Men det, vi diskuterer her i dag, er, hvorvidt vi skal bidrage til de fremskudte styrker med henblik på at sikre, at der ikke kommer en eskalering af en konflikt.
Der er selvfølgelig ingen, der ved det præcis og kan forudsige hundrede procent, hvordan russerne agerer.
Vi ved af historiske erfaringer, at når de først er gået ind, som de har gjort i Ukraine, er situationen meget, meget kompleks – så er den meget, meget kompleks og svær at rulle tilbage – det er klart.
Det, vi skal undgå, er, at vi kommer i den situation, og det gør vi her med et proportionalt, velafbalanceret svar, og det tror jeg også vil blive forstået og taget ned i Rusland.
Så gør vi det jo altså også på baggrund af en massiv opbakning til det her i f.eks. de baltiske lande – altså, jeg har set tal i forhold til den russisktalende del af esterne, hvor ca. 50 pct. også synes, at det her er en god idé.
Kenneth Kristensen Berth (DF), 2017-05-02:
Tak for det, hr. formand.
I Dansk Folkeparti forstår vi jo i og for sig godt bevæggrundene bag forslagsstillernes beslutningsforslag.
Det er klart, at der er nogle implikationer for danske henholdsvis britiske borgere af den britiske udmeldelse af EU.
Når det så er sagt, er vi ikke sikre på, at det er det rette svar, som Enhedslisten giver på den udfordring.
Først og fremmest, selv hvis det her forslag skulle gå hen at blive vedtaget i Folketinget, er det jo sådan set langtfra sikkert, at briterne overhovedet vil tage handsken op og indlede bilaterale forhandlinger med et enkelt EU-land om forholdene for deres to lande.
Jeg tror, at som tingene står i øjeblikket, vil briterne foretrække en fælles aftale mellem EU og Storbritannien, og jeg tror faktisk heller ikke, at briterne på nuværende tidspunkt har lyst til at gå enegang.
Dernæst er det også centralt for Dansk Folkeparti sådan på den længere bane, altså når man kigger ud over det her forslag, at Danmark selv bør have retten til at bestemme, hvilke udlændinge der opholder sig i Danmark.
Og det gælder sådan set også britiske statsborgere.
Det er i hvert fald en kendsgerning, at der er temmelig mange folk, også med relativt radikale synspunkter – og det er ikke ment i den forstand, som fru Zenia Stampe repræsenterer – som har opnået britisk statsborgerskab, og som vi næppe har nogen gavn af at få til Danmark.
Så det er altså ikke nødvendigvis Dansk Folkepartis indstilling, at britiske statsborgere efter udmeldelsen af EU sådan uden videre skal have adgang til at arbejde i Danmark.
Der er det som udgangspunkt en god idé, at de omfattes af de regler, som gælder alle mulige andre udlændinge, såsom at man for at komme til Danmark og arbejde skal have et job til en vis løn.
Men som sagt er Dansk Folkepartis udgangspunkt altså, at det her forslag nok ikke i virkeligheden har nogen gang på jord – og slet ikke i den nuværende situation, hvor vi kun er i de indledende faser af forhandlingerne med briterne.
Hvis det på et tidspunkt skulle blive aktuelt, kan man jo fra Enhedslisten eller andre partiers side fremsætte det her forslag igen, og så kan vi tage en debat om det.
Men på nuværende tidspunkt tror vi ganske enkelt ikke, at der er en vilje eller en lyst fra den anden side af bordet til at indgå i det her, og så er det jo relativt omsonst at vedtage det her i Folketinget.
Søren Søndergaard (EL), 2017-05-02:
Det er bare for at forstå hr. Kenneth Kristensen Berths opfattelse korrekt, Dansk Folkepartis politik korrekt.
Betyder det, at Dansk Folkeparti sådan set har den opfattelse, at der ikke skal være nogen overgangsordning for de mennesker, som har bosat sig i vores respektive lande i en tiltro til, at der var nogle ganske bestemte regler, der gjaldt?
Altså, det gælder jo f.eks. 30.000-40.000 danskere, der har bosat sig i Storbritannien.
Det, vi hører fra Dansk Folkepartis ordfører, er, at det egentlig ville være o.k., hvis de fra den ene dag til den anden bare blev smidt ud af Storbritannien.
Kenneth Kristensen Berth (DF), 2017-05-02:
Nej, det er ikke vores opfattelse, at der ikke skal være en overgangsordning.
Det ville selvfølgelig give god mening at lave en sådan overgangsordning.
Men til syvende og sidst er det jo briterne henholdsvis os her i Danmark, der skal beslutte, hvad der skal ske med de her mennesker.
Men vi tror helt grundlæggende ikke, at briterne vil prioritere et spørgsmål om at lave sådan en overgangsordning for Danmark, hvis vi kommer og beder om det.
Hr. Peter Hummelgaard Thomsen var tidligere inde på det her spørgsmål: hvis nu alle lande kom og gjorde det.
Altså, det ville i hvert fald være noget, der også ville koste kræfter i Storbritannien.
Og vi tror simpelt hen ikke, at der er nogen interesse for at tage den her sag op fra britisk side, sådan som landet ligger nu.
Det betyder ikke, at der ikke kan komme den interesse på et tidspunkt.
Det kan godt være – og så skal vi selvfølgelig gribe den mulighed.
Søren Søndergaard (EL), 2017-05-02:
Det der med, hvad Storbritannien vil, får vi jo at se.
Det er jo noget, der bliver afklaret, når man laver en henvendelse fra den danske regering.
Vi ved, at den britiske premierminister på et møde med Junker – det ved vi fra dokumenter, der er lækket i Kommissionen – havde foreslået, at det her spørgsmål skulle afklares allerede til juli.
Og så havde Junker formentlig slået en høj latter op og sagt, at det var fuldstændig latterligt – det kunne overhovedet ikke afklares, for det ville tage meget længere tid.
Så hvad briterne vil, får vi jo at se.
Men jeg er glad for, at Dansk Folkeparti understreger, at, ja, der skal laves en overgangsordning – naturligvis skal der det.
De mennesker, som har bosat sig på nogle ganske bestemte betingelser, fratager man ikke deres rettigheder fra den ene dag til den anden.
Men der kan vi så have forskellige opfattelser.
Kenneth Kristensen Berth (DF), 2017-05-02:
Jeg vil sige til hr. Søren Søndergaard, at det jo lidt er at lægge mig ord i munden.
For sagen er jo den, at hvis det her var et brændende ønske fra den britiske regerings side, ville vi sådan set nok også støtte Enhedslistens forslag, men det har vi altså bare ikke noget indtryk af.
Så vil jeg så samtidig sige til hr. Søren Søndergaard, hvad der jo også er væsentligt at lægge vægt på, nemlig at for så vidt angår spørgsmålet om, i hvilken rækkefølge EU forhandler de forskellige udeståender med Storbritannien, så tror jeg egentlig, at Enhedslisten og Dansk Folkeparti er meget enige om, at den rækkefølge, som der sådan set er lagt ned nu, ikke er den rigtige rækkefølge, og at det er ikke den rækkefølge, der betyder, at vi får det bedst mulige resultat.
Jan E. Jørgensen (V), 2017-05-02:
Tak for det.
Jeg tror ikke, at der går chokbølger igennem salen, når jeg nu fortæller, at vi i Venstre er utrolig ærgerlige over, at Storbritannien har valgt at forlade EU-samarbejdet.
Brexit er noget skidt, og selv om beslutningen jo altså snart er et år gammel, er det, som om jeg hele tiden bliver opmærksom på nye komplikationer og besværligheder, der opstår som en konsekvens af Storbritanniens udtrædelse af EU.
Det er ikke bare politiske besværligheder, det er også udfordringer for store internationale virksomheder og ikke mindst, som beslutningsforslaget her i dag handler om, at rigtig mange borgere jo altså risikerer at komme i klemme.
Brexit har skabt alvorlige og virkelige konsekvenser for mange virkelige mennesker.
Så intentionen bag beslutningsforslaget er sympatisk, men jeg er ikke enig i, at bilaterale aftaler mellem Danmark og Storbritannien er den rigtige måde at imødegå udfordringerne på.
Spørgsmålet om borgernes rettigheder er meget vigtigt, og det er det for alle parter i de her skilsmisseforhandlinger, eller hvad vi nu skal kalde dem, der pågår mellem EU og UK, som sker i henhold til traktatens artikel 50.
Det er forhandlinger, der foregår sammen med alle de andre EU-lande og Kommissionen, det, vi altså kalder EU-27.
Og udgangspunktet for EU-27 er, at vi står stærkest, når vi står sammen.
Det burde være noget, der vakte en vis genklang i en socialists øre, sammenhold gør stærk, og vi går altså ikke i gang med at påbegynde individuelle forhandlinger med Storbritannien.
Danmarks interesser varetages altså bedst gennem et stærkt og samlet EU.
Vi har en stor interesse i at opretholde et godt samarbejde med Storbritannien og samtidig sikre mest mulig tryghed for de borgere, der altså kommer i klemme som følge af Brexit.
Men det er altså ikke løsningen, at vi splitter os ad, at der bliver drevet kiler ind mellem de enkelte lande og vi hver især går i gang med at forhandle delaftaler igennem med briterne.
Spørgsmålet om borgernes rettigheder skal i stedet indgå som en væsentlig del af de helt tidlige forhandlinger om en artikel 50-aftale mellem EU og Storbritannien.
Scenariet med bilaterale aftaler vil ikke alene stride mod retningslinjerne for EU-27, men vil også skabe stor forvirring i en i forvejen kompliceret forhandlingssituation.
På den baggrund skal jeg meddele, at Venstre absolut ikke kan støtte forslaget, selv om vi altså selvfølgelig deler intentionerne om at gøre noget for de briter, der er i EU, og de danskere, der er i Storbritannien.
Søren Søndergaard (EL), 2017-05-02:
Det er, fordi jeg lige føler et behov for at minde ordføreren om, at statsborgerskab er noget, man har i Danmark; det er jo ikke noget, man har i EU.
Og det danske statsborgerskab og de ting, der er forbundet med det, er jo qua retsforbeholdet ikke en EU-kompetence, men en dansk kompetence.
Så under alle omstændigheder skal der laves en dansk aftale med Storbritannien, altså på et eller andet tidspunkt; det er i hvert fald helt sikkert.
Men det, jeg egentlig tog ordet for, var for at høre: Hvor lang tid mener Venstres ordfører så at den her ting kan få lov at trække ud?
Man har jo lavet en forhandlingsproces, hvor tingene gensidigt kan blokere for hinanden.
Hvad nu hvis vi ikke har en løsning om 2 år, når den formelle dato er overskredet, eller hvis det bliver forlænget til 4 år – for slet ikke at snakke om det, som nogle har snakket om, nemlig at der bliver et sammenbrud, så der ikke bliver nogen samlet aftale?
Altså, er der slet ikke nogen grænse for, hvornår Venstre går ind og siger, at det måske er meget rimeligt, at de danske statsborgere, der bor i Storbritannien, og de britiske statsborgere, der bor i Danmark, får lidt sikkerhed under fødderne?
Jan E. Jørgensen (V), 2017-05-02:
Jeg kan i hvert fald sige så meget, som at den grænse er vi jo altså ikke nået endnu.
Altså, vi er jo knap nok gået i gang med realitetsforhandlingerne.
Det er altså en topprioritet, så jeg har ikke nogen som helst forventning om, at der ikke skulle være faldet en løsning på plads inden for de frister, som hr. Søren Søndergaard opstiller.
Peter Hummelgaard Thomsen (S), 2017-05-02:
Vi må jo også antage, at EU sikrer, at der er en ordentlig overgang til de regler, der nu engang skal gælde, for det første.
Og for det andet: Jeg tror simpelt hen ikke, det er frugtbart for et ordentlig forhandlingsforløb, hvor parterne ikke taler sig længere væk fra hinanden, men tættere på, hvis der skal være 27 bilaterale forhandlinger om 27 forskellige overgangsordninger.
Og lige nu synes jeg, desværre, at parterne taler sig længere væk fra hinanden.
Søren Søndergaard (EL), 2017-05-02:
Jamen jeg synes ikke, at den socialdemokratiske ordfører svarer på spørgsmålet.
Hvordan kan en sådan overgangsordning forhindre, at EU-27 kan stå sammen?
Altså EU-27 skal ikke forhandle en overgangsordning.
EU-27 skal forhandle en permanent ordning.
Hvordan kan sådan en overgangsordning forhindre, at EU-27, inklusive Danmark, forhandler en permanent ordning, der kommer til at gælde på et eller andet tidspunkt?
Anders Samuelsen (LA), 2017-05-02:
Tak til forslagsstillerne.
Jeg kan med det samme sige, at regeringen ikke støtter beslutningsforslaget, og jeg vil redegøre for, hvorfor det forholder sig sådan.
Spørgsmålet er af stor vigtighed, og derfor har EU's stats- og regeringsledere også placeret håndteringen af sagen helt centralt i de retningslinjer for forhandlinger med Storbritannien, som EU's medlemsstater netop har vedtaget ved Det Europæiske Råd den 29. april.
Spørgsmålet om borgernes rettigheder vil blive håndteret som en del af skilsmissen.
Det vil sige, at det vil være en del af de forhandlinger, der vil ske i henhold til traktatens artikel 50.
Retningslinjerne præciserer vedrørende rettigheder for EU-borgere og britiske borgere, der har brugt den fri bevægelighed til og fra UK, at man i EU-27 ønsker, at gensidige garantier for disse borgeres rettigheder skal være en prioritet i forhandlingerne.
I den forbindelse understreges det, at garantierne bør være ikkediskriminerende og skal kunne håndhæves effektivt.
Det er klart, at vi er interesserede i en hurtig aftale i det her spørgsmål.
Regeringen og et bredt flertal i Folketinget bakker fuldt op om EU-27-linjen og ønsker, at spørgsmålet indgår som en væsentlig del af de helt tidlige forhandlinger om en artikel 50-aftale.
Det fremgår helt klart af retningslinjerne vedtaget af Det Europæiske Råd, stats- og regeringslederne i EU-27, at der ikke skal føres separate bilaterale forhandlinger mellem de enkelte medlemsstater og UK, da det vil kunne undergrave EU's forhandlingsposition.
Danmark har været med til at vedtage disse retningslinjer og er således også fuldt ud bundet heraf.
Mellem 25.000 og 40.000 danske statsborgere vurderes at have benyttet den fri bevægelighed i EU og har bosat sig i UK.
UK har ikke noget folkeregister, og derfor er tallet selvfølgelig behæftet med en vis usikkerhed.
Ca. 17.500 briter bor i Danmark.
Regeringen er lige fra det tidlige arbejde i brexittaskforcen gået aktivt ind i afdækningen af spørgsmål om disse borgeres rettigheder.
Det handler om konkrete menneskeskæbner, som ikke bør komme unødigt i klemme, fordi Storbritannien har truffet beslutning om at udtræde af EU.
Det er af stor betydning for vores virksomheder, der har mange medarbejdere i UK, og som er afhængige af klarhed om, hvordan de bliver stillet med Brexit.
Det er en højt prioriteret sag for Danmark, og det er en højt prioriteret sag for EU-27.
Jeg hæfter mig desuden ved, at UK i deres notificeringsbrev om iværksættelse af artikel 50 selv udtrykker ønske om en tidligere aftale om rettigheder for EU-borgere i UK og britiske borgere i EU.
Jeg må også fremhæve, at Europa-Parlamentet i deres resolution om Brexit har sat borgerspørgsmålet øverst på listen over de vigtige spørgsmål, der bør løses først i forhandlingerne.
Lad mig til sidst gentage, at regeringen ikke mener, at Danmark skal forhandle spørgsmål om borgernes rettigheder bilateralt med UK.
Forhandlingerne skal ske, ved at EU-27 forhandler med Storbritannien, sådan som retningslinjerne har fastlagt, og jeg finder, at Danmarks interesser varetages bedst derved.
Søren Søndergaard (EL), 2017-05-02:
Cirka op til 1 minut, så det bliver kort.
Men jeg vil bare spørge ministeren: Kan udenrigsministeren forestille sig nogen forhandlingsaftale eller for den sags skyld nogen ikkeforhandlingsaftale, altså et sammenbrud, som ikke vil gøre det nødvendigt at lave en aftale angående de statsborgere fra EU, der bor i Storbritannien, og fra Storbritannien, der bor i EU?
Er det overhovedet tænkeligt at forestille sig, at det kan få nogen påvirkning i forhold til at lave sådan en aftale?
Det, udenrigsministeren siger, er sådan set, at de statsborgere skal tages som gidsler i forsøget på at få en god overordnet aftale, for hvis det under alle omstændigheder er sådan, at der skal laves en aftale for den gruppe – under alle omstændigheder – uanset hvad man kan blive enige om med hensyn til arv og gæld og fremtid og hele svineriet, så kan man jo bare forhandle den aftale først.
Det er jo lige præcis det, EU har afvist.
Det er derfor, at jeg spørger og vil spørge igen: Kan man overhovedet forestille sig noget forhandlingsresultat eller noget forhandlingssammenbrud, som på nogen måde går ind og blokerer for, at der skal laves en aftale for de her statsborgere?
Anders Samuelsen (LA), 2017-05-02:
Vi mener, at vi også på det her område sikrer den bedst mulige aftale ved at føre EU-27-sporet og forfølge det spor.
Det er den måde, hvorpå vi står bedst i de forhandlinger, som kommer, og det kommer også til at inkludere den bedst mulige aftale på det her område.
Peter Hummelgaard Thomsen (S), 2017-05-02:
Tak for det.
Og tak for ordet, formand.
Jeg kan sådan set gøre det her relativt kort, for der ikke nogen tvivl om, at vi har sympati for forslagsstillernes intentioner med forslaget her, men vi synes omvendt også, at det er meget, meget tidligt i processen overhovedet at snakke om, at Danmark skal indtage en selvstændig forhandlingsposition og indlede bilaterale forhandlinger om vores borgeres rettigheder.
For os i Socialdemokratiet er det vigtigt, at de 27 tilbageværende lande i EU står sammen og står tæt sammen om en løsning for en ordentlig udtræden fra Storbritanniens side.
Det gælder jo både Storbritanniens fremtidige tilknytning til det indre marked, men det gælder jo også de regler, der skal gælde, i forhold til borgernes frie bevægelighed og i forhold til de sociale rettigheder m.v.
På den baggrund er vi også imod det her beslutningsforslag.
Vi synes ganske enkelt, at det er flere omgange for tidligt at pålægge regeringen at arbejde for det her.
Søren Søndergaard (EL), 2017-05-02:
Nu er jeg sikker på, at den socialdemokratiske ordfører har bemærket, at der står »en overgangsordning«, for en overgangsordning jo er noget, man laver i en overgang, altså indtil der sker noget andet.
Derfor kunne jeg godt tænke mig at spørge den socialdemokratiske ordfører: Hvordan kan det på nogen måde tage noget fra EU's forhandlinger med Storbritannien på dette område eller på nogle andre områder, at Danmark laver en overgangsordning med Storbritannien på 5 eller 10 år – det er sådan set ligegyldigt – hvor man siger, at de forhold, der i dag, kan fortsætte, sådan at de pågældende statsborgere kan have den sikkerhed i deres liv for, at sådan kommer det til at være et stykke ud i fremtiden?
Peter Hummelgaard Thomsen (S), 2017-05-02:
Men det tager sådan set ikke noget fra nogen.
Vi har bare den politiske holdning, at vi bedst søger den aftale opnået i fællesskab med de øvrige 27 lande, for der tror vi rent faktisk på, at alle 27 lande og forhåbentlig også briterne kommer til at stå stærkest.
Selv om det er svært at høre fra Westminster og fra Downing Street
lige nu, må man mene, at det er i alles interesse at finde så god en løsning som overhovedet muligt, og det er den, vi tror bedst opnås ved, at de 27 lande står sammen i de forhandlinger, der skal være.
Søren Søndergaard (EL), 2017-05-02:
Jeg må indrømme, at jeg ikke helt forstår, hvad der er SF's position her, eller rettere sagt, hvad der er SF's løsning.
Udgangspunktet er, at Putin er fundamentalt ekspansionistisk.
Jeg citerer hr. Holger K. Nielsen, og jeg er sådan set fuldstændig enig i, at det vil han bruge som en undskyldning.
Til hvad? Til at få opbakning til sin ekspansionisme.
Præcis!
Er det vores opgave at give Putin opbakning til hans ekspansionisme?
Hvad er SF's idé om, hvordan vi underminerer Putinstyret?
Det er jo det, der er det interessante at diskutere.
Nikolaj Villumsen (EL), 2017-05-02:
Så det betyder, at udenrigsministeren ikke forventer, at han kommer til at komme tilbage og bede Folketinget om at sende ekstra soldater, fordi der nu har været en oprustning på russisk side, som igen skal modsvares, eller hvad?
For vi står i en situation, hvor Folketinget tidligere har besluttet at sende soldater og kampfly til Baltikum og langs den russiske grænse, og det har ført til en oprustning fra russisk side, og nu er der så en oprustning fra NATO's side.
Forventer udenrigsministeren, at det stopper her?
Er det sidste gang, der skal sendes ekstra danske soldater til Baltikum?
Holger K. Nielsen (SF), 2017-05-02:
Vi støtter det her forslag.
Det handler grundlæggende om Rusland, om et Rusland, der bliver stadig mere nationalistisk, ekspansionistisk, hvilket især er et problem, der er gået ud over nabolandene til Rusland.
Vi har set det i Georgien for nogle år siden, i Ukraine, vi har set de russiske forsøg på at intimidere lande i det, som Rusland opfatter som dets interessesfære – og i det hele taget Putins tilgang til international politik og hans naboer.
De er bange for det, og jeg synes også, at det i forlængelse af det er rimeligt nok, at NATO på foranledning af de baltiske lande i sin tid besluttede at sende et øget styrkebidrag til de baltiske lande for at berolige balterne.
Det synes jeg er rimeligt nok, og derfor støtter vi også det her.
Det er klart nok, at det også må give anledning til nogle overvejelser over, om det her kan betyde, at der kommer en ukontrollabel udvikling; at der kommer et våbenkapløb.
Rusland har jo sagt, at de vil reagere, men jeg må også sige, at jeg ikke tror, at det er det her, som i den forstand påvirker den russiske oprustning.
Samtidig er vi også enige om, at det selvfølgelig er bedre med nedrustning, og at det selvfølgelig er bedre, at vi forsøger nogle aftaler om nedrustning, også i forhold til Rusland.
Det er glimrende, hvis man kunne få gang i den europæiske politik, altså en europæisk aftale om nedrustning igen.
Men der skal to til en tango.
Og igen handler det her meget om vores analyse af Rusland.
Hvordan analyserer vi Rusland?
Enhedslisten har sin analyse.
Jeg mener simpelt hen, at det er illusorisk at tro på, som det er i øjeblikket, at nedrustning er lige om hjørnet.
Men det her handler om at kunne reagere hurtigt i en situation, hvor Rusland og Putin vil forsøge at pådutte andre lande sin ekspansionisme.
Det handler ikke om nogen storkrig.
Det her handler om, hvad Rusland har gjort i eksempelvis Ukraine.
Jeg tror ikke på, at Rusland vil angribe de baltiske lande militært, fordi de er NATO-medlemmer.
Det tror jeg ikke på de vil.
Det, som man kan frygte, og det, de er bange for, er, at man går ind med destabilisering, og at man så begynder at skære områder af eller sender tropper ind, irregulære og regulære tropper, som man har gjort det i Ukraine.
Og der er sagen den, at hvis man skal undgå det, er man nødt til at have styrker, der kan smide russerne tilbage igen med det samme, for at sige det rent ud.
Hvis de først får etableret sig i en Ukrainelignende situation, så er det, at man får en frossen konflikt.
Hvis man skal løse det, er man nødt til at bruge stærkere midler.
Så er det, man kan blive tvunget ind i en eskalering.
Så jeg tror, det er ret vigtigt, at man har kapacitet til at undgå, at det eskalerer fra begyndelsen, og at det kan være en væsentlig begrundelse for, at Putin ikke gør det her; en præventiv handling, om jeg så må sige.
Jeg synes, der er fornuft i det her.
Jeg indrømmer, at det selvfølgelig ikke er uden problemer.
Der er risici i det, som også FE har påpeget i det her, men jeg synes alligevel, at det grundlæggende er rigtigt, at vi støtter det her forslag.
Jacob Mark (SF), 2017-05-02:
Ministeren afslørede jo i dag, at ministeren i den næste uddannelseszoom også gerne vil arbejde med det her spørgsmål.
Man kan så sige, at det kunne jeg godt have ringet over og spurgt ministeren om forinden, men det, jeg gerne vil have, er sådan set en fast undersøgelse ligesom på de andre uddannelsesinstitutioner.
Det her er i fremtiden, ikke kun i den næste uddannelseszoom, men også i fremtiden, så vi hele tiden har for øje, hvordan det egentlig går med de studerendes trivsel, og hvorfor det går, som det går.