runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Kaare Dybvad Bek (S), 2025-11-27:
Det anerkender jeg sådan set, og jeg anerkender også, at den danske model selvfølgelig også af og til har været politisk defineret.
Det, som jeg siger i dag, og som jeg egentlig også tror SF er enig i, er bare det, at vi helst og som princip gerne vil have, at det ikke er det.
Men der kan jo komme situationer, hvor man så går ind lovgivningsmæssigt og laver lovgivning, f.eks. på barslen og andet, som der også er blevet nævnt her.
Så jeg anerkender fuldstændig, at der nogle gange er politisk indblanding i det.
Jeg håber bare på, at vi kan gøre det så lidt som overhovedet muligt, og jeg synes, at noget af det, der viser sig i de forhandlinger, der er nu, virker til at være, at man i hvert fald selv tager en stor del af det her problem op.
Jens Joel (S), 2025-11-27:
Jeg tror, det er rigtigt, og jeg vil gerne anerkende, at den del, som fru Mai Villadsen peger på her, jo også har en negativ effekt på måske at holde nogle smittekæder i gang.
Jeg har også hørt om Panodilbørnene, og jeg har også selv stået i den diskussion, hvor man ligesom skulle sige: Okay, vi er nødt til at blive hjemme, for vi kan godt dope os ud af problemet, men det holder ikke længe.
Der vil jeg sige, at jeg desværre ikke tror, at man helt kommer det problem til livs ved at give en rettighed.
For vi er jo stadig væk nødt til, at forældrene skal synes, at det at være derhjemme med barnet er vigtigere end den opgave, de har på arbejdspladsen.
Det er jo meget forskelligt, hvad det er for nogle ting, man bliver mødt af på arbejdspladsen; om det er det lidt skæve blik, om det er ens egen opfattelse af, at de opgaver, man ikke når i dag, skal man jo bare løfte i morgen, eller om det er ens egen opfattelse af, at hvis ikke jeg kommer til det der møde, så misser jeg noget, som er vigtigt for mig.
Det er egentlig ikke for at underkende ordførerens pointe.
Det er bare for at sige, at det, at man har en rettighed, jo ikke nødvendigvis gør, at forældrene handler rigtigt, om man så må sige, i den her situation.
Og vi har helt generelt et problem med, at det er svært for forældre at give sig selv lov til ikke at være på arbejde, fordi de jo også godt ved, at det har nogle konsekvenser på arbejdspladsen at være væk.
Jeg er sikker på, at Socialdemokratiet mener, at det ikke er smart at have syge børn i vuggestuer og børnehaver, og hr. Sigurd Agersnap har jo også ret i, at i den diskussion omkring økonomien i det her forslag er jeg enig i, at den er mere nuanceret.
Det var også det, jeg svarede fru Mai Villadsen.
Den er mere nuanceret end bare de umiddelbare udgifter til det.
Hr. Sigurd Agersnap har også ret i, at jeg har været kritisk over for nogle af de ting, som vores gængse regnemodeller måske er for dårlige til at opfange.
Så jeg synes, det er en relevant diskussion, men jeg synes jo også, og det sagde jeg også i mit tidligere svar, at det er et ret godt argument, når de offentlige lønmodtagere rejser det her krav, fordi de ønsker den større fleksibilitet; så synes jeg da også, man skal sige, at et af vores argumenter faktisk også er, at I som offentlige arbejdsgivere ville få reduceret nogle smittekæder, og at det giver jer nogle fordele.
Det synes jeg er helt åbenlyst at man ville skulle bringe ind, men det er jo ikke mig, der sidder og gør det.
Jeg er bare sikker på, at det kan de sagtens finde ud af også at gøre.
Kaare Dybvad Bek (S), 2025-11-27:
Jeg snakkede sådan set både om familieperspektivet og om arbejdspladsperspektivet og den enkelte medarbejders muligheder.
Jeg synes, det er en forkert fremstilling af min tale – måske er det noget, man har skrevet på forhånd, før man har hørt den.
For mig at se er det jo altid en svær situation; jeg har altid selv syntes, at det var svært at finde ud af, hvordan man håndterer det, når man kommer hen efter de 4 dage, som man måske har tilsammen.
Nogle gange har man kunnet løse det, ved at man har bedsteforældre, der kan hjælpe, eller ved at man selv har kunnet tage en fridag eller på andre måder har kunnet flytte rundt på sin arbejdstid.
Men det er klart, at det er enormt svært at stå i den situation.
Det har jeg i hvert fald endnu ikke mødt nogen børnehavebørn der sådan rigtig interesserer sig for.
Men jeg tror da selvfølgelig, at de går op i, at de kan blive raske, før de kommer tilbage i daginstitution, og det synes jeg da også er en rimelig ting at forvente.
Helene Brydensholt (ALT), 2025-11-27:
Tak til ministeren for talen, som jo hovedsagelig fokuserede på arbejdsgiveres og arbejdstageres perspektiv, og det har de to foregående spørgsmål også mest fokuseret på.
Nu vil jeg gerne stille et spørgsmål, som fokuserer på barnets perspektiv.
Hvad mener ministeren at det barn, der har en forælder, som ikke har en overenskomst, eller har en forælder, som måske har en overenskomst, hvor man kun kan få barnets første eller barnets anden sygedag, selv om barnet er syg på tredje dag, skal gøre?
Hvad skal det barn gøre?
Skal det barn bare acceptere at blive sendt syg i dagtilbud?
Kaare Dybvad Bek (S), 2025-11-27:
Jamen det er jo sådan, uanset hvad, at hvis man har krav på en førtidspension, altså hvis man er uarbejdsdygtig permanent, enten fordi man har fået en fysisk skade eller har psykiske problemer af en sådan grad, at man ikke kan arbejde, så skal man have en førtidspension.
Det er jo det, hele systemet grundlæggende går ud på.
Det ændrer ikke ved, at vi som regering gerne vil se på, hvad det er, der gør, at der er så mange, der kommer på førtidspension, særlig mange yngre, og at vi også som samfund har en forpligtigelse til at sikre, at det i fremtiden er færre.
Men det handler jo ikke om at lukke døren; det handler om at lave nogle indsatser, f.eks. i psykiatrien, f.eks. med ungeløft, som gør, at flere får en chance, før de ender på førtidspension.
Karin Liltorp (ALT), 2025-11-27:
Jeg hører ikke nogen ærgrelse der.
Men jeg vil gerne forstå det.
Altså, nu advarer socialrådgiverne og handicapoganisationer om, at den her reform om de her besparelser, f.eks. på mentorordninger osv., risikerer at flytte mange mennesker i en udsat position tættere på førtidspension.
Så hvor lander vi henne?
Hvad er det så for en fremtid for de her mennesker, der reelt ikke kan få førtidspension, for det vil vi gerne reducere, men som nu heller ikke kan få indsatser?
Hvilke håbefulde ord kan ministeren give dem med på vejen?
Kaare Dybvad Bek (S), 2025-11-27:
Når jeg ser på den samlede indsats, der er for nogle af de unge, der har det allersværest, de 45.000, som virkelig har udfordringer, synes jeg, vi i høj grad kan være det bekendt.
Jeg ved, at vi har lavet et ungeløft, som specifikt retter sig mod nogle af de her unge.
Vi har investeret massivt med 4,3 mia. kr. i vores psykiatri, som mange af dem jo også er tilknyttet på den ene eller den anden måde.
Så jeg synes, at de unge, som fru Karin Liltorp og jeg bekymrer os for og kerer os om, samlet set i den her regeringsperiode har fået bedre vilkår for at skabe det liv, de ønsker sig, end de havde før.
Jeg anerkender selvfølgelig, at når der er et mindre budget til et område, vil det begrænse mulighederne for at udøve eksempelvis støtte til unge under uddannelse.
Men jeg mener også sammenlagt, at det har været en del af øvelsen her.
Vi har haft et jobcentersystem i mange år, som har haft samme budget, selv om antallet af ledige er faldet markant.
Det vil sige, at beløbet pr. ledig jo så er steget.
Nu strammer vi så til på præcis det her område, der handler om ØVO.
Vi følger det tæt og sørger for at opstille nogle yderligere indsatser for nogle af de unge, der har det sværest, og det synes jeg
samlet set godt jeg kan forsvare.
Karsten Hønge (SF), 2025-11-27:
Jeg er helt sikker på, at der også findes områder, hvor man kan spare, uden at det får de her dramatiske konsekvenser, som det i forhold til de her besparelser kan få.
Så det er ikke noget med, at jeg siger, at man ikke vil kunne spare inden for beskæftigelsesområdet.
Det kan man.
Det gør man så også, og nogle af besparelserne synes vi er rigtig fine i SF.
Men den her besparelse, som vil gøre det sværere for de unge, for de syge og for mennesker med handicap, og som gør det vanskeligere for kommunerne at løfte deres ansvar, synes vi da er en rigtig dårlig idé.
Derfor vil jeg også bare lige slutte af med at citere fra et andet sted i fagbevægelsens høringssvar: »FH finder samlet set, at de foreslåede lofter på udgifter til ØVO og mentorstøtte vil føre til væsentlige forringelser for ledige og uddannelsessøgende.
Lovforslaget begrænser kommunernes mulighed for at iværksætte relevante og effektive indsatser, og rammer særligt dagpengemodtagere og unge med særlige støttebehov.«
Det, jeg mener, er: Det er vel ikke der, vi skal sætte ind med besparelser.
Kaare Dybvad Bek (S), 2025-11-27:
Jeg anerkender bestemt både hr. Karsten Hønges og fagbevægelsens bekymringer i den her sammenhæng, og jeg tror, det er vigtigt at sige, at det jo er svært at lave en reform med den volumen og den ændring, grundlæggende, af strukturen og det beskæftigelsessystem, som jo har været under kritik, også fra fagbevægelsen, i rigtig mange år, uden at der vil være nogle steder, hvor man er uenige om det.
Jeg tror grundlæggende, vi har en kæmpe opgave med især unge, som er svage, og som er uden for arbejdsmarkedet og uden for uddannelse.
Jeg mener også, vi har investeret i dem på flere væsentlige områder, bl.a. Ungeløftet og psykiatrien, hvor mange jo også er tilknyttet.
Men jeg tror også, at når vi laver en frisættelse, skal vi give det mulighed for at fungere, og vi skal give mulighed for, at de enkelte kommuner kan prøve de ting af, der virker i deres sammenhæng.
Jeg tror også, det er vigtigt at sige, at der også er et konkret mål med det; jeg ville også synes, det var mærkeligt, hvis vi sagde, at man skulle bruge de samme penge på langt, langt færre, samtidig med at vi i virkeligheden fjerner varige proceskrav.
Karin Liltorp (ALT), 2025-11-27:
Tak til ministeren for talen.
Jeg tror, at der er flere af os, der har været inde på – også mig, som er stærkt kritisk over for den her del af reformen – at der jo er masser af gode ting i den her reform, frisættelse og alt muligt, og det er der opbakning til hele vejen rundt.
Men jeg vil høre, om jeg ikke kan få ministeren til at indrømme, at lige med hensyn til den her besparelse på de udsatte grupper var det lidt ærgerligt, at man blev nødt til at skære ned lige her?
Kaare Dybvad Bek (S), 2025-11-27:
Tak, og tak til forslagsstillerne for det her borgerforslag, som handler om noget, som jeg tror at mange af os, der har børn derhjemme, kan genkende, altså at man vågner op en morgen, og så er den yngste måske lidt mere utilfreds, end han plejer at være; og jeg kigger over på min kone, og hun siger, at hun i hvert fald ikke kan holde fri i dag, fordi der er noget, der presser, og jeg synes heller ikke rigtig, jeg kan.
Der er måske en arbejdsgiver, som forventer det ene eller det andet.
Så jeg tror, at mange af os, der har børn, både nu og tidligere, kan genkende den der situation, hvor man bliver presset, og hvor man føler, at det kan være svært at få det hele til at hænge sammen.
Derfor har jeg også meget stor sympati for den ambition, der ligger i det her forslag, altså at vi skal have større fleksibilitet i forhold til syge børn, og at det selvfølgelig ikke skal være sådan, at man presser dem til at skulle være i et miljø, en børnehave eller andre steder, hvor de måske smitter, f.eks. de andre børn eller medarbejderne.
Der er jo også en risiko for, at det går ud over andre end ens egen familie.
Jeg tror i hvert fald også, jeg kan genkende det der med, at man får en sygdom inden for døren, og så ender den sådan rundt omkring og ender med at gå på tur i husholdningen, inden det er forbi efter 3-4 uger.
Så jeg vil sige, at de bekymringer, som ligger i det her forslag, svarer meget godt til min erfaring, og jeg tror, det er vigtigt, at vi i Danmark har plads og rum til, at man også kan holde fri, når ens børn er syge.
Jeg tror også bare, at jeg i forhold til det her forslag gerne vil sige, at vi også har en tradition i Danmark for, at det er medarbejderne på arbejdspladserne, der prioriterer imellem, hvad for nogle ønsker man har til ens arbejdsvilkår.
Så det vil sige, at man måske nogle steder kan ønske sig at få mere i løn, andre steder kan man ønske sig at få mere i pensionsindbetaling, og andre steder igen kan man måske ønske sig, at der er en fritvalgskonto, man kan bruge til forskellige ting.
I nogle overenskomster har medarbejderne gået ned og ønsket sig at få flere muligheder for at holde fri på barns sygedage, altså når ens børn er syge.
Det er også noget af det, der foregår i øjeblikket, hvor der er optakt til forhandlinger om overenskomster.
Og der er jo også folk dér, både medarbejdere og deres repræsentanter i fagforeningerne, som så har præsenteret krav om, at man skal have flere muligheder for at holde fri, når ens børn er syge.
Af respekt for den demokratiske styring, som der er af vores arbejdspladser, på vores arbejdspladser, i det faglige system, synes jeg også, at vi skal lade dem beslutte, hvad for nogle prioriteringer de gerne vil lave i forhold til den fremgang i produktiviteten, som de skaber.
Det har vi gjort i mange år i Danmark.
Vi har faktisk, synes jeg i al beskedenhed, skabt et af verdens bedste arbejdsmarkeder på den baggrund, og det synes jeg også giver mening at holde fast i.
Sigurd Agersnap (SF), 2025-11-27:
Tak til ministeren for talen.
Jeg kunne godt tænke mig at spørge lidt til uligheden i det her, for når folk er derude og de står med et sygt barn om morgenen, er der jo nogle, der har et netværk, de kan trække på.
Man kan få bedsteforældrene ind, og måske er man gode venner med naboen og kan få hjælp der.
Der er også nogle, der ikke har den mulighed.
Der er også nogle, der har meget fleksible arbejdsgivere, og som kan ringe ind og sige: Jeg arbejder om aftenen eller på en anden tid af døgnet; kan vi ikke lige få det til at fungere?
Men for dem, som er flyttet langt væk for at tage et arbejde, og dem, som er i en vagtplan, og hvis vagter er skemalagt, og som er tvunget til at møde op – det kan være, man arbejder på et sygehus, i en børnehave eller i ældreplejen – så er det her jo en meget, meget svær situation at håndtere.
Altså, når man som forældre ikke har flere barns sygedage og man ikke har nogen tæt på, man kan bruge, hvad forestiller regeringen sig så at man skal gøre?
Kaare Dybvad Bek (S), 2025-11-27:
Det synes jeg har sit eget forløb.
Medarbejderne skal selv have lov til at bestemme, hvordan de vil prioritere.
Men derudover er det vel også rimeligt at sige her, at der også i fagbevægelsen er uenighed om, om det her er en måde, man skal gå frem på.
Jeg kunne da godt tænke mig at se, hvad man sådan samlet set fra fagbevægelsens side kunne enes om, før man sådan hopper om bord på enten den ene eller den anden båd her.
Mai Villadsen (EL), 2025-11-27:
Jeg anerkender til fulde, at det er et omkostningsfyldt forslag, men regeringen har også brugt rigtig mange penge på nogle skattelettelser, man kunne rulle tilbage og give til nogle børns rettigheder.
Jeg vælger at stille mig positivt over for det svar, ministeren er kommet med, som jo siger, at der er forhandlinger nu, og at vi måske kunne drøfte det på et senere tidspunkt.
Der er som bekendt ofte forhandlinger enten på det private eller offentlige arbejdsmarked, men jeg håber, at det betyder, at regeringen måske kunne se på, at når de her forhandlinger er landet, skal vi lave en kollektiv løsning, der dækker alle.
Kaare Dybvad Bek (S), 2025-11-27:
Jeg tror ikke, det var mig, der sagde »den danske model«, for jeg synes, at det egentlig slører, hvad det handler om.
Det, det handler om i øjeblikket, er, at der sidder medarbejdere rundtomkring på sygehuse, skoler, i statens administration, på universiteter og andre steder osv. og finder ud af, hvad det egentlig er, de har lyst til at bede om nu, hvor der er forhandling af deres overenskomst.
Så lige præcis nu, hvor vi sidder og har de her forhandlinger, og der bliver udtaget krav, og man sidder og bruger lange møder mellem de faglige organisationer på at finde ud af, hvad man ønsker sig, ville jeg på en eller anden måde synes, at det i hvert fald var et mærkeligt tidspunkt at gå ind og sige, at den her del af kravene vedtager vi så med et beslutningsforslag.
Nu kender jeg ikke præcis Enhedslistens finansiering, men jeg tror heller ikke, at man i sin økonomiske plan har lagt ind, at der skal finansieres mellem syv og 9 mia. kr. til det her forslag.
Jeg synes, det er svært at forestille sig det i en situation, hvor der foregår en forhandling om bl.a. netop det her forhold på det offentlige arbejdsmarked.
Det ville jeg synes var at blande sig meget direkte.
Nu har jeg givet et svar til fru Victoria Velasquez på det her – det er det, der har nr. 371 – og der står, at det vil medføre offentlige merudgifter på mellem 7 og 9 mia. kr.
Det har jeg i hvert fald heller ikke lagt mærke til at SF har fremlagt finansiering af.
Jeg tror, at SF har finansieret 1,5 mia. kr. – eller måske 2 mia. kr. Nu kan jeg se, at hr. Sigurd Agersnap peger med to fingre.
Så man kan sige, at det er fair nok, at SF vil stemme for det her forslaget, men man har jo heller ikke selv fremlagt den finansiering, som vel rimeligvis er nødvendig for, at det kan lade sig gøre.
Sigurd Agersnap (SF), 2025-11-27:
Jeg synes, det er lidt sammenligneligt med, dengang man indførte barselsorlov og man også i Folketinget sagde: Nu har vi brug for nogle regler, der gælder alle, så man har mulighed for faktisk at trække sig og gå på barsel.
Det var jo ikke, fordi der ikke var steder på arbejdsmarkedet, hvor man havde lavet løsninger før.
Men nu sagde man: Det er en så stor opgave, det er et så stort problem for vores samfund generelt, at vi nu er nødt til også politisk at træde ind i den diskussion og give en udstrakt hånd til arbejdsmarkedets parter.
Regeringen har jo gjort noget med lønløftet, hvor man også gik ind og sagde: Der er en ulighed, vi er nødt til at hjælpe med at få rettet op på.
Kaare Dybvad Bek (S), 2025-11-27:
Jeg er sådan set enig i, at der er en meget stor ulighed i det.
Nu er der, som hr. Sigurd Agersnap fremhæver, både folk, der er ansat i den offentlige sektor, og også mennesker, der er ansat i den private sektor, som har en lav løn, og som har, kan man sige, ret ufleksible arbejdsvilkår.
I hvert fald for en stor del af dem, der er ansat privat, har man jo fra de faglige organisationers side forhandlet en række sygedage og en række omsorgsdage hjem i det, der hedder fritvalgsordningerne, hvor medarbejderne får indbetalt, jeg tror, det i mange overenskomster er omkring 10 pct. af deres løn til en konto, som de så kan bruge enten til at få udbetalt penge, til at få oversendt til deres pensionsopsparing eller til eksempelvis at bruge til fridage ud over de tre barns sygedage, som man har i sin overenskomst.
Mai Villadsen (EL), 2025-11-27:
Tak for det.
Tak til ministeren for at anerkende problemet.
Jeg tror, at alle med små børn i hvert fald, mig selv inklusive, kan genkende det der med: Åh nej, der er et barn sygt – hvad gør vi, og hvem tager den i dag?
Der må jeg jo bare sige, at jeg personligt er rigtig glad for at have en kæreste, hvor vi kan deles om det der; men der er jo nogle, der står i en situation, hvor de ikke bare har ufleksible ansættelser, men jo også er alene om ansvaret.
Der tænker jeg, at det må være enormt svært, og det kan vi jo også se på tallene.
Faktisk viser det sig i en ny måling, at 41 pct. af forældrene har sendt syge børn af sted i institution inden for det seneste år.
Det er jo et enormt højt tal.
Så jeg håber altså, at regeringen vil gå tilbage og overveje, om ikke der skal gøres mere på det her område.
Jeg må bare sige, at når jeg hører ministeren igen og igen henvise til den danske model, får jeg lidt en reminiscens af, hvad der skete for et par år siden, hvor man sagde det igen og igen, da vi råbte på et lønløft.
Pludselig fandt man ud af, at det faktisk godt kunne lade sig gøre inden for den danske model.
Det håber jeg ministeren vil mindes og tænke, om ikke godt vi kan finde en mindelig løsning inden for rammerne af den danske model.
Thomas Skriver Jensen (S), 2025-11-27:
Tak for det, og tak for en god og dybtfølt ordførertale.
Jeg tror, at man i her borgerforslag taler om noget i tiden, hvor vi har et problem, som vi aldrig før har set, nemlig at børnefamilierne er helt enormt pressede.
Det vil jeg bare gerne anerkende med det samme.
Mine egne bedsteforældre kunne gå på efterløn, da de var 60 år, men der er jo ingen tvivl om, at der, når folk arbejder længere på arbejdsmarkedet, så er nogle problemer, når man skal blive hjemme og tage sig af sine børn.
Det var jo også derfor, at Socialdemokratiet og Venstre bar igennem, at vi skulle have en høring omkring det her forslag, sådan at vi kunne blive klogere på, hvad der er af udfordringer, og om der er andre muligheder for, at vi kan hjælpe børnenefamilerne.
Vi synes jo bare, at vi er nødt til at tage det lidt seriøst, når både private og offentlige lønmodtagerorganisationer siger til os, at det er et skråplan, hvis vi begynder at blande os i det.
Så er jeg med på, der er nogle offentlige fagforeninger, som siger, at det kan man godt, men de er jo heller ikke enige, hr. Sigurd Agersnap.
For sandheden er jo, at nogle af de forbund, ordføreren har nævnt her i dag, siger, at de vil foreslå det i overenskomstforhandlingerne, mens andre siger, at det vil de ikke gøre, for nu er politikerne på Christiansborg begyndt at interessere sig for det, så er der ingen grund til at bruge forhandlingskapital på det.
Sigurd Agersnap (SF), 2025-11-27:
Det synes jeg er en god pointe, og det er også derfor, at vi i SF har den tilgang, at man skal snakke rettigheder på de her områder, altså at det er en rettighed for alle.
Vi kan ikke ændre al kultur i familierne, og hvem der bruger mulighederne, men vi kan sikre, at alle har rettighederne, og at de ikke er grundlæggende forskellige, alt efter om man har et meget fleksibelt arbejde, eller om man er i en fast vagtplan.
Jeg tror, at rettighedssporet er vigtigt.
Mai Villadsen (EL), 2025-11-27:
Tak for det.
Så vil jeg appellere til en ting, som vi nok ellers ikke får så meget lejlighed til at drøfte i dag, nemlig det ligestillingsperspektiv, der også er i det her spørgsmål.
For vi kan se, at det langt hen ad vejen jo er kvinder, der bliver hjemme, når barnet er sygt, og derfor er der også en udfordring, hvis man indretter det her på en måde, som kan ende skævt, altså som i tilfældet med fritvalgsordningen og andet, hvor det jo alt andet lige ofte vil være den med den laveste løn, som det er mest fordelagtigt for at være hjemme med de syge børn.
Der vil jeg bare appellere til, at man i SF også tager det ind, når man tænker i løsningsmodeller.
Sigurd Agersnap (SF), 2025-11-27:
Det kommer jo helt an på, hvordan man gør det her.
Men jeg mener ikke, det er et skråplan for den danske model at sige, at vi herindefra vil sætte nogle penge af til at styrke den dagpengedækning, der også er, når du har et barn, der er sygt.
Så skal det selvfølgelig forhandles med arbejdsmarkedets parter.
Så kan der jo være enkelte forbund, der siger, at det vil de ikke tage imod, men jeg tror da, at langt de fleste forbund vil sige, at det kan de godt finde en løsning på, som inden for deres overenskomster i dag respekterer, at der nu er kommet en dagpengesikret ret til det.
Så jeg er glad for, at Socialdemokratiet ligesom har sagt, at der er et problem, og at vi skal gøre noget.
Men hvis vi ikke herindefra også vil sige, at vi vil sætte nogle penge af til det, hvordan vil man så finansiere det her?
Spørgeren før, fru Mai Villadsen, sagde det jo meget rigtigt, altså at der også er et ligestillingsperspektiv.
Det er jo væsentlig dyrere at sikre den her ret i et kvindefag, end det er i det, der traditionelt er et mandefag, fordi den bliver brugt mere.
Så hvis man ikke politisk herindefra gerne vil hjælpe med det, får man jo ikke nogen løsninger.