Steffen Larsen (LA), 2024-04-09:
Mange tak, hr. formand.
Magtanvendelse ser aldrig pænt ud.
Det ved jeg om nogen.
Jeg arbejdede som dørmand i mine 20'ere, og det var ikke et pænt arbejde, jeg havde i min fritid over det årti, men det lærte mig alligevel en hel del, som mange andre heldigvis ikke har brug for at lære at kende.
Jeg har brugt mine kræfter på at foretage civile anholdelser, på at bortvise bøller og på at stoppe slagsmål.
Jeg er blevet stukket med ødelagte flasker, skruetrækkere og knive.
Jeg har haft brækket næsen tre gange, og jeg har også brækket andres næser.
Det havde nok gjort mit øvrige arbejde og min fritid
noget mere behagelig
Men i den forbindelse lærte jeg også om glæderne ved kropskameraer og overvågning, når jeg stod i situationer, hvor jeg som dørmand – ligesom mine kollegaer også gjorde det som dørmænd – var i mindretal og bøllerne i flertal, og hvor der altså var flere, der mente at vide, at det var dørmanden, der havde været den, der havde overfaldet de sagesløse mennesker.
Ham skulle man skam have mistillid til, for han er jo nok bare sådan en brutal fyr i en sort trøje, som der står kontrol på.
Det var en fortælling, der ofte var ganske forkert, hvilket videoovervågningen så heldigvis sørgede for at demonstrere for os – til vores fordel.
Det er et spørgsmål om den retssikkerhed, man har, når man står i den situation, hvor man skal udøve magtanvendelse.
Jeg er sluppet for at stå på anklagebænken i retten, fordi jeg allerede i forvejen og i god tid kunne dokumentere, at jeg ikke var slagsbroren, at det ikke var mig, der var aggressoren eller bøllen, men at det var mig, der havde stoppet en bølle.
Det er trods alt en stor fordel, når man kan vise det og dokumentere det i retten.
Politiet skal, synes jeg egentlig, blot have den samme retssikkerhed, som jeg selv havde, da jeg i 2011 havde et kropskamera på.
Jeg kan forstå, at det er at så mistillid til politiet at synes, at de skal have den retssikkerhed, når man hører hr. Bjørn Brandenborg, men jeg må ærligt sige, at det synes jeg ikke det er.
Den retssikkerhed synes jeg sådan set de fortjener på samme vis som mig, for i dag er det jo således, at kontrollører i metro, tog og busser søreme har adgang til kropskameraer.
Det er også derfor, jeg synes, det er så glædeligt, at justitsministeren i dag har opgivet forklaringen om, at det ikke kan lade sig gøre med baggrund i legacyudfordringer med Rigspolitiets it-systemer, altså at han nu trods alt ikke bruger den forklaring længere.
For hvis vagter og kontrollører i metro, busser og tog og endda dørmænd kan finde ud af at bruge kropskameraer og behandle data ordentligt, er vi i den situation, at Rigspolitiet, den fornemste magtudøvende myndighed i Danmark, også burde kunne finde ud af det.
Så er der selvfølgelig en masse spørgsmål om, hvilke erfaringer man kan basere det her på.
Vi skal selvfølgelig danne os et godt datagrundlag i Danmark, kan man forstå.
Vi har allerede kørt et pilotprojekt fra 2020 til 2022, og det har vi fået konklusionerne af.
Det har en konfliktnedtrappende effekt.
Derudover giver det bedre mulighed for læring.
Hvis man nu er interesseret i, at vi får politibetjente, som har et godt vidensgrundlag og læringsgrundlag, når de skal ud at se, hvordan det nu er, at det skal foregå i virkeligheden, så kan man se, at i amerikansk politi benytter de sig netop af kropskameraoptagelser fra sager som materiale på politiskolerne for at demonstrere, hvordan en korrekt indtrængen foregår, og hvordan forskellige ting foregår, på en sådan måde, at betjentene får et rigtig godt udgangspunkt, inden de skal ud at afprøve tingene i virkeligheden som politielever.