Karin Liltorp (ALT), 2025-12-05:
Tak for ordet.
Tidligere på året stod alle Folketingets partier sammen med indenrigs- og socialministeren og fejrede psykiatriaftalen.
Vi var så enige om, at psykisk sygdom skal tages alvorligt, at mennesker, der er syge, skal mødes med behandling og støtte, og at det at have en psykisk sygdom er lige så reelt som at have en somatisk sygdom.
Det var et meget, meget smukt øjeblik.
Desværre oplever jeg, at flere af de seneste lovforslag på beskæftigelsesområdet går i en retning, som fuldstændig kolliderer med den omsorgsfulde tilgang til psykisk sygdom, vi sammen formulerede i psykiatriaftalen.
Med den aftale, vi står og behandler i dag, står man til at miste sin førtidspension, hvis man som psykisk syg har begået alvorlig kriminalitet, altså en straf ud over fængselsstraffen.
Nu kan jeg forstå på ministerbemærkningerne i høringsnotatet, at man er opmærksom på, at den her lov mest af alt handler om retsfølelse, for man ved faktisk godt herinde, at det ikke giver mindre kriminalitet at skærpe straffen, og at det har meget uheldige konsekvenser for de berørte og ikke mindst deres børn.
Den beslutning har man taget politisk, og sådan er politik.
Der er intet til hinder for, at man lovgiver baseret på følelser og individuelle vurderinger, der kan være rigtige eller forkerte.
Men det er nok ikke overraskende, at vi i Alternativet er ganske uenige i tilgangen, da vi vægter muligheden for resocialisering meget højt.
For lovforslaget rammer ikke kun målgruppen af alvorligt kriminelle, der ved deres fulde fem har begået noget kriminelt, det rammer også mennesker, der er udviklingshæmmet, som kan være lettere presset eller lokket ud i kriminalitet, de ikke selv forstår, og den omfatter retspsykiatriske patienter, som domstolene specifikt har vurderet ikke kan straffes, fordi de er syge.
Det er mennesker, hvor selve grundlaget for vores retssystem tilsiger, at de skal have hjælp, ikke straf.
Og her er vi ved kernen af vores menneskesyn, nemlig ved erkendelsen af, at vi ikke alle får de samme kort på hånden fra starten af, og at værdighed i et samfund ikke kun handler om regler og konsekvens, men om forståelse, proportionalitet og et blik for, hvem der faktisk kan bære ansvaret for deres handlinger.
Mit håb er derfor, at vi kan bruge det her lovforslag som anledning til at justere kursen bare en smule.
Og hvis argumentet handler om retsfølelse, handler det vel primært om, at man ønsker at sætte hårdere ind over for alvorlig kriminalitet.
Men jeg tror, at langt de fleste danskere også vil kunne se, at det er meget retfærdigt, at vi undtager mennesker, som hverken har forsæt, forståelse eller skyld.
Jeg tror, at de fleste vil kunne se fornuften i, at vi undtager en svært psykisk syg person, der i en tilstand af psykose begår noget kriminelt, og at vi beskytter mennesker, der ikke kan overskue konsekvenserne af deres handlinger og ikke kan holdes ansvarlige på samme måde som andre borgere.
På den baggrund vil vi i Alternativet stille et ændringsforslag, der undtager retspsykiatriske patienter og udviklingshæmmede borger fra lovforslaget.
Med de ændringer vil vi sikre, at lovgivning ikke rammer mennesker, som i virkeligheden har brug for støtte frem for sanktion.
Vi holder nemlig fast i det menneskesyn, som psykiatriaftalen byggede på, nemlig at vi ikke taber retsprincipper og retfærdighed af syne.
Jeg håber oprigtigt, at vi kan samle et flertal om den justering, for den vil bringe loven i bedre overensstemmelse med de værdier, vi tidligere på året stod sammen om i psykiatriaftalen, og med de værdier, et velfærdssamfund bygger på.
Alternativet kan ikke støtte lovforslaget, men vi krydser fingre for, at vi kan få opbakning til vores ændringsforslag.
Tak for ordet.