Jan E. Jørgensen (V), 2021-04-09:
Tak for det.
For snart ti år siden sad vi til formøde i det, vi kalder V-Ret, som består af Venstres medlemmer af Retsudvalget.
Vi sad på den daværende retsordfører Karsten Lauritzens kontor og fordelte sager mellem os.
Og så siger hr. Karsten Lauritzen på sit charmerende nordjyske, som jeg nok skal lade være med at forsøge at efterligne: Den her offentlighedslov, Jan, du er jo advokat, var det ikke noget for dig at snuppe den?
Og så siger han til mig: Du skal måske nok lige være forberedt på, at der godt kan komme en lille smule presse på den.
Det viste sig jo nok at være årtiets underdrivelse, for
Jeg har stået last og brast med de andre forligspartier, ikke mindst SF, som virkelig har stået i første række, hver gang offentlighedsloven skulle forsvares, og Det Radikale Venstre, som jo også ... Nej, det passer ikke, for det har været svært at se andet end skosåler på ordførerne for SF og også Det Radikale Venstre.
Men Venstre og Socialdemokratiet og Konservative har i hvert fald forsvaret loven.
Det vil jeg også godt gøre i dag, for der var behov for en ændring af offentlighedsloven dengang.
Den gamle lov var helt tilbage fra 1987, og tidens tand havde tæret i den.
Det skulle en ny lov til.
Der var sket meget.
Den teknologiske udvikling, samspillet mellem ministerier og styrelser osv. var af en helt anden karakter end det var, da den gamle offentlighedslov så dagens lys i 1987.
Tiden har imidlertid vist, at der er ting i offentlighedsloven, som er, skal vi kalde det mindre hensigtsmæssige.
Her under coronakrisen har vi set en regering, der har skullet træffe beslutninger sammen med Folketinget meget, meget hurtigt, og hastværk er som bekendt lastværk, og det sammenholdt med en offentlighedslov, der har hemmeligholdt centrale dokumenter, har været rigtig, rigtig uheldigt.
Vi har set det i minksagen, hvor der var nogle påstande om, at den her cluster-5 virus kunne sprede sig til mennesker og kunne gøre, at de kommende vacciner ikke kunne bruges, hvilket jo var ret alvorligt.
Senere har det vist sig, at det vist ikke var så slemt alligevel, og de papirer, som viste, at det ikke var så slemt alligevel, lå sådan set i Sundhedsministeriet, men vi kunne ikke få dem; offentligheden kunne ikke få dem.
Et kæmpe problem.
Vi så også et pressemøde den 11. marts, hvor statsministeren påstod, at myndighederne havde anbefalet, at alt som i alt unødvendig aktivitet skulle lukkes ned.
Det viste sig jo ikke at være korrekt.
Det viste sig, at det ikke var sundhedsmyndighedernes anbefaling.
Det var ikke myndighedernes anbefaling, at alt unødvendig aktivitet skulle lukkes ned.
Det var en politisk beslutning, der gik længere end myndighedernes anbefalinger.
Det kunne vi ikke få indsigt i, og det er i den grad også problematisk.
Det er ikke noget, jeg bare står og siger.
Det er noget, som Jørgen Grønnegård Christensen, professor i offentlig forvaltning, har fastslået i den redegørelse, vi har bedt ham og andre om at lave.
Der er problemer, især med ministerbetjeningsreglen.
Så derfor har Venstre foreslået, også set i lyset af den kritik af loven, der har været rejst gennem mange år, at vi nu sætter os sammen og ændrer loven; at vi følger anbefalingerne fra Grønnegård Christensen; at vi ændrer ministerbetjeningsloven, sådan at færre dokumenter fremover kan undtages.
Ikke ethvert dokument, der på et tidspunkt, måske, teoretisk, kunne tænkes at havne på en ministers bord, skal omfattes; det skal kun være dokumenter, der direkte er tiltænkt ministerbetjening.
Det er baggrunden for, at vi fra Venstres side i dag har meldt ud, korrekt, ikke at vi ophæver forliget, men at vi beder om, at vi skal have forhandlinger i forligskredsen for at få ændret offentlighedsloven, sådan at vi kan lære af de uheldige eksempler, der har været, og kan få sat en bedre og mere hensigtsmæssig offentlighedslov sammen, hvor vi også anerkender, at der er et behov for et fortroligt rum.
Det er der i politik, det er der i journalistik – kildebeskyttelse – det er der hos politiske partier.
Der kan man heller ikke få aktindsigt i korrespondancer osv.
Sådan er det i rigtig mange forhold her i tilværelsen.