Marlene Ambo-Rasmussen (V), 2020-11-13:
Tak, og tak for ordet.
I Venstre mener vi, at barnets tarv altid kommer i første række.
Forældrene spiller hovedrollen i spørgsmålet om, hvorvidt det så kommer til at ske.
Det at være forældre er ikke blot at have forældremyndigheden, det er ikke kun at sørge for at forsørge et barn eller at sørge for, at barnet har tag over hovedet og mad på bordet – selv om det selvfølgelig også har betydning – men det er også at give barnet den tryghed og omsorg, som det har krav på.
Nogle forældre har hverken forældremyndigheden over deres børn eller har dem boende, men det betyder ikke, at der ingen krav er til dem som samværsforældre.
Desværre er nogle forældre sig ikke deres ansvar voksent.
Nogle vokser med ansvaret, og nogle kan godt have begået en forbrydelse tidligere i livet og stadig være en god forælder den dag i dag.
Men forældre, der er dømt for overtrædelse af straffelovens terrorbestemmelser, er efter Venstres overbevisning ikke gode rollemodeller for deres børn.
Afgørelser efter forældreansvarsloven om forældremyndighed, barnets bopæl, men også samvær eller anden kontakt træffes ud fra, hvad der er bedst for barnet.
Jeg er glad for, at hensynet til at beskytte barnet mod ekstremisme og radikalisering har betydning.
Jeg er også glad for, at bestemmelsen om barnets bedste i forældreansvarsloven indeholder en klar formodning om, at det er bedst for et barn, at en forælder, der er idømt en ubetinget fængselsstraf for f.eks. manddrab, seksualforbrydelser eller grov vold, ikke mod den anden forælders ønske har forældremyndighed over barnet, og at barnet ikke har bopæl hos eller samvær eller anden kontakt med denne forælder.
Vi taler altså ikke om forældre, der engang har stjålet en cykel, men om forældre, der har begået forbrydelser af meget alvorlig karakter.
Det mener Venstre bestemt også at en overtrædelse af straffelovens terrorbestemmelser er.
Med den nuværende formodning i forældreansvarsloven er der kun tale om personfarlig kriminalitet og ikke direkte overtrædelse af straffelovens terrorbestemmelser.
Den allerede gældende formodning skal med dette lovforslag udvides til også at omfatte en klar formodning for, at det er bedst for et barn ikke at bo hos, være under myndighed af eller have samvær med en forælder, der er dømt for overtrædelse af terrorbestemmelserne, og det skal den, fordi beskyttelsen af et barn som sagt kommer før noget andet.
Hensynet til barnets trivsel vil altid vinde over hensynet til en forælder, der har begået terrorhandlinger, og det er faktisk også et hensyn til vores samfund, der i højere grad skånes for en ny generation af børn, der er påvirket af forældrenes ekstremisme.
Derudover har Venstre også som et opmærksomhedspunkt, at lovforslaget umiddelbart kun finder anvendelse i tilfælde, hvor forældrene er uenige om forældremyndighed, bopæl eller samvær med et fælles barn.
Det er derfor vigtigt at understrege, at relevansen af forældrenes tidligere domme er nøjagtig lige så stor i de skilsmissesager, hvor der er indgået frivillige aftaler forældrene imellem.
Det ser vi gerne at ministeren forholder sig til, og jeg har også tænkt mig at stille det som et opfølgende udvalgsspørgsmål, så vi får kigget nærmere på det.