Sofie Carsten Nielsen (RV), 2016-12-19:
Vi har, som de tidligere ordførere også har nævnt, haft den her debat nogle gange, og i Radikale Venstre mener vi også, at det her lovforslag trækker Danmark i en forkert retning.
Statsministeren sidder lige nu på Marienborg og diskuterer fremtiden: Hvordan skal fremtiden se ud?
Hvad vil der komme, og hvordan skal fremtidens arbejdspladser se ud?
Og så sidder vi her i Folketingssalen og lægger loft over uddannelse.
Det er der altså en lille smule goddag mand økseskaft over.
Det er første gang nogen sinde, at vi kommer til at sige til mennesker: Uanset hvor dygtig du er, uanset hvor meget du gør dig umage, kan du ikke komme videre ad den her vej, du får ikke engang lov til at prøve.
Det har vi aldrig nogen sinde gjort i Danmark før.
Det synes jeg alligevel er værd at dvæle ved.
I er mange, der har fået henvendelser fra rigtig, rigtig mange studerende, men helt konkret vil jeg bare lige nævne en henvendelse fra Mads, som skrev til mig som en af de sidste meget sent i går aftes.
Mads er 24 år, og han bor i Odense, og han startede i 2013 på fysioterapeutuddannelsen.
Han var rigtig glad for det, der var stor glæde, nysgerrighed og passion for at hjælpe mennesker.
Han skriver: Jeg følte virkelig, jeg var på rette vej, studiet kørte på skinner.
Det er den kombination, jeg vil få allermest ud af.
Efter halvandet år tog Mads så kontakt til studievejledningen på sin professionshøjskole, som forklarede, at det bedste, Mads kunne gøre efter Uddannelses- og Forskningsministeriets retningslinjer, var at gøre sin bachelor i fysioterapi færdig og derefter søge ind på medicin.
Han tog også kontakt til Syddansk Universitets studievejledning og til Københavns Universitets studievejledning, og de sagde det samme: Det bedste, du kan gøre, Mads, er at gøre din bachelor i fysioterapi færdig.
Han tog endda til København, og han tog over på Syddansk Universitet til såkaldte vejledningsdage og fik at vide, præcis hvad han skulle gøre, for at han kunne komme i betragtning til en plads via kvote 2.
Han blev færdig som fysioterapeut, fik sin bachelor i sommer og havde planlagt at søge ind nu på lægeuddannelsen, for nu havde han de kompetencer, der skulle til for at søge ind, sådan som han var blevet vejledt til siden sommeren 2013 ifølge ministeriets retningslinjer.
Danmark som samfund ønsker fremdrift og udvikling.
Det får vi ikke ved at begrænse os, der skal drive landet fremadrettet.
Giv os et år, bare et år.
Så kender vi i det mindste spillets regler.
Det har jeg ikke haft.
Det synes jeg er rigtigt.
Jeg synes ikke, at vi har givet Mads muligheden.
Jeg synes ikke, at det er ordentligt at indføre den her lovgivning, når vi som samfund og efter de retningslinjer, vi politisk vedtager, har givet ham den vejledning.
Han har gjort alt det rigtige.
Det synes jeg ikke er ordentligt, når nu vi vedtager det her lovforslag.
Men jeg vil også gerne sige til alle de studerende, ja, til alle de mennesker, der er derude – for jeg har jo fået henvendelser fra mennesker i alle aldre – herunder de pensionister, jeg stod med på Frue Plads i går, som fortalte om, hvordan de selv havde taget flere uddannelser og aldrig var kommet dertil, hvor de er, uden dem, og som var bekymrede for fremtiden: Vi giver ikke op.
I skal ikke miste modet – hverken jer, der er unge og har fremtiden foran sig, eller jer, der bekymrer sig for jeres børnebørn.
Det skal I ikke gøre, for vi skal nok blive ved med at kæmpe, og vi kommer til at arbejde imod det her.
Som vi sagde på Frue Plads i går, da vi ikke ville være mismodige alle sammen: Skub, skub, skub til taget.
Og det kommer vi til at blive ved med.