runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Liselott Blixt (DF), 2020-11-19:
Mange tak.
Der er, fordi der er den her vildfarelse, også hos justitsministeren, med, at man så også lovliggør det for piger og kvinder, og der vil jeg gerne sige, at der ligger et spørgsmål og svar, S 896, fra 2018, hvor der netop spørges om det, og der skriver man netop, at der er tre forskellige måder at gøre det på, og det bliver ikke en ophævelse af den lov, der ligger for kvinderne.
Jeg synes bare, det er vigtigt at informere om det, da justitsministeren også var inde på det, og derfor vil jeg gerne mane det i jorden.
Men det er nogle af de ting, vi kan tage op i udvalget, for det burde ikke være nødvendigt med et ændringsforslag.
Karsten Lauritzen (V), 2020-11-19:
Nej, kan jeg svare på det spørgsmål.
Det er nu heller ikke en voksende terrortrussel fra autoritære regimer eller ikkevestlige lande, som jeg er bekymret for.
Men det, der gør indtryk på mig, er, at dem, der normalt er vores venner, altså USA, vores nærmeste allierede, jo meget klart siger, og det tror jeg også den amerikanske ambassadør i Danmark har sagt, at i USA ville det her forslag, hvis det blev vedtaget, blive taget ned som udtryk for antisemitisme.
Og det må man jo forholde sig til.
Det er jo derfor, at man, hvis man vil være idealist, skal passe på med at gå ind i realpolitik, for i realpolitik bliver man nødt til at forholde sig til, at verden er mere kompliceret, og at det, når man beslutter noget, har nogle konsekvenser.
I det her tilfælde er det en konsekvens, i forhold til hvad vores allierede på den anden side af vandet, som normalt beskytter os, ville sige, og hvordan de ville se på Danmark, og det er ikke det vigtigste.
Nu nævnte jeg det som det første, men det er ikke det vigtigste, og det er en af grundene til, at vi i Venstre ikke kan støtte forslaget.
Ole Birk Olesen (LA), 2020-11-19:
USA har udtalte sig også kritisk om, at der var blevet tegnet Muhammedtegninger i Danmark, dengang, og det er jo ikke antisemitisme, at vi gerne vil beskytte såvel jødiske som muslimske børn, drengebørn, mod at blive omskåret, og det må vi fastholde, hvis der er nogen i udlandet, der siger det.
Jeg er ikke et øjeblik i tvivl om, at USA også vil acceptere, at Danmark har det syn på børns rettigheder, at man ikke må skære dele af børns kroppe af dem blot af religiøse årsager.
Så jeg synes, at Venstre her skal finde lidt courage frem og se på sagen nøgternt: Synes Venstre, at det er i orden, at vi har lovgivning i Danmark, der tillader forældre at skære forhud af deres drengebørn?
Og hvis Venstre ikke synes, det er i orden, så synes jeg, at det hverken er USA eller Iran eller Syrien eller lignende, der skal bestemme, om vi gør det i Danmark, altså tillader det, eller om vi ikke tillader det.
Karsten Lauritzen (V), 2020-11-19:
Det er bestemt heller ikke de lande, hr. Ole Birk Olesen nævner, der er afgørende for Venstres stillingtagen, men det vejer bare og har en vis vægt, når vores nærmeste allierede siger: Hvis man vedtager det her, jamen så vil der i USA komme en diskussion om, om Danmark er et land, som man kan have lov til at være jøde i.
Det gør indtryk på mig, og det gør indtryk på Venstres folketingsgruppe sammen med nogle sundhedsmæssige argumenter.
Jeg tror, for at være helt ærlig, at det er lidt forskelligt, hvilke argumenter der vejer tungest, men samlet set er beslutningen altså den, jeg har redegjort for her.
Det er ikke, fordi jeg ikke kan se det, hr. Ole Birk Olesen siger, men samlet set kan vi altså ikke støtte beslutningsforslaget.
Stinus Lindgreen (RV), 2020-11-19:
Og som min kollega fru Liselott Blixt fulgte jeg også med ovre fra Sundhedsudvalget.
Tak for ordet.
Dette borgerforslag har haft en lang vej til Folketingssalen.
Uanset hvad man måtte mene om forslaget, skal forslagsstillerne da ønskes tillykke med, at det trods alt lykkedes for dem at komme hertil.
Det her er et forslag, der skiller vandene og skaber til tider voldsom debat.
Det har både jeg selv og flere andre oplevet, hvis de har blandet sig i diskussionerne.
Det gælder i befolkningen, og det gælder herinde på Christiansborg, ja, det gælder også i mit eget parti, både i baglandet og i folketingsgruppen, og det forstår jeg godt, for debatten om omskæring af drenge rammer lige ind en række følsomme områder.
Det handler om tro og kultur.
Derfor er det klart, at en debat, der for nogle af vore troende medborgere rammer noget helt centralt, vil vække stærke følelser.
Det handler om sundhedspolitik, for der er jo tale om et kirurgisk indgreb med de risici, store eller små, hyppige eller sjældne, der er forbundet hermed.
Men det er ikke alene et sundhedspolitisk spørgsmål.
Det handler også om børneopdragelse og familieliv, og derfor er det oplagt, at en debat, der af nogle ses som en kritik af deres måde at behandle deres børn på, vil vække stærke følelser.
Det giver sig selv.
Og så handler det om retspolitik, om integrationspolitik, om udenrigspolitik, om sikkerhedspolitik.
Med andre ord bliver debatten om drengeomskæring meget hurtigt kompliceret og forgrenet, for hvor går grænsen i forhold til familiens selvbestemmelse?
Hvad med barnets tarv?
Har det betydning for udøvelse af religion?
Er det sundhedsfagligt forsvarligt?
Man siger jo, at når to radikale diskuterer, er der mindst tre forskellige holdninger til stede.
Det vil jeg tage på min kappe i dag, for vi har drøftet spørgsmålet rigtig mange gange i Radikale Venstre, og vi dækker, vil jeg tro, alle synspunkter.
Vi er ikke enige om, hvordan spørgsmålet skal håndteres.
I den radikale folketingsgruppe er de fleste medlemmer imod drengeomskæring, men et flertal mener ikke, at forslaget om en aldersgrænse er den rette løsning.
Personligt er jeg for en aldersgrænse for drengeomskæring, for når jeg gør regnebrættet op, ender jeg altid med at vægte hensynet til barnets kropslige autonomi højest.
Så hvad ender vi med at gøre?
Der vil jeg henvise til Danmarks Riges Grundlov, hvor der i § 56 står: »Folketingsmedlemmerne er ene bundet ved deres overbevisning og ikke ved nogen forskrift af deres vælgere.«
Og med disse ord vil jeg sige tak for jeres tid.
Ole Birk Olesen (LA), 2020-11-19:
Jeg kan afsløre, at der er masser af ting, jeg er imod.
Jeg er imod astrologi.
Jeg synes, det er noget mærkeligt noget at bilde folk ind, at deres liv er afhængige af stjernernes stilling ved deres fødsel og lignende.
Det kan man tillade sig at sige i sådan en sag, altså at man er imod det, men det må voksne mennesker selv finde ud af.
Det her handler om noget andet.
Det handler om, at voksne mennesker gør noget mod børn.
Der kan man ikke stille sig op på talerstolen og sige: Et flertal i vores gruppe er imod, at det bliver gjort, men det må voksne mennesker selv finde ud af.
For det handler om, at de gør noget mod børn.
Dermed er det legitimt her i Folketinget at have en holdning til det og at vedtage lovgivning om det, for vi anerkender ikke, at forældre har fuld råderet over deres børns liv.
Vi anerkender, at børn selv har råderet over deres liv, og at de vokser op til at få fuld råderet.
Vil den radikale ordfører forholde sig til det?
Man kan ikke bare sige: Vi er imod, men vi har ingen mening om, hvorvidt det skal være forbudt eller ej.
Stinus Lindgreen (RV), 2020-11-19:
Jeg sagde: Et flertal af gruppen er imod drengeomskæring, men også imod en aldersgrænse.
Hvad den enkelte har af begrundelse for det, må du spørge den enkelte om.
Hvad den enkelte vælger at stemme, og hvad den enkelte mener om det, må du spørge den enkelte om.
Men jeg vil sige, som jeg startede med at sige, at vi i dag har hørt en række argumenter fra Venstres ordfører, fra ministeren og fra Socialdemokratiets ordfører om, hvorfor de ikke kan stemme for det her forslag.
Det er de samme synspunkter, der er repræsenteret i vores folketingsgruppe.
Stinus Lindgreen (RV), 2020-11-19:
Tak for det.
Jeg tror, at ordføreren misforstod det, jeg sagde.
Jeg støtter borgerforslaget.
Jeg støtter en aldersgrænse for drengeomskæring.
Nogle af mine kollegaer har samme holdning, andre igen mener ikke, at de skal stemme for.
Hvad den enkelte ender med at stemme, må vedkommende jo gøre op her i salen, når den dag kommer.
Men jeg er personligt fuldstændig enig i det, ordføreren siger.
Ole Birk Olesen (LA), 2020-11-19:
Den radikale gruppe er så endt med at sige, i hvert fald et flertal, at de ikke vil stemme for et forbud mod drengeomskæring.
Hvad er egentlig årsagen til det?
Vi har jo ikke hørt en begrundelse for det.
Hvorfor mener den radikale folketingsgruppe, at det her kan forældre godt tillade sig at gøre mod deres børn, og derfor skal det ikke forbydes?
Morten Messerschmidt (DF), 2020-11-20:
Jamen der er rig adgang til – og mere, tror jeg, end der nogensinde har været i de forgangne 171 år, hvor grundloven har været i kraft – at man som engageret borger kan blande sig i debatten.
Jeg tror i virkeligheden aldrig, det har været lettere at komme i kontakt med politikere som hr. Uffe Elbæk, undertegnede og vores kollegaer.
Man kan bare gå ind på internettet på Facebook og på Twitter; vi er alle vegne – bare et klik, så er man i kontakt.
Vi har ikke brug for et eller andet nyt borgerting for at skabe en eller anden skæv debat, hvor det så er hr. Uffe Elbæks proselytter, der melder sig ind, og som vil være blandt de 100 udvalgte.
Uffe Elbæk (UFG), 2020-11-20:
Når man hører ordføreren fra Konservative, synes jeg, at der bliver sagt to ting.
Det ene er, at det er vigtigt, at vi bliver ved med at udvikle demokratiet; det er vigtigt, at vi involverer borgerne; alt det er godt.
På den anden side er der en række skeptiske overvejelser om, hvorvidt det her nu er den rigtige model.
Jeg vil gerne slå fast, at nu har vi fremlagt vores model med afsæt i de erfaringer, der er ude i verden.
Så mit spørgsmål er: Hvad er Det Konservative Folkepartis overvejelser i forhold til alle de gode erfaringer med borgerting, man har andre steder fra?
Jens Rohde (RV), 2020-11-20:
Tak for det.
Det er jo sjældent, at der er noget, der bliver mere rigtigt af at blive gentaget, så jeg vil nøjes med her i dag at gøre hr. Karsten Lauritzens ord – et for et – til mine i den her diskussion.
Måske er det, fordi man aldrig sådan helt kan tage al Venstre ud af en gammel Venstremand, men jeg er meget enig i de refleksioner, som hr. Karsten Lauritzen meget begavet, synes jeg, tilkendegav heroppefra.
Vi har jo et forsøg i gang, og lad os lige afvente resultatet af det.
Peder Hvelplund (EL), 2020-11-20:
Tak for det, formand.
Først og fremmest tak til forslagsstillerne for at fremsætte det her forslag, for det giver jo anledning til, også her i Folketingssalen, at diskutere rammerne for demokrati og folkestyre.
Det er jo grundlæggende sådan, at demokrati og folkestyre er en dynamisk størrelse.
Hvis vi ser tilbage til 1849-grundloven, ser den jo væsentlig anderledes ud.
Det demokrati, man forestillede sig dengang, ser væsentlig anderledes ud end det, vi ser i dag.
Dengang var der en voldsom begrænsning i stemmeretten.
Jeg kan aldrig rigtig huske dem, så nu har jeg skrevet dem ned for en sikkerheds skyld.
De syv f'er var: fruentimmere, folkehold, fattige, fallenter, fjolser, forbrydere og fremmede.
Og dem har vi jo efterhånden også fået tildelt valgret og dermed ret til at kunne være fuldgyldige deltagere i demokratiet, og det er sådan grundlæggende det, der ligger i hele det her spørgsmål om, hvordan vi sikrer, at vi hele tiden udvider demokratiet og udvider de demokratiske rettigheder.
Derfor synes jeg også, det er et rigtig spændende forslag, som forslagsstillerne her bærer frem.
For det handler jo grundlæggende om, hvordan vi får inddraget mennesker i de demokratiske beslutninger, hvordan vi får inddraget borgerne.
Det har jo stor betydning, især også, tænker jeg, når man ser på den situation, vi står i i dag, hvor vi står med en pandemi, hvor det har været nødvendigt at vedtage hastelove, som ikke har kunnet få tilstrækkelig grundig behandling i Folketinget – det er jo altid problemet med hastelove.
Men vi har også kunnet se, hvordan det kan være med til at skabe en større tillidskrise mellem befolkning og lovgivere, fordi tingene går hurtigt og folk ikke altid har fornemmelsen af, at de er med i de beslutninger, der bliver truffet.
Der synes jeg, at sådan et forslag som det her om at lave et borgerting kunne være et godt forsøg for at se, om der er måder at få inddraget befolkningen på, måder at kunne tage også de svære beslutninger på i forhold til de dilemmaer, man står med som beslutningstager, som lovgiver.
Er der en mulighed for at trække det ind i et rum, hvor man også kan få lov til at eksperimentere med det?
Derfor synes jeg, det er en rigtig god idé at prøve at se på, hvordan vi hele tiden kan udvide demokratiet og udvide de demokratiske rettigheder.
Det er muligt, at det er noget, der skal være mere permanent.
Det kan også vise sig, at det måske ikke er den vej, man skal gå.
Men demokrati er en dynamisk størrelse, som vi hele tiden skal arbejde med og hele tiden skal udvikle.
Egil Hulgaard (KF), 2020-11-20:
Tak for det.
Jeg har fået lov til at stå her i stedet for vores normale ordfører, Mai Mercado.
De Frie Grønne har fremsat et forslag om oprettelse af et borgerting, og det kan man jo kun synes er sympatisk.
At involvere borgerne er vigtigt, ikke bare for Det Konservative Folkeparti, men for vores demokrati i det hele taget.
Så det er vi enige i.
Mange tror, at der er langt til at kommunikere med os i Folketinget.
Der er 179, men vi sætter jo alle sammen en ære i at kommunikere og besvare de henvendelser, der kommer, og lave de rundvisninger, vi overhovedet kan, og komme ind og stille op til alt fra statsborgerskabsdag til kulturnat.
Så det er ikke vanskeligt set fra vores synspunkt at komme i kontakt med et medlem af Folketinget.
Vi har også allerede i dag ordningen om borgerforslag, som jo giver mulighed for, at et forslag bliver bragt til diskussion og afstemning i Folketinget, hvis der er 50.000 underskrifter.
Det giver også adgang til et levende demokrati.
Så i Det Konservative Folkeparti finder vi, at involveringen af borgerne i dag er levende og dynamisk.
Forslaget, som er en genfremsættelse, kan også synes tungt.
Det gælder dets udformning med et 3-årigt program med udvælgelse af 100 personer, der skal medvirke, og som to gange skal tage emner op og debattere og komme med anbefalinger, men som ikke har reel indflydelse.
Og det gælder evalueringsformen, som kan synes en anelse omfangsrig.
Jeg har det lidt ligesom Karsten Lauritzen, som også nævnte det her med parallelle demokratiske systemer.
Vi skal passe på med ikke at udvikle nogle systemer, som så i sidste ende viser sig ikke at have reel indflydelse.
Jeg kan også være bange for – nu har vi jo forsøget med klimaborgertinget – at det manglende ansvar sammen med en forholdsvis begrænset proces kan føre til, at man ikke får det fulde billede af vores beslutningsprocesser herinde i Folketinget, når det er sådan, man sætter det her borgerting op.
Jeg er meget for, at vi skal finde nye modeller til at involvere borgerne.
Men den model, som er her,
er et borgerting, der kan vælge en forsamling.
Men vi har jo valg hvert 4. år, og vi er også borgere i det her land.
Det gælder sådan set også det kommunale system, hvor der også er valg hvert fjerde år, og hvor borgerne kan stille op og gøre deres idéer gældende.
Så vi synes, initiativet er prisværdigt.
Vi synes hele tiden, man skal diskutere, hvordan vi udvikler vores demokrati, men forslaget om et borgerting kan vi fra konservativ side ikke bakke op om lige nu.
Karina Lorentzen Dehnhardt (SF), 2020-11-20:
Jeg skal hilse fra hr. Jacob Mark, som egentlig er vores ordfører på det her forslag, og sige tak til forslagsstillerne for et godt og vigtigt forslag, som jeg vil redegøre for SF's stillingtagen til.
Demokrati er ikke noget varigt; det er noget, vi vælger.
Vi må aldrig tage demokratiet for givet, og hver gang nogen forsøger at knægte demokratiet, skal vi sige fra, ligesom vi konstant skal blive ved med at udvide demokratiet og vores demokratiske udfoldelsesmuligheder.
Det betyder eksempelvis, at når nogen vil tage de grundlæggende frihedsrettigheder fra os, siger vi fra og står fast.
Og det skal der i hvert fald ikke laves om på.
Men det betyder også, at man finder på nye veje til at udfolde demokratiet, og at lave et borgerting kunne være én vej.
Og selv om det er undervurderet, hvor meget høringsprocesser, deputationer, besøg og møder fylder, kan der måske være noget om snakken.
Måske kan vi godt blive bedre til at inddrage.
Måske kan vi godt blive bedre til at høre, hvad folk tænker imellem valgene, også dem, som ikke er eksperter på området.
Måske kan vi godt blive bedre til at give folk et medansvar for demokratiet, så man ikke bare sætter sit kryds ved valget og læner sig tilbage.
Med forslaget lægges der her op til, at man laver sådan et borgerting.
Det skal bestå af 100 frivillige borgere, som udtrækkes tilfældigt for en periode på 18 måneder.
Borgertingets sammensætning skal så vidt muligt afspejle et bredt og repræsentativt udsnit af befolkningen, bl.a. ved at sikre diversitet inden for køn, alder, geografi og indkomst, og så skal det så to gange årligt udvælge et politisk emne, som medlemmerne ønsker at blive klogere på og diskutere.
Herefter skal medlemmerne deltage i en række høringer, hvor relevante og forskellige eksperter inddrages.
Og borgertinget skal ikke have mandat til at fremsætte egentlige lov- eller beslutningsforslag i Folketinget, men det skal have mulighed for at kunne afgive konkrete anbefalinger til Folketinget.
Det synes vi er en rigtig god balance.
På den ene side forsøger man sig med noget nyt, noget inddragende, noget forpligtende – forpligtende over for de mennesker, som bliver en del af borgertinget.
De bliver pludselig bevidste om, hvor svære beslutningsprocesser egentlig kan være, og hvor mange hensyn der skal tages og afvejes mod hinanden.
På den anden side får Folketinget og demokratiet ny ilt konstant, fordi der kommer nye medborgere til.
Det er dog stadig Folketinget, som bestemmer, så på den måde går vi ikke på kompromis med princippet om det repræsentative demokrati.
Det er en god balance, og vi har allerede vedtaget det bredt i Folketinget på klimaområdet.
Det var et stærkt ønske for os, ligesom jeg også ved det var for flere af medlemmerne bag forslaget her, så det vil vi glæde os til at følge.
Men vi mener altså godt, at vi kan gå skridtet videre, og derfor bakker SF op om forslaget.
Uffe Elbæk (UFG), 2020-11-20:
Det er gået op for mig, at Dansk Folkeparti ikke synes, det en god idé; så den klarhed er kommunikeret igennem.
Men hvis jeg nu skal tage ordføreren alvorligt, og det vil jeg gerne, så har jeg lyst til at spørge ordføreren i forhold til de erfaringer, man har fra borgerting andre steder i Europa, også herhjemme, bl.a. på byniveau i Københavns Kommune.
I udlandet gælder det Frankrig og Irland, hvor man i kraft af borgertinget har været i stand til at rejse en langt bredere politisk debat, som har haft indflydelse på den lovgivning, der finder sted.
Altså, hvad er ordførerens overvejelser omkring de erfaringer?
Morten Messerschmidt (DF), 2020-11-20:
Jeg prøver igen.
Den indretning, vi har i dag, gør, at man som borger har mulighed for hver eneste dag at skrive på Facebook, skrive læserbreve, stå hernede og hamre på stegepander, og hvad ved jeg.
Men man har også den mulighed at sige: Nu har jeg afgivet min stemme, nu overgiver jeg landets ledelse til nogle andre, som vælger at bruge hele deres liv på det – folk som hr. Uffe Elbæk, undertegnede og 177 andre herinde.
Det, som hr. Uffe Elbæk lægger op til, er at lave et ting, hvor alene de, som i hverdagen ønsker at være aktivt engagerede, får lov til at bestemme, for det er kun dem, der tilmelder sig, som så bliver blandt de 100 udvalgte.
Men hvad med dem, der ikke ønsker at blive involveret i landets ledelse andet end en gang hvert fjerde år?
De vil så være ude af den gruppe.
Dermed vil det deliberative demokrati, som hr. Uffe Elbæk altså er eksponent for, kun tiltale og kun inkludere dem, som aktivt ønsker hver dag at være en del af det her – eller i hvert fald hyppigere end de perioder, hvor vi har folketingsvalgene.
Og det er jo en ekskluderende tilgang til demokratiet, og derfor må jeg sige: Det er antidemokratisk, det kommer vi ikke til at støtte.
Uffe Elbæk (UFG), 2020-11-20:
Tak for den historiske gennemgang.
Jeg er faktisk ret paf over, hvordan ordføreren har læst forslaget.
Altså, det her er et supplement til Folketinget og til det beslutningsrum, vi jo alle sammen er medlemmer af her.
Hvordan kan man være modstander af at udvide den demokratiske debat og af at lade sig inspirere af forskellige måder at gå til politiske spørgsmål på?
Så måske har jeg ikke helt forstået ordførerens meget vise udlægning af forslaget – ja, jeg er ret overrasket.
Morten Messerschmidt (DF), 2020-11-20:
Tak, formand.
Den er tilgængelig, sproget er skrevet i ligefremme vendinger, og det garanterer således ikke bare, at enhver kan navigere i de grundlæggende principper for, hvordan Kongeriget Danmark regeres, men jo altså også, at vi har den frie og lige valgret til de to ting, som vi har kendt den siden 1915-grundloven, og fra 1908 til kommunalvalgene.
Det er en smuk og fin institution, netop fordi den giver alle muligheden for at deltage på fuldstændig lige vilkår.
Jeg tror, at valgloven siger, at 3 uger før valgs afholdelse skal der komme et valgkort ind ad brevkassen, og man har den frie demokratiske ret til at putte det i kaminen og sige nej tak eller til at putte det i en valgurne og sige ja tak.
Det er demokrati, og det er smukt.
Det, som hr. Uffe Elbæk lægger op til her, er jo ikke demokrati.
Det er også beskrevet som et deliberativt demokrati, altså et ikkeliberalt demokrati, fordi det baserer sig på, at man ikke kan vælge det fra.
Altså, de folk, som skal stille sig til rådighed får borgertinget,
skal positivt melde sig ind.
Det vil sige, at hvis man melder sig ud, har man ikke mulighed for at give det synspunkt til kende, at man ikke stemmer; så tæller man ikke med.
Dermed lægger det op til en totalitær måde at tænke demokratiet på, for hvis nu man har lyst til at vise sin oppositionelle holdning til Christiansborg som institution ved ganske enkelt ikke at stemme og derved sørge for, at valgdeltagelsen bliver lavere, så er det jo også en demokratisk ret.
Men det er ikke en demokratisk ret, som er indeholdt i det deliberative demokrati, som hr. Uffe Elbæk altså abonnerer på.
Dermed bliver det her jo først og fremmest staffage, hvor man i virkeligheden vil hyppe kartofler for de indviede, som kan melde sig ind i hr. Uffe Elbæks projekt og således tilfældigt blive udpeget.
Men i virkeligheden er tilfældigheden jo styret, for det fordrer, at man abonnerer på selve idéen.
Hvis nu man i virkeligheden har et ganske godt med ikke at blive forstyrret af alle mulige afstemninger i løbet af perioden mellem folketingsvalgene, men faktisk synes, at det er vigtigere at passe sin virksomhed eller sin familie eller måske tage på rejse – altså rent faktisk overlade landets ledelse til de 179, der er valgt – ja, så er man ikke velkommen i hr. Elbæks borgerting.
For det kræver nemlig, at man har tid og lyst og overhovedet det intellektuelle overskud og interessen til at være en del af lands ledelse.
Men hvad nu, hvis man ikke har lyst til det?
Så tæller man ikke med, og det er en meget, meget antidemokratisk måde at anskue et lands ledelse på.
Derfor er det et meget bedrøveligt forslag, som hr. Uffe Elbæk kommer på banen med her i dag, og det vil ikke nyde Dansk Folkepartis opbakning.
Karsten Lauritzen (V), 2020-11-20:
Der har været nogle gode erfaringer sådan lokaldemokratisk i kommunalbestyrelser og andet, hvor man har ungdomsbyråd, ungdomskommunalbestyrelser og ungdomsråd, og det synes jeg er rigtig, rigtig fint.
Men jeg hører også, at i det borgerting, der ligesom er nedsat i forbindelse med klimaloven, er det ikke alting, der fungerer.
Derfor synes jeg, at det er rimeligt nok, at inden man tager det her skridt, som også koster nogle penge, venter man lige på den evaluering, der kommer.
Og så udelukker jeg ikke, at Venstre kan ende med at støtte det.