Søren Søndergaard (EL), 2019-02-28:
Jeg kan jo godt se, at den sådan lidt revolutionære aura omkring Enhedslisten er ved fuldstændig at fordufte.
Altså, vi fremsætter det ene forslag efter det andet inklusive det her, som overhovedet ikke er vidtgående nok: Det er alt, alt for begrænset, siger man, og alt, alt for småt, det tager kun fat på et lille hjørne, vi skulle have taget det hele med.
For SF fremsatte i folketingsåret 1997-98 faktisk det samme forslag, og det er – jeg skal lige regne det ud i hovedet – sådan cirka 21 år siden.
Og så kan man sige: Hvad er der så sket i løbet af de 21 år, hvor man stille har arbejdet inden for systemet?
Ja, altså, det er jo meget begrænset, hvad der er sket.
Jeg skal også i den her snævre sammenhæng og den her begrænsede forsamling erkende, at indledningsformuleringen i forslaget har vi faktisk også tyvstjålet fra SF.
For forslagsstilleren, og det var Aage Frandsen, skrev: For mange fremstår EU-bureaukratiet som en sammenspist kerne af pampere.
Og den formulering kunne vi ikke stå for at gentage, for det er jo lige præcis pointen: Hvad enten man er for EU eller imod EU, eller man er meget begejstret for EU eller meget kritisk over for EU, så fremstår EU for rigtig mange mennesker dels som noget frygtelig fjernt, og som noget frygtelig lukket, dels som noget, der er meget lukrativt for dem, der er i systemet.
Det fremstår på en bestemt måde.
Og der synes jeg da, at der burde være en fælles interesse i – hvad enten man er modstander eller tilhænger, hvad enten man er kritiker eller meget, meget begejstret – at EU ikke kom til at fremstå på den måde.
For så kunne vi jo diskutere de reelle politiske spørgsmål.
Og en af de måder, hvorpå man kunne gøre noget for, at EU ikke kom til at fremstå på den måde, var rent faktisk at gøre noget effektivt ved de eksorbitant høje lønninger, alt inklusive, som eksisterer i EU-systemet.
Og som SF altså gjorde opmærksom på allerede for 21 år siden, og som trods den store enighed, der tilsyneladende er i den her sal, og det store arbejde, som skiftende regeringer har gjort – mest i stilhed – ikke har ført til noget som helst resultat.
For virkeligheden er fortsat grotesk høje lønninger i EU-systemet.
Virkeligheden er fortsat grotesk høje tillæg.
Og det skyldes bl.a., at man er fritaget for national indkomstbeskatning af grundløn og tillæg, hvor man så har en EU-skat på 14 pct., og det gælder jo altså også EU-ansatte i Danmark, hvor vi har lavet den der beregning på, at hvis man tjener 83.000 kr., så betaler man 15 pct. Det kan være, den beregning er forkert, og derfor var jeg også meget glad for det tilsagn, vi fik fra finansministeren, om, at alle tal, der er til rådighed – og hvor de selvfølgelig ikke strider mod individuelle personers ansættelsesvilkår – vil blive lagt frem i den kommende periode, når vi spørger om det.
For det kan faktisk være ret vanskeligt at gennemskue, hvilke lønforhold der reelt eksisterer.
Vi kan bare konstatere, at forskellen er enorm.
Altså, folk på det lønniveau i Danmark ville heldigvis – vil jeg da sige – betale topskat.
Det er jo derfor, vi finder det relevant at opfordre til at arbejde for den her ligestilling.
Og vi skriver jo meget klart i forslaget, at vi ikke lægger os fast på nogen bestemt model.
Altså, vi vil give regeringen modelfrihed, og det er klart, at hvis man vil gå en anden vej og måske en mere lige vej og sige, at der overhovedet ikke skal beskattes på EU-niveau, så er det også en mulighed inden for rammerne af det her forslag.
For det her forslag har, som det foreligger, til formål at ansatte i EU's institutioner kommer til at betale indkomstskat og arbejdsmarkedsbidrag på niveau med øvrige borgere i EU-landene.
Det er det, der er udgangspunktet for det her forslag.
Vi kan jo ikke skjule sandheden.
Vi kan ikke skjule den del af sandheden, der består i, at der er eksorbitant høje lønninger i EU-systemet, som er fuldstændig ude af trit med medlemslandene.
Den sandhed kan vi ikke skjule.
Altså, det kan vi ikke skjule.
Og jeg tror, det vil være rigtig dumt at sige ssh, ssh, og at det må vi ikke sige, og at så forsvinder det nok.
Det tror jeg vil være en rigtig dum idé.
Sandheden er, at det er en institution, hvor der er en eksorbitant høj aflønning fuldstændig ude af trit med medlemslandene, fuldstændig ude af trit med, hvad almindelige mennesker tjener, og hvad almindelige mennesker synes er rimeligt.
Og det giver et billede, som lægger hele institutionen for had, også på områder, hvor det sådan set ikke er rimeligt, som jeg sagde før.
Jeg tror, at jeg tidligere i den her sammenhæng har nævnt noget, nemlig at en af mine bedste kolleger, da jeg var i Europa-Parlamentet, var en tysk konservativ, fru Ingeborg Grässle, som var ekstremt EU-positiv, men hvor vi bare ud fra forskellige synspunkter arbejdede sammen om, at tingene skulle være ordentlige.