Naser Khader (KF), 2018-04-19:
Det har vi været længe om.
Vi foreslog det i Det Konservative Folkeparti allerede i 2009, men det var der ikke stemning for, så der var vi lidt forud for vores tid.
Men nu er det der, bedre sent end aldrig.
Tildækningen skal forhindre kvinden i at friste manden, fordi kvinden pr. definition er fristeren.
Men hvorfor skal kvinderne lide under, at mændene ike kan styre sig?
Jeg har i hvert fald ikke mødt en eneste mand, der bærer burka eller niqab.
Det hører til kvinderne, og det er stærkt kvindeundertrykkende.
Hver gang emnet om forbud mod burka og niqab bliver diskuteret, vælter det frem med argumenter for og imod.
Jeg har hæftet mig ved fire udbredte modargumenter, som jeg gerne vil gendrive.
Det første modargument drejer sig om antallet.
Der er ikke så mange, hævdes det.
I 2009 nåede man frem til, at der var ca. 200 burka- eller niqab-klædte kvinder i Danmark.
Tallet bundede ikke i en optælling, men var blot en estimering, som Københavns Universitet havde foretaget.
Jeg tror faktisk, at der er mange flere, og jeg vil mene, at fænomenet er voksende på grund af den stigende islamisering.
Men det handler ikke kun om antallet, det handler om princippet.
Burka og niqab er kvindeundertrykkende, og om der så kun var tale om fem, mener jeg det ville være på sin plads at lovgive om det.
Hvad vil vi acceptere at kvinder bliver udsat for?
Hvis nu det kun drejer sig om 5, 10, 15 eller 20, der bliver tvunget, skal vi så bare se igennem fingre med, at de får frataget deres frihed?
Vi har tidligere lovgivet på områder for at beskytte et lille mindretal, eksempelvis med 24-årsreglen i forhold til tvangsægteskaber.
Der lavede vi 24-årsreglen for at beskytte de få kvinder, der blev tvangsgift, men det kom til at gå ud over mange.
Men det var det værd, for på den måde kom vi til at hjælpe dem, der blev tvunget ind i ægteskaber, de ikke ønskede.
Det er ofte konvertitter, og de har det bare med at overdrive.
Al politik er symbolpolitik, og dette er symbolpolitik på den positive måde.
Vi kan og skal ikke acceptere undertrykkelse i vores samfund, og de, som mener, at man kan bruge ordet symbolpolitik som argument, har ikke forstået de kvindeundertrykkende tanker, der ligger bag tildækning.
Med det sidste modargument mener nogle, at kvinderne ikke får lov til at komme ud, hvis et forbud bliver en realitet.
Tværtimod, et forbud vil hjælpe de kvinder, som ikke ønsker at dække sig til.
Lovgivning har vist sig at have en positiv effekt for kvinderne på andre områder, som f.eks. at de skal lære dansk og arbejde, hvis de skal have sociale ydelser.
For mange af islamisterne gælder det, at de kun er islamister, indtil det rammer deres pengepung.
Vi lever i et åbent og frit samfund, og vi skal kunne se vores medborgeres ansigter.
Vi i Danmark kommunikerer med kroppen, vi kommunikerer med ansigtet, vi bruger mimik, hentydninger og antydninger, og det sker faktisk med ansigtet, og derfor må vi som et minimum kræve at kunne se vores medborgers ansigt.
Og lad os så tage snakken igen bagefter.
Det undrer mig faktisk ved den her debat i dag, at vi har mandlige ordførere, der taler for at beskytte kvinderne og deres rettigheder, og kvindelige ordførere, der forsvarer et stærkt kvindeundertrykkende symbol – bortset fra hr. Karsten Hønge.