Karina Lorentzen Dehnhardt (SF), 2021-05-11:
Tak for ordet, og tak for debatten.
Der har været mange sådan forskelligartede synspunkter i den.
Man kan sige, at ulempen ved at spørge erhvervsordførerne om noget, der i virkeligheden rigtig meget vedrører børn og unge, er, at det med virksomhederne og virksomhedsperspektivet kommer til at fylde vel meget.
Jeg ærgrer mig måske en lille smule over, at det her ikke er i kredsen af børneordførere, for så tror jeg måske debatten havde været lidt anderledes.
De fleste, der har børn eller unge mennesker i deres hjem, ved, at børnenes liv i høj grad er på nettet, og at billeder er deres sprog.
Det bliver vi nødt til at forstå og anerkende som voksne, og det er bare i høj grad ureguleret.
Der er en minimal grad af håndhævelse, i forhold til hvad børn bliver udsat for af reklamer fra virksomheder og influencere på de sociale medier, som de bevæger sig på.
Det er i høj grad og mange gange reklamer, som ikke repræsenterer virkeligheden, men som er retoucheret.
Det er jo især piger, som oplever, at de udsættes for et pres for at være perfekte, og noget af det, de angiver som problemet, er de her fotoshoppede billeder, som giver dem det pres.
Når man er de der 12-14 år, har man bare ikke udviklet den kritiske sans, der skal til for at skelne mellem forskønnede modeller med perfekte proportioner og så den mere gennemsnitlige krop, og det har altså en konsekvens.
Man kan læse i rapporten fra Børns Vilkår fra sidste år, at 38 pct. af alle piger i 9. klasse simpelt hen arbejder med at forskønne deres billeder på sociale medier.
I Norge har de jo lovgivning på vej.
Der blev fremlagt et forslag her i midten af april, som skal gøre, at man skal mærke retoucherede kampagner.
Det er i øvrigt en model, som Børns Vilkår også har anbefalet.
I Københavns Kommune har man faktisk også haft kig på det, fordi man har reklamer på busstandere, men man opgav det, fordi man havde indgået nogle kontrakter reklamemæssigt, som gjorde, at det ville skabe problemer, altså fordi de allerede var indgået.
Det ville koste en masse penge, hvis man lige pludselig skulle ændre på de kontrakter, og derfor opgav man det.
Men jeg synes, at begge ting viser, at der er en opmærksomhed på det her, både hjemme, men også i udlandet, og jeg synes jo, at Danmark har en meget stolt tradition for at tage børnebeskyttelsesperspektivet alvorligt, og det synes jeg egentlig også vi skulle gøre her.
Der står allerede i markedsføringsloven, at man skal tage hensyn til børn og unges naturlige godtroenhed og manglende erfaring og kritiske sans, som bevirker, at de er lette at påvirke og nemme at præge, og jeg synes faktisk, at det her forslag ligger i fin forlængelse af præcis den målsætning.
Når børn og unge er så optaget af et perfekthedsideal, synes jeg, at vi skal vise dem, at mennesker ikke altid er forskønnede udgaver, der er blevet gjort tyndere, har fået glat hud eller har fået længere ben eller smallere kindben.
For laver vi blot en model, hvor vi mærker det, der er retoucheret, får vi bare ikke den kropspositivitet og den bevidsthed omkring det, som der ligger i at fremhæve rigtige mennesker, og som kan bryde med det her perfekthedsideal.
Det gør det nemt for forbrugerne at navigere i, og med vores forslag var det tanken, at virksomheder ligesom kunne brande sig på at tage det ansvar.
Vi kan se, at der er nogle, der er gået i gang med det.
ALT for damerne er f.eks. begyndt på det.
Og jeg vil da ikke afvise det, som Radikale Venstre foreslår, nemlig at det på et tidspunkt burde være obligatorisk at mærke det, der er retoucheret, men jeg ved jo også godt, at hvis det er der, vi starter, vil der være nogle, der råber bureaukrati og nye regler og spørger til, hvad det koster virksomhederne, så det var derfor, tanken fra os var, at det her skulle være baseret på frivillighed.