Pernille Rosenkrantz-Theil (S), 2022-03-03:
Tak for det.
Og tak for tilslutningen til forslaget.
Jeg er fuldstændig enig med de ordførere, der den ene efter den anden har været heroppe at sige, at mobning er et af de alvorligste problemer, man som elev i den danske folkeskole kan blive udsat for.
Og det, man skal huske på her, er, at det faktisk kan lykkes at gøre noget ved det.
Der er masser af problemer i et samfund omkring skolen, som det kan være rigtig svært at gøre noget ved, men det er sådan, at kigger man historisk på det, vil man se, at det faktisk er lykkedes at knække mobbekurven, og det er sket ved både at træffe politiske beslutninger og have et tæt samarbejde med skolen om, hvordan man griber det an.
Det vil sige, at både med et moderne mobbesyn, men altså også ved fælles hjælp, og med et politisk ønske om det, er det faktisk lykkedes at få knækket mobbekurven, og det synes jeg jo giver blod på tanden i forhold til at tage fat om nogle af de store problemer, der er omkring mobning, og som udvikler sig i de her år.
I gamle dage var man jo vant til, at hvis der var mobning, stoppede den, når skoledagen stoppede, fordi så kom man hjem til sig selv og fik det frirum fra mobningen, det var at være derhjemme.
I dag er det sådan, at mobning jo kommer med hjem og helt ind i børneværelset, fordi børn og unge har telefonen med sig, og det vil sige, at man kan række ud efter hinanden, også når man er derhjemme.
Jeg tror, at for alle dem, der har prøvet at blive mobbet, er det jo et mareridtsscenarie at forestille sig, at man end ikke har det frirum, det er at være derhjemme.
Så der er ikke nogen tvivl om, at nogle af de mobbeproblematikker, der altid har været omkring skolen, bliver forstærket af, at de sociale medier spiller den rolle, de gør i dag, og af det, at børn og unge har telefon på den måde, de har i dag.
Jeg vil sige omkring hele diskussionen om permanentgørelse eller ej, at det jo er en sådan lidt sjov størrelse, for jeg hører egentlig, at vi alle sammen er enige om permanentgørelsen.
Så det, der er vigtigt for mig at sige i den her sammenhæng, er, at Socialdemokratiet uforandret ønsker en permanentgørelse; den del er i hvert fald for vores vedkommende egentlig slet ikke til debat.
Til gengæld er jeg arg modstander af den måde, som folkeskolen i årtier er blevet ledet på, nemlig ved at man tror, at alt er godt, bare man laver lovgivning fra Christiansborgs side.
Det bryder jeg mig simpelt hen ikke om, og det afspejler sig i den måde, vi har valgt at bygge samarbejdet omkring folkeskolen op på, altså ved at have etableret Sammen om Skolen, hvor vi involverer elever og lærere og pædagoger og ledere og forældre grundigt og dybt i de beslutninger, der bliver truffet.
Altså, det, der er med demokrati, er, at det jo tager tid, men de fleste af os kan faktisk ret godt kan lide det, og derfor er det en god idé at tage den tid, det tager.
Jeg forstår godt utålmodigheden, og at man siger: Ville det ikke være bedre, at vi bare permanentgjorde det nu?
Og jeg kan også godt forstå den rummel , det giver for de mennesker, der arbejder konkret med det i klageinstansen.
Men jeg mener, at vi har behov for den dybe forankring, der ligger i, at vi er sammen om de løsninger, vi skaber.
Det her er jo ikke et område, hvor der er enighed; det er jo ikke sådan, at alle parterne omkring folkeskolen bare er enige om løsningen.
Altså, hvis det var tilfældet, ville det jo være nemt bare at sige: Jamen så gør vi det bare permanent med det samme.
Der er faktisk forskellige synspunkter og forskellige standpunkter på det her område, og så meget desto mere er det simpelt hen vigtigt, at man får talt sig frem til den kerne af fornuft, der nødvendigvis ligger inde i et hvilket som helst standpunkt omkring skolen, og så finder frem til nogle løsninger, vi alle sammen kan se os i.
Så jeg synes, at særlig når der er uenighed, er der faktisk god grund til at bruge den tid, det tager at finde nogle løsninger, der giver rigtig god mening.
Derfor er jeg også glad for den opbakning, der er her i Folketingssalen, til, at vi får brugt den tid.
Så vil jeg sige, og nogle gange bliver ordene mindre end det, man egentlig mener med dem: Jeg er dybt og inderligt taknemmelig for det samarbejde, vi har fået op at stå med Folketingets partier, om at samarbejde med parterne omkring skolen.
Det har stået sin svendeprøve med den aftale, vi lavede om det fremtidige evaluerings- og bedømmelsessystem, og jeg tror, at de fleste, der har fulgt skoledebatten, vil vide, at vi har været ret uenige om nationale test – både partierne imellem, i samfundet som sådan og blandt parterne omkring skolen – og det vil sige, at når jeg siger, at det samarbejde har bestået sin svendeprøve med den aftale, er det, simpelt hen fordi det lykkedes os at få lavet en aftale, som Folketingets partier står bag, som parterne omkring folkeskolen står bag, og hvor man i fællesskab har sagt: Jamen det kan da godt være, at vi hver især ikke har fået alt, men vi kan se, at der er en fællesmængde, der er så stor, at vi bakker op om den samlede aftale.
Man skal huske på, at den danske folkeskole er gjort af elever, som kommer fra hjem, hvor man stemmer på hr. Jens Henrik Thulesen Dahl; af elever, som kommer fra hjem, hvor man stemmer på fru Charlotte Broman Mølbæk; af elever, som kommer fra hjem, hvor man stemmer på Socialdemokratiet og på os som regering, og den mangfoldighed skal man altså kunne se i den skole, man træder ind i.
Alle skal kunne se sig selv i folkeskolen, uanset hvor man hører hjemme politisk, uanset hvad for en vej, man ønsker folkeskolen skal dreje ad, og hvis det skal kunne lade sig gøre, bliver vi faktisk nødt til at lytte utrolig grundigt på hinanden, og derfor er det samarbejde helt afgørende.
Og det er det, der er baggrunden for, at jeg ikke står her i dag med et lovforslag om permanentgørelse.
Jeg synes, vi skal tage os den tid, det tager at få de her ting til at lande et sted, hvor vi kan se os selv – parterne og partierne i Folketinget – i det.
Så tusind tak for samarbejdet omkring det, og i øvrigt også tak for utålmodigheden.
Nu er det mest Venstre, der præsenterer sin utålmodighed.
Jeg kan godt lide den ildhu, der altid er fra Venstres side i forhold til særlig spørgsmålet om mobning; jeg synes, det klæder Folketinget, at det også er til stede.
Men jeg glæder mig også til samarbejdet om at få lavet en ordentlig løsning.
Tak for ordet.