Jan E. Jørgensen (V), 2017-12-01:
Tak for det, og tak for ordet.
Jeg glæder mig til debatten, den er jo i fuld gang, for det er en vigtig debat.
Kommissionen fremlagde tilbage i marts en såkaldt hvidbog om Europas fremtid, og det gjorde de, fordi de gerne ville komme med et indspil til det, man kunne kalde en refleksionsproces over vores fremtidige EU-samarbejde – for man må jo indrømme, at det har været et ganske turbulent år, værst udtrykt i briternes begrædelige Brexit – og hvidbogen skulle så tjene som et redskab til en mere åben diskussion om, hvordan vi hver især i de forskellige medlemsstater ser fremtidens EU, og den ambition synes jeg egentlig man er lykkedes meget godt med, og det vidner den debat, vi har i dag, jo også om.
Det glæder mig selvfølgelig, fordi debatten om EU's fremtid er nødvendig.
Vi skal jo løbende tage stilling til, i hvilken retning vi ønsker samarbejdet skal gå, og ikke bare slå automatpiloten til.
Den nuværende regerings europapolitik kan udtrykkes klart i det, der står i regeringsgrundlaget, nemlig at vi ønsker at arbejde for et stærkt, et slankt og et effektivt EU.
Regeringens udgangspunkt er, at vores EU-medlemskab grundlæggende er positivt for Danmark.
EU bidrager i meget væsentlig grad til vores velstand, velfærd og sikkerhed, og EU har igennem de sidste mange år vist sig som en garant for fred, frihed og frihandel, og det mener vi der er rigtig god grund til at holde fast i.
Vi skal samarbejde, vi skal lovgive på alle de områder, hvor det giver mening.
Vi skal samtidig have fokus på nærhedsprincippet, og hver gang vi møder en udfordring, skal vi lige huske at spørge os selv, om vi leverer et bedre resultat, hvis vi håndterer udfordringen på EU-plan, eller om det er noget, som de enkelte medlemslande selv bør løse.
Et konkret eksempel har været den debat, vi har haft, om den sociale søjle, som har fyldt en hel del her i efteråret, og her har regeringens holdning jo været ret klar: Venstre og regeringen ønsker ikke, at EU skal udvikle sig til en social union.
Det har været afgørende for os, at søjlen respekterer nærhedsprincippet og de nationale arbejdsmarkedsmodeller.
Så vi ønsker altså en fokuseret tilgang til EU, vi ønsker at bruge vores EU-samarbejde til at levere konkrete og mærkbare løsninger på de grænseoverskridende udfordringer, som optager borgerne i EU, og som medlemslandene ikke kan løfte alene hver for sig.
Og hvad er det?
Ja, det er vores migrationsudfordringer; det er spørgsmålet om den eksterne og den interne sikkerhed; og det er spørgsmålet om vækst og beskæftigelse.
Dansk Folkeparti spørger så, hvilken af de fem modeller der passer bedst til Danmark.
Det kan man ikke svare på præcist.
Det er sådan set heller ikke tanken.
Altså, tanken er, at der er noget i de fleste af dem, som kan bruges.
Jeg vil dog gerne allerede her sige, at den model, der hedder, at vi udelukkende skal have et EU, som er lig det indre marked, fri bevægelighed for varer, kommer vi ikke til at støtte, og det overrasker næppe Dansk Folkeparti, selv om jeg måske tror, at det er den vej, som Dansk Folkeparti ønsker, hvis vi endda ikke skal helt ud.
Hvis vi kigger på de andre og kigger på den model, som man kunne beskrive som status quo, altså den første model, et EU med en uændret kurs, så er det jo i virkeligheden også allerede ikke status quo, for der ligger jo allerede beslutning om en række reformer af EU-samarbejdet, så status quo er i virkeligheden ikke engang status quo, og så vil der være områder, hvor vi skal gøre mindre, men hvor vi skal gøre det mere effektivt.
Der vil også være områder, hvor vi måske skal trække os helt tilbage, også som følge af at Storbritannien jo altså trækker sig ud, inklusive den finansiering, som Storbritannien jo har bidraget med, og der skal vi da have en diskussion om, om vi så bare skal skære alt ned, eller om vi i virkeligheden måske skal løfte nogle ting og så fjerne nogle andre områder fuldstændigt.
Så de fem scenarier er altså oplæg til en diskussion, og det er ikke forslag til egentlig vedtagelse.
Vi skal arbejde frem mod et stærkt, slankt og effektivt EU, der leverer løsninger på de udfordringer, vi har, og debatten om Danmarks rolle i fremtidens Europa skal selvfølgelig fastlægges i Danmark, og det mener jeg at vi sådan set allerede har en meget veletableret praksis for.
Så skal vores statsminister og vores udenrigsminister selvfølgelig fortsætte det fortrinlige arbejde, de allerede udfører, med at skabe effektive alliancer mellem de andre medlemslande, som bidrager til, at de synspunkter, vi har i Danmark, vinder genklang i EU, så vi kan holde samarbejdet på det rette spor.