Dennis Flydtkjær (DF), 2021-05-04:
Her behandler vi et beslutningsforslag fra Nye Borgerlige, Konservative og Liberal Alliance, som jo handler om, som også nævnt af de andre ordførere, at der skal ske en afskaffelse af bo- og gaveafgiften – nok mere kendt i folkemunde som arveafgiften.
Argumentet er jo, at den skal fjernes, fordi det er penge, der allerede er blevet beskattet én gang.
Jeg tror egentlig, at vi alle sammen tit oplever, at folk siger, at det er penge, der er beskattet én gang.
Men det er jo egentlig et lidt spøjst argument, fordi når man har fået løn og man så er blevet beskattet af det og går ud og køber en vare, så betaler man f.eks. moms af de penge, som jo er blevet beskattet én gang.
Eller hvis man køber en bil, som der er afgift på, er det igen penge af ens indkomst, der er blevet beskattet én gang.
Det samme kan man jo sige om ejendomsskat og afgifter på benzin, el, sukker, øl osv.
Men jeg kan godt forstå, hvad man mener med det, fordi det jo handler om, at man beskattes af penge, man giver videre i en familie.
Det kan jeg egentlig godt forstå at mange gerne vil, og at de ikke nødvendigvis skal bruge rub og stub på det, inden de skal give pengene videre.
Men hvis man ser konkret på beslutningsforslaget, er det lidt uklart, hvad afgrænsningen er, fordi hvis man ser på forsiden, handler det om hele bo- og gaveafgiften.
Kigger man inde i forslaget, handler det meget om virksomheder, der bliver givet videre til andre generationer, altså familieejede virksomheder.
Hvis man skal tage fat i den del – det handler det hele om; det er jeg med på – der handler om virksomhederne, har vi jo, som også Venstres ordfører nævner, været med til at sænke beskatningen af familieejede virksomheder, fordi vi faktisk synes, det er vigtigt, at man ikke er nødt til at hive en masse penge ud af virksomheden til generationsskiftebeskatningen, altså virksomhedens kapital, som så ikke kan bruges på at investere, skabe arbejdspladser og andet.
Vi synes altså, det er ærgerligt, som også Venstres ordfører nævner, at man fra regeringen og dens støttepartiers side har valgt at rulle det tilbage, fordi det jo så er sværere at lave generationsskifte og det derved også skaber færre arbejdspladser blandt de her virksomheder, og det er jo en ærgerlig prioritering.
Men som sagt er det her forslag jo bredere og gælder hele arveafgiften, og jeg synes egentlig, at der er stor forståelse for, at man som familie gerne vil give noget videre til sine børn – altså, at man giver nogle penge videre og ikke nødvendigvis skal have brugt rub og stub, inden man dør.
Så det kan jeg sådan set godt forstå, og hvis vi alle sammen skulle kigge hinanden i øjnene og spørge, om man ville have indført den her afgift, hvis man startede forfra, så tror jeg ærlig talt ikke, vi ville gøre det.
Så havde man nok ladet være og gjort ligesom Sverige, hvor der ikke er en afgift, eller Norge, hvor der heller ikke er en afgift.
Jeg får tit borgerhenvendelser som alle I andre med forslag til, hvilke afgifter eller skatter man lige synes skal fjernes.
Det svære er jo altid at finde finansieringen til det.
Det er let at være kreativ og pege på alt det, der skal væk.
I beslutningsforslaget står, at det koster 3,7 mia. kr., og jeg kan så forstå på skatteministeren, at det er 4,1 mia. kr.; det er altså højere.
Jeg tror, det er, fordi beslutningsforslagets tal er fra 2018 og ministeren sikkert har fået nogle nye og opdaterede tal.
Det kan selvfølgelig svinge hen over årene; det er jeg med på.
Pengene skal tages fra råderummet, som er på 19,5 mia. kr., men vi har jo den politik i Dansk Folkeparti, at vi også gerne vil bruge noget på det, der hedder det demografiske træk – altså at der kommer flere ældre og bliver brug for flere sygehusbehandlinger og andre ting.
Det demografiske træk på omkring 11 mia. kr. er jo også ret højt.
Der er så stadig væk plads i råderummet; det er jo rigtigt nok, men fra DF's side er det stadig væk igen en prioritering, hvor det er let at pege på alle de skatter, man gerne vil af med, men når man har nogle penge tilbage, er vi også nødt til at prioritere, hvad man så gerne vil bruge dem på.
Der er også en række andre afgifter, vi også godt kunne tænke os at se på.
Nogle af dem har jeg fremført flere gange i salen og kaldt for gakkede afgifter – afgifter, der medfører grænsehandel og andre ting.
Så selv om vi er positive over for, at man godt kunne kigge på arveafgiften, er vi altså ikke med på det her beslutningsforslag, som helt afskaffer den, men vi synes sådan set, at det kunne være fornuftigt nok, hvis man fik gang i en forhandling, hvor man kiggede på, om man måske kunne gøre problemet mindre.
Man kunne både kigge på det med de familieejede virksomheder, men man kunne også kigge på den her bundgrænse, der er, inden der skal betales arveafgift, på 301.000 kr.
Man kunne vælge at gøre den højere.
Så vidt jeg husker, nævnte ministeren også, at det var noget, Socialdemokraterne tidligere, i hvert fald før valget, havde ment de ville kigge på.
Man kunne jo starte med at gøre problemet mindre i stedet for helt at fjerne den, og det kunne vi bl.a. gøre ved at sætte bundfradraget op, men det er jo en drøftelse, man kunne tage med ind i udvalgsbehandlingen, eller vi kunne måske få ministeren til at indkalde til møde om det, i og med at Socialdemokraterne selv har spillet ud med noget tilsvarende lige før valget.
Med de ord på vejen kan jeg sige, at Dansk Folkeparti ikke kan støtte det her beslutningsforslag.