Jens Joel (S), 2025-01-30:
Tak for det, formand, og tak til forslagsstillerne.
I forlængelse af ministerens tale vil jeg også bare starte med at slå fast, at vi selvfølgelig – og det håber jeg er en bred ambition – må arbejde hen imod, at man aldrig bliver syg af at gå på arbejde, og at man ikke kommer til skade.
Vi skal selvfølgelig gøre alt, hvad vi kan, for at man ikke bliver syg af at gå på arbejde.
Jeg synes også, at det er fair nok at sige, at vi selvfølgelig har en ekstra opmærksomhed på nogle af dem i samfundet, som faktisk passer på os.
Vi må også bare erkende, at der er nogle af dem, som står i forreste linje i forhold til at passe på mange af os andre i det her samfund – uanset om det er os eller vores pårørende eller nogle, vi ikke kender – der har en større risiko for at blive ramt af nogle af de her ting.
Jeg kan godt lide det forslag, som er fremsat her, fordi jeg synes, at det har en opmærksomhed på de her ting, og fordi jeg synes, at det er bredt i sin tilgang.
I virkeligheden synes jeg at det er styrken i forslaget, at man siger: Jamen det her handler selvfølgelig ikke kun om, hvad vi stiller op, når skaden er sket, og det handler heller ikke kun om, om man kan få det anerkendt, eller hvad for en erstatning man får; det handler også om, hvordan vi forebygger, og hvordan vi sikrer, at man, hvis ulykken sker, kan leve med det bagefter.
Jeg synes også, at det er en styrke ved det her forslag, at man kigger bredt på personalegrupper.
I den offentlige debat er det jo tit nogle bestemte grupper, der bliver fremhævet, men man løber også en risiko, når man er på et bosted, og ikke kun, når man er udsendt af forsvaret eller andet.
Derfor synes jeg i virkeligheden, at forslagsstillerne lægger op til at have en seriøs diskussion om det her, hvor vi kan komme et stykke videre end der, hvor vi er i dag.
Det er også på den baggrund, at jeg i forlængelse af det, ministeren siger, siger, at vi i Socialdemokratiet gerne vil arbejde videre med det her.
Vi vil også gerne kigge på, om vi i udvalget kan lave en beretning, sådan at vi får sat de ting i gang, der skal gøre, at vi får det brede billede.
For vi ved rigtig meget, men vi ved ikke det hele endnu – det gælder både, hvem der skal med, og hvad det er for nogle ting, der virker hvor, og hvad for noget man kan overføre fra det ene til det andet.
Ligesom fru Kirsten Normann Andersen sagde før, er der jo noget, man nemt kan omplante fra den ene branche til den anden, men der er sikkert også nogle ting, der er specifikke for de forskellige brancher.
Uden at tage ansvaret eller opgaven væk fra arbejdsgiveren tror jeg at vi kan blive bedre til at sikre, at vi tager bedre hånd om både at forebygge og at hjælpe, når skaden måtte være sket.
Altså, vi stemmer ikke for beslutningsforslaget her, for vi vil gerne starte med analysen, men i virkeligheden kunne vi måske enes om i udvalget at sætte det arbejde i gang, med henblik på at vi får et bedre grundlag at tage den politiske diskussion på.
Det er vi i hvert fald åbne for at diskutere i udvalget, hvis forslagsstillerne også er det.
Vi deler også den ambition om, at det er noget, der er bredere end det, vi har gjort i forhold til forsvaret, og det er også noget, som er bredere end det, som vi skal diskutere senere i dag.
Det er heller ikke kun, om man så må sige, beredskabet og de blå veteraner i det offentlige.
Det er også nogle af dem, der arbejder på vores velfærdsområder, og som kan komme i klemme og være ude for ting, som sætter sig på sjælen.
Det skal vi være bedre til at tage hånd om, og i første led skal vi vide mere om, hvor det er, vi skal sætte ind, og hvad det er af gode erfaringer, der eventuelt kunne virke og kunne flyttes fra det ene område til det andet område.