Lisbeth Bech-Nielsen (SF), 2025-03-13:
AI, kunstig intelligens, spiller en nøglerolle i flere banebrydende projekter, der forsøger at afkode og forstå dyresprog.
For eksempel arbejder forskere med at analysere hvalsang og elefanters kommunikation ved hjælp af maskinlæring for at identificere mønstre og betydning i deres lyde.
Der er også projekter, der bruger kunstig intelligens til at forstå biernes dans og fuglesang, hvilket kan give os dybere indsigt i dyrs adfærd og sociale strukturer.
Hvorfor er det vigtigt, også hvis man ikke er en socialistisk trækrammer?
Det er det, fordi det er eksempler på, hvad den her teknologi kan hjælpe os med at gennemskue, som den menneskelige hjerne ikke kan selv.
Vi kender selvfølgelig også eksemplerne med mønstergenkendelse, som bliver brugt i sundhedsvæsenet, når man skal identificere brystkræft, som læger måske kommer til at overse.
Når jeg siger nogle af de her ting, er det jo også, fordi jeg synes, vi skal have den overordnede diskussion om, hvorfor vi behandler det her lidt mere tekniske lovforslag i dag, nemlig om, hvem der er myndigheder i forhold til forordningen om kunstig intelligens.
Det er jo af den grund, at lige så fantastiske, store ting der kan fremkomme ved hjælp af den her teknologi, som er en af de mest banebrydende teknologier – eller paraplyer af teknologier – som vi nogen sinde har set, lige så store risici er der jo også.
Så når vi skal høste gevinsterne – og lige nu er der en diskussion om, om balancen er den rette – skal vi også sikre os imod faldgruberne, og der er det så afgørende, at vi har en lovgivning, som er til at forstå.
Der vil jeg faktisk medgive over for hr. Morten Messerschmidt, at meget af den lovgivning, vi laver herinde, eller som vi skal oversætte fra EU-lovgivning, er svært forståelig for mange.
I ideelt set burde man have lovgivning, som alle og enhver kunne læse og forstå umiddelbart.
Men det er også afgørende, synes jeg, at vi har lovgivning, som dem, der skal udøve den, også selv kan forstå.
Nu er det jo selvfølgelig i det her lovforslag om supplerende bestemmelser til forordningen om kunstig intelligens, netop hvad angår de tre myndigheder, som skal dele ansvaret, listet op, hvilke delopgaver under forordningen om kunstig intelligens Digitaliseringsstyrelsen skal tage sig af, hvilke Datatilsynet skal tage sig af, og hvilke Domstolsstyrelsen skal tage sig af.
Men alligevel er der en række høringssvar, som virkelig problematiserer denne opdeling, specielt opdelingen mellem Digitaliseringsstyrelsen og Datatilsynet, og som siger, at vi simpelt hen risikerer, at der er noget, der falder mellem to stole.
Og så vidt jeg er orienteret, er der ikke ret mange lande, som har et delt myndighedsansvar på det her område.
Så det er en lidt lavpraktisk bekymring over det her delte myndighedsansvar, jeg har, men jeg synes også, som jeg har nævnt flere gange i mine spørgsmål til flere regeringsordførere, at det er problematisk, at man sætter en styrelse til så at sige at skulle holde øje med et ministerium, med styrelser, med myndigheder og med staten.
Der bør være mere armslængde end det, og der er jo også rigtig mange høringssvar, der problematiserer, at den armslængde er der ikke.
Så det har jeg også tænkt mig at stille nogle spørgsmål til ministeren om, når hun kommer herop på talerstolen.
Jeg mener simpelt hen, det er problematisk, at man sætter en styrelse til potentielt at skulle være meget, meget kritisk over for sin egen ressortminister eller den til enhver tid siddende regering.
Der er der højst sandsynlig rigtig mange lavthængende frugter at plukke, men når vi bevæger os opad i risici, er det virkelig vigtigt, at vi har myndigheder, der er en generel og utvetydig tillid til holder øje både med private virksomheder, men jo også med staten, med myndigheder osv.
Men SF støtter forslaget.
Det skal jo til, for at forordningen virkelig kan komme ud at leve.