Jeppe Søe (UFG), 2026-01-08:
Tak for det.
Jeg ønsker egentlig bare at gå på talerstolen og tale om retorikken – at man taler om lukkede, mørke rum.
Så vidt jeg husker, har vi her på Christiansborg betalt strømregningen; det er også statskassen, der sørger for det.
Der er lamper langt de fleste steder herinde.
Det er ikke lukkede, mørke rum, fru Theresa Scavenius.
Formålet med det her var ikke at styrke noget magt eller lægge det ved de store.
Jeg var selv med.
Jeg var selv med i Præsidiet, da vi sad og besluttede de her ting.
Jeg var med, da vi nedsatte udvalg, der skulle arbejde med de her ting.
Og jeg var med på de seminarer, hvor vi skulle prøve at finde ud af, hvordan vi kunne skabe et bedre lovarbejde.
Det handler om, hvordan vi kan få en dagligdag, hvor vi rent faktisk kan dykke ned i den lovgivning, vi sidder og stemmer om.
Jeg syntes bare, der var én løsgænger, om ikke andet, der skulle gå herop, bare én til, og sige: Jamen det er jeg ikke enig i, det her.
Jeg mener ikke, at mine værktøjer er blevet mindre.
Jeg kan stille masser af ændringsforslag, hvis jeg har den lyst.
Jeg kan forsvare mine ændringsforslag.
Hvis jeg er fuldstændig alene om det, er det, som om der er sådan et behov for, at der er 178, der skal sige: Skrid, pomfrit.
Men det er der ikke nødvendigvis hos mig.
For det, det handler om, er jo ikke bare at stille det ændringsforslag alene, medmindre man vil lave en eller anden SoMe-video fra talerstolen.
Det handler om, om man kan få opbakning til sit ændringsforslag.
Jeg tror, at dem, der ser med derude, simpelt hen bliver nødt til at forstå, at Folketingssalen ikke er det politiske arbejde; det er en del af det politiske arbejde.
Der er rigtig mange derude i Danmark, som taler om, at så snart den her sal er lukket, har alle politikere ferie.
Det ved vi alle sammen er forkert.
Det er bare salen, der er lukket.
Og det gælder både som løsgænger og som del af et politisk parti.
Jeg tror, jeg kan nævne to gange i den her sal på de her 3 år, hvor jeg har været overrasket over afstemningen – to gange.
Ja, jeg var ikke engang overrasket; jeg var måske mere spændt på afstemningen.
Det er de gange, hvor vi alle sammen er blevet bedt om at møde op.
For sandheden er, at aftaler som den her, hvor vi kigger hinanden i øjnene og prøver at skabe et bedre arbejdsmiljø, jo sådan set er det, vi gerne skulle blive bedre til.
Den må fru Theresa Scavenius så også være imod.
Der må der mødes op hver eneste gang, alle.
Så bliver der talt imod partidisciplin.
Partidisciplin bliver talt om som politikere, der bare er stemmekvæg og stemmer efter det – kan jeg næsten forstå – som formanden mener.
Men det er ikke sådan, det er, for politisk arbejde er jo, at nogen kommer med et forslag.
Derefter kommer der et vigtigt samarbejde netop i en gruppe – en gruppe af forskellige individer, der er valgt på et fælles grundlag.
Det er den første behandling af noget politisk.
Derefter går man ned i salen; så er der en første behandling i salen.
Der kan man tage ordet; alle tager ordet, i hvert fald dem, der kommer.
Og der er jeg enig i, at der er et problem, men det må folk selv rode med.
De har fået muligheden for at tale fra den her talerstol, og mange springer over.
Dem om det.
Det bliver der lagt mærke til.
Der er en anden behandling; der kan man tage ordet.
Der kommer alle mulige ændringsforslag; der kan man tage ordet; man kan forsvare det; man kan tale imod det.
Jeg kan ikke se et eneste redskab, der er forsvundet herfra, men det, jeg kan se, og det, jeg kan huske, er, at da jeg var i et parti, havde jeg otte ordførerskaber, plus Præsidiet.
Jeg havde drøntravlt.
Og indimellem skulle jeg så ned og trykke på rød sammen med 178 andre, fordi der var en, der syntes, der var noget, der var vigtigt.
Alle vidste, hvor det ville ende, og mit forslag var netop til Præsidiet dengang: Lad os prøve at springe det over, når det er fuldstændig oplagt – når vi jo har stemt om det, for det er jo det, vi har i udvalget.
I udvalgene har vi siddet og sagt, hvordan vi stiller os til ændringsforslaget.
Og det bliver så læst op her i salen.
Det er afgjort.
Der er ikke noget fordækt eller mørkt eller lukket omkring hverken det eller partidisciplin, som i bund og grund bare handler om at have respekt for det fællesskab, man fundamentalt har noget tilfælles med.
Så må jeg ikke bare ønske i hvert fald, at vi vælger en anden retorik?
Jeg er med på, at det sikkert giver underskrifter og alt muligt andet og folk, der står derude og kan banke i gryder og alt muligt andet.
Folkestyret er bedre end sit rygte.
Og hvis fru Theresa Scavenius for alvor vil komme med et beslutningsforslag, kunne det handle om rigtig meget andet, bl.a. at få magten tilbage til udvalg og at få ministeren over i udvalget, i stedet for at udvalget skal drøne over til en minister for at få en teknisk gennemgang.
Der er masser af ting, vi kan ændre her på Christiansborg.
Men hvis vi skal have os et godt arbejdsmiljø, må det også handle om at skabe nogle vilkår, der gør, at vi har tid til lovgivningsarbejdet.