Rosa Lund (EL), 2020-05-19:
Tak for det, og tak for en god og interessant debat.
Vores frihedsrettigheder er jo noget af det mest grundlæggende, der findes i vores demokrati.
Det er også noget, der er vigtigt for os alle sammen og optager os alle sammen – det synes jeg at debatten har afspejlet.
Det er også noget, der har stor betydning, når vi diskuterer integration.
Det har stor betydning, når vi diskuterer, hvordan vi skal stoppe social dumping.
Det har stor betydning, når vi diskuterer, hvordan vi skal overvåge vores kyster.
Der er jo nærmest ikke den debat, vores frihedsrettigheder ikke bliver en del af.
Det har også fyldt en del – heldigvis, vil jeg sige – i de par sidste måneder, hvor vi har diskuteret, hvilke tiltag vi skulle anvende i kampen mod corona.
Men siden 2001 har Folketinget i højere grad end i perioden fra anden verdenskrig frem til årtusindskiftet begrænset borgernes grundlæggende frihedsrettigheder.
Det er ikke alene Enhedslistens opfattelse; det står også i den betænkning fra Ytringsfrihedskommissionen, som blev offentliggjort sidst i april – det står på side 53, hvis man har lyst til at slå det op.
Og ikke alene er vores frihedsrettigheder blevet indskrænket.
Ofte er det sådan, skriver kommissionen, at: »indskrænkningerne af ytringsfriheden ofte er gennemført i kølvandet på begivenheder, hvor der ikke mindst politisk har været et stort behov for at vise handlekraft – f.eks. efter et terrorangreb«.
Kommissionen påpeger videre, at der i den beskrevne situation er risiko for, at Folketinget og regeringen indskrænker frihedsrettighederne mere end nødvendigt.
Enhedslistens beslutningsforslag, som vi diskuterer her i dag, er skrevet, før Ytringsfrihedskommissionens betænkning udkom, og før vi vidste, hvad der ville stå i den.
Men vi er naturligvis glade for kommissionens opbakning til Enhedslistens krav om et kritisk blik på indskrænkningerne af vores frihedsrettigheder og på, om de indskrænkninger er gået for vidt.
Ytringsfrihedskommissionen kiggede, som navnet siger, på ytringsfriheden, men det er desværre ikke den eneste frihedsrettighed, der er kommet i klemme i hasteindgreb og – i gåseøjne – handlekraft siden 2001; andre friheder er på spil: informationsfriheden, hvor vi siden 2014 har haft en ekstremt restriktiv offentlighedslov, forsamlingsfriheden, foreningsfriheden, trosfriheden, retten til en retfærdig rettergang og retten til privat- og familieliv.
I Enhedslisten har vi, tør jeg godt sige, argumenteret og stemt imod de fleste af de indskrænkninger af frihedsrettighederne, der er gennemført siden 2001.
Selv om vi i konkrete situationer har set behov for at ændre på lovgivningen, har vi i mange tilfælde ment, at den daværende regering og det daværende flertals ændringer er gået for vidt.
I dag står vi så i den situation, at vi ikke ved, om der er nogle af de ting, som vi var imod som parti, der faktisk har virket efter hensigten og skabt en mere sikker verden og et mere sikkert Danmark, eller om vi fik ret, når vi sagde, at der var tale om hovsaløsninger, som i højere grad skulle demonstrere såkaldt handlekraft, men som ikke virkede i praksis, eller når vi sagde, at balancen mellem fordele og ulemper ikke var på plads, og at prisen i form af tabte frihedsrettigheder ved et konkret forslag ville være for høj.
Vi ved det ikke, for vi mangler den grundige og systematiske vurdering, ikke bare af lovændringernes negative betydning for vores frihedsrettigheder, men jo også af deres positive betydning for f.eks. forebyggelse af terror og anden alvorlig kriminalitet til gavn for tryghed og sikkerhed.
Vi har simpelt hen brug for, mener vi i Enhedslisten, en afvejning af fordele og ulemper ved hvert enkelt initiativ, der er taget de sidste knap 20 år.
Afvejningen skal foretages med et åbent sind og en ekspertise af en bredt sammensat kommission – det er det, vi foreslår i dag, netop for at vi kan få den vurdering af, om balancen er i orden, så vi kan tage den politiske diskussion, som vi også har været inde på.
For jeg er jo sådan set enig i, at det er politisk, men jeg synes, det er meget fornuftigt, at vi dels får den samlede vurdering, og dels at vi har noget at stå på, som vi kan diskutere ud fra.
Så jeg vil gerne sige tak for en god debat og selvfølgelig sige særlig tak til de partier, der bakker op om beslutningsforslaget.
Jeg håber, det kan lykkes at lave en fælles beretning om det her.