Karina Lorentzen Dehnhardt (SF), 2025-03-25:
Tak for ordet.
Jeg vil også gerne starte med at slå fast, at vanvidskørsel, hvad enten det er ræs mod en kammerat eller en dårlig beslutning efter påskefrokosten, skal bekæmpes.
Og når vanviddet rammer uskyldige børn, forældre eller andre borgere, hvis eneste brøde er at være på det forkerte sted på det forkerte tidspunkt, ja, så er det utilgiveligt.
Dansk Folkeparti ønsker at sætte hårdt ind over for vanvidsbilisme.
Men vanvidsbilister finder fortsat vej ind bag rattet uden tanke på, hvilke konsekvenser handlingen får.
Forslaget vil betyde, at vanvidsbilisme, der ender i trafikdrab, skal falde ind under straffelovens § 237 om manddrab.
Forslagsstillerne mener, at drabet må anses som forsætligt, fordi bilisten bevidst har sat sig ind i et køretøj med alkohol, stoffer eller benzin i blodet.
Som det er nu, er den afgørende forskel mellem manddrab og uagtsomt manddrab, om der har været forsæt, altså om personen bevidst har handlet for at skade andre, og det synes jeg er en central opdeling, som jeg ikke mener vi skal rykke ved.
Vi er jo ikke uenige om, at vanvidsbilisme er dumt og hovedløst, men der er ikke forsæt, medmindre bilisten har til hensigt at påkøre nogen.
Så selv om jeg støtter intentionen bag forslaget, er jeg imod indholdet, og som hr. Preben Bang Henriksen så fint redegjorde for, har vi dolus eventualis til at samle op på de forhold, hvor man måtte have handlet på en måde, så man burde kunne have indset, hvad det ville føre til.
Men forslaget vil stille drab i forbindelse med vanvidsbilisme over andre drab.
Det er, fordi forslaget vil fjerne kravet om bevisligt forsæt for én type forbrydelse, og jeg er altså ikke overbevist om, at vanvidsbilisterne kører ud med en forhåbning om at ramme nogen.
Tværtimod tror jeg faktisk desværre slet ikke, at de tænker og måske derfor er uagtsomme.
Men jeg synes også, at loven skal afspejle alvorligheden af en forbrydelse, og jeg synes ikke, at proportionaliteten er på plads, når et ikke planlagt trafikdrab skal ses som lige så forsætligt, som hvis man har bundet og antændt en anden person, givet en medindsat »morgenkaffe«, eller man som forældre har tæsket et spædbarn ihjel.
Det er jo et scenarie, der kan blive virkelighed, hvis det her forslag stemmes igennem.
Og jeg har desværre gennem tiderne set eksempler på, at enkelte straffelovsbestemmelser kommer ud af trit med hinanden, fordi vi vedtager knopskudt straffelovgivning hele tiden herinde, og det er ikke hensigtsmæssigt.
Hvis der skal ske forandringer, vil jeg i hvert fald foreslå, at man underkaster det en form for udvalgsarbejde og tænker sig godt om og sørger for, at de andre ting er afstemt med hinanden.
Dernæst vil jeg sige, at hvis vi skal holde fast i, at forsæt til en legemesforbrydelse er en skærpende omstændighed, skal vi så ikke også bare begynde at antage forsæt i alle andre sager frem for at bevise det?
Jeg synes, det bliver lidt noget rod, selv om jeg forstår intentionen og også gerne vil sætte ind over for vanvidsbilister.
Så vi stemmer imod forslaget, men vi vil faktisk gerne støtte, at vi får undersøgt domspraksis.
Jeg var lige inde at kigge lidt i den betænkning, der kom, om, hvorvidt vi udnytter strafferammerne, og jeg kunne desværre ikke rigtig finde noget om vanvidsbilisme, og det ville måske være væsentligt at få undersøgt, om strafferammerne er udnyttet fornuftigt.
Der var et par steder, hvor man konkluderede, at her kunne man godt gøre mere, underforstået at man måske ikke udnytter de strafferammer, der er.
Om det samme er tilfældet her, synes jeg godt kunne kalde på en undersøgelse.
Tak for ordet.