Peter Kofod (DF), 2024-09-10:
I august var det min datters 1-årsfødselsdag.
Alle, der er forældre, vil vide, hvor stor en begivenhed det er i enhver familie, og vi ville selvfølgelig holde en stor fødselsdagsfest for vores datter sammen med familie og venner i det lokale forsamlingshus.
Vores gæster skulle naturligvis have alverdens gode ting både at spise og drikke, så hvad gør man, når man bor i Sønderjylland?
Man starter sin bil, og så kører man ellers mod grænsen – mod lavere moms og afgifter, mod billigere dåseøl, slik og sodavand og hvad hjertet ellers kan begære af dejlige ting, der beskattes så hårdt her i Danmark, at folk valfarter mod grænsebutikkerne for at slippe for de høje udgifter.
Min familie og jeg elsker at grænsehandle.
Så spiser vi wienerschnitzler og pølser og bland selv-slik i mængder, der frarådes af Sundhedsstyrelsen.
Eller måske oplever vi samtidig noget spændende i Flensborg og ser på historiske mindesmærker.
Vi får en rigtig tur ud af det.
Det gjorde jeg også den dag i august.
Jeg mødte et meget fremtrædende medlem af Folketinget, en profil kendt fra venstrefløjen.
Jeg siger selvfølgelig ikke, hvem det var, for man har fuldstændig lov til, synes jeg, at handle i Fleggaard i ro og fred.
Når jeg alligevel nævner episoden, er det, fordi jeg synes, det er lidt komisk og en lille smule dobbeltmoralsk, at man vil underkaste danskerne alverdens afgifter, men ikke selv gider at betale dem og tager en tur til grænsen i sin fossile slæde for at køre ned efter de billige og søde sager syd for grænsen, mens den enlige mor, der ikke er råd til en bil, eller folkepensionisten er tvangsindlagt til at betale afgift på afgift, fordi de ikke har muligheden for at suse til Tyskland og spare lidt.
Men grænsehistorien har også noget at gøre med den vision, som Dansk Folkeparti har, for, hvordan vi bruger pengene.
Vi ønsker, at alle får muligheden for at handle hjemme i Danmark til Fleggaard- og Callepriser.
Vi ønsker at afskaffe punktafgifter, sænke fødevaremomsen, sænke afgifter på biler – kort sagt at sænke afgifterne på nogle af de ting, der gør livet godt at leve.
Danskerne fortjener gode biler og fyldte køleskabe til en ordentlig pris, så selv folketingsmedlemmer fra venstrefløjen har råd til at købe det, de ønsker så meget, frem for at køre helt til Tyskland.
Det er en del af vores projekt, og det kunne vi godt i langt højere grad ønske os var afspejlet i regeringens udspil.
Priserne er steget meget igennem de seneste år.
Inflationen var i en periode meget høj, og det rammer særlig den del af befolkningen, der ikke lige kan smutte af sted på en tur; det rammer de ældre – de ældre, der får reguleret deres pensioner med års forsinkelse og derfor har mistet købekraft og muligheder.
Regeringen vil sikkert sige, at vi nu ser nogle store opjusteringer af overførselsindkomsterne, som vi ikke har set i mange år.
Sagen er jo, at der stadig sker en regulering med forsinkelse, og at det ikke står mål med den inflation, som mange har været ramt af, og det synes jeg er ærgerligt for de mange ældre danskere, som mærker nogle enormt hårde konsekvenser.
Jeg synes, det er underligt, at vi har fået en ældrelov, der vist ikke gør den helt store forskel for de ældre.
Men i den lov, der virkelig betyder noget, finansloven, virker det, som om regeringen har glemt de ældre, og det synes jeg er brandærgerligt.