Rosa Lund (EL), 2020-05-20:
Tak for det.
Den 2. april, da coronakrisen var på sit højeste og kun meget få forslag blev behandlet her i Folketinget, skulle vi bruge tid på at hastebehandle et DF-beslutningsforslag om et konventionsstridigt stop for modtagelse af asylansøgere.
Og nu, efter talrige medieudtalelser fra politikere fra Dansk Folkeparti om mangt og meget, om de væmmelige muslimers skyld, ja, så skal vi bruge tid på den her hasteforespørgsel.
For jeg kan forstå, at det altid haster, når Dansk Folkeparti skyder skylden på flygtninge og indvandrere.
Men hvis det her handler om sundhed – for vi står i en sundhedskrise, hvor det haster med løsninger – så undrer det mig, at vi ikke tager en generel debat om, hvordan de mennesker, der bor i Danmark, opfører sig og tager imod de retningslinjer, som bliver udstukket, både af et enigt Folketing, men selvfølgelig også af Sundhedsstyrelsen og myndighederne.
Vi lever i et samfund, hvor den økonomiske overklasse og den øvre middelklasse ikke ligefrem er domineret af etniske minoriteter.
Rigtig mange mennesker med flygtninge- eller indvandrerbaggrund arbejder i service- eller sundhedssektoren.
Det gælder f.eks. kassemedarbejdere, sosu-assistenter og -hjælpere, som ikke kan sidde derhjemme og passe arbejdet på computeren, sådan som vi andre har været så privilegeret at kunne gøre i de måneder, hvor Danmark har været lukket ned.
Deres job indebærer en tæt og hyppig borgerkontakt.
Hvis vi spørger Statens Byggeforskningsinstitut, kan instituttet fra sin undersøgelse fra 2015 fortælle, at ikkevestlige børnefamilier her i landet i gennemsnit bor på 105 m², mens tallet for etnisk danske børnefamilier er 140 m².
To ud af tre med ikkevestlig baggrund bor i etagebyggeri.
For etniske danskere er andelen en ud af tre.
Der er altså noget med boligforhold her.
Det er svært at holde afstand, når man bor mange tæt sammen.
Officielt har vi i Danmark fri og lige adgang til sundhedstilbud.
Det er et princip, som fik et gevaldigt hak i tuden, da hr. Lars Løkke Rasmussens regering fik indført et tolkegebyr i sundhedsvæsenet for borgere, der af den ene eller den anden grund ikke har lært dansk.
Det er en meget irrationel ordning, som er med til at skabe ulighed i sundhed og er med til at sikre, desværre, at der er nogle meget store hegnspæle for mennesker, der ikke kan snakke dansk, i forhold til at komme til lægen.
Jeg vil gerne vende tilbage til det spørgsmål, jeg tidligere stillede til ministeren, for det er jo ikke sådan, at regeringen har vist en stor iver for at informere ikkedansktalende borgere om corona.
Jeg kan oplyse ministeren om, at det først var den 24. marts, altså 2 uger efter nedlukningen, at Udlændinge- og Integrationsministeriet skrev et brev til KL, FH, Danske Almene Boliger og en række civilsamfundsorganisationer om en kampagne for at informere om corona i de udsatte boligområder.
Mennesker med etnisk minoritetsbaggrund er overrepræsenteret blandt coronaramte borgere her i landet, og det er der altså gode forklaringer på.
De bor tættere, de arbejder i nær fysisk kontakt med andre mennesker, og de har, hvis de taler dårligt dansk, ikke haft samme hurtige adgang til opdateret information.
Til gengæld er de etniske minoriteter næppe overrepræsenteret blandt de turister, som slæbte covid-19-smitten med til Danmark fra Østrig og Italien og andre populære skisportsområder.
Den 10. maj var der et såkaldt bønnekald på en parkeringsplads i Gellerupparken i Brabrand vest for Aarhus, som vi også har været inde på – det er blevet fremhævet i den her debat.
Og der vil jeg bare sige, at i Enhedslisten har vi det sådan, at man skal overholde retningslinjerne, uanset om man sidder på Islands Brygge med sine venner og drikker fadøl, eller man mødes på en parkeringsplads i Gellerup – man skal overholde retningslinjerne, lige meget hvor man kommer fra og hvad man tror på.