Karina Adsbøl (DD), 2024-04-23:
Tak for det, formand.
Først og fremmest vil jeg gerne sige tak til ordførerne for debatten i dag.
Når jeg lytter til det, der bliver sagt, så hører jeg faktisk, at alle ordførere anerkender, at der er en udfordring på det her område, og gerne vil være med til at kigge på, hvordan vi så finder løsninger.
Jeg er helt enig i det, der er blevet sagt i forhold til ledelse, altså at der er et ansvar.
Men hvad gør man så, når en leder ikke lever op til det ansvar; når en leder ikke indhenter en straffeattest?
Eller hvad gør man ved en, der er blevet dømt, men som fortsætter med at arbejde i et vikarbureau?
Jeg har simpelt hen i dag printet rigtig mange artikler om det, og der er sikkert mange, mange flere, hvor de kommer fra.
Jeg synes jo også, det er bekymrende, at såfremt man bliver dømt for f.eks. at have svigtet sit arbejde, f.eks. at man bliver dømt for at have begået seksuelle overgreb, vold eller tyveri mod en af de beboere, man skulle passe på, så kan man måske blive dømt og få frataget retten til at arbejde inden for faget i halvandet år. Er det nok?
Det mener jeg ikke det er, og det mener jeg heller ikke i forhold til de seksuelle overgreb, der har været.
F.eks. læste jeg op af en pressemeddelelse fra Midt- og Vestjyllands Politi fra den 27. februar 2024.
Der var det en 29-årig omsorgshjælper, der var dømt for seksuelle overgreb på en mindreårig, og som også midlertidigt bliver frakendt retten til at arbejde med børn og unge under 18 år i 2 år.
Er det rimeligt?
Er det nok?
Man kan netop se i flere artikler, at flere, der har været dømt for overgreb mod børn, kan fortsætte med at arbejde inden for faget.
Der var jo den sag, som jeg læste op fra tidligere, og som flere politikere herinde faktisk også har været inde over.
Det var den 2. februar 2023, hvor overskriften var: »Politikere efter sag om vold mod børn: Hvorfor må de dømte arbejde med børn?«
Det er en kæmpe udfordring, og jeg synes jo, at vi er forpligtede herindefra til at gøre alt, hvad vi kan, for at forebygge det og sikre dem, som har brug for hjælp i deres hverdag, i forhold til dem, der skal passe godt på dem; og sikre os alt, hvad vi kan, at de her mennesker ikke kan fortsætte med at arbejde inden for det fag eller komme tilbage og arbejde inden for det fag, hvis de har begået sådan nogle uhyrligheder som seksuelle overgreb, voldtægt eller tyverier mod de mennesker, som de skulle drage omsorg for.
Men jeg vil gerne tage jahatten på, for jeg lytter mig til, at der faktisk er opbakning til handling herinde.
Jeg vil sige, at det er noget, jeg har kæmpet for i lang tid, for jeg synes, det er så frygteligt, at de her sager kommer op gang på gang, altså at vi gang på gang kan se en TV 2-dokumentar eller en anden dokumentar om, at nogle af dem, der skal passe på nogle af de mest sårbare i vores samfund, misbruger deres tillid og misbruger det fag, som er så vigtigt.
Og ikke nok med det går det jo ud over alle de andre dygtige medarbejdere, som er i faget, og som virkelig gør deres arbejde til ug.
Jeg vil prøve at se, om vi i samarbejde kan lande en beretningstekst, for nu er det her jo sådan en lang kamp, og det var helt tilbage til under den tidligere regering, tror jeg, at jeg af den daværende sundhedsminister og justitsminister fik lovning på, at de gerne ville finde en løsning på det her.
Jeg har også tidligere, for år tilbage, haft en dialog med handicaporganisationerne og Ældre Sagen om det her område.
Og jeg indgår også gerne i en dialog om, hvordan vi i fællesskab kan finde nogle gode løsninger.
Jeg synes jo i hvert fald, det er bekymrende, at det her kan fortsætte.
Nogle vil sige, at der er tale om enkeltsager, men vi ser altså efterhånden ret mange af de her sager, og det kræver handling af os.
Jeg vil bare takke alle ordførerne og ministeren for debatten i dag, og så håber jeg på, at vi fremadrettet kan lave et fælles arbejde, hvor vi får løst nogle af de udfordringer, der er, nogle af dem, vi har drøftet her i dag i Folketingssalen.
Tak for ordet.