Sigurd Agersnap (SF), 2025-01-16:
Tak, formand, og tak til Alternativet for at sætte fleksibiliteten i arbejdslivet på dagsordenen.
Det er en vigtig debat og en debat, som tages i mange stuer på mange arbejdspladser, og som det også er vigtigt at vi får taget i Folketingssalen.
Jeg synes også, der er nogle ting, det er vigtigt at få styr på i den debat, og en af dem er, at vi tit snakker om arbejdsmarkedet, som om det er ét arbejdsmarked, og at vi har det samme arbejdsliv.
Der er ikke ét arbejdsmarked, og vi har grundlæggende ikke det samme arbejdsliv.
Der er i Danmark mange forskellige arbejdsmarkeder med vidt forskellige rettigheder.
For en række akademikere bag hæve-sænke-bordet er arbejdet ofte selvtilrettelagt.
Skal man til lægen i normal arbejdstid, kan man få det til at gå op.
Skal man have lavet et pas, hvor der kun er åbent mellem 9 og 14, så kan man også få det til at gå op og arbejde på et andet tidspunkt.
Hvis man har et job, hvor det er passet ind i et præcist skema, hvornår man skal være på arbejde, har man ikke de friheder.
Buschaufføren kan ikke tage fri, når man skal have ungerne til vaccination.
Sosu'en kan ikke arbejde om aftenen, og sygeplejersken kan ikke nå det senere, som man ikke nåede i løbet af dagen.
Dem, der ofte har de højeste lønninger, har ofte også den største fleksibilitet på de danske arbejdsmarkeder, og vores arbejdsmarked er opdelt, når det kommer til fleksibiliteten og i forhold til at få hverdagen til at gå op og til at finde den der balance, som er så svær, men også så afgørende, mellem arbejdsliv og familieliv, mellem ens fritid og ens arbejde.
Og den skævhed i vores arbejdsmarkeder er kun blevet accelereret efter coronapandemien.
I mange flere jobs har man fået hjemmearbejdsdage, og man har mulighed for at arbejde online.
Det er godt for fleksibiliteten, men de rettigheder nyder man ikke dér, hvor man er skemalagt.
Statsminister fru Mette Frederiksen sagde i Berlingske i 2023: Den nye valuta for dansk politik er arbejdsudbud.
Det var bl.a. derfor, man afskaffede store bededag, altså for at hæve arbejdsudbuddet.
Det er måske den valuta, meget politik drejer sig om, men jeg tror ikke, det er den valuta, danskerne går op i.
Fleksibilitet er den valuta, som er vigtigst for rigtig mange danskere, også når de vælger arbejde.
Vi ser det med de unge generationer på arbejdsmarkedet.
Man kan snart ikke åbne et kursuskatalog uden at støde på et eller andet kursus i, hvordan man leder de unge på arbejdsmarkedet.
Den fleksibilitet er man nødt til at få ind i de fag, hvor vi mangler arbejdskraft, for at kunne tiltrække arbejdskraft i fremtiden.
Nogle vil så sige, og det har også været en del af debatten i dag
: Er det her ikke et politisk anliggende?
Det er det ikke alene.
Det er noget, som arbejdsmarkedets parter har en hovedrolle i, og alt skal ske i dialog med arbejdsmarkedets parter, men det er også et politisk anliggende, og der er også dele, som vi skal håndtere politisk.
Da Stauning i 1930’erne så, at dem med de højeste lønninger og de mest privilegerede jobs var begyndt at holde ferie, tage på badehotel ved Vesterhavet måske, så gennemførte han ferieloven.
Det at holde fri skulle ikke være forbeholdt de få; det skulle være for de mange.
På samme måde tror jeg, det er vigtigt, at vi også politisk er med til at hjælpe de næste udviklingsskridt i vores arbejdsliv på vej.
Og jeg tror i høj grad, det er fleksibiliteten, det handler om.
Vi har i SF foreslået en arbejdslivsforsikring, som kunne blive forankret i dagpengesystemet.
I dagpengesystemet er vi rigtig godt forsikret, hvis der sker noget med os selv, men hvor vi ikke er så godt forsikret, hvis der sker noget med ens nærmeste.
Hvis ens mor bliver syg med Alzheimers, ens søn skal udredes eller har skolevægring, eller hvis ens partner får en depression, så er der i dag ikke en god nok forsikring for at kunne gå ned i tid.
Det er noget, man løser på nogle arbejdspladser, men ikke på alle.
Og hvor det er afgørende, at man har trygheden for, at man også tør at blive i arbejde og vende tilbage til arbejdet, så er det et problem, når man ikke har den tryghed, hvis der sker noget med ens nærmeste.
Vi har også foreslået en fond, som skulle kigge på at sikre flere barnets sygedage sammen med arbejdsmarkedets parter, så syge børn ikke bliver sendt i vuggestue og ikke smitter pædagoger eller de andre børn, fordi forældrene ikke har flere sygedage.
Vi støtter derfor også den politiske opmærksomhed, der er med det her beslutningsforslag.
Vi synes, det er godt at få løftet det ind i Folketingssalen.
Vi er ikke enige i alle de forslag, der er oplistet i beslutningsforslaget, men vi er enige i intentionen.
Jeg skulle hilse fra Enhedslisten og sige, at de desværre ikke kan være her i dag, men at de ikke støtter forslaget.