Jens Rohde (KD), 2021-05-19:
Tak for det.
Jeg tror faktisk, at vi alle er glade for, at styrelsen kom til fornuft, og at den har slået fast, at der er fire lokationer.
Og så er det jo sådan set meget fristende at drage den logiske konsekvens og sige: Skal vi så ikke bare træffe den beslutning her i Folketinget?
Det er sådan, vi vil have det, så vi stemmer ja til et borgerforslag, som er helt rigtigt set, i lyset af den diskussion, der var.
Jeg er meget i tvivl.
For Kristendemokraterne er decentralisering vigtigt, men som jeg også sagde, står man altid i de her diskussioner med det skisma, der er mellem en høj faglig koncentration og decentralisering.
Det behøver ikke nødvendigvis at være modsætninger, men det kan godt blive det, når lægfolk som politikere skal træffe beslutningerne om det.
Når nu det her tilsyneladende er landet, som vi jo gerne vil have det – det må vi jo holde øje med – så synes jeg måske, at vi i lyset af den diskussion, og når nu alle har sagt, at det er godt, at det her borgerforslag kom, burde tage fat i nogle mere grundlæggende diskussioner, som er strukturelle og økonomiske.
Jeg er jo en af dem, der må vedstå sig arv og gæld i forhold til strukturreformen, for jeg var en af dem, der arbejdede meget tæt sammen med den daværende sundhedsminister om strukturreformen, og jeg husker, at min egen søster, der har været ansat på børneafdelingen på Aalborg Sygehus i ufattelig mange år – hun er en del ældre end mig – altid sagde: Jens, I glemmer nærhed.
Nærhed, nærhed, nærhed – det er lige så vigtig en del af behandlingen, og det er lige så vigtigt for, at patienter kommer sig, som en hel masse andre ting.
Det argument tror jeg ikke at vi lyttede godt nok til – det gjorde jeg i hvert fald ikke.
Der var et andet synspunkt, som blev gjort gældende dengang, og det var, at det, vi gjorde, var at reducere det, der dengang hed amtsrådsmedlemmer – så gjorde vi dem til regionsmedlemmer, og der var sådan set god ræson i, at vi fik noget større muskelkraft ind i systemet – til pyntegenstande, der skulle legitimere de beslutninger, som styrelser og embedsmænd tog.
Og det var jo sandt, og det er nok også derfor, at der ikke er så mange, der interesserer sig for regionsrådsvalg.
Det mener jeg har nogle åbenlyse svagheder, og når man har været med til at vedtage nogle ting på godt og ondt, må man også være villig til at se det onde i øjnene og se på, hvor fejlene var, og prøve at være med til at rejse en debat om, hvordan vi kan rette op på det.
Der mener jeg, at regionerne skal have en helt anden rolle rent økonomisk, men også en anden beslutningskraft, end de har i dag, og som de blev givet med den strukturreform.
For det handler om demokrati; det handler om mulighederne for at planlægge sammen med sine borgere.
Og selv om vi gerne vil have den ensartede behandling i hele landet, så er det bare ikke det samme, man forlanger og har behov for i hele landet, og de forskelligheder er vi også nødt til i et relativt lille land at have en forståelse for, og det kan man ikke med det system, der er i dag.
Samtidig er det jo sådan, at når alt kommer ind i kasserne fra centralt hold, så er det jo specialbehandlingen, som vi kommer med, men vi kommer også med pengene til regionerne, som alle sammen spiser nådsensbrød af finansministerens hænder.
Det mener vi er uholdbart.
Vi kan godt komme her fra statens side med nogle prioriteringer af nogle specialer, men så må der også ude regionalt være mulighed for at prioritere andre ting, for det hele undergår og vil altid skulle undergå en prioritering i det samlede hele, og den er man nødt til at give borgerne og politikerne ude regionalt lov til at foretage.
Jeg synes, vi trænger til den her diskussion.
Tak for det her borgerforslag – jeg synes, at det åbner øjnene for og viser, hvor nødvendig den diskussion helt grundlæggende er.