Mattias Tesfaye (S), 2018-01-12:
Da jeg blev født i 1981, havde 1 pct. af befolkningen ikkevestlig baggrund ligesom min far.
I 2016 blev 22 pct. af alle børn født af kvinder, der enten er indvandrere eller efterkommere fra ikkevestlige lande.
Befolkningen ændrer sig altså, og det går forholdsvis stærkt, ikke kun i Danmark, men i hele Europa.
Medborgere med rødder i Congo eller Syrien eller Somalia er hverken værre eller bedre mennesker end alle os andre, men som lovgivere har vi selvfølgelig et ansvar for at vurdere de samlede konsekvenser for samfundet af den her ændring i befolkningens sammensætning.
Her kan vi ikke tillade os at fortabe os i en flink nabo, som læser jura, eller den hårdtarbejdende kollega, som vi kender fra værkstedet.
Vi kan ikke være ligeglade med statistik om beskæftigelsesfrekvenser, udgifter til forsørgelse, træk på sundhedsvæsenet, kriminalitetsstatistikker, anbringelsessager og diskrimination.
Vi skal være i stand til at sikre praktiserende læger til alle i det her samfund.
Vi skal kunne sikre en ordentlig modtagelse i vores skoler, danskundervisning, boliger.
Vi skal have et foreningsliv, der også har overskud til at modtage familierne og alt, hvad det ellers kræver at omplante en familie til det danske samfund.
Alt det har vi undervurderet gennem de sidste årtier.
Det er Socialdemokratiets opfattelse, at vi i mange år har uddelt for mange nye opholdstilladelser, og at det har slidt på solidariteten i samfundet.
Vi skal simpelt hen løse flere problemer, end vi skaber.
Ellers skaber vi bare flere kultursammenstød, flere udsatte boligområder, større økonomiske udfordringer, flere børn, der vokser op i Danmark uden den nødvendige hjælp.
De områder er ophobninger af kulturelle, politiske og sociale problemer fra fortiden.
Det er en samfundsgæld, der voksede, fordi vi igennem flere årtier har skabt flere integrationsproblemer, end vi har løst.
Når det er lykkedes at finde arbejde til 100 flygtninge, er der ankommet 200 nye på grænsen.
Når der er 100 unge kvinder, der selv har fået lov til at vælge partner, er der ankommet 200 nye familier med forældede opfattelser af køn og familie.
Når vi har hjulpet 100 traumatiserede med psykologhjælp, er der ankommet 200 flere med ar på sjælen fra torturkældre og forfølgelse.
Integration er altså ikke en fiasko, som man ofte hører det i debatten.
Meget lykkedes faktisk hver eneste dag.
Det kan godt lade sig gøre at omplante mennesker til danske forhold.
Det koster bare flere penge.
Det tager længere tid, og det medfører flere kulturkonflikter, end langt de fleste af os havde forestillet sig.
Det har betydet, at vi ganske enkelt ikke har kunnet følge med, og derfor har gælden hobet sig op i Mjølnerparken, i Tingbjerg, i Vollsmose, i Gellerup og mange andre steder.
De boligområder er problematiske, men det frikender ikke alle os andre.
De udsatte boligområder er først og fremmest udtryk samfundets samlede ophobning af problemer.
Det er en fælles gæld, der nu skal betales i fællesskab.
Vores vurdering er, at det danske samfund i en årrække ikke engang har været i stand til at betale renterne på den her gæld.
Det var på vej ud af kontrol.
Det er ikke ude af kontrol som flere steder i Sverige og Tyskland, men vi var på vej i den retning, og derfor er der brug for to politiske overvejelser, der skal sikre, at vi i en årrække – ikke bare i et par enkelte år, men i en årrække – er i stand til at løse flere problemer, end vi skaber.
For det første skal tilstrømningen holdes nede, så der ikke opstår for mange nye problemer.
Det har Folketinget vedtaget en række love for at sikre med en nogenlunde succes.
For det andet skal vi have styrket integrationen, så vi kan få betalt for fortidens synder, og her er der to væsentlige politiske greb:
Det ønsker vi at gøre i vuggestuer, børnehaver, skoler, gymnasier og boligområder.
Politikerne må simpelt hen være mindre håndsky og gribe mere aktivt ind i fordelingen af elever, anvisningen af boliger og familiers brug af de fælles institutioner.
Hvorfor diskuterer vi egentlig stadig, om en familie, hvor der ikke snakkes dansk i hjemmet, skal sende deres børn i vuggestue?
Det er da ikke i orden.
Vi skal ikke bare have accept af, men en tilslutning til grundlovens frihedsrettigheder og en lyst til at forsvare dem.
Vi har opbakning fra flertallet af indvandrerne til de her værdier, men alt for store mindretal har ikke tilsluttet sig de demokratiske værdier.
Jeg ved udmærket, at nogle anser integrationen for at være en fiasko, der aldrig vil lykkes.
Sådan ser vi ikke på det i Socialdemokratiet.
Det kan godt lade sig gøre.
Vi kan godt.
Jeg ved også, at andre partier er mindre bekymrede end Socialdemokratiet og derfor ikke ser det store behov for at holde tilstrømningen nede. Her må vi igen mane til eftertanke, særlig blandt de partier, der vil pege på en socialdemokratisk statsminister.
Vi har ganske enkelt brug for mere realitet.
Jeg håber, at der vil blive mulighed for at diskutere de her emner i dag.