Søren Søndergaard (EL), 2019-11-14:
Jeg vil også godt starte med at ønske alle de deporterede børn tillykke med muligheden for at komme tilbage.
Reglerne om familiesammenføring med børn har været og er stadig meget stramme, og de har været ændret flere gange.
Vi har i medierne set mange ulykkelige sager om forældre og børn, som ikke fik lov at leve sammen i Danmark.
Efter vores opfattelse så bygger den regel i vid udstrækning på en fiktion, nemlig fiktionen om, at der ikke skulle være grundlag for vellykket integration af langt de fleste børn, også selv om barnet først kommer til Danmark som 10-årig, som 12-årig eller som 14-årig.
Reglen om vellykket integration er blevet solgt som et hensyn til barnet, for hvis barnet ikke har udsigt til en vellykket integration, er det vel bedre, at det forbliver i Tyrkiet eller Thailand, lyder argumentationen.
For Enhedslisten har det længe været klart, at reglen om vellykket integration ikke handler om hensynet til børnene, men at det handler om hensynet til at begrænse indvandringen i Danmark.
Enhedslisten mener ikke, at børn skal forhindres i at bo sammen med deres far og mor i Danmark af hensyn til at begrænse indvandringen, og vi har hele tiden været modstandere af integrationsvurderingen, der jo gennem årene har været ganske hårdhændet og afskåret mange børn fra at komme til Danmark.
Det er naturligvis glædeligt, at integrationsnormeringen nu afskaffes, men vi er bange for, at den nye regel om en 3-månedersgrænse for indgivelse af ansøgning om familiesammenføring er for snæver.
Lad os tage en thailandsk kvinde, der vælger at gifte sig med en dansk mand.
Hun kan jo have rigtig mange gode grunde til i første omgang at efterlade sit barn i Thailand.
Måske er hun usikker på sit forhold eller på livet i en fremmed verdensdel.
Hvis jeg skulle flytte til Australien, tror jeg også, at jeg måske lige ville overveje det lidt at tage mine børn med, hvis de havde den alder, nu vil de nok ikke med under nogen omstændigheder, men det ville da i hvert fald være en overvejelse, om man kunne omplante dem til en fremmed verdensdel.
Måske er barnet i gang med at færdiggøre et skoleår.
Måske er barnet på tidspunktet for morens flygtning omgivet af flere omsorgspersoner, ressourcepersoner – en far, en moster, en bedstemor – men den situation kan jo ændre sig af forskellige grunde, f.eks. dødsfald.
Der kan faktisk være mange gode grunde til, at denne thailandske kvinde tøver og venter med at rive sit barn op med rode og flytte barnet til Danmark.
I lovforslaget står der, at der skal ganske særlige grunde til, før man fraviger reglen om 3-månedersfristen.
Vores erfaring – altså i al venlighed – er, at formuleringen ganske særlige grunde udgør et lillelillebitte nåleøje for absolutte undtagelser.
Lovforslaget gør det med andre ord svært at få familiesammenført sit barn til Danmark efter udløbet af 3-månedersfristen.
Lovforslaget består af to hovedelementer, dels afskaffelse af integrationskravet og indførelse af den korte 3-månedersfrist, dels en overgangsordning.
Første del bygger på en aftale mellem Folketingets strammerpartier fra februar i år, en aftale, som Enhedslisten ikke er en del af.
Den del af lovforslaget støtter Enhedslisten naturligvis gerne.
Jeg går ud fra, at enhver regering har et ønske om at få vedtaget sin lovgivning med det bredest mulige flertal.
Det ville i hvert fald være forståeligt og klogt.
Men jeg vil gerne på Enhedslistens vegne sige, at det er tvivlsomt, om vi kan støtte en lovgivning, der opererer med den korte 3-månedersfrist.
Det vil sige, at vi ikke kan give tilsagn om at stemme for det her forslag.
Derfor vil Enhedslisten som de fremkommelige mennesker, vi er, opfordre regeringen til at dele lovforslaget i to, så aftalen fra februar havner i den ene del og overgangsordningen fra forståelsespapiret i den anden.
Og så vil vi i øvrigt stille en række spørgsmål og muligvis ændringsforslag til lovforslaget.
Jeg håber, at ministeren eventuelt allerede nu kan give tilsagn om den opdeling.
Jeg synes, det er en uskik, som vi så gang på gang under den tidligere regering, at man putter to ting sammen, som i virkeligheden godt kan opdeles, og dermed ikke giver Folketingets partier mulighed for at være med til at stemme for det, de gerne vil have, og imod det, de er uenige i.
Tak for ordet.