Michael Aastrup Jensen (V), 2016-10-25:
Tak for det.
Der er ingen tvivl om, at det arktiske er en vigtig udenrigspolitisk prioritet for Danmark og på mange måder et område af vores udenrigspolitik, vi bør have endnu mere fokus på.
Det er også et forhold, der blev understreget i Taksøe-Jensen-rapporten om prioriteter for dansk udenrigspolitik.
Rigsfællesskabet har selvsagt store interesser i det arktiske, og det kræver et tæt samarbejde mellem Danmark, Færøerne og navnlig Grønland for at varetage disse interesser.
Der er heller ingen tvivl om, at vores stemme er langt stærkere, når vi taler med én stemme, som det er tilfældet i Arktisk Råd.
Her giver rigsfællesskabet merværdi for alle tre dele af kongeriget.
Arktis er heldigvis for tiden et såkaldt lavspændingsområde, og det skal det jo gerne blive ved med at være.
Vi skal gøre alt, hvad vi kan, for at undgå militære spændinger i området.
Spørgsmålet om territoriale grænser i det arktiske har hidkaldt sig stor opmærksomhed.
Der er igangsat en meget langstrakt proces, hvor alle parter har lagt sig fast på at løse uenigheden inden for rammerne af FN's såkaldte Kommission for Kontinentalsoklens Grænser, også kendt som CLCS.
Det er som bekendt meningen, at deres anbefalinger efterfølgende skal danne rammer om forhandlingerne staterne imellem om den endelige grænsedragning.
Det er som sagt en proces, hvor alle de berørte lande er enedes om at løse eventuelle territoriale tvister ad dialogens vej.
Og på trods af de verserende udfordringer med Rusland, hvor lande andre steder i verden tager våbenmagten i brug for at forsvare Moskvas interesser, er det indtil videre lykkedes at holde dialogen om det arktiske i et spor for sig.
Vi har jo selv oplevet tidligere her i Danmark, at militære øvelser er gået meget tæt på dansk territorium, og selv et neutralt land som Sverige mærker, at den russiske bjørn igen viser tænder i form af stigende russisk aktivitet.
Vi kan derfor ikke bare læne os tilbage og være sikre på, at Rusland i al evighed vil spille efter reglerne i det arktiske, når nu landet ikke lever op til internationale normer og aftaler andre steder i verden.
Danmark skal naturligvis ikke eskalere konflikten i det arktiske.
Omvendt er vi hele tiden nødt til at vise over for Rusland, at vi ikke har i sinde at lade os presse på nogen som helst måde ud af de krav, vi har i det arktiske.
Det sagte til trods er Arktis heldigvis relativt fredeligt, og forholdene mellem staterne i det arktiske kan i høj grad håndteres inden for rammerne af Arktisk Råd.
Danmark tager aktivt del i arbejdet i rådet og har haft et tæt samarbejde med det nuværende amerikanske formandskab.
Et af de områder, hvor Danmark har været særlig aktiv, er i forhold til miljø og søredning.
Med temperaturændringerne er stadig større dele af det arktiske farbart for skibe, og dermed stiger risikoen for f.eks. olieudslip.
Det samme gælder i forhold til søredning.
Det er især aktuelt, for så vidt angår det stigende antal krydstogtskibe, som bevæger sig mod de nordlige farvande.
Potentialet er jo som sådan rigtig stort, men det er vigtigt i den forbindelse hele tiden at tænke miljø og sikkerhed ind.
Nu er det ikke alt sammen solstrålehistorier, for i forhold til det arktiske kan det nemlig ærgre os, at der ikke kunne blive enighed om at give EU observatørstatus.
Til forskel fra Dansk Folkeparti er jeg ked af, det ikke kunne lade sig gøre, især fordi der jo faktisk til gengæld er blevet givet observatørstatus til Kina og Indien, og EU burde trods alt være noget mere nærliggende.
Men åbenbart har uenigheder om sælfangst og russisk modstand blokeret, og det er ekstra beklageligt, fordi EU i år har vedtaget en stor strategi for det arktiske, hvor områdets store betydning anerkendes.
I stedet for at modarbejde hinanden burde de forskellige aktører arbejde sammen inden for den samme ramme, nemlig i Arktisk Råd.
Heldigvis er det lykkedes at finde en ordning, hvor EU de facto deltager som observatør, men det er dog ikke til at komme uden om, at det er uholdbart og burde også være i strid med vores egne interesser, at EU ikke kan deltage som observatør på lige fod med Indien og Kina.
Tak for ordet.