Liselott Blixt (DF), 2020-12-02:
Vi husker alle sammen den 11. marts 2020.
Jeg husker specielt den 12. marts, hvor vi skulle hastebehandle epidemiloven.
Jeg tror, alle sundhedsordførere husker den dag, hvor vi sammen sad og skulle hastebehandle den her sag.
Der var stress, der var pres, og vi fik at vide, at hvis ikke den blev behandlet inden kl. 24.00, var der faktisk nogle mennesker, der ville dø, og det var nærmest vores skyld, hvis det skete.
Vi prøvede jo at sætte nogle ting sammen, så vi troede, at vi ville blive inddraget; det står også i teksten.
Det er det, det betyder at inddrage.
Jeg er blevet det klogere, at en anden gang skal man nok beskrive det lidt mere.
3½ måned nåede epidemiloven at vare, før et stort flertal af Folketingets partier ville ændre den.
Det er rigtig, rigtig lang tid siden.
Jeg tror, hr. Martin Geertsen var inde på, at det var i juni måned, at vi samlet i et flertal var enige om, at vi skulle have en ny epidemilov – i juni måned.
Vi står altså her den 2. december.
For mig at se
er det her at trække tiden ud, så man faktisk ikke når at få en lov, før den var berammet til.
Man har været med til at give sig selv magt ved at trække tiden ud.
Ja, vi var til et møde hos sundhedsministeren en aften, og det var lige så frygteligt som den dag, hvor vi skulle hastebehandle, den 12. marts.
Vi havde tre høringsparter, der sad med deres notater af, hvad der var galt, men vi havde ikke tid til at stille de spørgsmål, som vi gerne ville, for det skulle hastes igennem endnu en gang.
Jeg brokkede mig højlydt, og heldigvis hørte sundhedsministeren det, og så fik vi en anden dag, hvor vi faktisk havde et rigtig godt møde med flere myndigheder, og hvor vi kunne stille alle de spørgsmål, der var – og vi fik også noget god mad.
Jeg troede faktisk, at nu var vi nået derhen, hvor vi kunne få lavet en ny epidemilov med alle Folketingets partier.
Vi var jo stort set enige.
Så jeg undrer mig over det forslag til en ny epidemilov, der så blev sendt ud, i forhold til at det jo slet ikke var det, vi var enige om.
Vi sad og havde rigtig mange gode idéer, men det eneste, jeg kunne se i den nye epidemilov, var, at politiet nu kom med i gruppen, der skulle sidde med det.
Men vi havde mange andre ting, og derfor er jeg da også spændt på, hvad den epidemilov, som man åbenbart nu har clearet med de røde partier, handler om.
Og spørgsmålet er, om det er god politisk etik, at lovforslaget ikke kommer i høring først, inden det bliver fremsat.
Så det håber jeg da ministeren vil komme ind på.
På den måde kan vi netop få høringsperioderne ordentligt belyst af netop de organisationer, der også satte spørgsmålstegn ved det.
Jeg kunne også godt tænke mig at høre, om nogle af de ting, som vi faktisk også påpegede dengang, er kommet med i det.
Altså, det, som ministeren fortalte i starten, er jo meget af det, som vi alle sammen var inde på, men mange af os ville jo også gerne have, at der var flere, der blev inddraget, og der var det sådan meget luftigt, hvem der blev inddraget.
Vi ser jo gerne, at der også er patientorganisationer, der bliver inddraget i nogle af de retsrestriktioner, man laver – som man nu ser Alzheimerforeningen, der klager over, at vi har nogle mennesker med demens, der faktisk lider rigtig meget under nogle restriktioner, og dér kunne man måske have haft det med til at sikre, at der var nogle restriktioner, der indbefattede, at de ikke fik det værre, fordi andre skulle have det bedre.