Heidi Bank (V), 2021-10-28:
Tak for det.
Venstre ønsker en lovgivning, der er til at gå til, uanset antallet af mennesker og virksomheder den regulerer.
Den skal være tilgængelig, og den skal være anvendelig.
I 2014 indgik vi et forlig om lejelovgivningen med Socialdemokratiet, Radikale Venstre, Dansk Folkeparti, Socialistisk Folkeparti og Enhedslisten, fordi lejelovgivningen var blevet for kompleks, lidt et miskmask over tid med baggrund i et næsten utal af ændringer, justeringer og tilføjelser.
Så da vi indgik aftalen i 2014 om en modernisering og forenkling, var målet at reducere kompleksiteten, men ikke rykke den overordnede balance, der findes i lejelovgivningen, såvel den retslige som den økonomiske mellem lejere og udlejere.
Branchen efterspurgte det selv, og forliget indebar to faser.
Fase 1 var en modernisering, der bl.a. havde til formål at sikre lejerne mod urimelige økonomiske udgifter ved fraflytning og at sikre udlejerne administrative lettelser.
Dette blev gjort ved indførelse af obligatorisk ind- og fraflytningssyn og normalistandsættelse ved fraflytning, ved en forenkling og modernisering af vedligeholdelsesreglerne, ved en forenkling og modernisering af reglerne om varsling af omkostningsbestemte lejeforhøjelser og beboerrepræsentationens kompetencer.
Der blev indført stærkere sanktioner ved overtrædelse af dursørregler og billigere adgang til forhåndsgodkendelse af huslejen for udlejere af enkelte ejer- og andelsboliger samt nye muligheder fra nettoprisindeksregulering af lejen.
Endelig blev der givet adgang for udlejer af en ejer- og andelsbolig til at opsige lejere med 1 års varsel, hvis udlejeren selv skulle benytte boligen.
Fase 2 var sammenskrivningen, og vi står nu med en lovgivning, der er sammenskrevet og forhåbentlig klarere, selv om helt enkel bliver den med sine mange siders lovtekst aldrig, men med en struktur, der giver mere mening, og samtidig fik vi adresseret fremlejetagerne, hvis rettigheder ses sikret, bl.a. ved at indføre en opsigelsesadgang for udlejere over for lejere, som gentagne gange misligholder deres forpligtigelser over for en fremlejetager, og ved at indføre sanktioner over for lejere, som ikke tilbagebetaler et eventuelt overskydende depositum og forudbetalt leje til en fremlejetager ved fremlejens ophør.
Om lidt tager vi fat i udvalgsbehandlingen, og det ser jeg frem til, for jeg har en forventning om, at implementeringen optimeres, så den ikke kræver unødige omkostninger hos brugerne af lovgivningen.
Og hvad skal der så til, for at brugerne af lovgivningen – udlejere og lejere – her ikke lades i stikken?
For det første skal implementeringen tilrettelægges.
Det er meget kort tid, hvilket påpeges af flere interessenter.
Implementeringen kræver med andre ord forberedelse.
Der er f.eks. brug for en oversættelsesnøgle af eksisterende regulering til den nye som påpeget af Husen Advokater, og der er brug for tilretning af koncepter og formularer som påpeget af Huslejenævnsforeningen; der er en vigtig økonomi for brugerne i en veltilrettelagt implementering.
I forhold til økonomien bør vi se ind i huslejenævnenes økonomi, for gennemsigtighed i huslejenævnene, som er en del af forliget fra 2014, er også en forudsigelighed i forhold til tid.
Og tid er penge – det er vist de færreste, der kan være uenige i det – og skal der bruges tid på nye opgaver, koster det penge, medmindre der er andre opgaver, der fjernes eller smidiggøres.
Huslejenævnene har med dette forslag fået tilført en ekstra opgave i forhold til at sikre fremlejetagernes retsstilling.
Venstre har tidligere foreslået, at huslejenævnene skulle have tilført betydelige ressourcer, fordi sagsbehandlingstiden allerede i dag er alt for lang og uens.
Det vægrer ministeren sig imod, selv om velfungerende huslejenævn, der sikrer lejere og udlejere, gør, at man som lejer tør klage.
Forudsigeligheden kræver også uvildighed, og her mener Venstre, at vi kan gøre det bedre.
Vi ønsker uvildige huslejenævn for retssikkerhedens skyld for såvel lejere som udlejere.
Det skal ikke betyde noget for udfaldet af en sag i et huslejenævn, hvor i landet man er bosiddende.
Som vi ser det, er huslejenævnene en central del af løsningen til at sikre bedre rammer for de ordentlige private udlejere og lejere og for at sikre en sund privat udlejningsmasse.