runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Peter Skaarup (DF), 2020-01-14:
Ordføreren sagde jo faktisk i sit første indlæg, at vi kunne ændre loven, sådan at man gav ministerierne længere tid til at svare.
Og hvis ordføreren mener, at ministerierne skal ændre adfærd, kunne det måske være en god løsning at benytte lejligheden til netop at få ændret loven.
Det er derfor, jeg ikke rigtig forstår – når der er så stor utilfredshed med det her, når man ikke lever op til forventningerne, heller ikke om mere offentlighed – hvorfor man ikke vil ændre det nu.
Jan E. Jørgensen (V), 2020-01-14:
Jamen igen vil jeg til det med mere offentlighed sige, at jeg tror, det bliver svært at skrive den bestemmelse anderledes.
Jeg tror, det handler om den kultur, der eksisterer i nogle ministerier i højere grad end i andre ministerier.
For vi kan jo se, at der er forskel i praksis fra ministerium til ministerium, med hensyn til i hvor vidt omfang man giver mere offentlighed.
Derfor tror jeg sådan set heller ikke, at svaret på det er en ændring af loven.
Altså, dermed ikke være sagt, at der ikke godt kunne ændres i loven – det var vi jo villige til i sidste periode.
Det er ikke det, der lige står først på dagsordenen nu.
Men mange af de ting, vi er utilfredse med, kan vi altså godt gøre noget ved uden at gå ind og ændre lovgivningen.
Kristian Hegaard (RV), 2020-01-14:
Så fik vi i hvert fald slået fast, at de, der gerne vil ændre offentlighedsloven, dengang lavede et forslag til vedtagelse, hvor de her helt konkrete forslag til, hvad man skulle ændre, indgik.
Ordføreren sagde, at Venstre i hvert fald dengang ønskede en revision og håbede på, at man kunne nå i mål med det.
Jeg kunne godt lige tænke mig at høre, om ordføreren har en tanke om, at det ville være en god idé at gøre i dag eller i det her år.
Kunne vi sætte lidt turbo på de gode idéer, så det ikke bare var noget, man havde dengang?
Er det stadig et ønske fra Venstre i dag?
Jeppe Bruus (S), 2020-01-14:
Nu har vi i hvert fald en helt åben forhandling her, både over for dem, der sidder her i salen, og over for dem, der lytter med.
Jeg var ikke en del af de forhandlinger.
Jeg sad ikke engang i Folketinget på det tidspunkt, så jeg synes, det ville være lige lovlig spekulativt for mig at gå ind og bedømme, hvad der lige var det ene og det andet i det forhandlingsrum, hvor det foregik.
Jeg synes, jeg har forsøgt at redegøre for de overordnede linjer i det og også for, at man brugte ganske lang tid på at se, om man kunne nå hinanden.
Jeg vil dog gerne sige, at jeg også har drøftet det med nogle journalister, og jeg har spurgt dem om, hvor grænsen går.
I den perfekte verden har vi jo tillid til, at journalisterne kan forvalte, hvad der er væsentligt, og hvad der ikke er væsentligt, og hvornår det er kildent, og så kunne de få adgang til alle dokumenter.
Der tror jeg trods alt, det er de færreste af dem, jeg har mødt, som vil repræsentere det synspunkt.
Det er vel også det, man har drøftet, da man forsøgte at finde et kompromis.
Karina Lorentzen Dehnhardt (SF), 2020-01-14:
Det lykkedes jo så ikke at finde et kompromis, og det var, fordi der var reel forskel på, hvor langt vi ville gå.
Men ordføreren kan måske gøre mig lidt klogere på, om det er sædvanligt at lave stemmeaftaler, som ikke kan ændres, medmindre alle parter er et hundrede procent enige, i lige præcis den her type aftaler?
Det, der nemlig også er sagens kerne her, er, at man har lavet en aftale, som kun kan ændres, hvis alle parter er enige – et hundrede procent enige.
Og det betyder jo reelt, at der hele tiden vil kunne sidde nogle og blokere for, at man finder en løsning.
Det synes jeg i virkeligheden er problematisk.
Jeppe Bruus (S), 2020-01-14:
Det første, som fru Karina Lorentzen Dehnhardt siger, om, at der er en væsentlig forskel, bekræfter sådan set bare det, jeg forsøger at stå og sige her, nemlig at man har brugt ganske lang tid på det.
Det er vel også derfor, at både SF og De Radikale meldte ud før valget, at de ville træde ud af forligskredsen for at kunne stå mere frit.
Det er jo en ret gængs måde at agere på, som både er ansvarlig, og som også sikrer, at man har noget kontinuitet i de aftaler, der bliver lavet.
Rosa Lund (EL), 2020-01-14:
Tak for det.
Nu er vi jo i Enhedslisten som bekendt ikke med i aftalen, fordi vi synes, den er rigtig dårlig.
Men jeg vil gerne spørge hr. Jeppe Bruus om, hvad det er, der er så farligt ved åbenhed i forvaltningen.
Altså, hvorfor ville det være et problem at åbne mere op?
Jeg kan jo høre på ordføreren, at Socialdemokratiet har en grænse, og så kan vi høre, at der i forhandlingerne var nogle, der havde nogle grænser, der lå et andet sted.
Men hvad er i virkeligheden det grundlæggende problem, det farlige, ved at åbne mere op?
Det forstår jeg ikke.
Jeppe Bruus (S), 2020-01-14:
Jamen i den perfekte verden ville der ikke være nogen problemer.
Altså, så ville alt jo kunne foregå åbent: Man ville kunne gå ind fra gaden, og en journalist ville kunne få adgang til alle dokumenter.
Det, der er udfordringen ved det, er, at det bliver svært at administrere den proces, der både handler om at skabe noget lovgivningsarbejde, men også om at flytte papirer rundtomkring og have forskellige kommentarer til det.
Jeg har selv prøvet det på egen krop i 2½ år, da jeg sad i Skatteforvaltningen, hvor det er en udfordring, altså det at kunne på den ene side skabe åbenhed og på den anden side selvfølgelig også sikre, at der er et rum, hvor man kan få arbejdet på tingene, og der synes jeg sådan set, det er meget sundt, at der også er det rum.
Det kræver, at man også nogle gange kan arbejde, uden at man har en stor projektør på sig, lidt ligesom det eksempel jeg gav før med det arbejde, vi laver i vores udvalg her i Parlamentet.
Jan E. Jørgensen (V), 2020-01-14:
Så var der bl.a. dem, der var udpeget af Dansk Journalistforbund, der pludselig syntes, at det, som de havde skrevet under på i betænkningen, var en dårlig idé.
Det er lidt sent.
Altså, ideen i en betænkning er jo, at man går ud fra, at de har afklaret deres uenigheder, inden de bliver færdige.
Men det er rigtigt, at der var nogle, der ikke havde så meget is i maven, da det kom til stykket.
Og som sagt: Vi kunne godt ændre nogle ting, men jeg har altså svært ved at se det store fremskridt i at rulle tiden tilbage til 1987.
Jeppe Bruus (S), 2020-01-14:
Der var også et tidspunkt, hvor man havde fuld adgang til ministerens kalender og kunne følge med i aftaler – hvornår og hvordan og hvorledes – og det brugte man så ganske meget tid på at underholde hinanden med.
Omvendt må man sige, at der måske også er et rimelighedskrav, der handler om, at det ikke nødvendigvis er hensigtsmæssigt, og sådan udvikler tingene sig jo også.
Karina Lorentzen Dehnhardt (SF), 2020-01-14:
Jamen nu stod ordføreren jo og efterlyste noget konkret.
Hvad med at tilbagerulle de ændringer, der blev lavet i ministerbetjeningsreglen?
Det synes jeg er rigtig konkret.
Hvad synes ordføreren om det?
Jan E. Jørgensen (V), 2020-01-14:
Det synes jeg ville være en elendig idé, for det var jo det, som man med Hans Gammeltoft-Hansen i spidsen sagde at tiden var løbet fra.
Før vi fik ministerbetjeningsreglen, havde vi § 10 i offentlighedsloven, som jo kun gjaldt for det enkelte ministerium.
Altså, justitsministeren kunne bede sine embedsfolk om at komme med gode ideer og input osv., men hvis han gik til en styrelse, eller hvis han gik til et andet ministerium, var der fuld aktindsigt.
Det var det, som betænkningen sagde var højst uhensigtsmæssigt.
Virkeligheden i dag er den, at ministerierne arbejder på tværs – det tror jeg vi skal være glade for, for det gavner lovgivningsprocessen – men så var der altså også et behov for, at man ligesom ligestillede reglerne.
Så vi ville synes, det var en dårlig idé at rulle tiden tilbage til 1987, ikke bare her, men på mange andre områder – lige bortset fra musikken, måske.
Karina Lorentzen Dehnhardt (SF), 2020-01-14:
Nå, men det bekræfter jo bare, at Venstre ikke er interesseret i at lave forandringer.
Rosa Lund (EL), 2020-01-14:
Jeg er sådan set enig så langt, at der selvfølgelig skal være et rum for at arbejde, som hr. Jeppe Bruus kalder det.
Et rum for forhandling eller et rum for fortrolighed kan vi også kalde det.
Men hvorfor mener man ikke, at det rum var der, inden man ændrede offentlighedsloven tilbage ved forhandlingerne i 2013, og som trådte i kraft i 2014?
Eksisterede det rum ikke dér?
For det mener jeg sådan set var til stede, inden man gjorde offentlighedsloven til den her populært kaldet lukkethedslov.
Jan E. Jørgensen (V), 2020-01-14:
Ja, det er det, fordi vi har besluttet, at det skal det være.
Politiske partier er en væsentlig del af folkestyret, den fjerde statsmagt, altså pressen, er væsentlig.
Det er da bare, fordi det er noget, vi har fundet på, altså at det skal være sådan.
Man kunne da lige så godt argumentere for, at der skulle være aktindsigt i Ekstra Bladets chefredaktør Poul Madsens løn, hvem han taler med osv.
Der er da masser af ting, man kan argumentere for, men det er da bare, fordi vi har besluttet det, at der er den sondring.
Mette Gjerskov (S), 2020-01-14:
Det er klart, at når vi står med et beslutningsforslag, siger vi: Okay, hvis regeringen kan komme og levere noget, så er det fint, og tak for det; det er godt, så ser vi på det lovforslag, når det kommer, og så drøfter vi det ud fra det lovforslag, som regeringen kommer med.
Det plejer at være den måde, vi håndterer det på.
Jeg er godt klar over, at det her er et borgerforslag, og at det gør tingene lidt anderledes.
Man ønsker faktisk lidt ekstra meget at imødekomme forslagsstillerne i forhold til, hvad man plejer at gøre.
Det vigtigste her er jo, at vi får reduceret brugen af sprøjtegift.
Mette Gjerskov (S), 2020-01-14:
Jeg vil bare spørge ordføreren: Ønsker ordføreren, at der bliver brugt mere sprøjtegift eller mindre sprøjtegift i Danmark?
For det her er jo også et politisk ønske.
Altså, vi lever livet forlæns.
Vi er nødt til at træffe beslutninger på de saglige grundlag, vi har på nuværende tidspunkt, men vi ved jo også, at vi i historiens løb har opdaget fortidens synder igen og igen.
Det er bl.a. grunden til, at jeg synes, det er vigtigt at reducere forbruget af sprøjtegift i Danmark.
Jeg forstår ikke, hvad det er for nogen af Miljøstyrelsens udtalelser, som ordføreren taler om, i det her forslag, som handler om sprøjtegifte generelt.
Jacob Jensen (V), 2020-01-14:
Jamen, altså, jeg ønsker, at man selvfølgelig – det tror jeg er åben dør, man løber ind; det er jo nærmest et retorisk spørgsmål – skal bruge så lidt som muligt, men jeg vil også gerne have, at vi har nogle, kan man sige, relativt klare retningslinjer for, hvad der er tilladt, hvad der ikke er tilladt, og hvilke bevæggrunde, hvilken sagkundskabs argumentation, der ligger bag, at man så tillader noget og forbyder noget andet.
Det synes jeg må være rimeligt, så det ikke beror på en, og det skal ikke misforstås, sådan – i gåseøjne – tilfældig mistanke, eller på at nogen har en bekymring.
Hvem er nogen?
Hvem er det?
Kan alle komme med en mistanke, og så skal vi lave et forbud?
Jeg synes, det må være vigtigt, at vi i hvert fald har den beskrivelse af de enkelte produkter.
Jeg ved godt, at det her går på en generel nedbringelse af sprøjtemidler på private henholdsvis offentlige arealer.
Men så må jeg bare stille det modspørgsmål, som jeg også prøvede at få svar på, nemlig om der er noget til hinder for, at vi som Folketing siger til regeringen eller siger til Banedanmark eksempelvis eller på andre områder af statens arealer: Stop med brug af det.
Det er der jo ikke noget til hinder for.
Så det er jo lidt det hykleri, jeg også synes bliver udstillet en smule her i dag, altså at man står og siger, at man gerne vil bruge mindre, men alligevel ikke vil gøre noget ved det.
Det synes jeg ikke er helt seriøst.
Mette Gjerskov (S), 2020-01-14:
Er der nogen i det her Folketing, som har kæmpet imod sprøjtegift, er det Socialdemokratiet.
Det vil jeg gerne lige minde hr. Jacob Jensen om.
Det ved jeg personligt.
Men jeg fik stadig væk ikke noget svar på det der spørgsmål.
Det er åbenbart lidt sådan, at man selvfølgelig gerne vil begrænse forbruget, og alligevel vil man ikke.
Altså, vil Venstre gerne begrænse forbruget af sprøjtegift?
Jacob Jensen (V), 2020-01-14:
Mig bekendt har jeg ikke afvist noget tilbud fra ministeren – ikke i dag i hvert fald – for jeg har heller ikke set noget tilbud fra ministeren, ud over hvad hun selvfølgelig har forsøgt at beskrive her fra talerstolen.
Altså, jeg forsøgte også i min ordførertale at sige, at vi skal lave ting på en hensigtsmæssig måde.
Eksempelvis nævnte jeg bnbo-områderne.
Dem har vi allerede indført i visse dele af landet, men kunne man ikke kigge på, om det også var en mulighed på eksempelvis private områder, så det ikke altid kun er landmanden, der bliver beskyldt for miljøsvineri.
For det kommer ikke nødvendigvis kun fra landmandens grund; det kunne lige så godt komme fra et statsligt areal, og det kunne komme fra en privat have.
Det er da et forslag, som man kunne arbejde videre med.
Det er sådan nogle ting, vi skal gøre.
Jeg synes bare, vi bliver nødt til at have det sådan, at når vi får anbefalinger fra vores styrelser, er det også det, vi tager udgangspunkt i, når vi taler om reelle forbud.
Zenia Stampe (RV), 2020-01-14:
Jeg tror også, at hvis man skal forstå ordføreren, skal man læse mellem linjerne her.
Jeg tror, at ordføreren i virkeligheden rejser en lidt anden debat i forhold til hele glyfosatdiskussionen, altså om det er sundhedsskadeligt eller ej.
Jeg tror egentlig ikke, det her forslag har så meget at gøre med den debat; det har noget gøre med, om det er et problem, når vi konstaterer, at vi finder kemikalier af den ene eller den anden art, altså fra sprøjtegifte, i vandboringer, og hvad vi konkret skal gøre.
Det her er jo så et forslag til, hvad man bl.a. kan gøre, nemlig at sige: I skal lade være med at bruge de meget store koncentrationer i haver og køre det over til en haveaffaldsplads, der så ligger tæt på en vandboring.
Det er jo bare et konkret middel til at passe på vores grundvand.
Jeg går ikke ud fra, at den diskussion, ordføreren rejser, er en diskussion om, om vi skal hæve grænseværdierne.
Altså, jeg går ud fra, at Venstre mener, at de grænseværdier, vi har, for kemikalier og vores grundvand, er dem, vi skal værne om, og at hvis vi pludselig begynder at konstatere, at der er kemikalier, hvis grænseværdier er overskredet, så skal vi som politikere gøre noget og handle på det.
Jacob Jensen (V), 2020-01-14:
Det er jeg fuldstændig enig i – fuldstændig enig.
Altså, jeg taler ikke for nogen grænseværdier.
Jeg taler for, at vi gør de ting, som også har en effekt.
Det er derfor, at jeg, når vi diskuterer et generelt forbud, bare påpeger, at der må være en eller anden form for retningslinje for, hvad det er, vi forbyder, og hvad det er, vi tillader.
Så tænker jeg sådan lavpraktisk, at vi allerede er gået ind og har kigget på de boringsnære områder i andre sammenhænge, så det kunne måske være relevant at kigge på det i den her sammenhæng, altså at lade os inspirere af det og sige: Det kan være, at der er nogle forskellige EU-retlige grunde til, at man ikke kan tage forslaget, som det ligger, og at der kan være andre årsager, men jeg synes da, at der kunne være en idé lige at spørge, om der er nogle boringsnære områder.
Ordføreren nævner haveaffaldspladser.
Hvis der kan være en særlig stor koncentration der, som så tilfældigvis måtte ligge inden for få meter fra en boring, hvorfor så ikke kigge på det?
Zenia Stampe (RV), 2020-01-14:
Derfor hører jeg faktisk også, at ordføreren er imødekommende over for den diskussion, som udestår nu, nemlig hvordan vi kan afgrænse det her, altså om vi kan lave en afgrænsning, som både er i overensstemmelse med EU-retten, men som også koncentrerer sig om de områder, hvor der er et reelt problem, altså en øget risiko for, at de her kemikalier ender i vores grundvand.
Jacob Jensen (V), 2020-01-14:
Til det sidste kan jeg sige, at det er et endeligt ja til den diskussion – så absolut.
Det er jo ligesom det, der ligger i forlængelse af al den politik, som vi også har stået for og fortsat står for, nemlig: hvor gør indsatsen mest gavn.
Og hvis vi kan se, at der er nogle steder, hvor vi er sårbare i forhold til vores grundvand – og det er jo typisk ved boringerne, som jo på en eller anden måde er nogle sår ned igennem jordlagene – jamen så er det da der, vi skal sætte ind.
Så det vil jeg gerne kvittere for og meget gerne indgå i diskussioner og forhandlinger om.
Mai Villadsen (EL), 2020-01-14:
Tak for det.
I sommer kunne man læse, hvordan en affaldsplads ved Karise måtte lukke, fordi der simpelt hen sivede så mange sprøjtegifte fra haveaffaldet ud i vandet.
Vores foreslag er jo så at støtte op om borgerforslaget og sige, at vi skal forbyde brugen af sprøjtegifte i private haver, men det kan jeg jo forstå at ordføreren fra Venstre ikke synes er en god idé.
Hvordan foreslår ordføreren så at man løser det problem, at folk sprøjter alt, alt for meget til skade for grundvandet, men jo også til skade for biodiversiteten?
Jacob Jensen (V), 2020-01-14:
Altså, der tror jeg igen, at vi må læne os op ad de anbefalinger, som vi får i forhold til, hvilke midler der har sundhedsmæssige skadevirkninger – altså kræftfremkaldende midler – hvilke midler der er til skade for biodiversiteten, og hvilke midler det ville være okay at bruge inden for de afgrænsninger og de retningslinjer, der selvfølgelig også vil være med hensyn til koncentration og andet.
Det er jo de retningslinjer, som jeg i hvert fald synes det må være rimeligt at vi læner os op ad som lægmand i den her sammenhæng.
Så kan man selvfølgelig godt have som ambition – det har vi absolut også – at få bragt det samlede niveau ned, men specielt i de områder, hvor det, som jeg prøvede at sige til fru Zenia Stampe før, rent faktisk giver en effekt på miljøet.
Og der tænker jeg igen bare helt lavpraktisk, at der er nogle steder, hvor det er vigtigere end andre, og lad os da så prøve at kigge på det i stedet for at starte med at sige, at det hele skal væk, hvis vi ved, at der er nogle steder, hvor det rent faktisk godt kan lade sig gøre, men hvor der er andre steder, hvor det er mere sårbart.
Så lad os da starte med de steder, der er mest sårbare.
Zenia Stampe (RV), 2020-01-14:
Derfor havde jeg heller ikke forventet noget klart svar.
Men jeg vil så bare sige, at jeg jo i virkeligheden synes, at den smukkeste måde at håndtere det her spørgsmål på – jeg tror også, at vi har nogle af forslagsstillerne her i dag – er, hvis vi ved, at det er den her retning, vi er på vej i, og måske endda gør os forhåbninger om at finde en god løsning, ikke i morgen, men i løbet af foråret.
Ja, undskyld referencen.
Men så vil den bedste løsning måske i virkeligheden være at bruge nogle måneder, hvor vi andenbehandler og finder frem til nogle ændringsforslag, der måske kan gøre, at vi i sidste ende kan stemme ja til ikke det oprindelige forslag, men et ændret forslag, fordi det i så fald vil være i tråd med det, som regeringen selv agter at fremsætte.
Jeg tror i hvert fald, at det er det spor, vi vil forfølge.
Mette Gjerskov (S), 2020-01-14:
Ja, det ville jeg egentlig ønske at ordføreren havde spurgt ministeren om.
Nu bad hun jo tidligere ministeren om at gå planken ud, og nu er det vist blevet min tur til at gå planken ud.
Det ville jo være skønt, hvis vi bare lige kunne lave et ændringsforslag og så få tingene til at hænge sammen, men der er jo en del forskellige problemstillinger i forhold til den tekst, der er her.
Det er jo ikke kun ordet øjeblikkeligt, det er også et spørgsmål om, hvad det er for nogle sprøjtegifte, der er omfattet, og om det er den vej, vi skal.
Vi er nødt til at have det her undersøgt nærmere.
Der er også et spørgsmål om de undtagelser, der er nødt til at være.
Jeg talte med hr. Jacob Jensen om dem lige før, og det kan også være andre undtagelser.
Der kan f.eks. være noget med at bekæmpe invasive arter; det ved jeg at de har som en problemstilling i nogle lande.
Kan alt det flettes sammen i et ændringsforslag til et forslag som det her?
Jeg tror, det vil være vanskeligt.
Jeg forestiller mig faktisk, at det bliver en lov, der bliver lidt lang.
Men lad os tage det op.
Lea Wermelin (S), 2020-01-14:
Vi skal sige, at hvis vi får ny viden, bl.a. i forhold til bier, og hvad der kan påvirke dem, så vi passer bedre på, end vi gør i dag, så skal det selvfølgelig tælle med i de vurderinger, der er, for vi skal passe godt på menneskers sundhed, på vores miljø og på vores grundvand.
Det er det, der er de helt store pejlemærker i det her.
Mette Gjerskov (S), 2020-01-14:
Tak, formand.
Jeg er simpelt hen så glad i dag, for jeg har glædet mig til, at vi skulle have den her debat.
I tider, hvor man taler om politikerlede, og at folk synes, at demokratiet er helt håbløst, så er der altså 53.000 mennesker, der har skrevet under på, at de gerne vil have os til at mindske forbruget af sprøjtegift.
53.000 mennesker – det synes jeg er lidt vidt, og jeg vil også gerne takke for det.
Jeg har jo selv som socialdemokrat i årevis arbejdet for at oplyse om alle de mange problemer, der kan være ved sprøjtegifte, om vores sårbare grundvand, om drikkevandet lige neden under os, som jo er så sårbart, og hvis vi skal have rent drikkevand, er vi fuldstændig afhængige af, at vi tænker os om, og at vi passer på.
Så er det jo ærgerligt, at det forslag fra borgerne, som vi så står med i dag, ikke er i overensstemmelse med EU-retten, men det, vi lige har hørt fra miljøministeren, betyder jo, at uanset EU-retten så klør regeringen på.
Den vil have et forslag, der mindsker forbruget af sprøjtegift, og et, der er EU-medholdeligt, og det synes jeg jo er vældig klogt, for det skal være en langtidsholdbar løsning, vi finder, og det er jo kun langtidsholdbart, hvis det holder sig inden for rammerne af de aftaler, vi har lavet.
Det skal også være en bæredygtig løsning.
Det kan jo nok ikke komme som en overraskelse, at vi socialdemokrater støtter regeringen i den her sag, men det er også noget, jeg gør af hjertet, for det er vigtigt, at vi får reduceret forbruget af sprøjtegift, og vi skal da selvfølgelig tage fat der, hvor det er mindst nødvendigt at bruge det, og det er altså på de offentlige arealer og på de private arealer.
Så tak til jer borgere, der har knoklet, som har brugt jeres demokratiske rettigheder.
Jeg er sikker på, at I vil komme til at opleve, at det var det hele værd, når vi på et tidspunkt får et lovforslag her i Folketingssalen, som rent faktisk gennemfører det, der har været intentionen i jeres forslag, som vi bare ikke kan sige ja til i dag.
Vi kommer til at få reduceret forbruget af sprøjtegift.
Det var det, der var hele hensigten.
Så jeg glæder mig til næste gang, hvor det bliver et lovforslag, vi skal behandle.
Mette Abildgaard (KF), 2020-01-14:
Indledningsvis er jeg nok nødt til lige at bemærke det temmelig morsomme og ekstremt hykleriske i den her enorme hyldest til borgerforslaget og de 53.000, som har skrevet under, for til det er det jo værd at bemærke, at Socialdemokratiet stemte imod ordningen med at indføre borgerforslag, modsat Det Konservative Folkeparti.
Så det kunne jo være relevant nok at høre, om Socialdemokratiet har ændret holdning til borgerforslagene, og om man ønsker at bakke op om den her model fremover, når nu man i den grad hylder det her forslag.
Mette Gjerskov (S), 2020-01-14:
Jeg synes da godt, vi kan bruge tiden i dag på at lave drillerier.
Det, jeg forholder mig til, er det borgerforslag, der ligger her.
Nej, vi synes ikke, at den måde, man skruede den ordning sammen på, var rigtig, men det skal da ikke afholde mig fra at være glad for, at der er nogle danskere, der engagerer sig i sagerne – det vil jeg tillade mig at være – og når det så ovenikøbet er nogle danskere, jeg er enig med, kan jeg ikke andet end at være begejstret.