Martin Lidegaard (RV), 2018-05-31:
Og tak til forslagsstillerne for at bringe et svært, men utrolig vigtigt tema ind i Folketingssalen til en drøftelse, som vi i hvert fald finder dybt relevant.
Lad mig starte med at sige, at i Radikale Venstre bakker vi op om den aftale, der er indgået mellem EU og Tyrkiet.
Den grundlæggende tanke er, at Tyrkiet hjælper med at håndtere en meget stor gruppe flygtninge fra dets nabolande, mod at EU støtter Tyrkiet i den bestræbelse, herunder at sikre humanitære forhold for de meget store flygtningegrupper, som jo ikke alle sammen kan tage andre steder hen end Tyrkiet.
Når man læser aftalen, viser det sig faktisk, at der er rigtig mange gode elementer i den.
Det, som jo er udfordringen, er, kan man sige, at den aftale ikke bliver fulgt til punkt og prikke, hverken af EU eller af Tyrkiet.
I EU har vi bl.a. den udfordring, som udenrigsministeren var inde på, at vi stadig væk har store flygtningegrupper i Grækenland, som lever under kummerlige forhold på de græske øer og ikke kan få afklaret deres sag.
Og jeg var glad for, at udenrigsministeren nævnte, at man skubber på.
Men jeg håber, han også får mulighed for måske at uddybe, hvordan Danmark og EU i det hele taget forsøger at få noget til at ske på de græske øer, for det synes jeg egentlig man skylder de flygtninge, der er fanget i et limbo dernede.
Fra tyrkisk side – og det har mange ordførere jo været inde på –
oplever vi så en stadig mere problematisk adfærd og stadig store problemer med at få en fornuftig dialog og et fornuftigt samarbejde med præsident Erdogan og hans regering, der på mange leder og kanter skaber store udfordringer.
Det, der så er dagens tema, er: Er det noget, der skal få os til at opsige EU-Tyrkiet-aftalen, sådan som de tre partier foreslår?
Jeg er glad for, at man har taget det med faciliteten ud, for det synes jeg i hvert fald ikke var konstruktivt.
Men det store spørgsmål er selvfølgelig: Bør man opsige den aftale, på baggrund af at Erdogan på en lang række andre områder ikke lever op til det, man kan kalde ansvarlig politik i overensstemmelse med international lov og menneskerettigheder?
Vi er ikke der, hvor vi synes det er en fornuftig anbefaling, og det skyldes mange forskellige ting, herunder det, man kunne kalde de faktiske forhold i jernindustrien.
Som bl.a. hr. Nick Hækkerup var inde på, er den her facilitet jo finansieret ud over den normale humanitære bistand i EU.
Og derfor skal man gøre sig pinlig klart, at i den virkelige verden vil en opsigelse af den aftale ikke betyde, at så kan EU bare give de samme penge med den anden hånd.
I den virkelige verden kommer mange af de her penge direkte fra medlemsstaterne, der kun ønsker at give de her midler, fordi det er en del af aftalen.
Det kan man begræde, det kan man beklage, det kan man være uenig i, men det er forholdene.
Og det betyder derfor også, at hvis Danmark havde held til at opsige den her aftale, så ville flygtninge i Tyrkiet gå glip af mange milliarder kroner.
Det ønsker vi ikke.
Vi mener tværtimod, der er brug for flere humanitære midler i Tyrkiet.
Det er også klart, at hvis man opsiger aftalen, har det en masse konsekvenser for flygtningestrømmene mod Europa.
Jeg er ikke sikker på, at det er noget, der nødvendigvis vil være til flygtningenes fordel.
Dels er det en farefuld færd over Middelhavet, dels viste 2015, at Europa ikke er beredt til at modtage det kvantum af flygtninge.
Endelig kan man så sige: Jamen bør man alligevel på grund af de her to første ting straffe Erdogan, selv om det så går ud over flygtningene?
Selv om det har uoverskuelige konsekvenser for Europa, bør man så alligevel gøre det af princip og fordi man synes, at det, Erdogan gør, skal have en konsekvens?
Og der må jeg bare sige, at der kan jeg finde på mange andre ting end lige præcis den her aftale, hvis formål er at lægge pres på den tyrkiske regering.
Jeg kan nævne andre instrumenter, som jeg tror er bedre, og som ikke har de utilsigtede bivirkninger, som det vil have at opsige den her aftale.
Meget af det har hr. Holger K. Nielsen sådan set været inde på.
Eller endnu bedre: Man kunne overveje at opstille nogle mere specifikke betingelser for nogle af de økonomiske fordele, som Tyrkiet har af de igangværende forhandlinger, herunder den ikrafttrædelsespulje, som også er blevet nævnt i dag.
Man skal jo bare hele være opmærksom på, at hver gang man tager et af de her skyts op – og jeg er sådan set villig til at diskutere, om ikke man skal gøre det – så har man også brændt et af dem af, og så har man et mindre i værktøjskassen.
Så hvis man bare beslutter fra den ene dag til den anden, at nu fjerner vi alle bevillinger i forhold til de her ikrafttrædelsespuljer, ja, så kan man ikke true med at gøre det længere.
Så har man gjort det.
Så er det slut.
Spørgsmålet, man hele tiden bliver nødt til at stille sig selv, er: Hvem er det egentlig, man så gavner ved at gøre det?
Er det oppositionen i Tyrkiet, som kæmper for at få et bedre forhold til EU, for bedre opretholdelse af menneskerettigheder, for at bevare et håb om, at Tyrkiet kan gå en anden vej end den, som Erdogan går?
Det var jo egentlig ikke noget meget overbevisende præsidentvalg, som Erdogan fik.
Jeg er afsindig optaget af, at det, vi gør, styrker den opposition og gøder den og ikke det modsatte.
Og derfor kan vi også tilslutte os den vedtagelse, som er blevet læst højt, og som vi finder klogere end den alternative.