runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Lars Løkke Rasmussen (V), 2018-11-13:
Tak for det.
Bedste ven - sådan en skal man have, og det er så hr. Kristian Thulesen Dahl, og tak for det.
Jamen jeg husker udmærket det der interview, og uden at være sådan selvrosende eller sådan noget, så forekommer det mig egentlig at være en meget skarp analyse, jeg har givet, når jeg siger, at jeg da vil tro, at vi i finanslovsforhandlingerne bliver tvunget til at tage det her spørgsmål alvorligt, for det er jo præcis det, der sker nu.
Så der kan sættes hak ved det.
Og jeg tager det alvorligt.
For det er jo helt rigtigt, at vi sammen med Dansk Folkeparti lavede ændringer, som gør, at vi i et fremadrettet perspektiv har fjernet det, der med et forfærdeligt, teknisk ord hedder samspilsproblemet, altså det forhold, om det overhovedet kan betale sig at blive lidt længere på arbejdsmarkedet eller gøre en ekstra indsats, fordi det, man vinder, taber man, når man går på pension, i modregning.
Men det efterlader selvfølgelig nogle mennesker, som er gået på pension på kendte vilkår, og som ikke har fået det tilsvarende økonomiske skub i ryggen.
Jeg møder dem selv, og det gør indtryk på mig.
Det er ikke mange måneder siden, at jeg mødte en dame ovre i Magasin, der handlede ind, og som var glad for det, vi havde lavet, men det var så gået op for hende, at det netop var fremadrettet, og at det ikke hjalp hende, og hun var rigtig ked af det.
Så det tager jeg meget alvorligt.
Det er det, vi har finanslovsforhandlingerne til, og de pågår jo i øjeblikket, som hr. Kristian Thulesen Dahl og jeg også begge ved, og da det er en høj prioritet for Dansk Folkeparti, og da jeg sådan set grundlæggende erkender problemstillingen, vil jeg da bare udtrykke det ønske, at vi vil være i stand til at finde en løsning.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2018-11-13:
Tak for det.
Det, som Dansk Folkeparti har sat på dagsordenen, er jo flere forskellige ting på området i forhold til at hjælpe pensionisterne til nogle bedre vilkår.
Det ene er jo generelt i forhold til de modregningsregler, der gælder, både i forhold til hvis man har en lille arbejdsevne, man stadig væk kan byde ind med til samfundet, og det er jo til fælles glæde og gavn, at der så er nogle pensionister, der faktisk byder sig til med nogle timer på arbejdsmarkedet, men jo også, for de pensionister, der ikke kan det, men som jo også skal have glæde af, at det går, med statsministerens eget udtryk, bedre i det danske samfund økonomisk.
Så har vi jo endelig også sat det på dagsordenen, der hedder satspuljen, den her reguleringsmekanisme, hvor man år for år har taget lidt af pensionisternes indkomst og lagt over i satspuljen, og det er jo ikke af hensyn til Britta Nielsen og kompagni.
Hvis man ser på, hvad det ville have været, at en pensionist ofte ville have mere til sig selv i år, hvis satspuljen aldrig havde været der, taler vi om 8.000 kr. om året, så er det jo ganske mange penge. Så i det her med satspuljen kan statsministeren også følge os, at her er en udfordring, hvor det er naturligt, at mange pensionister føler, hvorfor de, pensionisterne, skal bidrage så meget til den her satspulje?
Pernille Skipper (EL), 2018-11-13:
Statsministeren afsluttede sin indledende bemærkning med at sige – tror jeg, hvis jeg fik skrevet det rigtigt ned – at i Danmark skal vi kendes på, at vi behandler mennesker med ordentlighed og respekt.
Det synes jeg var rigtig fint, for det ligger faktisk i forlængelse af det, jeg gerne vil tale om, nemlig hvordan vi behandler mennesker ramt af hjemløshed.
Antallet af hjemløse i Danmark er vokset og vokset og vokset, og vi har 6.600 mennesker i Danmark, som lever uden en bolig, uden et hjem, og det er mennesker, som mangler tryghed, varme, sikkerhed, og det er en gruppe af mennesker, som også for langt de flestes vedkommende har mange andre store, tunge problemer at bakse med ud over hjemløshed.
De har ikke valgt det.
De har ikke valgt det, som har ført til hjemløshed, de har ikke valgt gælden eller den skilsmisse, de har været igennem, eller misbruget eller de psykiske problemer.
De kan ikke bare tage et arbejde, de kan ikke bare få en bolig.
De kan en hel masse, men de har brug for en hånd.
Det giver nu 14 dages fængsel at tigge, hvis man gør det i nærheden af en togstation eller et supermarked.
14 dages fængsel for at tigge med eksempelvis en lille plastikkop!
Og det giver bøde og opholdsforbud, hvis man sover i det, som bliver kaldt en utryghedsskabende lejr.
Da den her lovgivning blev indført, var advarslerne mange, og nu kan vi se de rigtige konsekvenser.
André f.eks. sov på gaden med et par venner på Strøget i København.
Det gør man ofte af sikkerhedsmæssige årsager, når man er hjemløs.
Han har fået opholdsforbud i Københavns Kommune i 3 måneder og en bøde på 1.000 kr.
Det samme er sket for Morten.
Der er blevet givet fængsel på 14 dage for at sidde stille og roligt foran et supermarked med en hvid plastikkop ved siden af sig.
Så mit spørgsmål er: Var det meningen?
Skal det være kriminelt at være hjemløs, og skal man straffe sig ud af hjemløshed?
Lars Løkke Rasmussen (V), 2018-11-13:
Tak for det.
Det er rigtigt, at man som sådan ikke må tigge.
Man må gerne sælge Hus Forbi f.eks., og det er noget af det rigtig gode, der er sket for at aftabuisere hjemløshed og i øvrigt også skabe et økonomisk grundlag for de her mennesker.
Det er også i det lys, at vi i regeringen altså besluttede os for med det sociale frikort at skabe mulighed for, at folk, der ikke lever livet snorlige eller har alle papirer i orden, har en mulighed for at lave et stykke arbejde og lade sig honorere af det, uden at de bliver skåret i pension og andet.
Men der er jo en grund til, at vi har lavet reglerne, som de er, og nogle gange er det sådan i politik, at så ser man lige på en eller anden effekt, og så forarges man over det.
Må jeg ikke lige minde om, at da vi lavede de her regler om forbud mod utryghedsskabende tiggeri og lejrdannelser, var det i sommeren 2017, hvor vores hovedstadsområde, ligesom man har set det rundtomkring i Europa, blev genstand for en tilstrømning af mennesker, bl.a. med romabaggrund, som prægede hele vores bybillede og skabte utryghed.
Det tog vi hånd om, og det har sådan set også virket.
Hvis man genkalder sig sommeren 2018, som endda var varmere og bedre og alt muligt end den i 2017, så må man sige, at vi fik håndteret det problem, som reglerne tog sigte på.
Så lever vi i øvrigt i et samfund, hvor der gælder nogle lighedsgrundsætninger, og jeg er ikke i stand til at snedkerere en regel, hvor jeg siger, at man ikke må komme til fra Rumænien eller et andet sted og sidde og tigge ved togstationer, men hvis man har et rødbedefarvet pas, så må man gerne.
Det kan jo ikke fungere på den måde.
Derfor må man helt oprigtigt sige, at der jo er nogle danske hjemløse, der i vores regelværk har måttet betale en pris eller er blevet påvirket af, at vi stod med et helt andet, meget større problem, som vi så også har fået håndteret.
Pernille Skipper (EL), 2018-11-13:
Jeg synes faktisk, det er en lille smule svært at vide, hvad man skal sige til, at statsministeren øjensynlig ville ønske, at man kunne have diskrimineret, hvis jeg må forstå det, statsministeren siger, sådan.
Det ændrer jo ikke på, at uagtet hvad sigtet så end har været, er konsekvenserne, at det de facto er blevet kriminelt at være hjemløs i Danmark.
Der er ca. 6.600 hjemløse i Danmark.
Der er herbergspladser til omtrent en tredjedel af dem.
Vores retsordfører spurgte justitsministeren: Hvad siger politiet til de mennesker, der ligger og sover på gaderne, at de skal gøre?
Justitsministeren svarede, at politiet henviser dem til herberg, som der ikke er nok pladser på, eller hostel eller hotel.
Er det også statsministerens svar til de hjemløse, som ikke har noget sted at sove, at de kan tage på hotel?
Eller hvad skal de gøre?
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2018-11-13:
Jeg er glad for, at det her sandsynligvis også går over til finansministeren, så han kan høre, at der i hvert fald er velvilje, i forhold til at vi forhandler det her ovre i Finansministeriet.
Det ser jeg frem til.
Det sidste, jeg lige vil minde statsministeren om nu, hvor vi er i gang med den gode udveksling af erindringer, er åbningsdebatten, hvor vi i fællesskab vedtog et forslag til vedtagelse, som det jo hedder, der hedder, at vi her i efteråret laver aftaler, der sikrer, at midlertidighed i forhold til udlændingepolitikken også er midlertidighed, altså, paradigmeskiftet, at når man kommer til Danmark og får asyl, familiesammenførte osv., så hjælpes man midlertidigt, til man kan vende tilbage.
Der står, at det skal vi aftale her i efteråret, og jeg vil bare sige til statsministeren nu, at der nu i forhold til min kalender, selv om det der med klimaforandring og sådan noget alligevel kan skabe lidt fnidder i det, er 17 dage, 10 timer og 2 minutter, så er efteråret gået.
Så hvis statsministeren så bare vil gøre sig ulejlighed med at skubbe lidt til finansministeren, hvad det angår, så vi også kan få det på plads her i de forhandlinger, vi sidder med ovre i Finansministeriet, vil det glæde mig rigtig meget.
Lars Løkke Rasmussen (V), 2018-11-13:
Ja, jeg ved ikke, hvordan man så skal gå klædt.
Man bør i hvert fald ikke være så sortsynet, som man er klædt i dag.
Jeg er fuldstændig enig i – for jeg har faktisk prøvet i mit liv at være i forhandlingslokaler, altså, det har jeg, det er også derfor, at jeg før inviterede fru Mette Frederiksen til at komme til forhandlingerne i Erhvervsministeriet omkring den finansielle sektor, for det er der, det sker, hvis man vil søge indflydelse – at det er det svære.
Det er jo også derfor, at vi tager det i den her rækkefølge, at vi siger, at vi har en ambition.
Med den deadline, vi har sat op, skal man ikke kunne nyindregistrere benzin- og dieselbiler.
For at nå en ambition skal der mange ting til, og løsningen kan jo ikke være, at vi bare afgiftsfritager elbiler ud i evighed, for så kommer vi efter min bedste hukommelse til at mangle noget, der ligner 55 mia. kr. i statskassen.
Og så kan vi glæde os over, at vi i 2030 har en masse grønne biler, men vi mangler også velfærd for 55 mia. kr. Derfor udtrykker vi den politiske ambition.
Vi sætter gang i et kommissionsarbejde, der skal give os nogle af de redskaber, der skal til for at nå den målsætning, fordi, ja, det er svært, men jeg håber da, at fru Mette Frederiksen vil glæde sig over, at den ambition er udtrykt med en forpligtelse.
Mette Frederiksen (S), 2018-11-13:
Nej, men man kan vel godt efterstræbe, at der kommer en noget bedre balance mellem det, man siger fra Folketingets talerstol, og så det, der sker i forhandlingslokalet.
Jeg tror ikke, at man kan tage fra alle os, der lyttede til statsministeren den dag, at det stod tilbage, at regeringen ønsker 1 million grønne biler.
Når vi så går ind i forhandlingslokalet, er det jo der, politik viser sit sande ansigt, for det er jo ikke svært at stå på talerstolen og tale om 1 million grønne biler, det er jo heller ikke svært at skifte farven i sit partis logo ud med en grøn farve eller tage et grønt slips på eller påstå, at man pludselig, efter at have modarbejdet klimapolitikken, gerne vil være klimavenlig.
Det svære er jo at gå ind i forhandlingslokalet og lægge konkrete forslag på bordet, der kan realiseres, som er realiserbare, og som vil føre Danmark i en mere grøn retning.
Og er det korrekt forstået, at det, regeringen for nærværende har anvist, dvs. det, vi kan forholde os til i den her valgperiode, alene vil skaffe tusind grønne biler og ikke den million, som statsministeren over for danskerne påstået der ville komme?
Mette Frederiksen (S), 2018-11-13:
Et af de emner, som med rette optager os alle sammen, er selvfølgelig de mange økonomiske skandaler, vi er vidne til.
Det er, hvad enten der er tale om svindel i Socialstyrelsen, hvidvask i hæderkronede danske banker, problemerne i skattevæsenet eller et internationalt netværk, der står bag milliardsvindelen mod stater.
Og bedst som vi troede, at vi havde set det hele, bliver det værre, og der kommer stadig nye afsløringer.
Kort sagt ser vi det ene mere groteske eksempel efter det andet på, at fællesskabet snydes og bedrages, at den kontrakt, vi har bygget vores samfund på, er truet – den unikke sammenhængskraft, vi har i Danmark.
Der er ikke noget at sige til, at mange danskere i de her uger spørger sig selv: Jeg spiller efter reglerne, jeg betaler den skat, jeg skal, hvordan kan andre så slippe af sted med ikke at gøre det?
Jeg har tidligere sagt, at vi med de her sager risikerer at rokke ved danskernes tillid til vores politiske system og til vores myndigheder.
Jeg er bange for, at vi er ude over det punkt.
Tilliden har lidt skade.
Hvad er der så brug for i den her situation?
Der er behov for politisk lederskab.
Statsministeren tøver, er passiv.
Det er i mine øjne ikke udtryk for rettidigt politisk lederskab.
Det er ikke, fordi jeg i dag prøver at bilde nogen ind, at vi kunne have undgået alt det, der er sket, hvis bare vi havde haft en anden lovgivning, for meget af det, der er foregået, er jo allerede ulovligt.
Men med omfanget af skandalerne bliver vi jo nødt til at stille os selv det spørgsmål som samfund og ikke mindst som politikere: Har vi gjort det godt nok?
Regulerer vi finanssektoren godt nok?
Er kontrollen god nok?
Er der behov for mere regulering, mere lovgivning, og – ikke mindst – er der behov for at styrke vores skattemyndigheder? Derfor har jeg to konkrete spørgsmål til statsministeren, som jeg ikke har kunnet få statsministeren til at svare på i andre sammenhænge.
For det første: Vil regeringen være med til, at vi splitter Finanstilsynet op i to, så der bliver et både entydigt og stærkere fokus på at føre tilsyn med adfærden i en finanssektor, som jo øjensynligt ikke kan finde ud af at opføre sig efter spillereglerne – i hvert fald ikke for alles vedkommende?
Og for det andet: Vil regeringen være positivt indstillet over for, at vi igen får en offentlig repræsentation i bankernes bestyrelse, så vi får nogle ind i bestyrelseslokalet, der ikke kun tænker kortsigtet og på aktionærernes interesser, men tænker på hele Danmarks interesse?
Lars Løkke Rasmussen (V), 2018-11-13:
Tak for det.
Jeg deler jo fuldstændig opfattelsen i beskrivelsen af problemets alvor, både, kan man sige, selvstændigt – for det er godt nok alvorligt, når man stjæler milliarder af kroner op af vores fælles pengekasse – men også i den her mere afledte form, altså hvad det gør ved os.
Når der i dag i Herning falder dom i en sag om en tjener, der har fået udbetalt 53.000 kr. i kontanter – og grænsen er 50.000 kr. – og så får vedkommende en bøde, kan man så se det her og få fornemmelsen af tvivl om, hvad der egentlig sker ved det.
Så den opfattelse deler jeg fuldstændig.
Derfor synes jeg også, det her er for alvorligt til at sige det her med, at der mangler ledelse, og hvem tager ansvar.
Når fru Mette Frederiksen selv siger, at det ikke mindst handler om behovet for at styrke skatteforvaltningen og skattevæsenet, bliver jeg bare nødt til lige at gøre opmærksom på, at vi siden folketingsvalget har styrket det danske skattevæsen med 13 mia. kr. – 13 mia. kr.!
Det står i kontrast til de 300 mio. kr., man skar ud af det danske skattevæsen i den periode, som fru Mette Frederiksen med større og større systematik glemmer at hun selv var i regering i.
Vi tilfører flere medarbejdere; vi tager det sådan set meget alvorligt.
Erhvervsministeren har sat sig i spidsen for og samlet et bredt flertal for at ottedoble bøderne til den finansielle sektor for hvidvask.
Der er en dialog med partierne.
Der arbejdes i Finanstilsynet, og vi er parate til at handle oven på det, når sagerne er ordentligt oplyst.
Det er vi.
Og fru Mette Frederiksen er også velkommen til at møde op til de møder hos erhvervsministeren, hvor de her ting diskuteres.
Forslaget om at dele Finanstilsynet og eventuelt placere noget i og styrke Nationalbanken er jo et forslag, som også var på bordet, sidst jeg selv var statsminister.
Da blev det meget grundigt belyst, og der blev nedsat et udvalg.
Den efterfølgende regering, som fru Mette Frederiksen selv var med i, med daværende erhvervsminister Ole Sohn forkastede forslaget, da man havde set på fordele og ulemper, fordi det ville efterlade regeringen i en position, hvor det var tvivlsomt, om man ville have, kan man sige, den nødvendige adgang til at trække på økonomisk ekspertise.
Så kan det godt være, at det lyder godt, men det er jo et forslag, der har været nærstuderet, og som man selv – med en SF-erhvervsminister i spidsen – forkastede.
Så det er ikke et forslag, jeg kan købe mig ind i her i dag, men vi er åbne over for at tage dialogen i regi af erhvervsministeren.
Mette Frederiksen (S), 2018-11-13:
Jeg tror egentlig godt, at jeg tør tale på vegne af de fleste danskere, når jeg siger, at vi ikke har behov for at få belyst mange af de her sager mere, for vi har allerede set konsekvenserne, og de fleste af os har det også sådan, at der er behov for at reagere mere.
Jeg ved ikke, om jeg skal udlægge det som et nej til at sikre en offentlig repræsentation i bankernes bestyrelse.
Det synes jeg er ærgerligt.
Jeg synes ikke mindst, at sagen om Danske Bank har bekræftet mig i, at det ikke er altid, at dem, der sidder i bestyrelseslokalet, tænker på resten af samfundet.
Derfor synes jeg som socialdemokrat, at det er nødvendigt at få samfundet ind i bankernes bestyrelser, så der er nogle, der sikrer, at der er en interesse, der også handler om resten af samfundet.
Det var desværre et nej fra statsministerens side, sådan hører jeg det i alt fald.
Så håber jeg, at vi lige kan nå nogle andre spørgsmål også, ikke mindst om det grønne.
Vi var mange, der var glade, men nok også lidt skeptiske, da vi hørte statsministeren åbne Folketinget for 1 ½ måned siden.
Nu skulle det være slut med fodslæberiet på det grønne område.
Nu kan vi så høre, at det ikke er meningen, at der skal laves en samlet klimaaftale før efter et valg.
Jeg hørte noget med 1 million grønne biler.
Det synes jeg i lighed med andre lød godt.
Jeg skal bare have statsministeren til at bekræfte, at det, regeringen efterfølgende så har foreslået, vil realisere tusind grønne biler og ikke den million, som statsministeren tidligere – kan jeg vel godt tillade mig at sige – har pustet sig op i forhold til.
Lars Løkke Rasmussen (V), 2018-11-13:
Jeg har skam overhovedet ikke pustet mig op.
Jeg har givet udtryk for den politiske ambition, som er regeringens, nemlig at sætte en deadline for, hvornår man skal have mulighed for at indregistrere en diesel- og benzinbil, hvilket jo altså betyder, at man, når man rammer den deadline, slet ikke kan sælge diesel- og benzinbiler, hvorved vi altså skal have grønne biler i stedet.
Og hvis man skal nå den deadline, så vil det være sådan, at der vil være med den udskiftningsfrekvens, vi har i den danske bilpark, 1 million grønne biler til den tid.
Kommer der så 1 million grønne biler ved, at vi, som regeringen foreslår, forlænger afgiftsfritagelsen for ikke sindssygt dyre elbiler et år?
Det gør der selvfølgelig ikke.
Bl.a. slår det jo et umiddelbart hul i vores pengekasse, hvis vi lykkes med det, der så er vores fælles ambition, nemlig at få folk til at skifte til ikkebenzindrevne biler, for vi kommer simpelt hen til at mangle skatteindtægter.
Det gør vi.
Og derfor vil regeringen, og det vil snart ske, nedsætte en kommission, som skal forberede hele det beslutningsgrundlag, der skal til for at realisere den målsætning.
For jeg ønsker jo ikke at gå grøn og så slå et hul i statskassen.
Tommy Ahlers (V), 2018-11-13:
For de midler, der kommer fra Danmarks Grundforskningsfond, er princippet allerede sådan for centers of excellence, og det holder vi fast i, at der skal overhead være indeholdt i det med en overheadgrad på 44 pct.
Derfor mener vi ikke, at de midler, der kommer fra Grundforskningsfonden, vil binde universiteternes basisforskningsmidler.
Mette Reissmann (S), 2018-11-13:
Gælder det så også, såfremt ifald man lykkes med at få privat medfinansiering?
Vil de midler, der kommer derfra, nyde samme fremme i forhold til dækning af indirekte omkostninger skråstreg overhead?
Peter Hummelgaard Thomsen (S), 2018-11-13:
Jeg har en række kommentarer til det.
Først og fremmest vil jeg sige, at jeg – og jeg skal afsløre, at det blev jeg ikke videre populær på mange forskellige steder – sågar var ude under valgkampen op til afstemningen i december 2015 og sige, at jeg i virkeligheden syntes, at vi fra jasiden ikke bare strammede den lidt, men strammede den meget i den tilgang, vi havde, til at forsøge at overbevise danskerne.
Allerede på det tidspunkt havde jeg den bekymring, at vi kom til at tale ned til danskerne.
Jeg mente sådan set, at der var masser af fornuftige, saglige argumenter; både for, at vi skulle være fuldt og helt deltagende i Europol, men også for, at det skulle give anledning til at afskaffe de 22 andre retsakter, som der blev stemt om.
Det er bare for at sige tak for, at ordføreren kvitterer for det.
Så vil jeg bare helt kort svare på ordførerens spørgsmål.
Altså, nu må vi se på, hvordan det ender med Storbritannien.
Jeg afventer stadig væk med spænding, hvordan de har tænkt sig at løse spørgsmålet om deres samlede og hele relation til EU.
Indtil da synes jeg, det er for tidligt at foregribe, hvordan samarbejdet skal være.
Søren Søndergaard (EL), 2018-11-13:
Jo, men selv hvis man forestiller sig, at Storbritannien ikke melder sig ud af EU her om et par måneder, så har vi jo allerede problemet i dag.
Schweiz har foreslået at kunne få direkte søgeadgang i forhold til at kunne bekæmpe terror, altså alvorlig terrorisme, da det, at de ikke har det, kan få alvorlige konsekvenser.
Altså, der er Norge, der er et tredjeland, og der er andre lande, som er demokratiske lande.
Vi snakker jo om demokratiske lande.
Så er der ikke allerede grundlag for, at vi begynder at diskutere, hvordan vi får en ordning, der på en effektiv måde inddrager de forskellige politimyndigheder i bekæmpelsen af grænseoverskridende kriminalitet, uden at man nødvendigvis skal behøve at løse billet til det indre marked?
Peter Hummelgaard Thomsen (S), 2018-11-13:
Jeg synes, der kan være al mulig grund til at diskutere det.
Jeg tror bare, at det man skal have med, er, at det jo til syvende og sidst er et fortolkningsspørgsmål, hvad der er suverænitet, og i fortolkningen af, hvad suverænitet er, indgår jo netop den type oplysninger, som ordføreren nævner, og som en lang række lande forsøger at beskytte.
Nu mindes jeg jo også, at ordføreren og ordførerens parti under folkeafstemningen i december 2015 rent faktisk i forbindelse med en lang række af de andre retsakter advarede om, at man pludselig ville kunne komme til at opleve, at man kunne blive fængslet i andre EU-lande for en lang række ting.
Altså, i det lys kan jeg godt forstå det, hvis de lande, der deltager i Europol, siger: Vi vil gerne have et fællesskab her, som er baseret på, at man har afgivet noget suverænitet til myndigheden, hvilket så gør, at man kan have den her fortrolige udveksling af oplysninger.
Det betyder ikke, at man skal lade være med at diskutere det og heller ikke lade være med at diskutere det med briterne, når den tid kommer.