Victoria Velasquez (EL), 2025-11-20:
Vi skal have respekt for dem, der arbejder og får vores samfund til at hænge sammen og køre rundt.
Når ulykken sker – en arbejdsskade, der betyder, at du ikke kan det samme som før – så skal du ikke mødes med utryghed, men med tryghed og med værdighed, og du skal vide, at vi i fællesskab griber hinanden.
Dette lovforslag udmønter dele af beskæftigelsesreformen.
Det hævder at ville levere mere værdighed, større frihed og færre regler.
Men når vi kigger bag de fine ord, ser jeg og Enhedslisten noget helt andet: en afvikling af de sociale sikkerhedsnet maskeret som frisættelse, hvor rettigheder forsvinder.
Det er en skam for vores velfærdssamfund og en klar svækkelse af vores rettighedsbaserede sikkerhedsnet.
Det er det modsatte og samtidig en massiv sparerunde.
Det koster 2,7 mia. kr. frem mod 2030, og det er en besparelse, som primært hentes på ryggen af de mennesker, der har allersværest ved at navigere i livet og på arbejdsmarkedet oven på sygdom eller med svært handicap.
I Enhedslisten vil vi meget gerne afskaffe systemer, der utvivlsomt har været bureaukratiske og langvarige, og som vi altid har kæmpet imod.
Der ville vi kunne fjerne beskæftigelseslovgivning, der netop gør mere skade end gavn.
Vi havde også afskaffelsen af ressourceforløbene med.
Det er de opslidende, uværdige forløb, der har været udskældt og kritiseret, og som dengang blev fundet på af daværende beskæftigelsesminister og nuværende statsminister fru Mette Frederiksen.
Selv om vi i Enhedslisten igennem årene har fået forbedret ressourceforløbene, så de eksempelvis ikke må igangsættes, hvis det gør skade på den syge – og prøv lige at overveje, at det overhovedet har været nødvendigt at skulle præcisere det; det fortæller noget om det system, vi har med at gøre – er det, som ressourceforløbene har gjort, at være med til at gøre vejen til fleksjob og førtidspension alt for lang.
Det er en af grundene til, at det var med på de fire lange sider, vi havde med forslag til, hvad man kunne gøre for netop at afbureaukratisere.
Derfor kunne man jo godt i første omgang glædes ved, at der i dette lovforslag lægges op til at afskaffe ressourceforløbene, men det er simpelt hen sket på så rå en måde, at jeg får ondt i maven.
Det er, når vi ser på, med hvilken grovhed og hvilken ufølsomhed det er gjort og med hvilken mangel på værdighed og respekt for de mennesker i vores samfund, som har knoklet, som er blevet syge eller bokser med et handicap, som har brug for vores fællesskab, og som har brug for vores tryghed.
Når vi ser, at man her har kaldt det afbureaukratisering, men at man ikke fjerner de åndssvage, meningsløse og tidskrævende regler, men så går ind og fjerner helt grundlæggende rettigheder, eller at det her ikke kommer til at betyde mere faglighed eller tillid, men at syge mennesker kommer til at blive stillet dårligere eller alene, så holder det simpelt hen ikke.
Bag ønsket om afbureaukratisering gemmer sig, at man forringer det her.
Jeg synes, det er lidt skræmmende, at ministeriet ikke selv har tallene for estimatet; det fortæller lidt om, hvor meget man går op i, hvilke sociale konsekvenser den her lovgivning har.
Men det estimat, jeg er blevet bekendt med, er, at 27.000 mennesker kommer til at opleve ydelsesnedgang, og ministeriets egne tal siger, at 2.050 mennesker kommer til at stå helt uden en indkomst.
Et andet skadeligt element i reformen er den totale afskaffelse af revalideringsordningen, som jo egentlig skulle sikre, at mennesker med nedsat arbejdsevne med værdighed skulle kunne komme tilbage til arbejdsmarkedet, kunne få et sporskifte og kunne få et uddannelsesløft.
Det er bare en ud af flere af de forringelser, som der er i den her aftale.
Det spændende bliver så, om regeringen bakker op om det.