Preben Bang Henriksen (V), 2024-03-19:
Som min kollega lige har sagt, drejer det her sig jo om gennemførelse af aftalen, der gerne skulle få domstolene til at virke lidt hurtigere.
Delayed justice er denied justice, som man siger; forsinket ret er det samme som ikke at have mulighed for at få ret.
Når man har en ventetid ved retten i Aarhus på 28 måneder i en almindelig civilsag, som måske så bliver anket af taberen til landsretten, hvor man så kan lægge 2 år oveni, er vi altså oppe på 4 år.
Der er jo al mulig grund til at tro, at den sagsøgte så er gået fallit i mellemtiden, og derfor var der jo ikke meget justice i det.
Det har regeringen for længst indset, og de har nedsat et udvalg – det såkaldte Rørdamudvalg – der sammen med Retsplejerådet er kommet med nogle forslag.
Det, vi gennemfører i dag, er de vigtigste ting, og det drejer sig om grænsen for nævningesager, der tidligere har været fængsel i 4 år, og som nu bliver fængsel i 6 år, så der er færre af de omfattende nævningesager fremover.
Så er der grænserne for anke og kære i retsplejeloven, der ændres, så sagerne skal være større for at kunne gøres til genstand for anke og kære.
Så er der en vigtig bestemmelse, der siger noget om udeblivelse.
Der er det jo sådan i dag, at man kan blive dømt som udeblevet i en straffesag, hvis der ikke nedlægges påstand på over 6 måneders fængsel.
Den 6-månedersgrænse ændres nu til 1 år.
Så man kan som udeblevet blive dømt til 1 års fængsel.
Lad mig dog lige sige, at der såmænd ikke er nogen, der behøver at være bange her.
Der vil være mulighed for at få sagerne genoptaget og måske anket, og endelig er det jo sådan, at der ikke er nogen dommere, der dømmer en person som udeblevet, hvis dommeren har på fornemmelsen, at det ikke er overvejende sandsynligt, at vedkommende er skyldig.
Men der er flere sager, der kommer under småsagsprocessen.
Og så har vi endelig en solvenserklæring i fogedretten.
Bliver man kaldt i fogedretten og erklæret intet at eje, har man en fredning på 6 måneder, hvor man altså ikke kan få nye invitationer til fogedretten.
Den fredningsperiode bliver 12 måneder.
Det er sådan set i praksis akkurat ligegyldigt.
Der kommer ingen penge ud af det i praksis.
Flykompensationssager vil jeg godt knytte et par ord til.
Det er også alt sammen helt fint, så vi kan få en lidt hurtigere behandling.
Men undskyld, det er faktisk det forkerte sted, vi begynder.
Flykompensationssager har noget at gøre med flyselskaber, der ikke overholder EU's passagerforordning, og der er jo hjemmel til at melde dem til politiet for Trafikstyrelsen og få dem idømt nogle bøder.
Problemet er, at de bøder ikke er mærkbare, og at de ikke bliver inddrevet.
Hvis man nu tog fat der og gav flyselskaberne nogle bøder, de kunne forstå, når de ikke overholder passagerforordningen – eksempelvis ikke informerer passagererne om deres rettigheder ved forsinkelser og aflysninger – tror jeg slet ikke at vi havde alle de her flysager.
Det er jo tusindvis af flysager.
Det burde jo ordnes på en helt, helt anden måde.
Det er et emne, som jeg tager op med transportministeren, for det hører jo ingen steder hjemme.
Og så bliver det jo ikke bedre af, at den menige mand ikke går i retten med de her flyselskaber.
Man går selvfølgelig til et retshjælpsforsikringsselskab og afleverer dér 25 pct. af provenuet, i tilfælde af at man får et provenu ud af sådan en sag.
Og det kan jeg godt forstå at man gør.
Men er det rimeligt, når EU har fastsat 100 pct., at praksis er, at folk faktisk kun får 75 pct.
Der er noget, der skal ryddes op i, og det prøver jeg at tage fat i over for transportministeren.
Der er en hel masse forslag og en hel masse ændringer gemt i det her, der alle sammen gerne skulle have den virkning, at domstolene kommer til at fungere smidigere og hurtigere.
Det kan vi jo så kun håbe på.
Samtidig fik domstolene så tilført 2,3 mio. kr. og kan nu ansætte nogle flere dommere.
Men der er ingen garanti herfra for, hvordan situationen ser ud om 2 år.