runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Peter Hummelgaard Thomsen (S), 2018-01-18:
Det forstår jeg godt.
Altså, vi spoler tiden frem, der er en regeringskonference, og det lykkes ved nogle traktatændringer eller traktatjusteringer, eller hvad man kalder det, bl.a. at få en social protokol indført.
Men så har jeg forstået Enhedslistens synspunkt sådan, at når det så er opfyldt – lad os antage, at hele EU har bakket op om det, så der er en bedre balance mellem lønmodtagerrettigheder og EU-retten, vi er alle sammen glade, eller i hvert fald nogle af os – vil Enhedslisten alligevel derefter have en folkeafstemning om dansk medlemskab af EU.
Er det korrekt forstået – og med hvilket formål?
Altså, hvad vil Enhedslisten anbefale ved den folkeafstemning?
Vil man så anbefale, at vi stemmer ja til fortsat medlemskab med en social protokol til EU-traktaterne, eller vil man anbefale, at vi melder os ud?
Det synes jeg nogle gange at Enhedslisten i virkeligheden insinuerer over for sine vælgere, når jeg hører deres kommunikation om EU.
Eller måske står man lidt mellem to stole?
Og det er derfor, jeg er forvirret.
Finn Sørensen (EL), 2018-01-18:
Hvis ordføreren forholder sig til sådan almindelig praksis i politiske forhandlinger, vil ordføreren jo vide, at hvordan man stiller sig til et eventuelt forhandlingsresultat, vil vise sig, når man kender det.
Så enkelt er det jo.
Jeg kan ikke stå og sige i dag, hvordan Enhedslisten vil stille sig i en helt tænkt situation, hvor vi ikke engang kender resultatet.
Vi har bare beskrevet den proces, som jo så nok adskiller sig noget fra den måde, briterne greb det an på, kan man sige.
Det er den proces, som vi mener skal sættes i gang i forhold til Danmarks relation til EU.
Holger K. Nielsen (SF), 2018-01-18:
Jeg må sige, at jeg altså er ret forvirret, når jeg hører hr. Finn Sørensen beskrive Enhedslistens politik her.
Det må jeg altså sige.
Der er da forskel på at genforhandle ud fra et ønske om at reformere EU indefra eller med henblik på at komme ud af EU.
Det er da to vidt forskellige ting, og det er da også derfor, det er dybt relevant at inddrage spørgsmålet om artikel 50, altså om det er den, som man vil bruge i den her sammenhæng.
Og når hr. Finn Sørensen sammenligner med en regeringskonference og traktatændringer, vil jeg sige, at det da er noget fuldstændig fundamentalt anderledes end det at ville ud af EU.
Jeg synes, at Enhedslistens europapolitik er dybt, dybt forvirrende.
Man sætter sig mellem alle de stole, man kan komme til at sætte sig mellem, det må jeg altså sige.
Og derfor er der da behov for klarhed over, om Enhedslisten vil ud af EU, eller om Enhedslisten vil reformere EU indefra.
Finn Sørensen (EL), 2018-01-18:
Jeg tror, at det, ordføreren måske er forvirret over og også en lille smule irriteret over, er, at jeg beskriver en meget konkret, praktisk måde at gribe det her spørgsmål an på.
For det, vi vil forhandle, er selvfølgelig Danmarks betingelser i medlemskabet.
Der skal vi have en bred, folkelig diskussion i den danske befolkning på baggrund af – hvad bliver det? – mere end 40 års medlemskab, og der vil vi håbe, at der kan komme en god diskussion, hvor den danske befolkning finder frem til nogle ønsker og nogle krav, med hensyn til hvad det er, der skal ændres i Danmarks relation til EU.
Det vil vi tage initiativ til, når vi får magt til og mulighed for det, og vi skal også nok selv – og det har vi egentlig allerede gjort i nogle overskrifter – sige, hvad Enhedslisten synes der skal genforhandles.
Når så den forhandling er slut – det kan også være, den aldrig kommer i gang, hvad ved jeg – ønsker vi, at den danske befolkning får mulighed for at forholde sig til det.
Det er sådan set processen i al sin enkelhed, og det kan vel ikke være så slemt set fra hr. Holger K. Nielsens synspunkt.
Holger K. Nielsen (SF), 2018-01-18:
Nej, overhovedet ikke.
Som jeg hører det beskrevet her, lyder det da sådan set okay.
Det er måske lidt underligt, at man vil tage sådan en stor diskussion, men der er da stor forskel på, om man vil have en stor, folkelig diskussion med henblik på at få en ny traktat og en traktatændring, eller om man vil have den med henblik på at få Danmark meldt ud af EU – der er da en verden til forskel på de to ting.
Der synes jeg da, at den danske befolkning har krav på at vide, hvad der er Enhedslistens mål med det her: Er det at få et bedre EU?
Er det at få tilgodeset Enhedslistens krav og danske krav i højere grad – det kan være gennem traktatændringer, det kan være gennem forskellige andre ting som f.eks. en social protokol, som vi diskuterer her i dag?
Eller er det meningen, at vi skal ud af EU?
Det synes jeg man mangler svar på fra Enhedslisten, det må jeg sige.
Finn Sørensen (EL), 2018-01-18:
Jamen om det bliver det ene eller det andet, afgøres jo af, hvordan den proces forløber, og det er jo derfor, vi skal have en folkeafstemning, når sådan en forhandling er overstået.
For så vil alle kunne tage stilling til, om det her er tilfredsstillende; om vi har sikret den danske befolknings interesser, når det handler om forbrugerbeskyttelse, miljøbeskyttelse, social dumping osv. – alt efter hvad der kan være af ønsker – altså om de er blevet tilgodeset i en grad, så vi kan anbefale, at Danmark i et stykke tid endnu fortsætter i medlemskabet; om det har været med til at iværksætte en slags opbrud i hele EU, der på går på, at man måske skal indrette sig på en helt anden måde, end man har gjort med de traktater, vi har i dag, hvor – for at sige det lidt firkantet – kapitalen styrer det hele.
Der er jo flere udgangsmuligheder i den proces.
Rasmus Nordqvist (ALT), 2018-01-18:
Bare så jeg også forstår det, for jeg har også været lidt i tvivl om, hvad det præcis er: Er det, man vil forhandle om, at få skabt den her sociale protokol, altså forhandle som et EU, eller vil man forhandle, hvad en udmeldelse fra dansk side vil betyde, og er det det, vi skal have til afstemning?
Det er det, jeg er lidt i tvivl om.
Hvad er det for en form for forhandling, man mener vi skal tage hul på?
Hr. Peter Hummelgaard Thomsen spurgte til netop det her med den sociale protokol.
Hvis det nu var en realitet – hvis vi nu igennem godt politisk arbejde fik overbevist de andre lande om, at det var en god idé – er der så også behov for de her forhandlinger om, at vi skal ud og sætte det til afstemning, eller hvor er det, man står henne?
Finn Sørensen (EL), 2018-01-18:
Det spørgsmål er jeg da meget glad for, for det giver mig jo anledning til at forklare noget, som måske er en politisk selvfølge, nemlig at man jo arbejder på flere planer og i forhold til flere problemstillinger.
Hvis man orker at læse det beslutningsforslag om den her sociale protokol, som vi har fremme, vil man se, at det forslag og kampen for det jo ikke handler om udmeldelse af EU.
Det handler om, at vi vil have ændret traktatgrundlaget, kan man sådan set sige, eller fortolkningen af traktaten, hvis vi skal blive i det forslag, som den europæiske fagbevægelse har stillet.
Det er det, som den kamp handler om.
Og et af kravene kan jo godt – altså i forhold til den anden proces – være mere omfattende ændringer af EU-strukturer, eller hvad ved jeg.
Den diskussion har vi jo slet ikke ført til ende, men kun skitseret en start på.
Så jeg håber, det er klart nok, at man godt kan arbejde på mere end et plan.
Det tror jeg er meget almindeligt for politiske partier.
Rasmus Nordqvist (ALT), 2018-01-18:
Ja, det er det jo.
Man har jo også nogle prioriteringer.
At gå ind i arbejdet med den sociale protokol ved jeg godt ikke har noget med en eventuel udmeldelsesforhandling fra Enhedslistens side at gøre.
Men hvor er det, prioriteringen ligger?
Ønsker man, samtidig med at vi arbejder politisk igennem vores politiske kolleger rundt i hele Europa om en social protokol, så også at have de her udmeldelsesforhandlinger?
Det synes jeg står meget usikkert hen.
For selvfølgelig kan man arbejde på flere ting.
Er det det, man vil?
Vil man arbejde parallelt på det?
Vil man have de her udmeldelsesforhandlinger i gang, eller hvad er det, man ønsker at sætte i gang?
Claus Kvist Hansen (DF), 2018-01-18:
Tak for det.
Salen og ordføreren må tilgive mig, hvis det her spørgsmål har været stillet før, men jeg har lige været fraværende et kort øjeblik.
Men hvis ordføreren mener, at det er en entydig økonomisk gevinst for Danmark, at vi har, er det 125.000 EU-borgere, der arbejder i landet i øjeblikket – er det ikke nogenlunde på det lag?
Det mener jeg at have hørt – vil jeg spørge: Hvad nu, hvis vi forestiller os en situation, hvor Danmark pludselig kommer i krise, hvor Europa kommer i krise og der kommer massearbejdsløshed i Danmark?
Så er de pågældende EU-borgere jo stadig væk i landet, så er de arbejdsløse, og de kan ikke sendes ud af landet, og pludselig står vi i en situation, som meget vel kan sammenlignes med gæstearbejderproblematikken i 1960'erne, altså at vi har arbejdere, der kommer hertil for at arbejde – og det er godt for alle, det påstår man – men at de bliver her, for hvorfor skulle de rejse hjem igen?
Synes ordføreren ikke, at det vil være et problem, altså at vi står i en situation, hvor vi så pludselig har påtaget os forsørgerbyrden for 125.000 EU-borgere?
Rasmus Jarlov (KF), 2018-01-18:
Jo, det er klart, at hvis der pludselig var 125.000 EU-borgere i Danmark, som ikke var i arbejde længere, og som udgjorde en udgift for det danske velfærdssamfund, så ville det selvfølgelig være en økonomisk byrde, det siger sig selv.
Altså, der er jo en lang række danske borgere, som også på den måde kunne anskues som en økonomisk byrde, selv om det ikke er så pænt at omtale folk på den måde.
Men hvis folk bliver arbejdsløse, koster det jo staten nogle penge, og det gælder, uanset om det er udlændinge, eller om det er danskere.
Den gennemsnitlige EU-borger, der kommer hertil, bidrager jo, fordi man kommer herop, fordi man får arbejde, fordi man er i den arbejdsdygtige alder.
Det er typisk ikke børn, som jo koster velfærdssamfundet penge, fordi de skal i børnehave og i skole osv., eller pensionister, som koster velfærdssamfundet penge, fordi de skal have pension og ikke arbejder.
Det er typisk folk i den arbejdsdygtige alder, og det udgør jo alt andet lige en gevinst for det danske samfund.
Claus Kvist Hansen (DF), 2018-01-18:
Jo, men for en ordfører fra et parti, som i hvert fald engang stod for Gud, konge og fædreland, ville jeg jo synes at det var bekymringsvækkende, at man som samfund, det danske samfund, et lille land i Europa, påtager sig en potentiel forsørgerbyrde for 125.000 EU-borgere – det mener jeg det er – som aktuelt er i landet.
Ser ordføreren ikke et problem i, at vi har åbnet porten for nogle mennesker, hvoraf de fleste måske arbejder her, men som potentielt ikke kan sendes ud af landet, hvis de en dag beslutter sig for ikke at arbejde, eller ikke vil eller kan arbejde?
Rasmus Jarlov (KF), 2018-01-18:
Jo, men det svarede jeg jo ja til før, altså at det selvfølgelig vil være et økonomisk problem.
Men der er bare ikke nogen grund til at antage, at EU-borgere skulle være en større byrde – heller ikke i en situation med arbejdsløshed – end danske borgere, fordi de netop har den alder, som jeg snakkede om før, som gør, at de nok i gennemsnit yder et større bidrag end den gennemsnitlige danske borger.
Troels Lund Poulsen (V), 2018-01-18:
Tak for det.
Og tak for en, må man sige, rimelig omfattende og lang debat, der jo har spredt sig ud over en masse forskellige temaer.
Jeg noterer mig også, at det forslag til vedtagelse, der er fremsat i dag, og som der er bred enighed om, indeholder mange gode elementer, synes jeg, og også slår fast, at EU's indre marked og EU's regler om fri bevægelighed har skabt vækst og beskæftigelse i Europa.
Det synes jeg er en helt afgørende ting at notere sig, for det er jo det, der både er med til at gøre, at et lille land som Danmark får bedre muligheder for at udnytte sin størrelse, men som også sikrer, at vi har en bedre beskæftigelse, end vi ellers ville have haft.
Og der må man jo sige, at Dansk Folkeparti udmærket godt ved, at regeringen kæmper en ensom kamp for at skaffe opbakning bl.a. til en indeksering af børnefamilieydelsen.
Men det er jo en politisk kamp, som jeg synes der bliver mere politisk gehør for i en lang række EU-lande.
Nu kan vi se, at der er kommet en ny regering i Østrig, og vi kan se, at der er kommet en ny regering i Holland, og vi afventer selvfølgelig også at se, hvordan den tyske regering nu vælger at følge op på de tidligere udmeldinger, som de er kommet med.
Men for mig er det altså også vigtigt, at vi fortsat lægger os i selen for at skabe nogle fair og lige vilkår, og dermed jo også sagt, at hvis man skal have velfærdsydelser som f.eks. en børnefamilieydelse, kan man ikke nødvendigvis bare tro, at det skal være uden en indeksering.
Så er det vel også værd at notere sig, at ikke mindst Finn Sørensen fra Enhedslisten kastede sig ud i en lang diskussion om den sociale protokol, som vi faktisk også havde en diskussion om under B 18.
Der siger Finn Sørensen, at han er ked af, at den sociale protokol ikke lige har fundet vej ind i det forslag til vedtagelse, der er her.
Og der kan man jo sige, at det er der gode grunde til at den ikke har gjort.
Det er først og fremmest, fordi det, man kan se, hvis man læser den sociale protokol fra de europæiske arbejdstageres organisationer, er, at et af de punkter, der er i det manifest, kan man sige, er, at man ikke må skabe et tilbageslag i forhold til velfærdsydelser.
Så hvis man havde sagt ja til den, ville det i min verden have betydet, at så ville man ikke kunne kæmpe for hele spørgsmålet om indeksering af børnefamilieydelsen, for så ville man have låst sig i den position, vi havde i dag.
Der står også mange andre spændende ting, som ville skabe store problemer for det danske EU-medlemskab.
Men jeg noterer mig, at der er en bred opbakning til det forslag til vedtagelse, der nu er fremsat, og jeg glæder mig til en fortsat debat om det her område – beskæftigelse, erhverv, vækst – som i hvert fald nu har påkaldt sig mange debatter inden for den seneste måned både med to beslutningsforslag og nu den her forespørgsel.
Rasmus Jarlov (KF), 2018-01-18:
Det var også nogenlunde det, jeg sagde i min ordførertale her fra talerstolen, altså at vi er tilhængere af optjeningsprincipper.
Vi er tilhængere af, at man ikke får fuld ret til danske velfærdsydelser fra dag et, man kommer herop, men at det er noget, man optjener ret til over tid.
Og vi har ikke noget imod, at der er forskellige regler for danskere og udlændinge.
Det er klart, at det skal være noget, der skal kunne implementeres, og der kan godt være nogle juridiske forhindringer for det.
Men principielt set er vi helt enige i det synspunkt.
Claus Kvist Hansen (DF), 2018-01-18:
Tak for det.
Jeg er selvfølgelig glad for at høre, at ministeren kæmper en hård kamp for indekseringen af børnepenge.
Lad os nu antage, at det lykkes, og så er vi jo kommet et lille stykke.
Men jeg står med en lidt ældre artikel, som oplister alle de velfærdsydelser, som en EU-borger har ret til i Danmark, og vi er ifølge den her liste oppe på 123 ydelser.
Den er lidt gammel, så der er muligvis kommet nogle flere til.
Så spekulerer jeg jo på, om det ikke er lidt uambitiøst at nøjes med en indeksering af børnepenge, når der er rigeligt andet at tage fat i.
Og jeg vil høre, om ministeren har gjort sig nogle overvejelser om de her individuelle ydelser, altså om man skal gå ind og kigge på, om der er nogle muligheder for, om jeg så må sige, at luge lidt ud i bestanden af de her ydelser.
Troels Lund Poulsen (V), 2018-01-18:
Og hvis det sker, vil jeg jo nok få listen, og uanset hvad vil jeg også gerne se den liste.
Men det, som det her knytter an til, er f.eks. også den måde, som vi i Danmark definerer arbejdstagerbegrebet på.
Men jeg synes jo ikke, at man bare skal sige, at hvis det lykkes at få lavet en indeksering af børnefamilieydelsen, så skal man ikke se på andre dele, som det også kan være fornuftigt at sætte fokus på.
Men lige præcis børnefamilieydelsen er en vigtig og, synes jeg, principiel sag, som også kan skabe muligheder for yderligere forslag på det europæiske område.
Finn Sørensen (EL), 2018-01-18:
Tak til ministeren.
Altså det, der står i den europæiske fagbevægelses forslag til en social protokol er, hvis jeg skal skære det ned til en meget kort sætning: at man skal sikre sig, at de faglige og sociale rettigheder, som vi ville sige på dansk, skal være overordnet de økonomiske friheder.
Første spørgsmål: Er det et problem for ministeren, at man slår det fast?
Nu melder ministeren så meget klart ud, at han stadig væk er modstander af det forslag – det kommer ikke bag på mig – som Enhedslisten fremsatte.
Det skrev man vel ikke, hvis ikke der var et problem?
Så lad mig spørge på denne måde: Er ministeren enig med fru Mette Frederiksen i hendes konklusion, som er, at problemet er, at de økonomiske friheder har fået forrang for lønmodtagerrettigheder m.v.?
Troels Lund Poulsen (V), 2018-01-18:
Men det her forslag til vedtagelse afspejler jo sådan set det, som jeg synes er vigtigt i dansk politik, nemlig at man godt kan lave en balanceret vedtagelse, som går på tværs af de politiske fløje, om man så må sige.
Nu nød jeg selv at få en genopførelse af et europæisk teaterstykke, hvor hr. Holger K. Nielsen jo indtog hovedrollen og fortalte om, hvad der helt præcis skete tilbage under Maastricht og hele diskussionen omkring undtagelser.
Der var et blackout i forhold til, hvad der var godt og hvad var skidt.
Det var fint at få det at vide, men jeg synes måske alligevel, at Enhedslisten er for konfrontatorisk i forhold til at søge den politiske indflydelse, som er helt afgørende, og det synes jeg er en skam.
Der vil jeg jo gerne kvittere for, at SF også er et parti, der søger den indflydelse, selv om SF jo på mange måder har været meget kritisk over for visse dele af det europæiske projekt.
Derfor illustrerer den her vedtagelse jo også en balanceret tilgang til både at anerkende økonomisk vækst og udvikling, men jo selvfølgelig også, at arbejdstagernes rettigheder skal respekteres.
Finn Sørensen (EL), 2018-01-18:
Jeg ved ikke, om vi er specielt konfrontatoriske.
Vi vil bare gerne vide, hvad substansen egentlig er i de ting, vi vedtager, og som vi siger, vi er enige om, for hvis vi reelt ikke er det, ja, så går vi måske og stikker enten hinanden eller befolkningen eller begge dele blår i øjnene, og det er jo synd, ikke?
Det er ikke god politik.
Nu kan jeg forstå, at ministeren ikke er enig i fru Mette Frederiksens analyse.
Alligevel skriver ministeren under på en sætning, der siger, at de økonomiske rettigheder i EU ikke må trumfe arbejdstagernes rettigheder.
Så spørger jeg så: Hvad er det for noget konkret handling, ministeren vil sætte bag for at sikre, at det ikke sker?
Og hvis der ikke er noget konkret handling fra ministerens side, han kan foreslå, er sætningen så bare udtryk for, at man gerne vil have en vedtagelse sammen med Socialdemokratiet om det her, eller hvad er den helt politiske, praktiske substans i sætningen?
Troels Lund Poulsen (V), 2018-01-18:
Ja, altså, det er jo ikke af nyere dato, at man laver politiske vedtagelser, hvor man kan finde et kompromis, og det er den her vedtagelse jo et udtryk for.
Jeg har jo ikke nogen ambition om, at man skal tryne arbejdstagerne, sådan som nogle gerne vil fremstille det.
Jeg synes, at man skal have en balanceret tilgang.
Det, der er problemet, er, at Enhedslisten jo ikke anerkender, at der er en økonomisk udvikling og et kæmpe fremskridt i dansk medlemskab af det europæiske samarbejde, og det er vel deri, forskellen ligger, nemlig at hr. Finn Sørensen står et helt andet sted.
Det er jo hverken første eller sidste gang, det sker, og det er jo godt, for ellers var vi her heller ikke.
Jan E. Jørgensen (V), 2018-01-18:
Hr. Finn Sørensen er jo en dreven politiker – og al respekt for det – og dermed jo også god til, hvad vi ellers kan af tricks herinde, såsom stråmænd, og hvad ved jeg.
Hvornår har jeg sagt, at jeg ikke mener, at social dumping er et væsentligt problem?
Spørgsmålet er, hvor stort problemet er, og hvor gode vi er til at bekæmpe det.
Jeg mener jo, at vi bekæmper social dumping både på dansk og europæisk plan.
Men jeg stillede jo sådan set også et spørgsmål, og det spørgsmål fik jeg jo så ikke noget svar på.
Spørgsmålet er: Hvordan kan det lade sig gøre rent logisk, at Danmark har høje lønninger og samtidig lav arbejdsløshed, hvis ikke vi gør noget for at bekæmpe social dumping, og hvis folk bare kan komme væltende ind og tage job som daglejere til ingen penge, og hvad ved jeg, og underbyde dansk arbejdskraft?
Rasmus Nordqvist (ALT), 2018-01-18:
Først vil jeg sige, at vi jo også beslutter tingene her i Folketinget med et flertal.
Det gør ikke, at Folketinget ikke har besluttet det, at jeg stemmer imod, hvis der er et flertal for.
Og det er jo det samme, vi har valgt i vores demokratiske institutioner i EU, som vi så kan have en lang diskussion om hvordan vi kan forbedre og styrke.
Om det så bliver en forbundsstat – jeg kan ikke huske det ord, spørgeren brugte, om det var forbundsstat eller hvad – det mener jeg ikke det gør, hvis vi begynder at arbejde med at have sociale rettigheder på tværs af grænserne.
Jeg synes faktisk, det er ganske fornuftigt, at EU også får en stærk og grøn og social dimension.
Kenneth Kristensen Berth (DF), 2018-01-18:
Jeg noterede mig, at hr. Jacob Mark, efter at hr. Henrik Sass Larsen havde været ude med sin overskrift om, at Socialdemokratiet skulle til at være EU-kritiske eller -skeptiske, sagde, at han sådan mere eller mindre kunne bakke op om de ting, som hr. Henrik Sass Larsen forestillede sig.
Det sagde han i BT; jeg tror, det var, dagen efter at hr. Henrik Sass Larsen havde udtalt sig.
Så noterer jeg mig også her, at hr. Holger K. Nielsen samtidig siger, at vi i Danmark skal have mulighed for at trække i nødbremsen.
Det er jeg glad for at hr. Holger K. Nielsen siger.
Jeg kunne bare godt ønske mig, at hr. Holger K. Nielsen måske ville udpege nogle af de områder, hvor hr. Holger K. Nielsen synes at der er anledning til at trække i nødbremsen, og i givet fald hvad det træk kunne bestå af.
Holger K. Nielsen (SF), 2018-01-18:
Jeg skal ikke gå ind i en debat mellem hr. Jacob Mark og Henrik Sass Larsen.
Det rækker mit intellekt ikke til, i hvert fald ikke her i dag.
Så hvad angår, hvilken nødbremse vi skal trække i, vil jeg sige, at det her da handler meget om social dumping.
Det er også det, som det er vigtigt at vi arbejder videre på, så vi fra dansk side får mulighed for at sætte tilstrækkeligt ind over for social dumping.
Det anser jeg da for at være ganske, ganske vigtigt.
Kenneth Kristensen Berth (DF), 2018-01-18:
Det er jeg enig med hr. Holger K. Nielsen i.
Jeg kunne egentlig godt tænke mig at høre om det der om mindsteløn, for det var jo noget af at det, som hr. Jacob Mark uden decideret at nævne det, men ved at sige, at han var enig med hr. Henrik Sass Larsen, jo i hvert fald indikerede, at der kunne være en enighed om.
Så bare for god ordens skyld: Er Socialistisk Folkeparti sådan optaget af f.eks. at lave en fælles europæisk mindsteløn, eller skulle det ikke forstås derhen?
Holger K. Nielsen (SF), 2018-01-18:
Nej, det er vi ikke, og det anser jeg ikke for hverken at være realistisk eller særlig gavnligt, hvis vi får den diskussion.
Derimod synes jeg da bestemt, at det, man kunne diskutere – det var også noget af det, som hr. Peter Hummelgaard Thomsen var inde på – er det, man kalder en almengørelse af overenskomsterne.
Der ligger et problem i det.
Med social dumping og en fagbevægelse, der kunne være stærkere, end den er, om jeg så må sige, for den er stærk her i Danmark i forhold til i andre lande, men den er blevet svækket noget, vil det formentlig være et skridt i retning af, at man bedre kan bekæmpe social dumping.
Kenneth Kristensen Berth (DF), 2018-01-18:
Jo, men altså, jeg glæder mig bare over at kunne konstatere her, at De Konservative her i går eller i forgårs tilkendegav, at de ville stemme for et forslag om SU og muligheden for østeuropæere for at optage SU-lån.
Og det regner jeg da med hr. Rasmus Jarlov vil komme herned i salen og gøre, uanset hvad fru Louise Schack Elholm har sagt.
Det var jo ret klare ord, der kom fra hr. Rasmus Jarlovs partis ordfører i den sag.
Så vil jeg bare spørge, om hr. Rasmus Jarlov kunne forestille sig at gøre det samme i forhold til en række andre af de ydelser, som man har krav på.