Lisbeth Bech Poulsen (SF), 2018-09-06:
Politik skal gå på to ben: Det skal både vise en vej frem, en vision, og så skal vi hver dag gøre vores bedste for at løse konkrete problemer fra folks hverdag, og de løsninger kan være meget forskellige, fordi vi ser verden forskelligt, og vi er i forskellige partier.
Men SF's vision er et Danmark med tryghed, tro på fremtiden og investering i mennesker, ikke mindst børnene.
Det betyder konkret, at vi vil sætte en stopper for den politik, der betyder, at tusindvis af børn i Danmark vokser op i fattigdom med langt dårligere chancer for et godt liv end dem, deres kammerater har.
SF vil skabe et mere lige Danmark, hvor alle har chancen for at være med.
Det må ikke være tyngden af vores pung, der afgør, om vi kan få en ordentlig pleje, når vi bliver gamle, god behandling, når vi bliver syge, eller den bedste undervisning, mens vi går i skole.
Vores børn og unge skal have mere ro på.
Flere pædagoger, mindre klasser og mere tid til at udvikle sig i eget tempo.
På samme måde skal vi gøre meget mere for at få ro på og sætte ind imod stress både på arbejdspladser og blandt ledige.
Vi skal investere i arbejdsmiljøet og give alle mulighed for en værdig tilbagetrækning fra arbejdsmarkedet.
Samtidig skal vi skrue markant op for de grønne ambitioner.
Der skal være mere plads til vild natur, vi skal passe bedre på vores drikkevand, og så skal vi have en overordnet strategi for klimatiltag, der vil vise vejen ikke bare herhjemme, men internationalt.
Endelig så skal Danmark påtage sig sit internationale ansvar for de flygtninge, der har allermest brug for hjælp, og igen begynde at tage imod kvoteflygtninge.
Alt dette bliver afspejlet i vores finanslovsforslag, som også kan læses på vores hjemmeside, SF.dk.
Vi har udgifter for godt 8 mia. kr. og finansiering for godt 9 mia. kr., og det vil så sige et overskud på en lille milliard kroner.
Vores forslag er dermed mere end finansieret, og den store forskel på vores forslag og regeringens finanslovsforslag er, at vores forslag er solidarisk, orienteret mod fremtiden og grønt.
Det er den afgørende forskel, og det er den politiske forskel mellem regeringen og os.
Jeg vil gerne fremhæve nogle af de ting her.
For det første har vi, som jeg sagde, et meget markant fokus på de yngste borgere i det her land – børnene.
Der skal være højst tre vuggestuebørn eller seks børnehavebørn for hver voksen i daginstitutionerne.
Det er afgørende for børns trivsel og for resten af deres liv, at de kan få den opmærksomhed og voksentid, som de har brug for.
Så kræver vi også et stop for fattigdomsydelserne, der skaber børnefattigdom.
Det er dybt uansvarligt med fattigdomsydelserne, der i høj grad rammer netop børn og har betydet en fordobling af børnefattigdommen.
I den tid, i de tre år godt og vel, regeringen har siddet, er der kommet 10.000 flere fattige børn til.
Derfor har vi også fundet finansiering til at afskaffe kontanthjælpsloftet, 225-timersreglen og integrationsydelsen.
Så vil vi også have færre børn i klasserne, vi vil have et klasseloft på 24 elever i folkeskolen; der bliver simpelt hen proppet for mange børn ind i klasserne, og der er brug for et loft, der sikrer, at der højst starter 24 børn. Så vil vi også afskaffe uddannelsesloftet, der i mange situationer forhindrer unge og andre i at tage den uddannelse, de har fundet ud af er den rigtige for dem, og der har jo også været den mærkelige situation, at nogle spekulerer i, at man ikke skal gøre sin uddannelse færdig, fordi så fanger bordet, og det er på høje tid at få afskaffet uddannelsesloftet.
Generelt skal vi droppe de hovedløse besparelser på vores uddannelser.
Vi lever i et meget rigt land, og vi er inde i en højkonjunktur, og så sparer man milliarder af kroner på noget af det vigtigste overhovedet.
Når vi når til 2022 er der sparet over 4 mia. kr. på uddannelser.
Regeringen taler altså lidt med 2 tunger, når det netop kommer til uddannelserne.
Da statsministeren præsenterede Disruptionrådet stod han foran Marienborg og talte om, at netop fremtidens udfordringer og nye teknologier osv. betød, at noget af det allervigtigste at investere i netop var uddannelse.
Altså, det er, ligesom om de to ting simpelt hen ikke hænger sammen.
Regeringen taler om uddannelse, men sparer og skærer ned.
Der bliver lavet luftige planer om rekruttering af sosu'er, og der bliver skåret på deres uddannelser.
På professionshøjskolerne har de regnet sig frem til, at deres besparelser betyder 1.200 årsværk.
Det kan man altså mærke.
Så vil vi også prioritere de ældre, og specielt de ældre, for ældre er en meget blandet gruppe, der har mest brug for vores hjælp.
I mange kommuner er antallet af ansatte i ældreplejen skåret ind til benet, og det betyder, at der er et omfattende brug af vikarer, og mange, der har brug for hjælp, møder et nyt ansigt fra gang til gang.
Og det har vi også sat penge af til.
Da DF's ordfører hr. René Christensen stod heroppe, foreslog jeg jo DF, at vi gik sammen om at indføre det, som vi i SF kalder en ældregaranti.
Man kan gøre nok så mange krumspring og sige, at man laver smarte toiletter osv. for at undgå at forholde sig til, at det demografiske træk er på 0,65, og for ligesom ikke at skulle forholde sig til, at 0,4 betyder reelle nedskæringer.
Men vi ved, at kommunerne får øgede udgifter til ældre i de kommende år, når antallet af ældre, også plejekrævende ældre, stiger markant, og derfor foreslår vi en ældregaranti, hvor vi siger, at kommunerne selvfølgelig skal have penge, der følger med det antal ældre, de får.
I vores sundhedsvæsen er de fleste offentlige sundhedsydelser jo gratis, og det er et godt princip, for det giver alle lige mulighed for at gå til læge, blive indlagt på sygehus på lige vilkår.
Men der er en lang række markante undtagelser.
Vi har talt om dem i de seneste dage, akutpladser, men også tandlæge- og psykologområdet.
Vi ønsker at begynde afvikling af brugerbetaling i sundhedsvæsenet.
Og det er ikke nogen billig opgave eller nem opgave.
Det er rigtig, rigtig dyrt, men vi synes, det er vigtigt.
Eller hvis du har en byld på ydersiden af din kind, kan du få den fjernet, men hvis den sidder på indersiden ved siden af en tand, jamen så koster det kassen.
Og noget af det mest grundlæggende, man som borger kan mærke, er ulighed i sundhed.
Det er der, hvor vi bliver allermest sårbare, og det er der, hvor vi har brug for at sikre en større grad af lighed. Vores arbejdspladser og vores arbejdsmiljø trænger til en opgradering, og derfor har vi også sat ekstra penge af til Arbejdstilsynet, som er blevet beskåret igennem mange, mange år.
Vi ønsker også at opnormere hele indsatsen mod social dumping, som vi finder ud af, når vi spørger ind til det, faktisk er en rigtig god forretning; ud over at det er fuldstændig rimeligt, jamen så tjener det også sig selv ind igen og igen. Nu har jeg snart brugt hele min taletid, og det er jo rigtig ærgerligt, fordi jeg har så meget mere, jeg gerne ville sige, men mange af de ting kan jeg ikke nå at komme ind på her.
Jeg vil også sige til sidst, at vi har et internationalt ansvar.
Vi har et ansvar i forhold til at samarbejde med hele verden omkring den kolossale udfordring, der er i klimaforandringerne, og i den flygtningestrøm, som vi ser.
Derfor skal vi både sætte en grøn milliard af, det har vi gjort, og derudover skal vi også tage kvoteflygtninge igen.
Det er nogle af de mest udsatte mennesker i verden, og det er afgørende for SF, at vi også løfter den del af vores ansvar.