runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Marcus Knuth (V), 2016-11-08:
Mange tak til ordføreren.
Jeg modtog i dag en e-mail, som jeg forestiller mig ordføreren også selv har modtaget, fra en dansk fængselsbetjent.
Den e-mail skitserede i høj grad problematikken, som jeg ser det.
Han har været gift med, som jeg husker det, en filippinsk kvinde; de er blevet skilt; efterfølgende har hun anklaget ham for vold; han siger, at det ikke har fundet sted, og han er ikke dømt for det af samme årsag.
Men den her anklage giver jo så kvinden visse fordele i forhold til bolig og til, at hun kan være i Danmark osv.
Den her mand er altså ikke dømt for noget.
Mener ordføreren, at det er retfærdigt – for det ville jo være tilfældet ifølge ordførerens forslag her – at den her mand uden at være dømt pludselig skulle betragtes som dømt for vold, uden at en domstol har været inde over?
Mattias Tesfaye (S), 2016-11-08:
Det er forkert, når Venstres ordfører fremlægger det sådan, at vores beslutningsforslag vil betyde, at den person, som har skrevet en mail til os begge to, automatisk vil blive fraskåret muligheden for en ny ægtefællefamiliesammenføring.
Den model, vi skitserer i vores beslutningsforslag, og som vi gerne vil have en juridisk vurdering af, vil betyde, at hvis den person, som har skrevet til os begge to, ansøgte om en ny ægtefællefamiliesammenføring, så ville der ringe en klokke i Udlændingestyrelsen, som ville sige: Hov, det skal han ikke bare have pr. automatik.
Der skal vi ind og foretage en individuel vurdering af, om der er hold i den anklage, som er rettet mod ham af den filippinske kvinde i det her tilfælde.
Den vurdering forestiller vi os i vores skitse til en løsning kunne foretages af Udlændingestyrelsen og ikke nødvendigvis ved domfældelse – ja, det er rigtigt.
Johanne Schmidt-Nielsen (EL), 2016-11-08:
Det er da ikke bare et eller andet med, om det lever op til en konvention.
Det er da megapolitisk.
Jeg troede også, det var et grundlæggende princip for Socialdemokratiet, at vi selvfølgelig ønsker den retstilstand, at man ikke straffer, medmindre mennesker er dømt.
Så siger hr. Mattias Tesfaye, at det ikke er en straf.
Altså, det er jo at begrænse et menneskes muligheder at sige: Du har ikke de næste 10 år mulighed for en familiesammenføring.
Det synes jeg da man kan kalde en straf.
Mattias Tesfaye (S), 2016-11-08:
Det kan jeg sige med sikkerhed at vi ikke ville.
Det er da klart.
Det her er jo et beslutningsforslag, der er udarbejdet på vores kontor, og som siger to ting: Punkt 1, vi vil gerne bede regeringen om at udarbejde en løsningsmodel, og punkt 2, vi vil gerne bede regeringen om at indkalde Folketingets partier til en drøftelse af den løsningsmodel.
Vi ville ikke gennemføre det her som lovgivning, men vi ville gøre det, som der står i det her beslutningsforslag, nemlig punkt 1, få udarbejdet en løsningsmodel, som vi vil kunne stå inde for, og punkt 2, diskutere med Folketingets partier.
Og det er klart, at hvis vi i den undersøgelse ville finde ud af, at det var i strid med den europæiske menneskerettighedskonvention eller den danske grundlov, så ville vi jo ikke fremsætte det som et lovforslag.
Det er åbenlyst.
Det er vi bare ikke overbevist om endnu, tværtimod kan vi konstatere, at der er en juraprofessor, der siger noget andet.
Naser Khader (KF), 2016-11-08:
Hvis beslutningsforslaget skulle til afstemning, ville vi stemme imod.
Når det er sagt, har vi meget, meget stor sympati for intentionerne i forslaget.
Jeg har selv en del kendskab til problemstillingen.
Jeg har selv tolket for kvinder, der har været udsat for vold, og som befandt sig på kvindecentre, og kender også til eksempler på nogle, der udnytter situationen og familiesammenfører kvinder, som de misbruger, slår og begår vold mod.
Det er en helt relevant problemstilling, som vi er enige i at der skal tages fat i.
Men vi kan ikke støtte forslaget af de grunde, som flere ordførere og også ministeren har været inde på.
Der er nogle juridiske udfordringer.
Der er spørgsmålet om retssikkerhed.
Man straffer ikke folk, som ikke er dømt.
Når det er sagt, kunne jeg godt tænke mig, at ministeriet forholdt sig til den jurist, som forslagsstillerne har henvist til flere gange, Kirsten Ketscher, og hendes vurdering.
Jeg kunne egentlig godt tænke mig at høre, hvordan man juridisk forholder sig til hendes vurdering, for hvis ikke der havde været de der juridiske udfordringer og det ikke havde været i strid med den europæiske menneskrettighedskonvention, havde vi bakket op om beslutningsforslaget.
Holger K. Nielsen (SF), 2016-11-08:
Jamen altså, det fremgår jo fuldstændig klart af det her forslag, at man ikke kan drage den konklusion, som fru Johanne Schmidt-Nielsen drager i sin bemærkning.
Nej, den kan man ikke drage, for der er jo tale om, hvordan det her skal udmøntes i praksis.
Det betyder så, at man forhåbentlig kan få den diskussion færdiggjort inden en eventuel anden behandling, som jeg ikke håber bliver til noget.
Men hvis den gør, ligger der så også i det her forslag, at man efterfølgende skal tage en diskussion om det, og at man så dér får en diskussion, hvor de partier, der stemmer for, skal sørge for, at det ikke strider mod retssikkerheden og ikke får de uoverskuelige konsekvenser, som fru Johanne Schmidt-Nielsen nævner her.
Jeg synes derfor, at spørgsmålet om, hvorvidt man skal stemme ja eller nej til det her beslutningsforslag, bliver irrelevant.
Christina Egelund (LA), 2016-11-08:
Og således gik det til, at Liberal Alliance og Enhedslisten er fuldstændig enige om et spørgsmål, og det er jo altid godt.
Den hensigt er det fuldstændig umuligt at være uenig i.
Men som de forrige ordførere også har sagt, er der nogle helt fundamentale retsprincipper, som knægtes i udformningen af det her beslutningsforslag, nemlig det helt fundamentale, at man er uskyldig, indtil man er dømt ved en domstol.
Sager efterforskes af politiet, og skyldige dømmes ved en domstol.
Sådan må og skal det være i et retssamfund, som tager fundamentale retsprincipper alvorligt.
Derfor kan Liberal Alliance på det foreliggende grundlag ikke støtte beslutningsforslaget.
Josephine Fock (ALT), 2016-11-08:
Tak for det.
Uanset hvor sympatisk det her beslutningsforslag kan lyde, kan jeg tilslutte mig de tidligere ordførere både fra Liberal Alliance og fra Enhedslisten, med hensyn til at det her forslag kompromitterer retssikkerheden i Danmark.
Der er ingen tvivl om, at vi alle sammen ønsker at komme vold i familier til livs, men det, man gør her, er, at man har et beslutningsforslag, hvori man ønsker at gennemføre, at personer, som ikke er blevet dømt for vold, mister den mulighed at få en ægtefælle fra udlandet.
Det kan vi i Alternativet ikke sige ja til.
Så er der en ting, som faktisk ikke har været taget med heroppe fra talerstolen, og det er i virkeligheden det der spørgsmål om forebyggelse.
Altså det, vi også gerne vil arbejde for, er, at når der er de her mistanker om mænd, der begår vold imod deres ægtefælle, så skal vi sætte ind med forebyggelse, så det ikke sker igen.
På tilsvarende vis er det med det, som Enhedslisten nævnte, om, at hvis vi har meddelelse om, at en ægtefælle har begået vold, skal det anmeldes: Det håber jeg da at det bliver.
Så i stedet for at sætte ind med det her beslutningsforslag, hvor man vil sørge for at forhindre, at en person her i landet kan hente en ny ægtefælle op, uden at der ligger en dom for vold, vil jeg langt hellere sætte ind med forebyggelse og så i øvrigt sikre, at tingene bliver anmeldt.
Jeg tror, jeg vil stoppe her og sige, at med disse bemærkninger kan vi i Alternativet ikke bakke op om forslaget, uanset hvor sympatisk tanken som udgangspunkt er.
Mattias Tesfaye (S), 2016-11-08:
Mange tak.
Jeg er særlig glad for at høre, at også Alternativet som alle andre partier erkender, at her er et problem, som søger en løsning.
Så kan jeg forstå, at Alternativet ikke mener, at den løsning, der er lagt frem i det her beslutningsforslag, er den rigtige.
Jeg vil bare rette en enkelt ting.
Ordføreren siger, at beslutningsforslaget gennemfører noget.
Altså, det er helt centralt, at vi ikke gennemfører noget som helst ved at vedtage det her beslutningsforslag.
Jeg vil høre, om ikke Alternativet kan bakke op om – måske også som en del af en ny politisk kultur – at Folketinget en gang imellem tager nogle initiativer og beder regeringen om at løse et problem, vi kan se.
Men vi har ikke selv evnerne til helt præcist at formulere, hvordan det skal løses.
Josephine Fock (ALT), 2016-11-08:
Jo, men problemet er, at det her beslutningsforslag lægger op til, at man, selv om man ikke har fået en dom, selv om man ikke er dømt skyldig i at have begået vold, bliver frataget nogle muligheder.
Det er for mig et helt grundlæggende princip i Danmark.
Det vil Alternativet ikke gå på kompromis med.
Det kan vi ikke gå med til.
Mattias Tesfaye (S), 2016-11-08:
Myndigheder foretager hver eneste dag tusindvis af vurderinger i det her samfund, som har konsekvenser for de borgere, som bor her.
Når man dukker op nede på jobcenteret, sidder der jo en person og foretager vurderinger, som har betydning for, hvilke muligheder du har som borger i det her samfund, uanset om du er dømt eller ej.
Den slags vurderinger foretages jo hele tiden.
Så jeg har også lyst til at spørge Alternativets ordfører: Synes Alternativets ordfører, at der er nogen forskel mellem, at Udlændingestyrelsen vurderer, at et ægteskab er et proformaægteskab, og dermed siger, at der ikke kan opnås opholdstilladelse og ægtefællefamiliesammenføring, og at Udlændingestyrelsen på baggrund af eksempelvis gennemgang af politirapporter om vold i hjemmet og på baggrund af sygejournaler fra sygehuse og på baggrund af samtaler med psykologer på krisecentre foretager den vurdering, at der ikke kan meddeles opholdstilladelse?
Hvor er forskellen på proformaægteskabet og mistanke om vold i et tidligere ægteskab?
Josephine Fock (ALT), 2016-11-08:
For mig er der en kæmpe forskel.
I det her beslutningsforslag siger man, at der er en mistanke om et eller andet, men du har ikke en dom for det.
Nu hentyder jeg ikke til hr. Mattias Tesfaye – når jeg siger du, mener jeg man.
Altså, man har ikke en dom for det, og det er det, der er altafgørende for mig i den her situation, nemlig at det handler om, at man er mistænkt for at have begået vold, men man har ikke en dom for det, og det er det, der er det afgørende for mig.
Holger K. Nielsen (SF), 2016-11-08:
Manuskripter kan følges eller ikke følges.
Det er et problem, som mange kvindekrisecentre har gjort opmærksom på er der.
Den der vold mod kvinder, som kommer fra udlandet, og som bliver fuldstændig afhængige af deres ægtefælle for at kunne blive her i Danmark, er faktisk et stort problem.
Så i stedet for at finde hår i suppen synes jeg da, vi skal sige, at Socialdemokratiet faktisk adresserer et vigtigt problem her.
Og så synes jeg, vi skal tage diskussionen derfra.
Det er da rigtigt, at der kan opstilles forskellige argumenter angående retssikkerheden ved den måde, som man måske implementerer det her på, men hele hensigten med det her forslag er netop, at det er noget, vi skal se på efterfølgende.
Jeg kan da sige, at vi ikke vil gå med til noget, som går på tværs af den europæiske menneskerettighedskonvention eller retssikkerheden generelt eller grundloven.
Det har jeg også forstået er tilfældet hos Socialdemokratiet.
Det vil de heller ikke.
Så jeg synes da ikke, vi skal løbe åbne døre ind gennem den diskussion, som jeg synes der har været en vis tendens til i debatten indtil nu.
Lad os i stedet for tage det, som det er.
Det er et forslag, som adresserer et problem, som alle erkender er der.
Fra partiets side forsøger man at formulere en løsning på det.
Man påstår ikke, at det er en patentløsning, eller at de forslag, som Enhedslisten har fremsat sideløbende, er irrelevante.
Det er de overhovedet ikke.
Det er en del af en løsning på et problem, som er der.
Jeg synes egentlig, det er ganske tiltalende, at vi her i Folketinget diskuterer den slags forslag, og at regeringen faktisk tager imod det.
Så der er sådan set ingen grund til, at forslaget kommer til afstemning, for jeg har forstået, at vores minister vil tage en diskussion om de her ting på baggrund af den her førstebehandling, og så synes jeg i og for sig, at vi skulle tage den derfra i stedet for at blive så forarget, som mange er blevet her under den her førstebehandling.
Lad os tage den derfra og sige, at vi har et fælles ønske om at få løst det her problem.
Der er kommet et forslag fra Socialdemokratiet.
Vi synes, man skal diskutere det.
Om det er det, vi skal ende med, har vi ikke taget endelig stilling til, for det gør forslaget heller ikke her, for der kan være nogle problemer i det, som vi er nødt til at forholde os til.
Men på baggrund af problemets omfang og alvor synes jeg, vi skal tage en åben debat om det her i Folketinget blandt partierne.
Nej, det er han ikke.
Men det regner jeg da med at man kan diskutere efterfølgende.
Det er jo det, det går ud på, netop at vi efterfølgende får en diskussion af det her forslag.
Der er et forslag fra Socialdemokratiet, som vi bliver nødt til at se nærmere på, og vi er også villige til at se nærmere på det.
Så tager vi den derfra.
Og vi siger, at vi jo ikke kan være med til noget, som går imod den europæiske menneskerettighedskonvention.
Men kan man finde alternative muligheder, som ikke gør det, så lad os da diskutere dem.
Johanne Schmidt-Nielsen (EL), 2016-11-08:
Det er da lidt underligt, at hr. Holger K. Nielsen ikke har fået vurderingen fra Justitsministeriet, som er sendt til SF's gruppeformand, om, hvordan det her forslag er i strid med den europæiske menneskerettighedskonvention.
Men det, jeg vil spørge om, er: Hvis det her forslag, vi behandler i dag, og som går på, at man skal undersøge, hvordan man kan sørge for, at karensperioden på 10 år også kommer til at gælde i sager om mænd, som ikke er dømt for vold, men hvor der er nogle, der har sagt, at de er blevet slået, kommer til afstemning, hvad vil SF så stemme?
Det var nemlig uklart for mig.
Marcus Knuth (V), 2016-11-08:
Jeg var især glad for de sidste ord, som ordføreren her kom med, samt dem, som ordføreren kom med tidligere, nemlig at ordførerens parti ikke kan gå med til noget, som strider imod den europæiske menneskerettighedskonvention.
Der er jo altså en notits i omløb, som jeg ved at i hvert fald ordførerens gruppeformand har set, fra Justitsministeriet, hvor der bliver sat meget, meget kraftigt spørgsmålstegn ved, hvorvidt det her er i strid med den europæiske menneskerettighedskonvention.
Mange tak.
Jeg må jo med al respekt sige, at jeg er overrasket over at høre ordføreren mere eller mindre sige, at det er et hår i suppen at bryde med den danske retssikkerhed, for det er jo vitterlig, hvad det her lægger op til.
Så glæder det mig, at ordførerens parti ikke har taget endelig stilling.
Men det står sort på hvidt her, altså at en herboende ægtefælle uden at være blevet dømt – det kan jo ikke stå mere klart – ikke på ny kan meddeles familiesammenføring.
Kan ordføreren ikke præcisere sin holdning lidt mere til, om man virkelig synes, det er i orden, at en person, som ikke er blevet dømt ved en domstol, skal kunne sanktioneres for noget så omfattende som vold?
Holger K. Nielsen (SF), 2016-11-08:
Jeg synes i og for sig, at hr. Mattias Tesfaye havde meget godt fat i det i en kort bemærkning tidligere.
For er der tale om en straf i ordets egentlige forstand, altså det, at man ikke kan få en ægtefællesammenføring?
Det synes jeg ikke man kan sige det er.
Derfor synes jeg ikke, at de to ting hænger sammen.
Det er klart, at man ikke kan dømme nogen, uden at der har været en domstol ind over.
Men spørgsmålet er, om vi her taler om straf.
Der kan være tale om andre måder at håndtere det her på.
Og vi har sagt, at vi ikke går med til, at der kommer en løsning, som er imod de grundlæggende retsprincipper.
Jeppe Jakobsen (DF), 2016-11-09:
Kan jeg få ministeren til at bekræfte, at hvis man får lavet en rapport, som den, jeg taler om, hvor hele ældreområdet i en kommune bliver gennemgået for at finde steder, hvor pengene kan bruges bedre, og hvis man så nogle af de steder, hvor driften kan optimeres, om jeg så må sige, vælger at lade dem stå, for nu har man fået godtgjort, at der kan optimeres, men man vælger ikke at hive besparelsen hjem, og hvis man så i forbindelse med næste års budgetlægning, hvor man har fået udarbejdet den her rapport og fundet midler, som man har fået fra værdighedsmilliarden, så tager de penge hjem og bruger dem til f.eks. en pæn bænk nede i parken, har man så brugt pengene fra værdighedsmilliarden rigtigt, hvis man hiver et provenu hjem via en rapport som er lavet for midler fra værdighedsmilliarden, men man bruger pengene til et andet område end ældreområdet?
Carsten Kudsk (DF), 2016-11-09:
Så det, ministeren siger, er, at hvis der er blevet lavet et livstestamente for en meget gammel borger, der ikke har nogen udsigt til nogen forbedring, og som sammen med familien er blevet enig om i forbindelse med et livstestamente ikke at være interesseret i genoplivning, så er det noget, lægen skal følge, så kan det ikke på noget tidspunkt komme på tale, at lægen kan tage det med i sine overvejelser eller suverænt bestemme, om der skal ske en genoplivning. På Borger.dk under »Livstestamente« står der: »Med et livstestamente kan du sikre, at lægerne følger dine ønsker, hvis du ligger for døden og ikke selv kan give besked.
Du bruger livstestamentet til at fortælle, at du ikke ønsker livsforlængende behandling, ...«.
Så jeg vil godt spørge ministeren om noget: Er det korrekt opfattet, at hvis der er lavet et livstestamente og der ingen udsigt er for forbedring i vedkommendes sygdomssituation, skal lægen respektere livstestamentet?
Sophie Løhde (V), 2016-11-09:
Det korte svar er ja.
Jeg synes bestemt, at livstestamenteordningen er noget værd.
Livstestamentet betyder, at man som borger har mulighed for på forhånd at tilkendegive ønsker om fremtidige behandlinger, hvis man en dag bliver inhabil og ude af stand til selv at træffe beslutninger.
Her står ganske rigtigt, at tilkendegivelser i et livstestamente skal indgå i den lægelige beslutning om behandling i den aktuelle behandlingssituation.
Det betyder, at lægen skal vurdere, om patienten i forhold til sit helbred er i en situation, som er omfattet af livstestamentet, så det kan afgøres, om livstestamentet er trådt i kraft.
Først da bliver tilkendegivelser i livstestamentet relevante.
Men når først livstestamentet er trådt i kraft, er der helt klare regler for, hvordan lægen skal håndtere situationen.
Et andet spørgsmål, som hr. Carsten Kudsk måske også henviser til, er, i hvilket omfang patienternes tilkendegivelser i livstestamentet så rent faktisk skal efterleves.
Det kommer i bund og grund af på, hvilken situation den enkelte patient befinder sig i.
Spørgsmålet er reguleret i sundhedslovens § 26.
Her er der beskrevet to situationer, som patienten kan udtrykke ønske om i et livstestamente.
Begge situationer går ud på, at patienten ikke ønsker at modtage livsforlængende behandling.
Livsforlængende behandling er behandling, hvor der ikke er udsigt til helbredelse, bedring eller lindring, kun til en vis livsforlængelse.
Den ene situation er, at patienten ikke ønsker at modtage livsforlængende behandling, hvis det er, at man som patient er uafvendeligt døende.
Det er situationer, hvor døden forventes at indtræde inden for dage til uger.
Den anden situation er, at patienten ikke ønsker at modtage livsforlængende behandling, hvis sygdom, ulykke, hjertestop og lignende har medført så svær invaliditet, at patienten varigt vil være ude af stand til at tage vare på sig selv fysisk og mentalt.
I den første situation er livstestamentet bindende for lægen, men det er det ikke i den anden situation; i den anden situation skal patientens tilkendegivelser derimod indgå i lægens overvejelser omkring behandling.
Carsten Kudsk (DF), 2016-11-09:
Jeg vil starte med at læse spørgsmålet op.
Sophie Løhde (V), 2016-11-09:
Den går ud på at sikre, at de penge, vi giver til kommunerne til at sikre mere værdig ældrepleje, også kommer til at gå til en mere værdig ældrepleje i den enkelte kommune.
Det skal kommunerne leve op til, og de skal dermed også bekræfte over for Sundheds- og Ældreministeriet, at de bruger pengene på ældreområdet.
Hvordan den enkelte kommune så vælger at disponere pengene – forhåbentlig og gerne med inddragelse af Ældresagen og ældrerådene – er jo et anliggende for den enkelte kommunalbestyrelse.
Der synes jeg jo også at man som borger i den enkelte kommune skal have mulighed for at kunne få størst mulig indsigt i, hvordan ens kommune har valgt at bruge pengene på ældreområdet, altså at det også skal være klart for borgerne, så man dermed også tydeligt kan se, hvordan de lokale politikere har valgt at prioritere midlerne til at løfte ældreområdet.
Jeppe Jakobsen (DF), 2016-11-09:
Jeg vil spørge ganske kort: Hvis man får gennemgået sit ældreområde og får frigivet et provenu som følge af en rapport betalt af værdighedsmilliarden, så skal det provenu geninvesteres i ældreområdet i en kommune?
Sophie Løhde (V), 2016-11-09:
Det er der, hvor jeg gerne igen vil henvise til, at det i bund og grund kommer an på, i hvilken situation man som patient befinder sig i.
Spørgsmålet, som jeg også henviste til i min indledende besvarelse, er nærmere reguleret i sundhedslovens § 26.
Det er her, de to situationer er beskrevet, hvor man kan udtrykke ønske om et livstestamente.
Begge situationer går ud på, at man ikke ønsker at modtage den livsforlængende behandling.
Den ene situation er, at man er uafvendeligt døende og ikke ønsker at modtage livsforlængende behandling, og hvor døden dermed forventes at indtræde inden for dage til uger.
Den anden situation er, at man ikke ønsker at modtage livsforlængende behandling, hvis der er tale om sygdom eller andet, der varigt vil føre til, at man er ude af stand til at tage vare på sig selv fysisk og mentalt.
I den første situation er livstestamentet bindende for lægen, men det er den ikke i den anden situation.
Det, kommunerne skal sikre for at overholde vores fælles aftale om værdighedsmilliarden, er, at de penge, man modtager fra værdighedsmilliarden, skal anvendes til gavn for de ældre.
Det er det, kommunerne skal bekræfte, når de indsender deres redegørelse til Sundheds- og Ældreministeriet.
Og hvad ligger der i, hvad der sikrer mest værdighed i den enkelte ældrepleje?
Eksempelvis er der en enkelt kommune, som jeg kan se har brugt konsulentbistand for 40.000 kr. til afklaring af demensvenlig indretning på ældrecentre, og det er der vel truffet beslutning om, fordi man lokalt har syntes, at man gerne ville arbejde med at sikre en mere demensvenlig indretning på det lokale ældrecenter eller plejehjem.
Det er det, kommunerne skal leve op til, altså at de bruger pengene på de ældre.
Og hvad hr. Jeppe Jakobsen eller jeg for den sags skyld så synes er den bedste at bruge pengene på, tror jeg at vi to har lige så gode holdninger til, som de givetvis har ude i den enkelte kommunalbestyrelse.
Og jeg vil nok også gætte på, at vi ikke altid vil være enige om, hvordan man bruger pengene bedst.
Carsten Kudsk (DF), 2016-11-09:
Mener ministeren, at et livstestamente er noget værd, når der er en vejledning til landets praktiserende læger, præhospitalt personale, hjemmesygeplejen, plejecentre m.v., der siger, at et livstestamente skal tages med i overvejelserne, inden det sundhedsfaglige personale tager en beslutning om, hvorvidt der skal ske en eventuel genoplivning?
Lars Aslan Rasmussen (S), 2016-11-09:
Mener ministeren, at Det Islamiske Trossamfund stadig skal have en masse skattefordele, når trossamfundet gentagne gange inviterer imamer til Danmark, der offentligt udtaler, at homoseksuelle, utro kvinder og frafaldne muslimer bør dræbes?
Bertel Haarder (V), 2016-11-09:
Ja, efter 1. januar vil SKAT ikke længere give skattefradrag til en sådan forening og i folkeoplysningssektoren vil det ikke længere være tilladt at give penge hverken på den ene eller den anden måde til en sådan forening, og man kan heller ikke give lokaler til dem.
Så problemet med lokaleleje eller -udlån er hermed også løst, og jeg er faktisk glad for, at vi her har fået et så klart eksempel på, hvorfor vores aftale er fornuftig.