Magnus Heunicke (S), 2020-11-27:
Der er blevet og bliver gjort et stort stykke arbejde – og tak til Ældre Sagen, KL, FOA og Sundhedsstyrelsen for at være med i det arbejde om organisering, tilsyn, læring, pårørendesamarbejde, rekruttering, kvalitet, kompetencer og ledelse.
Det er det, som blev adresseret på ældretopmødet, det er det, som der bliver taget hånd om, og det er det, som der også kommer til at være en politisk proces omkring.
Og det ser jeg frem til at drøfte med partierne.
Tak for det, og mange tak til ordførerne for nogle utrolig gode og interessante indlæg med nogle meget, meget smukke værdier.
Jeg har fået skrevet en god tale af mine dygtige embedsfolk, men nu tænker jeg, at jeg ikke vil holde den tale, når jeg sidder og hører alle Folketingets partier fremlægge her.
Jeg har ligeledes været en del af og fulgt debatten meget tæt siden dokumentarudsendelserne i sommer fra TV 2 og historien, som fru Mette Thiesen nævnte, fra Helsingør.
Der må vi jo bare være helt ærlige og sige, at vi sagtens kan sige, vi er rystede, og at vi sagtens kan have den her debat igen og igen– og så kommer der en ny dokumentar og en ny med skjult kamera og en ny social medieting osv.
Og så kan Folketinget igen enes om, at man godt nok er rystet.
Man siger: Der er lige et snuptag, og så er det hele løst.
Men der er ikke nogen snuptag, hvor det hele er løst.
Der er for at være ærlig ikke nogen, der burde være overrasket over, at situationen er på et niveau, hvor vi helt generelt ikke kan være det bekendt i forhold til vores ældrepleje.
Det burde ikke komme som nogen overraskelse for det her Folketing, og det er et ansvar, som jeg vil tage på mig.
De partier, som har haft ansvaret for at lave finanslove og satspuljeaftaler må alle dele det ansvar, det historiske ansvar, og også ansvaret for at løfte opgaven fremadrettet.
Det holder ikke, at vi har nogle debatter igen og igen, hvor vi lader som om og siger: Nej, nu er det nok; nu er vi rystede over nogle ting.
Vi ved godt, at der er for mange steder, hvor de er alt for pressede, hvor de løber alt for stærkt, og hvor nedskæringerne i ældreplejen, i hjemmeplejen og på plejehjemmene er gået for hårdt ud over hverdagen for nogle helt skrøbelige mennesker.
Det holder simpelt hen ikke.
Nu har vi jo så i ministeriet lavet den her flotte redegørelse, hvor vi fuldstændig og uden at vinkle og uden at cherrypicke, eller hvad man kalder det – der er ikke noget flødeskum på – fremlægger dokumentation af situationen.
Og jeg vil godt bede jer om at slå op på side 14 med tabel 5, hvor vi har opgjort, hvordan det ser ud med modtagere af hjemmehjælp fra 2013 til 2019.
Bemærk: Jeg tager også socialdemokratiske regeringer med her.
Hvordan ser det ud i forhold til de senere års modtagere af hjemmehjælp?
Jeg kan sige, at der i nogenlunde samme periode er blevet 200.000 flere ældre – 200.000 flere ældre.
Hvordan mon så det har set ud med antal modtagere af hjemmehjælp?
Der kan man se på skemaet: Jamen af dem, som udelukkende får personlig pleje, er der færre i 2019, end der var i 2013 – der er færre.
Der var 14.692, der fik personlig pleje – hjælp til bad, hårvask osv. – i 2013; i 2019 var det 14.610.
Det er på samme niveau, men der er bare lidt færre, i en tid, hvor der er blevet op mod 200.000 flere, i en tid, hvor der ikke har været et eneste valg, hvor partier er gået frem op til valget og har sagt: Vi vil godt bede om mandat til at skære lidt ned på ældreplejen.
Faktisk har folk hørt det modsatte.
De har hørt, at vi godt vil prioritere ældreplejen.
Det er jo bare ikke sket, når der er færre, der får personlig pleje i en tid, hvor der er flere ældre.
Ser man så på den nederste linje – både personlig pleje og praktisk hjælp – kan man se, at der var 51.627, der fik det i 2013.
Sidste år var der 49.607, altså igen et fald.
Altså, på de fuldkommen fundamentale nøgleparametre i en tid, hvor der er blevet langt flere ældre, er der sket det i Danmark, at der er færre af vores ældre, som får hjælp til fuldkommen fundamentale fornødenheder: Personlig pleje, praktisk hjælp.