Pernille Rosenkrantz-Theil (S), 2022-06-09:
Altså, jeg kan forstå på det spørgsmål, at Konservative er indstillet på at skulle ændre på formålsparagraffen for gymnasiet, for både stk. 2 og stk. 3 handler jo præcis om, at vi skal give de unge mennesker de bedste muligheder for at indgå i samfundet.
Det mener jeg simpelt hen ikke vi giver dem, hvis vi lader dem gå på gymnasier, hvor mere end 40 pct. af eleverne har anden etnisk baggrund end dansk, og de derfor ikke lærer majoritetskulturen at kende.
Det mener jeg simpelt hen ikke giver dem de bedste kort på hånden.
Og så vil jeg sige, at hvis man skal referere det, jeg sagde, korrekt, så sagde jeg, at lærere og rektorer vurderer, at eleverne ender med at være enormt glade for deres gymnasietid alligevel.
Og det er fru Mette Abildgaard jo velkommen til at udfordre dem på, men det er nu engang det, der er deres melding.
Tak for det.
Vi var jo ved at komme ud i en situation, hvor jeg korporligt blev nødt til at smide Venstres ordfører af talerstolen for ligesom at tilkendegive, at jeg selvfølgelig havde tænkt mig at tage ordet, for det her er et af de forslag, som jeg mener er allerallervigtigst.
Jeg mener, at det er noget af den bedste integrationspolitik, vi har lavet i rigtig mange år, for at være så helt utrolig ubeskeden omkring det, og jeg er kisteglad for, at vi i dag står over for en tredjebehandling af det her forslag. Det er ikke uden dilemmaer, når man begynder at pille ved et optagesystem.
Det ved enhver borgmester, der hvert eneste år sidder og skal planlægge skoledistrikter.
Det er ikke er nemt, og det er noget, der bringer sindene i kog.
Flytter man bare på to gader i et skoledistrikt, påvirker det jo selvfølgelig både børn og forældre rigtig meget, fordi den skole, man troede man hørte til, nu er en anden, og det her med, hvordan vi fordeler eleverne både på vores folkeskoler og i vores gymnasieskoler, er selvfølgelig noget, som altid bringer sindene i kog, og det afspejler jo, at der er en stribe dilemmaer.
Der har aldrig været et frit valg på gymnasieskolen, og det har der i øvrigt heller ikke været på folkeskoleområdet, hvor vi jo har skoledistrikter, som fordeler eleverne.
Derfor er det en integreret del af den danske skolehistorie, at man fordeler eleverne, sådan at man har nogenlunde balancerede skoler, og på folkeskoleområdet – det er jo blevet sagt nogle gange her – skulle det være enormt udansk.
Der vil jeg sige, at man sidder og tager stilling til det vej for vej, altså hvem der bor på de respektive veje, og hvordan man får skabt den bedste balance.
Det gør Venstres borgmestre, det gør Konservatives borgmestre, det gør Socialdemokratiets borgmestre og i øvrigt alle andre partiers borgmestre hvert eneste år, når de sidder og kigger på skoledistrikterne.
Og hvorfor er det, man gør det?
Ja, det er jo, fordi det i forhold til gymnasieskolen er en lige så integreret del af den danske skolehistorie at have de formålsparagraffer, vi har på folkeskoleområdet, og vores uddannelsessystem skal to ting.
Vores uddannelsessystem skal selvfølgelig på den ene side lære de unge mennesker dansk, matematik, fysik, kemi osv., men vores skolesystem skal på den anden side også danne hele samfundsborgere, danne de unge mennesker til at tage del i det samfund, som er omkring dem, og derfor skal skolerne selvfølgelig ikke være ekkokamre, hvor de eneste, man møder, er nogle, der ligner en selv.
Nogle af de værste eksempler, vi har set på det, har været de eksempler, hvor der er opstået parallelsamfund omkring gymnasierne, altså der, hvor et ungt menneske kommer til at gå på et gymnasium, hvor majoritetskulturen ikke er til stede, og det vil sige, at vi efterlader unge mennesker med nogle enormt dårlige kort på hånden i forhold til at skulle kunne begå sig i det danske samfund.
Det mener jeg simpelt hen ikke vi kan være bekendt.
Samtidig betyder det, at social kontrol og andre ting har fået lov til at få frit løb på de pågældende gymnasier.
Det mener jeg simpelt hen ikke vi kan være bekendt.
Vi har også haft en situation, hvor det ene gymnasium efter det andet kom ind i sådan en negativ spiral, altså at når man kom op på et vist antal elever, som kom med en anden etnisk baggrund, så begyndte de danske elever at søge væk med det resultat, at søgetallene droppede til et meget lavt niveau, og det resulterede i, at nogle gymnasier har stået over for at være decideret lukningstruede, simpelt hen fordi der har været så få ansøgere, fordi de unge mennesker har stået med valget om, om de skulle gå på et gymnasium, hvor ingen lignede dem selv, eller om de skulle søge hen på et gymnasium, hvor alle lignede dem selv.
Der kunne man jo også skabe en lidt mere balanceret variant, og det er så det, vi forsøger at gøre her, altså at de gymnasier, der er, faktisk har et udsnit af de forskellige ekkokamre på en måde, så man kommer til at lære hinanden at kende.
Fra Socialdemokratiets side er det fuldstændig afgørende, at vi på tværs af alle aldersgrupper lærer hinanden at kende.
Det er sådan, vi bygger det tillidsbaserede samfund, vi har i Danmark, og det var derfor, vi indgik en aftale – den aftale, der hed parallelsamfundsaftalen – med den tidligere blå regering, og det ærgrer mig, at de blå partier nu har forladt det standpunkt, at det er vigtigt, at vi er sammen med hinanden.
Og det er derfor, vi bakker op om, at der er skoledistrikter på folkeskoleområdet, og det er derfor, vi nu også på gymnasieområdet tager fat om de udfordringer, der har været, og med den her aftale går vi fra, at der er 11 gymnasier med mere end 40 pct. med ikkevestlig baggrund, til, at der er 3 – altså fra 11 til 3 – og det mener jeg er fuldstændig afgørende for, at man kan få de gymnasier ind i en positiv gænge igen.