Karsten Hønge (SF), 2018-11-09:
Det er helt tydeligt, at nogle åbenbart ser for sig solbrændte seniorer på golfbanerne, på jordomrejser eller på seniorhøjskoler, og samtidig prøver de at fortrænge billedet af mennesker med slidgigt, de mentalt udbrændte, dem, der starter dagen med smertestillende piller til morgenmad.
De veltrimmede privilegerede på samfundets solside gør sig klar til at kunne realisere sig selv et par år mere på arbejdsmarkedet, og det skal de være så evig velkomne til.
Men utrygheden er mærkbar i mange almindelige lønarbejderhjem.
Rigtig mange er bange for ikke at kunne holde til arbejdet indtil pensionsalderen.
Frygten for en uværdig afslutning på et langt arbejdsliv siver ind i kroppen på mennesker, som i stedet for skulle have et klap på skulderen.
Så galt kan det åbenbart gå, når man hamrer mennesker ind i skabeloner, talrækker, ligninger og excelark – en statistik, der er skabt af fanden selv en mørk mandag morgen.
For virkeligheden er jo noget helt andet.
Levealderen stiger, ja, men det gør skellene i samfundet også.
Forhøjelsen af pensionsalderen rammer så sikkert som et varmesøgende missil nøjagtig de mennesker, som har fået mindst, da der blev delt ud af uddannelser, men som til gengæld har trukket læsset gennem mange år på arbejdspladserne.
Fælden klapper om de kortuddannede, der er fanget i en dobbelt skævhed med ulige arbejdsvilkår og ulighed i sundhed og levealder.
Der er i dag stor ulighed i antal af gode leveår, og nu bliver det bare værre.
Eliten er godt i gang med at skabe et samfund i sit eget billede, men det er et drømmesyn for den almindelige befolkning.
Afskaffelsen af efterlønnen trækker mange triste spor efter sig; det efterlader rigtig mange faglærte og ufaglærte i et arbejdsmæssigt og socialt ingenmandsland.
Skal en eventuel stigning i pensionsalderen overhovedet give nogen mening, kræver det en række andre sideløbende initiativer.
Vi skal blive meget bedre til at tage hånd om de mennesker, som er for syge til at gå på arbejde, men som er for raske til at få førtidspension.
Skal en stigning i pensionsalderen give mening, skal vi for det første investere massivt i et bedre arbejdsmiljø, for det andet skal vi investere massivt i voksen-, efter- og videreuddannelse, så man har en chance for at lave arbejdsskifte i løbet af livet, og for det tredje skal vi gøre det muligt at stige af elevatoren, der er på vej mod nogle værdige seniorår – der skal være nogle afstigningsmuligheder for alle mennesker.
SF's mål er en reel retfærdighed, der tager udgangspunkt i den reelle virkelighed uden for Borgen og uden for Finansministeriet.
Det her såkaldte gennemsnit efterlader som sædvanlig de mest nedslidte på bunden – ja, mens de privilegerede flyder ovenpå som korkpropper.
Hvis det står til SF, skal vi gøre op med det ulige og det socialt opdelte arbejdsliv, og vi skal i hvert fald sørge for, at det ikke fortsætter med fornyet kraft ind i seniorlivet.
SF har et forslag til vedtagelse, der lyder sådan her:
Forslag til vedtagelse »Folketinget konstaterer, at der i forbindelse med de vedtagne forhøjelser af folkepensions- og efterlønsalderen ikke er taget et tilstrækkeligt og rimeligt hensyn til mulighederne for, at nedslidte kan trække sig helt eller delvis tilbage fra arbejdsmarkedet på et tidligere tidspunkt, herunder at seniorførtidspensionen ikke virker som forudsat.