Peder Hvelplund (EL), 2021-12-02:
Tak for det, formand.
Det var godt lige at få de radikale baciller tørret af talerpulten her.
Det er af umådelig stor betydning, at de er med til at opretholde presset for, at vi får diskuteret det herinde, og at debatten bliver holdt i live, og at vi konstant bliver holdt til ilden, i forhold til at det her er en fuldstændig absurd urimelighed i vores sundhedsvæsen.
Der er ingen, der kan give en rationel og fornuftig forklaring på, hvorfor man skal være forskelligt stillet, alt efter om du har brækket din næse eller knækket en tand.
Hvis du brækker næsen, kan du gå ind og få vederlagsfri behandling i vores sundhedsvæsen.
Naturligvis, det er sådan, det skal være.
Sådan bør det være i et velfærdssamfund.
Men hvis slaget ligger lidt længere nede og du knækker din tand, så skal du have dankortet frem, og skal du selv betale for det.
Der er kun én forklaring på, at det er sådan, og det er, at det er en anakronisme.
Det blev undtaget for lang tid siden, og det er stadig væk sådan her i dag.
Det er bare fuldstændig absurd, fordi konsekvenserne jo er enorme.
Carl Valentin fra SF nævnte nogle af de henvendelser, han har fået.
Jeg har også tidligere læst en artikel, hvor der var en, der sagde, at han havde det sådan, at når han så på sine tænder, var det, som om han havde børstet tænder med en håndgranat.
Det er, fordi man ikke har muligheden for at få hjælpen til det.
Vi ved, det har enorm betydning for os selv, for vores personlighed, at vi også har et respektabelt tandsæt at kunne vise frem.
Det betyder faktisk noget for, hvordan man kan gå ude på gaden.
Der skal også være frit valg i forhold til, at der ikke skal ligge en økonomisk barriere for at kunne gå til tandlæge.
Når man hører debatten her i dag, synes jeg, at der bliver talt meget om økonomi, og om, at det her er dyrt.
Vi har tidligere rejst kravet om, at det netop skulle gøres vederlagsfrit, og at vi skulle tage hele hugget på én gang.
Vores vurdering var, at det kostede 7,4 mia. kr.
Jeg synes, det er rigtig vigtigt, at vi nu her i udvalgsbehandlingen får afdækket, hvad de reelle økonomiske omkostninger er i forhold til det, også i forhold til de positive effekter, der er, ved at det forebygger andre sygdomme: hjertesygdomme, kræftsygdomme, mundhulesygdomme i øvrigt.
Det er vigtigt, at vi får foretaget den beregning.
Selvfølgelig kan vi gøre det, hvis vi vil.
Hvis vi nu siger, at det er en principiel målsætning, vi har, at vi nu skal tage det bid for bid, ja, så bliver vi jo nødt til at gøre det bid for bid.
Så bliver vi nødt til at begynde på det gradvis, og det er også derfor, vi i finanslovsforhandlingerne i år har rejst et konkret krav om, at vi så starter med, at vi f.eks. hæver grænsen for, hvornår man kommer ud af den kommunale børnetandpleje, fra 18 til 25 år.
Det var bare ét sted at starte, og det kan man faktisk godt.
Jeg tror, at tallene viser, at det er omkring 90 mio. kr. for, hver årgang man skal hive ud.
Så det er jo ikke et dramatisk eller voldsomt beløb.
Man kunne også se på den såkaldte § 82 a, hvor kontanthjælpsmodtagere har en egenbetaling på 600 kr., som jo reelt set afholder mange fra at benytte sig af den.
Den kunne man også afskaffe.
Jeg kan ikke huske det præcise tal.
Jeg tror, det drejer sig om 50-60 mio. kr.
Det kunne også være en mulighed.
Der er jo masser af muligheder for, at vi gradvis kan gøre ting.
Vi kunne også se på socialtandplejen.
Vi kunne sikre, at de steder, hvor der er brugerbetaling, får vi det afskaffet.
Det er noget af det, vi konkret sidder og forhandler om i finanslovsforhandlingerne nu, fordi vi har rejst det som krav, fordi vi bliver nødt til at tage den her debat alvorligt og vi bliver nødt til at sikre, at vi gradvis får gjort op med den her helt principielle ulighed.
Derfor vil jeg bare igen også takke forslagsstillerne for at have rejst den her debat og sige, at vi er nogle, der tager den her kamp alvorligt.
Vi er nogle, der kæmper for den, og vi stemmer naturligvis ja til det her borgerforslag.
Selvfølgelig kan vi gøre det nu og her, men hvis der ikke er opbakning til, at vi gør det nu og her, så lægger vi også pres på de andre partier i forhold til at sikre, at det her bliver noget, vi gør gradvis.
Derfor vil vi naturligvis også, som forslagsstillerne også meget ansvarligt skriver i forslaget, få afdækket i udvalgsbehandlingen, hvad de reelle økonomiske omkostninger er i forhold til det her, så vi igen kan fortsætte debatten, men på et mere oplyst og reelt grundlag.
Men det her er en absurditet.
Det er en ulighed.
Det er en urimelighed, og den skal vi have gjort op med, enten i ét hug eller gradvis.
Tak, fordi I har stillet forslaget.
Enhedslisten kommer til at stemme for forslaget.
Nu bliver jeg næsten nødt til at spørge, for hr. Lars Boje Mathiesen fra Nye Borgerlige brugte den samme model – det der med, at man jo bare kunne sænke skatten – om det sådan er Liberal Alliances opfattelse.
Nu kan der naturligvis ikke svares på Nye Borgerliges vegne, men er det Liberal Alliances opfattelse, at der er en eller anden form for proportionalitet i tandlægeregningers størrelse, sådan at direktører får væsentlig større tandlægeregninger, end kontanthjælpsmodtagere gør?
For hvis man laver det som en skattelettelse, vil skattelettelsen jo bone betydelig mere ud hos de velstående, end den vil hos en kontanthjælpsmodtager eller en su-modtager.
Der ville nok skulle en forholdsvis betragtelig skattelettelse til, hvis det alene skulle være en skattelettelse, der skulle kunne finansiere en tandlægeregning.