runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Jens Joel (S), 2021-12-03:
Tak for talen til Enhedslistens ordfører, som jo er en fremragende parlamentariker og også en dygtig udfordrer, kan man sige, af den til enhver tid herskende diskurs, position eller noget i den stil.
Det er vi jo rigtig glade for, og det er der brug for i ethvert parlament, og det har man jo brug for i ethvert samarbejde, også i EU-samarbejdet.
Jeg noterer mig, at ordføreren jo i virkeligheden lægger vægt på, at man ikke kan lide EU-samarbejdet, og en af grundene til, at man ikke kan lide det, er, at man gerne vil have noget mere samarbejde i Europa.
Altså, vi er jo enige om, at de der problemer skal vi løse sammen, og nu er der så et samarbejde.
Det har hr. Søren Søndergaard så på en række områder kritik af.
Vi er enige i den kritik, der handler om lønspørgsmålet – EU skal have fingrene væk – men vi er jo sådan set også enige om, at det på menneskerettighedsområdet eller på klimaområdet egentlig er meget godt, hvis fællesskabet ligesom kan sanktionere eller holde fast i, at folk skal være med.
Så mit spørgsmål er egentlig sådan lidt filosofisk i forhold til det her.
Er problemet for hr. Søren Søndergaards EU-modstand ikke bare, at EU er blevet ligesom dansk politik, i forhold til at vi nogle gange er rygende uenige om indholdet, men at vi jo er nødt til at diskutere og se, om vi kan skabe flertal for vores position?
Søren Søndergaard (EL), 2021-12-03:
Nej, det, der er problemet, er, at EU-samarbejdet forhindrer lande i at gå foran på en lang række punkter.
Det er det, der er problemet.
Altså, vi skrev f.eks. i Enhedslistens klimaudspil, at vi skulle sætte en stopper for fossile biler i 2025.
Kan Danmark træffe en beslutning dér?
Kan Danmark gå foran og sige, at nu vil vi godt sætte en stopper for import af fossile biler i Danmark?
Kan vi det?
Nej, den kompetence har vi overladt til EU.
Vi har givet EU den kompetence at træffe den afgørelse.
Vi kan ikke gå foran.
Og det har måske – hvis vi er ved filosofien – lidt at gøre med, hvordan vi forestiller os at udviklingen foregår.
Jeg tror på, at udviklingen foregår, ved at der er nogle, der går foran.
Det er faktisk en parole, som jeg har taget til mig, når jeg siger, at det er enormt vigtigt, at der er foregangslande, ikke bare i ord, men også i handling.
Derfor er det et problem i forhold til at komme videre, at EU på flere og flere områder sætter nogle standarder, som måske nok er lidt bedre end det, der var før – lidt bedre end det dårligste – men som forhindrer andre i at gå foran.
Jens Joel (S), 2021-12-03:
Ikke overraskende er jeg jo enig i den dynamik, der ligesom er i at være foregangsland, og jeg er også enig i, at vi skal være det.
Vi er i øvrigt også enige i, at det på miljø- og klimaspørgsmål bør være, om man så må sige, reglen, at man skal have lov til at gå foran.
Men hvis vi skal trække nogen ved at gå foran, eller hvis vi skal have indflydelse på nogen, så er vi jo ligesom også nødt til at snakke med dem, vi vil have indflydelse på.
Det er jo helt rigtigt, at jeg gerne ville have, at der var flere punkter på miljøområdet, hvor Danmark kunne få lov til at gå foran.
Og et af de kompromiser, som jo er indgået med dem, vi ligesom også gerne vil have magt over til at kunne presse et sted hen, handler jo om, at de siger, at der også er en bagside ved det.
Altså, det, at vi samhandler, og det, at vi samarbejder, gør jo også, at vi har nogle fælles spilleregler, som gør, at man ikke på alle områder kan gøre, lige præcis som det passer en.
Og det er jo rigtigt, at det er federe at få lov til at bestemme det hele selv, men hvis man står ovre i hjørnet og det, man bestemmer, ikke betyder noget, så er det jo ikke så værdifuldt at få lov til at have bestemt det hele selv.
Det er jo den balance, vi hele tiden skal finde, og så er jeg tilbage ved, at jeg er enig med hr. Søren Søndergaard i, at det ikke er alt, hvad EU finder på, som er særlig fornuftigt.
Men det er heller ikke alt, hvad det blå flertal i Folketinget, når det måtte være her, finder på, som jeg synes er meget fornuftigt.
Søren Søndergaard (EL), 2021-12-03:
Nej, og det sker også tit, at EU finder på noget meget fornuftigt.
Så det er ikke der, skillelinjen går.
Der, hvor skillelinjen går, er jo, om vi tror, vi kan basere et samarbejde på, at befolkninger kan stemmes ned; altså, at der er noget, vi kan påtvinge befolkninger, som de ikke selv vil være med til.
Vi kan sige, at vi ikke vil handle med dem – det synes jeg er i orden.
Sådan som Polen opfører sig, fatter jeg f.eks. ikke, at de stadig væk får enorme mængder af skatteyderpenge fra Danmark – det kan vi sige.
Men man bliver nødt til at acceptere, at man ikke kan påtvinge lande nogle ting mod deres vilje.
Derfor bliver vi nødt til at have et fleksibelt samarbejde.
Og jeg bliver bare nødt til at sige: De andre muligheder for samarbejde, der eksisterer i Europa i dag, bliver groft undervurderet.
Prøv at se, hvordan det går med udviklingen af bidrag til f.eks. Europarådet.
Altså, der er jo ingen sammenligning, når man sammenligner det i forhold til EU.
Anne Sophie Callesen (RV), 2021-12-03:
Med de grønne ambitioner, man har, og med de ambitioner om at kæmpe imod eksempelvis social dumping forstår jeg ikke, at man er så notorisk imod det her EU-samarbejde.
Og det er netop af de grunde, som hr. Jens Joel også nævnte i sin tale.
For i stedet for at prøve at kaste sig ind i kampen for at få trukket i den retning, som man mener er den rigtige, så vælger man at stille sig over i hjørnet.
Og det er jo klart, at man bagefter kan være ærgerlig over, at tingene går i en retning, som man ikke havde ønsket, og at man så også er nødt til at rette ind.
Det er jo nu engang vilkåret i politik.
Jeg går heller ikke ud fra, at ordføreren mener, at vi skal have politiske forhandlinger, hvor hvert enkelt parti møder op, hvor man bliver enige om et kompromis, og hvor man bagefter så går tilbage og siger: Vi kan alligevel ikke leve med de her dele, fordi der var nogle i vores bagland, der var uenige.
Det ville jo være det samme i mine øjne.
Men mit spørgsmål til ordføreren er: Hvad er alternativet til EU-samarbejdet?
Søren Søndergaard (EL), 2021-12-03:
Jamen altså, først bliver jeg nødt til at anfægte den præmis, at jeg skulle stå ovre i et hjørne.
I øjeblikket står jeg på Folketingets talerstol; det er sådan relativt centralt placeret; hjørnet er muligvis derovre.
Altså, jeg er ikke placeret i noget hjørne, og det er Enhedslisten heller ikke, hverken i Folketinget eller i Europaudvalget – det ville den radikale ordfører vide ved at have siddet der – eller i Europa-Parlamentet.
Vi deltager fuldt ud alle steder for at kæmpe for det mest grønne, det mest sociale, det mest demokratiske.
Så hvad er problemet?
Men det ændrer ikke ved, at der er nogle fundamentale problemer ved EU, og det, der er de fundamentale problemer ved EU, er jo, at EU er bygget på et spørgsmål om markedskræfternes fri bevægelighed.
Det trumfer alt andet.
Det er jo derfor, at vi har brug for en social protokol.
Og den kæmper vi også for.
Derfor er alternativet – så længe vi er en del af et samarbejde, hvor det foregår – at kæmpe mest muligt og ellers arbejde for et andet samarbejde.
Jeppe Kofod (S), 2021-12-03:
Jeg tror, at vi skal henvise til behandlingen af et beslutningsforslag, som jeg forstår Dansk Folkeparti selv har fremsat.
Jeg tror, det er datosat i salen her til den 21. december.
Men lad mig bare slå fast, også før debatten, som vi skal have her i salen med beskæftigelsesministeren, den fungerende, at vi politisk ikke mener, at EU burde blande sig i f.eks. orlovsrettigheder, og at den danske indretning af vores velfærds- og arbejdsmarkedsmodel bør være et anliggende for Folketinget og for arbejdsmarkedets parter, og derfor arbejder regeringen også løbende på at sikre, at ny EU-lovgivning ikke kommer til at udfordre velfungerende danske løsninger.
Når det er sagt, ønsker vi altså ikke at åbne for traktatændringer.
Vi ønsker at holde fast i, at uanset de problemer, vi har, med f.eks. orlovsdirektivet og andre, så er fordelene ved det her medlemskab større.
Men vi arbejder benhårdt, selvfølgelig, på at slå hegn omkring vores egne velfærds- og arbejdsmarkedsmodeller.
Morten Messerschmidt (DF), 2021-12-03:
Jamen det er jo et svar, som leder tankerne tilbage på hedengangne komiske Ali.
Altså, vi har en traktat, som Socialdemokraterne har stemt ja til, og som har givet EU beføjelser, som Socialdemokratiet siger at de er uenige i, men man ønsker ikke at indkalde til et møde, hvor man så kan prøve at tage de beføjelser tilbage igen.
Og så siger man: Uha, nu må regeringen også lige få arbejdsro og sådan nogle ting.
Det er da en meget, meget pjokket tilgang til noget, vi andre betragter som centralt, nemlig dansk suverænitet.
Jeppe Kofod (S), 2021-12-03:
Det er pjokket.
Det er pjokket, at man vil sætte sig selv uden for indflydelse.
I regeringen har vi den klare holdning, at vi går ind og tager ansvar.
EU-samarbejdet er med til at skabe over en halv million arbejdspladser via vores medlemskab af det indre marked i Danmark.
Vi har en kæmpe fordel af at være medlem, og derfor arbejder vi inden for den ramme.
Trine Torp (SF), 2021-12-03:
Tak for det.
FN og WHO har ved flere lejligheder udtalt, at der er brug for reformer inden for behandlingen på det mentale sundhedsområde, så forsømmelser, tvang og krænkelser af menneskerettigheder kan stoppes.
De peger på, at der er klare tegn på fejltagelser i det mentale sundhedssystem, der bygger for hårdt på en biomedicinsk model.
Danmark har på flere områder modtaget kritik i forhold til vores psykiatriske behandlingssystem, når vi har været oppe til eksamen hos FN's Menneskerettighedskomité, og i 2020 måtte vi acceptere en dom fra Den Europæiske Menneskerettighedsdomstol som følge af overdreven brug af tvang i en konkret prøvesag.
Samtidig viser opgørelser fra Sundhedsstyrelsen og Statsrevisorerne, at man ikke har rykket sig mærkbart i forhold til den målsætning, Sundhedsstyrelsen og Danske Regioner aftalte i 2014 om – og jeg citerer – at andelen af personer, som tvangsfikseres, skal være halveret i 2020, og den samlede anvendelse af tvang i psykiatrien skal samtidig reduceres.
Alle undersøgelser peger på, at befolkningens mentale sundhed er i krise, men intet tyder på, at vi kan løse det med mere af det samme.
Derfor er det vigtigt, at vi sætter os nogle klare mål for den kommende 10-årsplan, der ikke bare har fokus på flere sengepladser i psykiatrien og traditionelle behandlingsformer af medicinsk karakterer, men også forsøger at skabe rum til et nyt behandlingsparadigme, som vi heldigvis kan finde flere steder i dag, både i lande omkring os og i dele af den behandlende psykiatri og de kommunale tilbud i Danmark.
I SF har vi ikke en intention om at stoppe brugen af psykofarmaka, hvis patienterne oplever, det er hjælpsomt, men vi tror, det er nødvendigt, at vi kigger op og ser, om der er flere spor, som kan være en del af løsningen.
Et spor kunne være at arbejde med flere tilbud om terapeutiske behandlingsformer og inddragelse af patienter og netværk.
Et andet spor er at udbrede de eksempler, vi ved findes både i og uden for Danmark, der nedsætter brugen af tvang både i form af bæltefiksering, fysisk fastholdelse og medicin.
Et tredje og helt nødvendigt spor er udviklingen af de kommunale tilbud, så man kan styrke forebyggelsen, og udviklingen af f.eks. PPR for børn og unge og lettilgængelig psykosocial hjælp til voksne.
Et fjerde spor er at få gjort op med stigmatiseringen af de borgere, der har haft en psykiatrisk diagnose, bl.a. ved at empowerment og recovery er centralt i behandling og rehabilitering.
Så den her forespørgsel er rejst, fordi vi jo snart skal i gang med nogle konkrete forhandlinger om en 10-årsplan, men inden da kan vi få en debat om, hvilke mål og forandringer vi ønsker i indsatsen for bedre mental sundhed.
Jeg glæder mig til debatten.
Trine Torp (SF), 2021-12-03:
Tak for det.
Brugen af tvang er stigende, ulighed i sundhed, folk lever kortere, og i virkeligheden er der mange, der får afvist at få den hjælp, som de selv synes de har brug for.
Vi ser egentlig også flere indlæggelser, selv om tilstandene så også er mere varige.
Jeg er enig i, at der foregår rigtig mange gode ting derude, men det har også været sådan gennem mange år, at det er, som om de gode erfaringer ikke rigtig bliver bredt ud.
Jeg kan ikke lade være at tænke over, om det også handler om den måde, vi forstår psykisk lidelse på, og om det også er noget af det, vi skal tage med i en 10-årsplan; altså at vi faktisk tænker os godt om i forhold til en meget snæver betragtning af psykisk lidelse som en sygdom, som skal behandles i et sundhedsvæsen.
Søren Søndergaard (EL), 2021-12-03:
Jo, det synes jeg bestemt, og det var sådan set også det, der lå i mit forslag om en social protokol.
Vi har jo tidligere her i Folketinget fremsat forslag om, at man ikke skulle godkende optagelse af nye lande, eller at man ikke skulle lave traktatændringer, uden at der var en social protokol.
Og jeg er helt enig i, at spørgsmålet skal rejses, men jeg tror, at vi må gå et skridt videre og sige, at hvis ikke vi kan få EU med på en social protokol, så det bliver generelt for alle lande – for jeg går sådan set ind for, at lønmodtagerne skal have lov til at kæmpe for deres interesser i alle lande – så må vi have en undtagelse fra dansk side.
Det er det, jeg kalder det femte forbehold, og det håber jeg da at både regeringen og fagbevægelsen vil gå på barrikaderne for, altså som en konsekvens, hvis det bliver tilfældet, og den her lovgivning om mindstelønningerne bliver gennemført.
Morten Messerschmidt (DF), 2021-12-03:
Tak, formand.
Jeg kunne i virkeligheden tænke mig at få et lidt mere præcist svar på det, som hr. Søren Søndergaard spurgte om, om, hvornår man så mener at det vil være betimeligt at få et topmøde til at diskutere det – det er i hvert fald betimeligt for os i Dansk Folkeparti – og, fornemmer jeg, også i Enhedslisten ret centrale spørgsmål, at EU ikke skal have magt på lønområdet.
Som hr. Søren Søndergaard redegjorde for i sin tale, var det faktisk noget, der blev drøftet indgående, tilbage da vi havde afstemningen om EF-traktaten – en traktat, som et overvejende flertal af udenrigsministerens parti stemte for.
Man har løbende kunnet korrigere; når man har ændret traktaterne, har man kunnet korrigere det her og trække det ud af traktaten.
Det har man ikke ønsket.
Nu står vi så her midt i det her morads, hvor EU har vedtaget et direktiv, som er en bombe under det danske arbejdsmarked, og så siger udenrigsministeren, at det vil man måske godt se på på et tidspunkt.
Altså, vi må vide, hvornår det tidspunkt indtræffer.
Hvornår planlægger udenrigsministeren overhovedet at gøre det her til et tema på et topmøde?
Jeppe Kofod (S), 2021-12-03:
Knap 40 millioner mennesker er på randen af et kollaps.
Omkring halvdelen af den afghanske befolkning sulter i øjeblikket, så der skal nødhjælp ind.
Danmark har alene i 2021 bevilget 500 mio. kr. til humanitær hjælp til Afghanistan, og vi opfordrer andre EU-lande til at følge i det spor.
Så det er vigtigt, at vi har fokus på det for at undgå, at udfordringerne tager til.
Søren Søndergaard (EL), 2021-12-03:
Hvis man opsøger et cirkus, er det formentlig rigtigt.
Men jeg vil bare lige bede udenrigsministeren bekræfte, at der faktisk er et forpligtende samarbejde i Europarådet, altså at der faktisk er noget, der hedder Den Europæiske Menneskerettighedskonvention, som har en domstol.
Og så kunne ministeren måske lige oplyse Tinget om forholdet mellem, hvor meget vi investerer i EU, og hvor meget vi investerer i Europarådet.
For hvor cirkusset er, og hvor stort det er, hænger måske også sammen med, hvor meget man investerer i det.
Mit andet spørgsmål til ministeren er – nu hvor der har været snakket om det der med at stå ude i krogene osv.: Vil regeringen sammen med den europæiske fagbevægelse og Enhedslisten og i hvert fald Socialdemokratiet, da Socialdemokratiet var i opposition, kæmpe for en social protokol, som bliver skrevet ind som et tillæg, der gør, at lønmodtagerrettigheder ikke kan underordnes den fri bevægelighed, sådan som det skete med Vaxholmdommen?
Vil regeringen kæmpe for det, inklusive på et kommende topmøde?
Jeppe Kofod (S), 2021-12-03:
Jeg er enig i, at Europarådet er meget vigtigt og helt afgørende i forhold til at opretholde de værdier, jeg talte om før, ikke mindst menneskerettigheder.
Her spiller det fælles EU-samarbejde i Europarådet også en helt afgørende rolle for, at Europarådet er effektivt.
Vi har lige set et eksempel på det med Kavalasagen, hvor Ministerrådet og Europarådet nu har besluttet at opstarte en procedure mod Tyrkiet for manglende efterlevelse af Domstolens afgørelse.
Det er rigtig vigtigt og godt.
Så er der det med en social protokol.
Regeringens holdning er kendt.
Vi ønsker bedre beskyttelse af faglige rettigheder.
Det, der er udfordringen ved det – det ved hr. Søren Søndergaard også – er, at det vil kræve en traktatændring og dermed, at alle medlemslandene bliver enige om det.
Derfor kan vi godt, hvis vi på et tidspunkt skal revidere traktaten og diskutere det her, gøre det, men nu og her handler det om at styrke lønmodtagerrettigheder på andre måder og beskytte et mere socialt Europa.
Søren Søndergaard (EL), 2021-12-03:
Må jeg tillade mig at fortolke ministerens svar derhen, at regeringen lover, at næste gang, der kommer en traktatændring – og med de tyske meldinger kan det jo ske, før man aner det – vil det være et afgørende krav fra den danske regerings side at få indført en social protokol, så vi ikke fortsat har den her situation, hvor faglige rettigheder og lønmodtagere bliver stillet under det indre marked med social dumping og slavelignende tilstande på visse dele af arbejdsmarkedet til følge?
Jeppe Kofod (S), 2021-12-03:
Vi ønsker ikke at starte en regeringskonference og traktatændringsdiskussioner nu.
Tværtimod ønsker vi at bruge Konferencen om Europas fremtid til at sætte fokus på, hvordan vi får løst de bekymringer, de europæiske borgere har – f.eks. migration, klimaudfordringen.
Det ændrer ikke ved, at Socialdemokratiets og regeringens klare holdning er, at vi i fremtiden ønsker en social protokol, måtte muligheden byde sig.
Men det vil jo kræve, at alle 27 lande bliver enige.
Og i og med at der ikke er en regeringskonference, eller at der er indkaldt til en sådan, så er det ikke der, vi står nu.
Anne Valentina Berthelsen (SF), 2021-12-03:
Jeg vil godt følge lidt op på det spørgsmål, som jeg faktisk stillede til Socialdemokratiets ordfører, da han var på talerstolen.
Udenrigsministeren ved jo om nogen, at situationen i Afghanistan kommer til at have enorm betydning for Europa, og jeg tror, at vi i Europa bliver nødt til at indstille os på, at der vil komme flygtningestrømme, som vi skal håndtere på den ene eller den anden måde.
I SF har vi det sådan, at vi helst vil have en europæisk fordeling af flygtningene.
Vi forstår også godt regeringens indvending om, at man bliver nødt til at sikre bedre forhold i nærområderne.
Det er vi fuldstændig enige i.
Men for at det her puslespil skal gå op, bliver vi jo nødt til også at tage nogle flere kvoteflygtninge her i Danmark og i første omgang bare opfylde den kvote, vi har.
Lige nu har vi taget 200, vi kan godt tage flere.
Er regeringen indstillet på at gøre det og herunder at tage flygtninge fra f.eks. Afghanistan?
Jeppe Kofod (S), 2021-12-03:
I forhold til at drøfte det med eventuelle flygtninge vil jeg henvise til udlændinge- og integrationsministeren.
Jeg vil bare lige minde om, hvad vi har gjort i forhold til Afghanistan.
Vi har hjulpet over 1.000 mennesker, også sårbare afghanere, som har arbejdet sammen med eller for os i Danmark, ud af Afghanistan og her til landet.
Det har vi gjort ved en fantastisk operation, udført ikke mindst af vores myndigheder, og vi har herunder også løftet folk ud, som arbejdede for EU eller for NATO i Afghanistan.
Faktisk ligger Danmark meget højt, i forhold til hvor mange vi har taget, f.eks. af dem, der arbejdede for NATO's mission i Afghanistan, dvs. sårbare afghanere.
Vi ligger meget højere end f.eks. store EU-lande, hvis man tager vores befolkningstal i betragtning.
Så det er bare for at sige, at vi løfter opgaven, og jeg deler i øvrigt ordførerens syn på, at udfordringen i Afghanistan er kæmpestor, og den skal vi også tage os af.
Anne Valentina Berthelsen (SF), 2021-12-03:
Jeg ved jo også, hvad vi har gjort i forbindelse med evakueringen.
Jeg var selv med til de drøftelser, og det er jo ikke nogen hemmelighed, at SF gerne havde set, at vi havde taget nogle flere i den evakuering, f.eks. ngo-ansatte.
Men lad nu det ligge.
Hvordan håndterer Europa det her nært forestående problem med pres på vores grænser, også fra Afghanistan?
Jeg hører næsten regeringen sige det, som om vi har taget dem, vi skulle, i kraft af evakueringen, og det er jeg uenig i.
Der kommer jo flere, hvordan hjælper vi dem?
Jamen jeg er glad for, at hr. Søren Søndergaard tager diskussionen i den retning, fordi det er netop det, der er min pointe.
Jeg er uenig i ordførerens sidste udlægning, for jeg synes faktisk, at det lykkedes os at få skærpet linjen – ikke så meget, som vi gerne ville, det er jo klart, men det er jo kompromisets kunst i sådan nogle besværlige demokratier som f.eks. det danske.
Og det ærgrer mig gang på gang, at Enhedslisten ikke er med inde i forhandlingsrummet og kæmpe den kamp, som det kræver at holde ikke kun den minister, der sidder der, men hele Europa i ørerne.
En ting er at lægge afgørende vægt på nogle ting, noget andet er f.eks. at stå helt udenfor, hvilket Enhedslisten jo ofte gør, og der kunne jeg godt have ønsket mig en hr. Søren Søndergaard og Enhedslisten ved min side i nogle af de kampe, så vi kunne trække EU længere i den grønne retning, end det ellers ser ud til det bliver.
Søren Søndergaard (EL), 2021-12-03:
Altså, jeg hører ikke regeringen sige, at den er udkæmpet, og at vi har tabt.
Sådan hører jeg det ikke.
Det kan godt være, at det ender der, og så må vi jo tage bestik af det, men det er ikke sådan, jeg hører det på nuværende tidspunkt.
Det er jeg sikker på at vi får udenrigsministeren til at komme herop og bekræfte i forbindelse med sit svarindlæg.
Så jeg synes fortsat, at vi skal arbejde for det, og vores målsætning skal da være at få et flertal i Folketinget for det.
Det er jo den måde, hr. Morten Messerschmidt og jeg kan få indflydelse på EU-politikken på; det er jo ved at få et flertal i Folketinget.
Altså, der er jo ikke rigtig andre veje.
Og hvis nu hr. Morten Messerschmidt koncentrerer sig om blå blok, kan jeg jo koncentrere mig om den modsatte side, og så kan det jo være, at det ved fælles hjælp lykkes på et tidspunkt at få en social protokol.
Morten Messerschmidt (DF), 2021-12-03:
Jeg har i hvert fald hørt Dansk Metal sige det meget klart: at hvis det her bliver vedtaget, ønsker de en folkeafstemning om Danmarks medlemskab.
Og jeg kan varmt tilslutte mig ønsket om et velfærdsforbehold, som jeg tror jeg har kaldt det, og det skal selvfølgelig formuleres i en protokol.
Men det, som vi jo er nødt til at finde ud af her, er ikke bare, hvordan hr. Søren Søndergaard og jeg bliver enige, men hvordan vi får gjort regeringen til en del af den her kamp.
For som jeg hører regeringen og Socialdemokratiet nu, siger de jo bare: Jamen vi har kæmpet, og den kamp er tabt.
Hvordan får vi regeringen til aktivt at tage det her op på næste topmøde, sådan at vi gør det klart for de andre lande, at det ikke var en dansk intention, at EU skulle have magten på lønområdet?