Kathrine Olldag (RV), 2020-06-04:
Tusind tak til Dansk Folkeparti for det her beslutningsforslag.
I Radikale Venstre er vi naturligvis varme tilhængere af åbenhed i beslutningsprocesserne hos både stat, regioner og kommuner.
Borgere skal have adgang til rapporter og analyser, både dem, som myndighederne selv laver, og dem, som de får eksterne konsulenter til at lave.
Og jeg kan jo høre, at der er rigtig mange i salen i dag, der har både konsulenterfaring og kommunal erfaring, så vi ved godt, at det har borgerne heldigvis også i meget høj grad i dag – altså adgang.
Analyser og rapporter forefindes ofte som offentlige bilag i de tusindvis af sager, som folkevalgte i Folketinget, i regionerne og kommunerne behandler hvert år – lige bortset fra, når der er personfølsomme oplysninger involveret eller der i forbindelse med f.eks. udbud ikke må lækkes oplysninger, der kan kompromittere konkurrencevilkår og den slags.
Som udgangspunkt kan borgere allerede i dag følge med i slagets gang i kommunalbestyrelsen, i regionsrådet og i Folketinget, og når der er lavet en rapport, fremgår det også, hvem der har leveret rapporten, og hvem der har bestilt den.
Men der er selvfølgelig intet til hinder for, at vi tjekker op på, hvordan det går med åbenheden derude, og at vi i alle beslutningsled minder hinanden om, at vi har en kontinuerlig opgave i at sikre åbenhed i forvaltningen.
Men lad os lige dykke ned i beslutningsforslaget et øjeblik, for der er noget, der stritter her.
Der nævnes en del konsulentopgaver, som hurtigt vil kunne afskrives som typisk akademisk pseudoarbejde.
Og mon ikke vi alle har eksempler på eksterne konsulentrapporter – det kan vi også høre – der enten var overflødige eller for dårlige.
Men grundpræmissen her emmer af en holdning til, at konsulentarbejde er unødvendigt, og den holdning vil jeg meget gerne anfægte.
For ude i kommunerne og regionerne dækker konsulentudgifter over rigtig mange forskellige typer af ydelser, og at udskamme hele feltet som akademisk pseudoarbejde viser et ringe kendskab.
Så her kommer nogle flere eksempler på, hvad eksterne konsulentydelser omfatter.
De er indsamlet fra en håndfuld meget virkelige kommuner på Sjælland.
F.eks. bogføres det som konsulentarbejde, når en uddannelsesinstitution købes ind til at efteruddanne kommunale ledere, for det skal de jo, altså uddannes.
Det har Folketinget selv pålagt dem i forbindelse med kvalitetsreformen og kommunalreformen.
Det er f.eks. også en konsulentopgave at tolke og at vurdere arbejdsmiljø.
Juridisk bistand i forbindelse med særlig tunge børnesager, læge- og tandlægehjælp til socialt udsatte borgere, arbejde udført af landmålere, supervision i specialklasser, geologiske undersøgelser i forbindelse med anlæg, tilsyn af bosteder, vedligehold og udvikling af it-systemer, ergoterapi til hjemmetræning og mentorhjælp i specialskoler er også blot eksempler på eksterne konsulentydelser i kommunerne.
Hvorfor nu det?
Det er, fordi rigtig mange kommuner ikke har volumen til selv at kunne ansætte medarbejdere til de mange specialiserede opgaver, som de efterhånden skal løse.
Og udfordringen her er jo netop, at de konterer disse ydelser som indkøbte konsulentopgaver, og når vi så laver et træk på det herinde fra Folketinget, ser det ud, som om de får lavet en masse eksternt konsulentarbejde.
Vi vil rigtig gerne diskutere det offentliges brug af eksterne konsulenter på et oplyst og nuanceret grundlag.
Men nej, vi vil ikke være med til at pålægge det offentlige yderligere overflødige administrative opgaver.
Vi mener nemlig, at en implementering af dette forslag lige netop vil være et eksempel på den type administrativt arbejde, som vi alle søger at aflive – særlig set i lyset af at den åbenhed, som efterlyses, allerede i rigtig høj grad eksisterer.
Det være sagt, er vi i høj grad villige til at kigge på, om vi i en betænkning kan skrive en tilkendegivelse af, at vi her i Folketinget sammen vil arbejde for, at dette foretages, og at det bliver bedre i både regioner og kommuner og i staten.
Så det var alt herfra.