Carl Valentin (SF), 2025-04-22:
Tak for det.
Jeg blev egentlig overordnet set sådan ret opløftet af de taler, der blev holdt her.
Nu var der lidt polemik i den debat, der lige har været, men jeg synes faktisk, at der blev holdt nogle gode taler.
At høre hr. Jan E. Jørgensens forsvar for individbaserede rettigheder og øremærket barsel synes jeg var virkelig stærkt.
Og jeg synes også, at fru Susie Jessens angreb på sådan den her idé om, at der er en rigtig og en forkert måde at være kvinde på, og sådan noget var virkelig stærkt.
Jeg synes faktisk også, at alle, der har været her, har sagt fornuftige ting om kampen mod social kontrol i minoritetsmiljøer.
Men jeg vil så også sige, at hvis man løfter blikket lidt op fra den her Folketingssal, så kan man også godt mærke, at vi lever i en tid, hvor rettigheder, som vi troede var grundfæstede, er under pres.
I USA er vi vidner til en voldsom antiligestillingsbølge.
Virksomheder bliver presset til at droppe deres ligestillingspolitikker, og det får altså også konsekvenser herhjemme.
I LEGOs nyeste bæredygtighedsrapport er ord som lgbt+, people of color – oversat er det farvede personer – kvinder og diversitet helt fjernet, og det er ikke tilfældigt; LEGO har et kæmpe marked i USA, og det er tydeligt, at presset derfra nu også påvirker danske virksomheders kommunikation og profil.
Og desværre virker det til, at det i mange tilfælde er vigtigere at sikre sig markedsandele end at stå ved grundlæggende værdier.
Det stopper ikke ved erhvervslivet.
Det er altså ikke bare en kulturel modstand, det er aktiv censur.
Og det truer hele forskningsfelter og undergraver livsvigtig viden om fertilitet, om overgangsalder, om kønsspecifik medicin og kvinders sygdomsforløb.
Jeg synes, det er så afgørende, at Danmark går en anden vej.
Vi bliver nødt til at vælge den modige vej.
Når man i USA forsøger at fjerne kvinders erfaringer fra forskningen, så skal vi kæmpe for, at de bliver taget endnu mere alvorligt.
I SF har vi kæmpet meget for at sætte kvinders helbred højere på den politiske dagsorden, og vi har presset på for, at forskning i kvindespecifikke sygdomme som endometriose ikke skal være nicheemner, men reelle debatter om folkesundhed.
Og vi er glade for, at regeringen i årets redegørelse anerkender behovet for et styrket fokus på kvinders sundhed, og at der nu bliver afsat midler til forskning og målrettet indsatser, bl.a. til kvinder med minoritetsbaggrund.
Det er fremskridt.
Jeg bliver ved med at hænge mig lidt i USA, men det er, fordi der sker så mange vilde ting lige nu.
Og der ser vi bl.a., hvad der sker, når det bliver moderne at tilbagerulle kvinders rettigheder.
Abort bliver nogle steder forbudt eller stærkt begrænset rundtomkring i landet, og det har konsekvenser, der rækker langt ud over politik.
Når kvindekroppen bliver genstand for politisk styring og læger tøver med at handle af frygt for juridiske konsekvenser, så koster det mere end bare faglig frihed.
Det koster tillid – tilliden til, at sundhedssystemet er der, når det virkelig gælder; tilliden til, at man som kvinde bliver taget alvorligt og ikke først og fremmest ses som en politisk regulerbar krop, men som et menneske i en sårbar situation.
Derfor er det så vigtigt, at vi i Danmark går en anden vej, og det glæder os rigtig meget i SF, at flere af de forslag, vi har kæmpet for længe, faktisk bliver til virkelighed.
Den nye abortlovgivning er et kæmpe fremskridt.
15-17-årige skal ikke længere have deres forældres tilladelse til at få en abort.
Abortgrænsen bliver hævet, og vi får lavet et nyt nationalt abortnævn.
Og jeg må sige ærligt, at jeg er oprigtig glad for, at vi har en regering, som har lyttet og ikke bare er hoppet med på den der kvindefjendske antiligestillingsbølge, som vi ser nogle steder i verden lige nu.
Det er vigtigt at anerkende, så derfor gør jeg det.
Men jeg synes også, at der er nogle alvorlige mangler i den ligestillingspolitik, der bliver ført.
Man kunne nævne fru Marie Bjerres angreb på lgbt+-miljøet, men nu er hun skiftet ud, så jeg vil hellere tale om noget andet.
Når regeringen stadig nægter at sikre, at pensioner som udgangspunkt fordeles ligeligt ved skilsmisse, synes jeg, at man svigter de kvinder, som har trukket det tungeste læs i familielivet, og som alt for ofte ender i økonomisk usikkerhed som ældre.