Martin Geertsen (V), 2019-02-26:
Tak for ordet.
Dagens lovforslag lægger op til at skabe noget kontinuitet og nogle enkle forløb for børn, der bortadopteres uden samtykke eller har udsigt til det, så vi kan få gjort op med nogle af de jo ofte komplekse sagsgange og lange processer, der i dag spænder ben og sætter vores udsatte børn i nogle, efter min opfattelse i hvert fald, unødvendigt lange ventepositioner.
For nogle af de mest udsatte børn kan det jo være til deres eget bedste at blive bortadopteret og dermed vokse op i en tryg og stabil adoptivfamilie.
For de børn kan adoption uden samtykke være en vej til en stabil og tryg opvækst med mulighed for at bearbejde de traumer, de måske har oplevet i deres barndom, eller i virkeligheden for at undgå at få nogle traumer senere i deres liv.
Så det drejer sig altså om at sikre nogle af Danmarks allerallermest udsatte børn de bedst mulige opvækstmuligheder og give dem de bedst mulige muligheder for at starte nogle fornuftige og muligvis nye kapitler i deres liv.
Derfor skal det her område, som flere ordførere også har været inde på allerede, jo tages med den dybeste alvor, og der er nogle balancer i det her kompleks, som man bliver nødt til at tage alvorligt.
Her skal vi selvfølgelig sikre, at børnene ikke bliver fanget i nogle langtrukne sagsbehandlinger, og undgå, at børnene bliver fanget i nogle bureaukratiske systemer eller tabes mellem to eller måske endda flere stole.
En rapport fra Ankestyrelsen viser, at kommunerne fra den 1. oktober 2015 til den 31. marts 2018 kun i meget, meget begrænset omfang har bevilget adoption uden samtykke.
I den forbindelse identificerer Ankestyrelsen også en række barrierer for, at kommunerne anvender muligheden for at rejse en sag om adoption uden samtykke.
Her har det bl.a. vist sig, at der er noget uklarhed om muligheden for at anbringe et barn med henblik på adoption.
Samtidig peger Ankestyrelsen også på, at sagsforløbene er ressourcekrævende og langvarige.
Derfor har dagens lovforslag jo også til formål at forsøge at fjerne nogle af de barrierer, som opleves i kommunerne med de gældende regler, og sikre en enkel og hurtig behandling af sager om adoption uden samtykke.
Derfor tages der i lovforslaget bl.a. initiativ til, at kompetencen til at træffe afgørelser lægges i Ankestyrelsen.
Det skulle gerne forenkle sagsbehandlingen og reducere sagsbehandlingstiden.
Kompetencen til at beskikke advokater flyttes fra Statsforvaltningen til kommunerne.
Og så tages der endelig initiativ til, at et barn, der skal adopteres uden samtykke, og som ikke adopteres af sin plejefamilie, flytter ind hos den kommende adoptivfamilie, når Ankestyrelsen har truffet afgørelse om adoption uden samtykke.
Det værner efter min opfattelse om barnets tarv, fordi barnet dermed kan bo hos sin adoptivfamilie under selve sagsbehandlingen.
Det er i hvert fald min grundlæggende opfattelse, at adoptionsprocessen hele vejen igennem skal have barnets tarv for øje som det primære, og det synes jeg altså, at det her lovforslag har, for det er med til, hverken mellem mere eller mindre, at sikre, at vi mindsker de bureaukratiske processer omkring adoption uden samtykke.
Det sikres også, at børnene ikke efterlades hos de biologiske forældre eller på en anbringelsesinstitution på ubestemt tid, og det vil igen være med til at sikre, at vi som samfund tager os noget bedre af vores udsatte børn i Danmark i morgen, end vi gjorde i går.
Samtidig er jeg så også glad for, at vi kan konstatere, at der altså er en forholdsvis bred opbakning til forslaget fra en række interessenter på området.
Det er sikkert ikke overraskende, at Venstre på den baggrund kan støtte lovforslaget.