Karina Adsbøl (DF), 2017-01-17:
Tak for det, formand, og også tak til ministeren, og tak til alle ordførerne, som har deltaget i den her debat.
Der har været rigtig mange gode taler, og det er rigtigt, som det er blevet sagt her i debatten i dag, at vi har set et kæmpe svigt på børneområdet.
Hver gang vi har set de kæmpe svigt, har vi herinde grebet til at stramme op på lovgivningen.
Som SF var inde på, har det selvfølgelig medført, at nogle socialrådgivere føler, at de skal dokumentere for meget og er for lidt ude ved børnene.
Som mange snakker om i dag, bl.a. Liberal Alliance, giver det noget bureaukrati.
Men det er rigtig svært, for hvad er det, man skal undvære?
Det er jo rigtigt, som Venstres ordfører sagde, at det ikke kun er den siddende minister, der på nuværende tidspunkt har ansvaret.
Hvis jeg har talt rigtigt, har der siddet ni ministre siden 2004.
Jeg har nu samarbejdet med fem af de ministre, der har siddet.
Jeg vil gerne kvittere for hyrdebrevet, som ministeren lige nævnte.
Det er vi rigtig glade for i Dansk Folkeparti.
Det er et af de spørgsmål, vi har rejst, i forbindelse med netop spørgsmålet om tabt arbejdsfortjeneste, bl.a. når man har et sygt barn eller et barn med handicap.
Jeg har noteret en masse her.
Når vi har den her debat i dag, handler det ikke om, om man er for eller mod anbringelser.
Det handler om, at det er de rigtige børn, der bliver anbragt på det rigtige grundlag.
Noget andet, jeg tit har tænkt på, når man har fulgt de her udsendelser og Rebildsagen, der rullede dengang, og Asbjørn Wittmann, der fik Cavlingprisen i 2011, mener jeg, er, hvordan der er blevet fulgt op på sagerne om de børn efterfølgende.
Har de efterfølgende fået den støtte og hjælp, de skal have?
Vi hører også somme tider, at svigtet fortsætter og børnene får ikke den rette hjælp efterfølgende.
Det synes jeg er noget, vi skal tage med på det her område.
Jeg hører i debatten i dag, og det hørte jeg også på en konference, jeg var på, at der mangler støtte til forældrene.
At få tvangsfjernet sit barn eller anbragt sit barn uden for hjemmet sætter forældrene i en krise, og de har brug for hjælp til at forstå, hvad der er sket, og på hvilken baggrund man har anbragt et barn uden for hjemmet.
Så er der sagsbehandlerne.
Jeg er helt enig i det, der er blevet sagt.
Jeg tror, at alle er utrolig interesserede i at gøre det bedste på det her område, hvad enten det er socialrådgiverne, kommunerne, politikerne eller andre, men vi må bare konstatere, at uanset hvor godt man prøver at gøre det, er det ikke godt nok, og der er stadig væk lang vej.
Nu læste jeg lige i Altinget i dag, hvor Børns Vilkår har et indlæg, der siger, at retssikkerheden er truet for anbragte børn.
Det er et interessant indlæg, for vi drøfter også kvalitet i sagsbehandlingen.
Jeg citerer fra indlægget: »Selv når der gennemføres en børnesamtale, er kvaliteten af samtalen ofte ikke god nok, hvilket Børns Vilkårs bisidderkorps har erfaret gennem bisidning af mere end 2.000 børn i sociale sager.
En erfaring, der understøttes af en undersøgelse fra Det Nationale Forskningscenter for Velfærd, som viste, at blandt de 11-17-årige er mere end halvdelen ikke blevet taget med på råd i forbindelse med valg af anbringelsessted.
« Det er jo hele essensen i spørgsmålet om børn og deres retssikkerhed.
De skal høres, og deres ord skal vægtes.
Vi skal hele tiden herindefra have fokus på, hvordan vi kan gøre det bedre.
Jeg hører også, at der er vilje til at kigge på, om der er nogle ting, vi kan gøre.
Det er ikke, fordi vi skal komme med ny lovgivning, men kan vi justere nogle af de ting, der allerede er i dag?
Kan vi gøre tingene bedre?
Bl.a. blev der nævnt § 49 a.
Jeg synes, det har været en interessant debat, vi har haft i dag.
Jeg ville have sagt nogle ting til Enhedslisten, men de er ikke til stede, men det var nu ikke for at være polemisk, at jeg stillede spørgsmål til Enhedslistens ordfører.
Hvad angår underretningsregisteret, synes jeg, vi skal kigge på, hvordan vi kan anvende det, for vi ved, at i skolerne er det drengene, der bliver lavet underretning på, og i sundhedssystemet er det pigerne.
Men det er vigtigt, at vi kigger på, om der er nogle ting, vi kan gøre endnu bedre herindefra.
Jeg vil godt sige tak for debatten i dag.
Det har været interessant, og jeg ser frem til, at vi i samarbejde kan gøre det endnu bedre for de udsatte børn og deres familier.