Aleqa Hammond (UFG), 2018-01-19:
Mine forældre voksede op i en tid, hvor alt vedrørende Grønland blev bestemt i Grønlandsministeriet her i København.
Meget er heldigvis sket siden.
Jeg selv var politisk aktiv, da selvstyret blev indført.
Jeg er også overbevist om, at jeg kommer til at opleve indførelsen af selvstændighed.
Det politiske ønske om selvstændighed og løsrivelsen fra Danmark er meget stærkt.
Det er en proces, som ikke kun drejer sig om økonomi og bloktilskud.
Vejen mod selvstændighed er en proces, som vi alle er med til at styrke – lidt ligesom små bække, der samles til en stor brusende elv, som ikke lader sig stoppe.
Processen ses i kunsten, i vores kunstnere, sangene fra vores musikere, opgaverne fra vores skoleelever, specialerne fra vores studerende, diskussionerne blandt befolkningen, overskrifterne i aviserne, interessen i udlandet og ikke mindst i vores politiske bestræbelser på en omstilling til en stærkere økonomi.
Vi er, Danmark og Grønland, meget forskellige fra hinanden.
Vi har forskellige sprog, en anderledes etnicitet, hver vores historie og forskellige tilgange, hvad angår rigsfællesskabet.
Vi har mange ting, der binder os sammen, men der er sandelig også mange ting, der skiller os ad.
Selvstyreloven er en lov, som Danmark og Grønland i fællesskab har underskrevet – en lov, som begge lande kan være stolte af; en lov, som bygger på forståelse for Grønlands ønske om selvbestemmelse; en lov, der sætter rammerne for processen.
Jeg er meget tilfreds med selvstyreloven, og jeg har bestemt ikke tænkt mig at støtte forslag, der på nogen måde vil rulle selvstyreloven tilbage, ej heller at støtte forslag, der vil sætte Grønland under administration, fordi man her i Danmark ikke er tilfreds med de tanker og handlinger, der bliver foretaget i Grønland.
Sådan hænger verden ikke sammen.
Rigsfællesskabet er i forandring – en politisk forandring; en forandring, der kan ses også i økonomien; en forandring, der kan ses på dagsordenen både derhjemme og her i Danmark og også her i salen i dag.
At Grønland ønsker at være herre i eget hus, løse vores egne problemer, skabe vores egen fremtid og komme stærkt ud af kolonitidens efterslæb er for mig en helt naturlig ting.
Vi vil kæmpe os ud af de mange udfordringer, vi står over for i dag – problemer, som vi alle har været med til at skabe, og som vi alle er med til at løse; problemer, som ingen kan løbe fra, og problemer, som alle føler et medansvar for.
Den grønlandske økonomi har ændret sig meget, siden vi indførte hjemmestyret tilbage 1979.
Vi var klar til næste skridt i 2009, hvor selvstyret blev en realitet.
Tiden er gået hurtigt – meget hurtigt – og ønskerne for vores egen fremtid ligeså.
Vi bemærker også, at vores ønske om selvstændighed ikke altid bliver modtaget med kyshånd og forståelse af fra dansk side, men i stedet møder kritik og skepsis.
Det er også helt okay.
Det skal der også være plads til.
Vi har trods alt en selvstyrelov, som både Danmark og Grønland står sammen om.
Enhver, der har forstået selvstyreloven, ved også, at man ikke kan indføre selvstændighed over natten.
Der er aftaler mellem Danmark og Grønland, der skal følges – en lov, som kræver forståelse og respekt for prioritering og retning; en lov, der respekterer og anerkender det grønlandske folk som et folk i henhold til folkeretten og med retten til selvstændighed.
Danmark og Grønland har i fællesskab udformet selvstyreloven, en lov, som vi alle kan være stolte af.
Det er de færreste steder i verden, at to nationer i fred og fordragelighed og gensidig respekt kan samarbejde om en løsrivelse.
Det er best practice på verdensplan, som oprindelige folk rundtomkring i verden beundrer.
Det kan vi være stolte over.
Økonomien er selvsagt en vigtig faktor i processen mod selvstændighed.
Grønland skal selv finansiere sagsområder, som vi overtager fra Danmark – også i henhold til selvstyreaftalen.
Derfor er det vigtigt, at økonomien er så flerstrenget som overhovedet muligt.
Vores opgave er at hæve levestandarden for alle i samfundet, men også at finansiere sagsområder, som vi ønsker at hjemtage fra Danmark.
Det er en proces, som hænger nøje sammen, og som vi til enhver tid skal gøre stærkere og mere mangfoldig.
Grønland har i dag ansvaret for vores 200 sømils økonomiske zone, retten til undergrunden og retten til indtægterne fra vores levende og ikke levende ressourcer.
Det kommer til at spille en vigtig rolle for økonomien og dermed selvstændighedsprocessen.