Lisbeth Bech-Nielsen (SF), 2022-02-11:
Tak til formanden, og tak til Dansk Folkeparti for at indkalde til den her forespørgselsdebat.
Jeg vil ikke gentage, hvad der allerede er blevet sagt om forløbet og baggrunden for, hvorfor vi står her i dag.
Jeg vil bare understrege, at fra SF's side har vi to væsentlige budskaber til den her debat.
Folketinget laver kommissoriet, kommissionen udfører arbejdet.
Det er arbejdsdelingen.
Det princip er vigtigt at holde fast i, så der ikke hele tiden skal detailstyres fra Folketingets side eller slås politisk plat på en kommission, man selv har nedsat.
Det andet budskab er, at det ikke er den eneste årsag til, at vi har granskningskommissionen, for der har også været en lang række andre sager, der med al tydelighed viser, at vi har brug for en ændring af vores offentlighedslov.
Dels fordi det er godt og vigtigt i sig selv, at magten kan gås efter i sømmene, men også fordi en række sager over en årrække har eroderet tilliden mellem politikerne og borgerne.
Jeg behøver næppe at minde den blå del af Folketinget om, hvordan man fra den daværende borgerlige regerings side forvaltede magten, når der blev spurgt kritisk til Irakkrigen, og hvordan man fra borgerligt hold lagde Irakkommissionen i graven, og hvordan journalister igen og igen blev nægtet både aktindsigt og interviews med de daværende ministre, og hvis de modtog akter, var alting overstreget med sort.
Det er bare lige, så vi får lagt hykleriet på hylden.
Til den aktuelle sag, altså granskningskommissionens arbejde, har det i hele forløbet været SF's position, at kommissionen skulle have adgang til, hvad den behøvede, hverken mere eller mindre.
Hvad er det egentlige problem, vi står her med?
Nogle siger en magtfuldkommen regering.
Men hvis de magtfuldkomne bruger automatisk sletning af sms'er, hvorfor er det så lovligt?
Det har det også været under borgerlige regeringer, hvor der i øvrigt også har været eksempler på ministre, der slettede sms'er.
Hvis de borgerlige politikere virkelig er optaget af substansen her, altså af at sikre, at oplysninger er tilgængelige for offentligheden, må det vigtigste være, at både offentligheden og den vedtagne praksis gør det fuldstændig krystalklart, hvilke oplysninger en regering har pligt til at bevare og overlevere til også potentielle kommissioner og andre instanser, som Folketinget beslutter sig for at nedsætte.
Belært af erfaringerne med autoslet på sms'er og det forhold, at denne aktuelle kommission i modsætning til andre tidligere kommissioner har efterspurgt sms-korrespondancer, er det ubetinget et krav til fremtiden, at sms'er skal journaliseres som dokumenter, da journaliseringspligten, som den er udformet og fortolkes i dag, har vist sig at være utilstrækkelig.
Ligesom med habilitet er problemet jo ikke, om der i realiteten er et habilitetsproblem, men i endnu højere grad, at selve mistanken om det er skadelig.
Ligeså her kan vi ikke leve med tvivlen om, hvorvidt der har været instrukser eller lignende, som kun foreligger på sms, og derfor må og skal dette og andre elektroniske kommunikationsplatforme, der benyttes mellem ministre og embedsværk, journaliseres fremover.
Vi vurderer, at der imidlertid har været gjort de forsøg på rekonstruktioner af sms'er m.m, som vi kan forvente, og derfor er vores blik rettet mod fremtidige problemer.
Som min kollega hr. Jens Rohde også sagde, så har det været behandlet i udvalget, og der er gjort alle tænkelige forsøg på at rekonstruere dem.
Men det havde klædt den siddende regering, som selv har skabt tvivlen, at fremme processen med forhandling om en ny offentlighedslov.
Jeg synes bare, at man jo kan konkludere nu, at vi så rigeligt har et flertal i Folketinget til at forhandle en ny offentlighedslov, og det behøver vi ret beset ikke at vente på en regering for at gøre.
Til slut vil jeg gerne på vegne af SF, Radikale Venstre, Enhedslisten, Alternativet og Kristendemokraterne fremsætte følgende: Forslag til vedtagelse
»Folketinget konstaterer, at flere politiske processer, fra Irakkrigen til minksagen, har givet anledning til en tillidskløft mellem Folketinget og skiftende regeringer, og mellem borgerne og magten.
Roden til dette er upræcise og uklare praksisser for udlevering af oplysninger og decideret mørklægning i form af en offentlighedslov, der har bidraget til den politiske tillidskrise.
Folketinget finder imidlertid, at loven om miljøoplysninger fungerer som levende bevis for, at selv betydelig udvidet meroffentlighed ikke hæmmer regeringens mulighed for at have et internt rum for politiske overvejelser.
Folketinget mener, at en ny offentlighedslov bør ledsages af præcise og bindende regler for bevarelse og sletning af information samt overlevering heraf til alle relevante instanser, herunder kommissioner.
Endelig bør ministerbetjeningsreglen afskaffes.«