Morten Messerschmidt (DF), 2021-01-28:
Tak, formand.
Normalt er vi her i Folketingssalen for at være lovgivere, og normalt er magtens tredeling, som vi kender den fra grundlovens § 3, noget af det, vi hylder mest.
Og alligevel har vi i dag den særlige situation, hvor vi ikke er samlet for at være en del af den lovgivende magt, men træder ind i feltet som udøvende, nemlig som anklager.
Det skaber jo unægtelig tvivl om motiverne, og det gør, at man, når man trykker på den gule eller den grønne eller den røde knap, skal være ganske meget opmærksom på de overvejelser, man har gjort sig forud for det.
Grundlæggende er der jo to ting, vi som folketingsmedlemmer, som anklager, i denne her sag skal tage stilling til.
Og det kan være godt at anskue tingene i et historisk lys.
For det, vi gør i dag, er ikke bare noget, der bliver noteret af pressen og af folk uden for salen her, men i høj grad noget, der vil skrive sig ind i historiebøgerne, som de tidligere sager også har gjort det: Sager, som vi har drøftet og nævnt, vedrørende Johannes Kærbøl, vedrørende hr. Svend Auken, og så også dem, der aldrig førte til et ønske om rigsretssag.
Tilbage i Kærbølsagen, der jo handlede om det tragiske forlis af skibet »Hans Hedtoft«, var daværende justitsminister Hans Hækkerup ikke i tvivl om, hvornår Folketinget skulle rejse en anklage.
Han sagde her fra Folketingets talerstol, at man skal påse, at strafskyldige drages til ansvar, men også at forfølgning af uskyldige ikke finder sted.
Det er den bestemmelse, vi kender fra retsplejelovens § 96 i dag.
Derfor er det jo ganske væsentligt at finde ud af, om det, der ligger til grund for hele denne her sag, nemlig den vurdering, som Ombudsmanden foretog af den angivelige instruks, holder vand.
Citat slut
Og det er jo sandt, for hvordan kan det ske?
Jeg tror ikke, det er sket.
Det, der tværtimod er sket, er en fejl i forbindelse med Ombudsmandens undersøgelse: at man ikke får tilsendt den egentlige instruks, nemlig notatet af 9. februar, dagen før, som selvfølgelig er det dokument, hele forvaltningen kigger efter.
Derfor er det så interessant, hvad de advokater, som Folketinget har valgt – ingen af dem med ekspertise i det procesforhold, som en rigsretssag kører efter – faktisk siger.
Her siger man nemlig ganske klart, at man ikke kan vide sig sikker på, om bevisbedømmelsen holder.
Alligevel opfører ganske mange af folketingets medlemmer sig i dag med en skråsikkerhed.
Og det er ikke sømmeligt, for ser vi på den praksis, der ligger – og jeg har tidligere nævnt Jens Peter Christensens doktorafhandling – hvad er det så for nogle hensyn, der skal ligge til grund, hvis man rejser en rigsretssag?
Han siger bl.a., og jeg citerer, formand, på side 597: Modsat er det blevet hævdet, at selve rigsretsprocedurens omstændighed må tilsige, at tiltale reserveres tilfælde af en vis grovhed, ligesom almindelige rimelighedsbetragtninger skal gøres gældende.
Rimelighed og en grovhed; det har vi ikke at gøre med her, og slet ikke baseret på det ombudsmandsnotat, som vi har drøftet.
Og er man i tvivl om min vurdering og kollegaers vurdering, der deler min, så kunne man jo slå op i Berlingske Tidende så sent som i går og læse professor dr. jur. ved Københavns Universitet hr. Michael Gøtzes vurdering, der meget klart siger – selvfølgelig venligt i forhold til sine kollegaer, men dog alligevel klart: »Selvom de to advokater ikke har sagt noget forkert, har de omvendt ikke stillet nogen særligt skarp juridisk diagnose på scenarierne.
Den samlede karakter er på det jævne.
Folketinget har brug for klarhed, men også nuancer i en så dramatisk sag.
Rigsretten kommer til at udfordre den tidligere minister, men det er svært at spå om udfaldet.«
Således en ekstern vurdering, således en vurdering fra en, der måske lidt mere end de advokater, Folketinget har valgt, ved, hvad vedkommende taler om.
Nu stemmer vi på tirsdag, og enhver må jo stemme efter sin samvittighed.
Vides skal det i hvert fald, at det, der sker, ikke vil blive glemt, hverken af os kollegaer eller af historiebøgerne.
Herfra begynder så forsvaret for Inger Støjberg, og vi melder os klar.
Tak, formand.