Karsten Hønge (SF), 2025-06-11:
Det var rigtigt fornemmet.
I landskampen i går aftes blev der begået et frispark, som førte til udvisning fra kampen.
Jeg må sige, at beskæftigelsesministeren også i den grad har tacklet igennem over for de adopterede og efter min mening kvalificeret sig til et gult kort.
I februar havde jeg ministeren her i salen, men det var umuligt at trække en undskyldning frem.
Den senere undskyldning blev født, men først efter hjælp af både sugekop og tang.
Undskyldningen kom så endelig for at have skabt usikkerhed og utryghed i mange hjem.
Beskæftigelsesministeren og forligspartiernes satte fundamentale spørgsmålstegn ved adopteredes danskhed og accepten af dem i det danske samfund.
Ministeren slog kiler ind mellem forældre og børn og mellem familier og resten af det danske samfund.
Det er virkelig underligt, at beskæftigelsesministeren fortsat siger, at alle hele tiden vidste alt om hele det her forløb, og at intet kom bag på ministeren, og samtidig siger ministeren, at det var en fejl, da de adopterede blev omfattet af loven.
Begge dele kan jo ikke være rigtige på samme tid.
Nå, men godt forklaringerne fortaber sig i tågerne.
SF støtter selvfølgelig det lovforslag, der ligger, for nu bliver en ekstremt skæv lov lidt mindre skæv, når vi undtager adopterede, børn af surrogatmødre, børn født på ferie og børn af udsendte af den danske stat.
Men regeringen og forligspartierne inddeler borgerne i kasser og i klasser.
Nogle er finere end andre og får særbehandling.
For hvad med de mange andre?
Organisationen Danes Worldwide vurderer, at der siden 1992 årligt er indrejst ca. 20.000 danske statsborgere til Danmark efter endt udlandsophold.
Sara Vergo, formanden for Djøf, og generalsekretær for Danes Worldwide Michael Bach Petersen har beregnet, at omkring 400.000 danskere faktisk kan blive omfattet af loven.
Det er f.eks. journalist Peter Tygesen, som jeg har korresponderet med.
Han arbejdede som journalist for Weekendavisen og senere for Folkekirkens Nødhjælp i det sydlige Afrika.
Peter og hans kone fik Christine, og hun bliver omfattet af loven, fordi hun er registreret som indrejst.
Børn af den danske ambassadør i Sydafrika bliver undtaget, men ikke er børn af korrespondenter og medarbejdere i nødhjælpsorganisationer.
Hvor er det rimelige i det?
Dagbladet Politiken har bragt historien om Johanne og Anders Nygaard, som fulgte Anders Nygaards danske arbejdsgivers opfordring om at tage til Ukraine for at lede firmaets gruppe af ukrainske softwareudviklere.
Deres datter var 8 år, da de tog af sted, og hun er derfor senere registreret som indrejst i Danmark og rammes derfor af loven.
»... et lille land, og dog så vidt om jorden/end høres danskens sang og mejselslag.«, skrev H.C. Andersen i sin smukke hyldest til vores fædreland.
I dag er det måske mere lyden af taster og klik med computermus, man kan høre fra danskere i udlandet, men meningen er den samme.
Mange danskere arbejder i en periode i udlandet, og at straffe dem giver ingen mening.
Men fremover er nogle jo finere og mere rigtige danskere end andre danskere.
Lad mig vende tilbage til landskampen i går, for der er vel ikke noget mere dansk end at se de rød-hvide spillere på banen, eller senere på sommeren, hvor vi forhåbentlig kan se danske cykelryttere markere sig i Tour de France.
Men hvis de får børn i udlandet, vil de senere blive registreret som indrejste i Danmark, hvis de altså vender tilbage, og derefter vil de potentielt blive ramt af den her nidkære lov.
Ministeren og forligspartierne lægger jo ikke skjul på formålet med loven, nemlig at få mennesker med etnisk minoritets-baggrund i arbejde.
Men ikke en eneste kvinde med somalisk baggrund, der bor i Vollsmose, kommer i arbejde ved at ramme sportsfolks børn.
Ikke en eneste mand i Gellerupparken med baggrund i Mellemøsten kommer i uddannelse ved at ramme børn af journalister eller it-eksperter, som i en periode arbejder i Sydafrika eller Ukraine.
Hvad er dog baggrunden for den slags tosserier?
Jo, ministeren fortæller, at alle de her mennesker skal omfattes af loven, for ellers vil Danmark blive ramt af den konvention, der sikrer folk mod forskelsbehandling.
Men først går regeringen ind i en musefælde, og den argumenterer derefter så for, at alle mulige andre også skal fanges ind i musefælden.
Hvis regeringen virkelig er bange for, at Danmark vil blive anklaget for forskelsbehandling, ville det mest naturlige nok være at trække lovforslaget tilbage i stedet for at tage endnu flere til fange.