Pelle Dragsted (EL), 2019-05-03:
Nu skal hr. Jan E. Jørgensen ikke være fræk!
Jeg er enig i, at vi i Danmark på mange måder har et stærkt demokrati og folkestyre; vi har universel valgret.
Det lyder som noget helt naturligt, men det er det jo ikke mange steder i verden.
Og det er jo egentlig det allervigtigste, man kan have som befolkning, nemlig retten til frit at sammensætte et Folketing, som derefter udpeger en regering.
Vi har høj valgdeltagelse, og vi har lav spærregrænse, så borgere, der ikke føler sig repræsenteret politisk, kan forme nye partier og komme herind.
Og det sker også igen og igen.
Det udfordrer også demokratiet, og det ser vi jo i de her dage, hvor et nyt parti er blevet opstillet, »der bruger alle demokratiets muligheder for at kunne ødelægge det« – som Weekendavisen formulerer det i dag på lederplads – ved at nedbryde en central del af det, nemlig ligebehandlingen af borgerne, og som vil gøre grundlæggende forskel på mennesker, ud fra hvem deres bedsteforældre er.
Det er synspunkter, som vi ikke har haft repræsenteret i det her Folketing i mange, mange år.
Og det er jo netop også et tidspunkt, hvor demokratiet skal vise sin styrke, ikke ved at indskrænke det eller ved at begrænse frihedsrettigheder, men ved – som Weekendavisen også skriver i dag – at møde »uhyret i åben kamp« , ligesom vi før i vores historie har gjort det.
Og en af vejene til det er jo også at gøre vores demokrati stærkere; at vise, at vi tror på vores demokrati, at vi tør udvikle det, at vi tør gøre det endnu mere inkluderende og endnu mere nært for borgerne.
For den utilfredshed, som kan give udslag på måder, jeg synes er triste og uheldige, kan også handle om mennesker, som føler, at de ikke længere er repræsenteret i tilstrækkelig grad.
Og det er jo bl.a. det, det her forslag også handler om.
Forslaget har det formål at etablere en slags motor for udvikling af demokrati og borgerinddragelse i et center, der skal komme med forskellige analyser og idéer og eksperimenteren med, hvordan man kan inddrage flere borgere i et inkluderende, demokratisk samfund.
Det kan være en række konkrete forslag: Kunne man, som man har gjort i nogle lande, i højere grad åbne en diskussion om lokale budgetter, måske endda finansloven?
Kunne man i højere grad bruge folkeafstemninger lokalt eller nationalt?
Hvordan kan man bruge de digitale redskaber, som er kommet?
Der er også endnu mere radikale forslag, der har været fremsat, bl.a. af nogle af de her magteliteforskere, om i højere grad at bruge lodtrækning for at inddrage mennesker, som ellers ikke er inddraget.
Kunne man forestille sig, som de foreslår, et borgerting ved siden af Folketinget, hvor medlemmerne blev udtrukket ved lodtrækning, inspireret af demokratiet i det gamle Grækenland?
Jeg synes også, det er vigtigt at diskutere et andet element, nemlig idéen om at forsøge at skabe en større repræsentation for nogle af de grupper i samfundet, der er dårligt repræsenteret.
Ser vi på køn, er kvinder stadig væk voldsomt underrepræsenteret, specielt i lokalpolitik.
Ser vi på klassebaggrund eller uddannelsesbaggrund, har vi i stigende grad et problem – også i Folketinget, hvor vi, der sidder herinde, mere og mere ligner hinanden.
Det er folk, der har taget lange videregående uddannelser; det er folk, som typisk bor i ejerbolig.
Der er færre fra den almene boligsektor; der er færre, der har et ufaglært eller faglært arbejde.
Og det er klart, at det skaber blinde vinkler – ikke sådan at forstå, at vi ikke kan sætte os ind i andre menneskers liv og problemer, for det kan vi godt, vi er heldigvis en empatisk art, men selvfølgelig har man nemmere ved at forstå udfordringer, man kender fra sit eget liv.
Og det er jo rigtig positivt, at Socialdemokratiet er åbne over for det, for det tegner jo til, at det kan blive til virkelighed, hvis valgresultatet falder ud, som meningsmålingerne antyder.
For demokratiet skal være levende, og det skal være i udvikling.
Det er aldrig noget, som vi er færdige med at udvikle.
Det er noget, der hele tiden er i bevægelse.