Karsten Hønge (SF), 2025-10-31:
I strategiens afsnit om klima står der, og jeg citerer: »Isen er blevet tyndere.
Isen i det Arktiske Ocean og omkring Grønland smelter, ligesom Grønlands indlandsis smelter«.
»Arktis, inklusive Grønland, er blandt de områder i verden der rammes hårdest af de globale klimaforandringer«.
Som om sikkerhedstruslen ikke er nok, viser både den grønlandske strategi og regeringens redegørelse med al ønskelig tydelighed, hvordan klimaforandringerne uundgåeligt vil skabe en ny virkelighed i Arktis, også selv om temperaturstigningerne skulle blive på det nuværende niveau.
Klimaforandringerne giver øget tilgængelighed og dermed en øget geopolitisk opmærksomhed.
Det skal modsvares af rigsfællesskabets og NATO's øgede opmærksomhed.
Flere af de nye sikkerhedspolitiske indsatser har også vigtige funktioner for civil beskyttelse og miljøovervågning.
Så vil jeg jo lige tilføje, at det ikke er nok at kortlægge og undersøge, men at vi må og skal handle.
Danmark må fortsætte sin indsats med at nedbringe de globale CO 2 -udledninger.
Formandskabet i både EU og Arktisk Råd skal bruges til at sætte mere fart på de indsatser og de aftaler, der bremser temperaturstigningerne.
Vi klappede, da Grønland tilsluttede sig Parisaftalen, men desværre blæser de globale vinde ikke lige just med Parisaftalen.
Det er med den altdominerende dagsorden i baghovedet, vi skal se de andre store udfordringer, bl.a. fra Rusland, Kina og USA.
Med sin arktiske strategi, som vi jo godt kan kalde den udenrigspolitiske strategi for Grønland, slår Grønland fast, at de er en del af den demokratiske vestlige verden.
De siger det tydeligt, og jeg citerer: »Grønland står grundlæggende for demokrati, menneskerettigheder, respekt for folkeretten og folkenes selvbestemmelsesret.
I en foranderlig verden må vi holde fast ved folkeretten, fred og orden i verdenssamfundet«.
Regeringens redegørelse tegner et dystert, men desværre realistisk billede af situationen i Arktis.
Regionen er truet af både den aktuelle sikkerhedspolitiske situation og af klimaforandringerne, som Arktis altså er særlig sårbar over for.
Den grønlandske strategi slår også betydningen af et samarbejde i det arktiske område fast, ved at Grønland forpligter sig til samarbejdet i ICC, altså det, der hedder Inuit Circumpolar Council, hvor inuit fra Chukotka, Alaska, Canada og Grønland arbejder sammen.
Overskriften »Intet om os uden os« kan i den forbindelse også udvides til: Intet om de oprindelige folk, uden at de er en aktiv og deltagende part.
Vi opruster på alle fronter som sikkerhed og forsvar, samarbejde i både Arktis, Europa og Norden, klima, forskning og investeringer.
Grønland, Færøerne og Danmark styrker i de her år i fællesskab forsvarets tilstedeværelse i Arktis og det høje nord.
Vi står, som der også står i regeringens redegørelse, ved et historisk forsvars- og sikkerhedspolitisk vendepunkt.
Vi må jo bare konstatere, at tiden er langt forbi Ilulissaterklæringernes æra og den tids trusselsbillede, hvor vi også havde store forventninger til arbejdet og samarbejdet i Arktisk Råd, og hvor vi nu med glæde – det er det i hvert fald for os – kan se, at Grønland indtager formandspladsen på kongerigets vegne.
Heldigvis kan vi også se, at Nordisk Råd træder længere frem og nu også med en tydeligere respekt for Grønland og Færøerne i ledelsen af Nordisk Råd.
Med den forsvarspolitiske delaftale I var der afsat over 14 mia. kr. til nye initiativer, herunder køb af langftrækkende droner og nye arktiske skibe, og i den nye delaftale II er der afsat over 27 mia. kr. til forsvar af Arktis.
I den forbindelse tror jeg bare jeg især vil bemærke, at der bliver penge til et ekstra søkabel til 3 mia. kr.
Det har som bekendt i mange år været et stort ønske fra Grønland for at styrke robustheden i kommunikationen.
Flere skibe til søværnet, isbryderkapacitet og maritime patruljefly, der modsvarer russisk oprustning, er andre områder, vi har indgået aftale om at styrke.