Sofie Carsten Nielsen (RV), 2019-01-24:
Der er jo rigtig meget at sige om det her lovforslag, desværre kun dårlige ting.
Det er et endeligt opgør med enhver form for sund fornuft, som regeringen som DF's handskedukke her har fremsat, for vi kan ikke i høringssvarene opdrive nogen med viden på området, der kan få det til at give mening; ingen kan påvise, at det kommer til at løse nogen problemer, men mange kan til gengæld påvise, at det skaber en lang række nye problemer.
Det er tilmed dyr symbollovgivning, der bl.a. sender 750 mio. kr. ud af vinduet til en øde ø i Stege Bugt.
Nu skal beboerne i Kalvehave og omegn overtage problemerne ved at stuve en gruppe uønskede mennesker, der har opgivet alt håb, sammen et sted.
Det er bedre at gøre livet utrygt for dem end for beboerne i Bording.
Hvorfor?
Det er for at kunne sige, at det er på en øde ø, og for at kunne tale om dyre færgebilletter, så de kan vade over, når vandet er lavt.
Og så er det jo ikke engang en billig løsning.
Der kommer først etableringsomkostningerne på de her 750 mio. kr., og derefter er der årlige driftsudgifter på 225 mio. kr. for 125 pladser – altså 1,8 mio. kr. pr. plads om året.
Det er en vanvittig prioritering.
Men endelig og mest alvorligt indeholder lovforslaget en nedsættelse af ydelser til flygtninge til et eksistensminimum.
Grundlovseksperter i Justitsministeriet har været indkaldt, så de sammen med økonomer kunne skrue ydelsen sammen, så den lige balancerer på kanten af grundlovens § 75.
Den kan ikke nedsættes med det samme – det er der også flere der har været inde på – men først efter 36 måneder, fordi andre ydelser skal supplere op, sådan at eksistensminimum lige præcis rammes, men grundloven ikke med sikkerhed overtrædes.
Så der spekuleres i forarmelse og fattiggørelse af en helt bestemt gruppe.
Så slettes ordet integration alle de steder, man kan komme til det, i loven, for ingen skal føle sig velkommen, tværtimod.
Arbejdsgiverne advarer – det var vi inde på – om, at det kommer til at betyde, at virksomhederne får langt mindre lyst til at gøre en indsats for at få flygtninge i arbejde.
Hvorfor skulle de det, hvis der er risiko for, at de ikke kan regne med dem?
Fagbevægelsen advarer mod det, og vi taler om at afvise mennesker, som hver dag er med til at gøre Danmark rigere, mennesker, som på bedste vis har levet op til kravene om arbejde, selvforsørgelse, uddannelse og aktivt medborgerskab.
Vi kan kun indtrængende opfordre regeringen til at tænke sig om igen og rette op på, hvad der kun kan være en uigennemtænkt fejl, siger formanden for FOA.
Mindst mulig betydning af uddannelse og arbejde, står der overalt i lovforslaget.
Og så ender man alligevel med at konkludere, at integrationsansvaret, som omfatter integrationsindsatsen, boligplaceringen og udgifterne i forbindelse med den enkelte flygtning, fortsat vil påhvile den kommune, hvortil flygtningen er visiteret.
Med andre ord: Vi snakker alene symboler herinde på Christiansborg; se, hvor vi gungrer!
Men alt arbejdet, besværet og det, det egentlig handler om, som jo også tydeligvis har været kernen i uenigheden mellem regeringen og dens støtteparti, nemlig integration, for hvad i alverden skal de ellers gøre ude i kommunerne, må de tage sig af.
Så vi har lige leveret en lang række nye problemer ud til kommunerne og ingen løsninger, ingen redskaber – det er bare ærgerligt, men så kan vi skælde dem ud bagefter, hvis de ikke lykkes på trods.
Så bare i selve lovforslaget modsiger man sig selv.
Men I lader DF diktere, så I nu fortæller mennesker, der er flygtet hertil, at de absolut ikke skal integrere sig, men de skal gøre det alligevel, for ellers vanker der.
Det giver ingen mening.