Johanne Schmidt-Nielsen (EL), 2017-03-23:
Hvis nu Danmark stod i en situation, hvor landene omkring os ikke tog del i deres ansvar for mennesker på flugt – hvis nu Tyskland og Sverige bare lod flygtningene vandre igennem og ikke gav asyl til nogen og ikke registrerede nogen – så kunne man godt overveje at give ministeren en mulighed for at afvise asylansøgere på grænsen og sige: I må altså få jeres sag behandlet i Tyskland eller i Sverige.
Situationen er den, at både Tyskland og Sverige tager et kæmpestort ansvar for mennesker på flugt.
Både Tyskland og Sverige gør alt, hvad de kan, for at registrere alle de asylansøgere og alle de flygtninge, som er i deres lande.
I de her år gør den danske regering til gengæld alt, hvad den kan, for at sende signaler ud i verden om, at Danmark ikke vil tage ansvar på flygtningeområdet, og jeg ser helt klart det her forslag som en del af den kampagne.
Af elementer, som i øvrigt hører med i den kampagne, kan jeg jo i flæng nævne, at Danmark har forringet flygtninges levevilkår her i Danmark med det udtrykkelige formål at afskrække flygtninge fra at finde vej til os, og at regeringen har indrykket annoncer i aviser i Libanon, hvor man sådan fortæller om, hvor stram politikken er i Danmark.
Man er ovenikøbet kommet til at overdrive så meget, at den danske Ombudsmand har kritiseret annoncerne.
Så er det jo også sådan, at den danske regering har valgt at droppe de 500 årlige kvoteflygtninge, som vi, så vidt jeg husker, ellers har taget tilbage fra 1979.
Alt det her er ligesom den danske regerings svar på den verdenshistoriske flygtningekrise, som vi står i, og det er i den sammenhæng, vi skal se dagens lovforslag.
Balkanruten er lukket, og antallet af asylansøgere i Nordeuropa er faldet dramatisk.
Det er igen lykkedes de rigeste lande i Nordeuropa at skubbe ansvaret for flygtninge tilbage til de mindre velstående lande i Sydeuropa og især og ikke mindst også de endnu fattigere lande, som grænser direkte op til krigszonerne.
Det her lovforslag er et forkert signal.
Det er et signal om, at Danmark, som altså er medgrundlægger af FN og Europarådet og tidligere kendt som foregangsland for menneskerettigheder og udviklingshjælp, ikke vil tage ansvar, og at man vil lukke sig om sig selv.
Lad os forestille os, at den her såkaldte nødbremse blev sat i gang, og at Danmark sagde nej, vi afviser alle, voksne som børn, også børn, der ikke har nogen forældre, på grænsen, og lad os forestille os, at Tyskland sagde det samme, at nej, de afviser alle, de vil ikke behandle nogen asylansøgersager, og det så smittede dernedad, hvad ville der så ske?
Ja, der ville jo ske det, at Italien, Grækenland og Spanien, altså de lande, som tilfældigvis har EU's ydre grænser, ville skulle behandle alle asylansøgere, og så ved vi, at de lande ville knække sammen.
Det er helt ualmindelig kortsigtet og dybt usolidarisk at gå ind på den her retning og at sende det signal ud i Europa.
Hvis man så zoomer ind på selve lovforslaget, er det i sig selv et kæmpe problem, at det er så fuldstændig uklart formuleret.
Der står, at når Dublinforordningen er holdt op med at fungere, kan den til enhver tid siddende minister sætte den her nødbremse i gang.
Men der står ikke noget om, hvornår Dublinforordningen så ikke fungerer.
Altså, hvornår synes man ikke den fungerer?
Jeg er sikker på, at der er nogle, der mener, at den ikke fungerer i dag, og der er da helt sikkert nogle, der mener, at den ikke fungerede i 2015.
Vi har en situation, hvor der er faldet dom ved Den Europæiske Menneskerettighedsdomstol, som betyder, at man ikke kan sende asylansøgere tilbage til Grækenland som følge af Dublinforordningen.
Vi giver den til enhver tid siddende minister mandat til, ret til, ved grænsen at sige til børn: Vend dig om, du kan ikke komme her.
Og til mennesker på flugt fra Assads tøndebomber og fra Islamisk Stat kan man sige: Vend dig om, vi gider ikke engang se på din sag.
Men det er helt uklart, hvornår ministeren må bruge lovgivningen.
Vi kan ikke støtte forslaget.
For det første er det et forkert signal, og for det andet synes vi, at det er uklart, også med hensyn til børnene.
Jeg synes egentlig, fru Sofie Carsten Nielsen fra De Radikale sagde det meget fint: Hvor småt kan det blive?
Altså, hvad forestiller man sig fra Venstre, Dansk Folkeparti, SF og Socialdemokratiets side?
Skal danske grænsebetjente sige til børn, som står ved grænsen uden forældre: Gå væk?
Hvor småt kan det blive?
Vi stemmer ikke for det her lovforslag.