Rasmus Jarlov (KF), 2022-05-20:
Det er meget svært lige at hoppe videre til noget andet, når man lægger ud med først at beskylde Danmark for folkedrab og derefter beskylde mig for sexisme og sige, at det er på grund af køn, at jeg har en bestemt holdning til, hvad folketingsmedlemmet siger.
Jeg ved næsten ikke, hvad jeg skal sige til den form for retorik, men konstruktivt er det i hvert fald ikke.
Tak for ordet til den her meget væsentlige debat, som jeg er glad for vi får holdt i Folketinget, så vi kan få en lidt mere grundig drøftelse af udfordringerne og mulighederne i rigsfællesskabet.
Rigsfællesskabet er jo noget, der ligger os Konservative rigtig meget på sinde, ligesom det bør ligge alle andre medlemmer af Folketinget meget på sinde.
Det er et meget langt og vigtigt og tæt forhold mellem vores tre lande, som vi ønsker skal styrkes og fortsætte.
Vi ønsker også, at vi kommer til med tiden at bruge meget mere energi på at drøfte de praktiske udfordringer, i stedet for at det hele tiden bliver kørt op på den store klinge, hvor vi skal diskutere de store ting om, hvorvidt rigsfællesskabet overhovedet skal fortsætte, og om Grønland og Færøerne skal løsrive sig.
Men jeg kan alligevel ikke lade være med også at lade et par bemærkninger på den helt store klinge falde her først, og det er jo, at vi mener, at rigsfællesskabet er den bedst mulige konstruktion for alle tre lande.
Vi mener, vi har fundet en god balance, hvor der er meget, meget stor frihed til, at Grønland og Færøerne bestemmer næsten alt selv og samtidig er med i et fællesskab, som netop giver den frihed til, at man kan bestemme så meget selv.
Det er meget svært at forestille sig andre konstruktioner, hvor der vil være lige så meget frihed.
Og jeg synes, at situationen i Østeuropa, Ruslands uprovokerede angreb på et fredeligt naboland, netop viser, hvor farligt det er at være uden for et fællesskab.
Det gælder for Danmark, det gælder for Grønland, det gælder for Færøerne, at sikkerhed får man ved at være med i nogle fællesskaber og nogle stærke alliancer, hvor man er fuldstændig forpligtet til hinanden.
Danmark har en god størrelse til at passe godt på både Grønland og Færøerne, fordi vi er så store, så man ikke kan løbe om hjørner med os.
Det er derfor, jeg mener, at vi har en rigtig god størrelse til at passe på både Grønland og Færøerne.
Vi har også den respekt og forståelse, fordi vi er så dedikerede til rigsfællesskabet, i modsætning til hvad man ville være, hvis man var med i en eller anden anden form for fællesskab, og vi interesserer os faktisk meget for, hvad der foregår deroppe, og vi har også en forståelse af, at der skal være den meget, meget store frihed, og af, at der netop er tale om tre forskellige lande med deres egen identitet og deres egen kultur og deres eget behov for selv at bestemme.
Det håber jeg også man forstår i Grønland og på Færøerne.
Det er det, der er hensigten fra dansk side, nemlig ikke at bestemme over nogen, men at være sammen i et fællesskab.
Jeg synes også, at man ligesom skal tage konsekvensen af, at man har valgt at være i rigsfællesskabet og så også respektere den måde, f.eks. sikkerhedspolitik bliver bestemt på, for vi kan ikke have flere forskellige sikkerhedspolitikker i det danske rigsfællesskab, vi kan kun have én, og derfor er den også nødt til at blive bestemt et sted fra i den sidste ende.
Der kan være en proces, hvor man lytter til hinanden, og man skal lytte så meget, som man kan, til alle, men man kan ikke have en realistisk forventning om, at sikkerhedspolitik både skal bestemmes i Folketinget og samtidig også skal bestemmes i en eller anden form for forhandling mellem den danske regering og selvstyret og landsstyret i Grønland og på Færøerne.
Derfor synes jeg, at noget af den kritik, der har været, har været urimelig, for når vi f.eks. har lavet en sikkerhedsaftale, hvor vi har besluttet os for at øge udgifterne til forsvaret og til sikkerhedspolitik generelt, gør vi det jo vel vidende, at det er et ønske fra bl.a. Grønlands side, og så synes jeg ikke, det er rimeligt, at man så bagefter kommer og siger, at det skulle I have spurgt os om, bare sådan ren formalia, selv om der er blevet truffet en beslutning, som man er tilhænger af.
Det virker som en, synes jeg, søgt kritik, selv om jeg anerkender, selvfølgelig, at man godt kan ønske, at man spørger flere mennesker, inden man træffer beslutningerne.
Absolut ikke.
Færøerne har sin frihed, fordi man har valgt ikke at være med i EU.
Jeg kunne ønske mig, at Færøerne valgte noget andet en dag, men det er hundrede procent Færøernes beslutning.
Vi lægger derfor heller ikke et juridisk pres, og der er ikke nogen af os, der kommer og siger, at nu skal Færøerne gøre sådan og sådan.
Jeg siger bare, at jeg synes, man burde gøre det.
Af moralske årsager synes jeg, det er forkert, at man ikke er hurtig nok til at implementere de sanktioner, som næsten alle andre vestlige lande har implementeret.
Det synes jeg er for dårligt, men jeg står ikke og siger, at jeg egentlig har noget at sige over for det som folketingsmedlem, eller at Færøerne har en juridisk forpligtelse til at følge nogle regler, som man ikke er bundet af, fordi man ikke er med i EU.
Så jeg taler rent om, at jeg synes, at det ud fra en moralsk vurdering er forkert, at man har været så langsom om at implementere sanktionerne.
Men jeg anerkender, at det er Færøernes beslutning hundrede procent, og jeg har ikke noget at sige over for det og ønsker heller ikke på nogen måde, at det skal fremstå, som om jeg forsøger eller andre fra Danmark forsøger at bestemme det her for Færøerne, for det kan vi ikke, og det forsøger vi heller ikke på.