Peter Hummelgaard (S), 2021-04-29:
Mange tak for ordet, og også tak til Dansk Folkeparti og hr. Peter Skaarup for at sætte fokus på det her meget, meget vigtige spørgsmål.
For jeg vil nemlig meget gerne starte med at slå fast, at jeg er meget enig med forslagsstillerne i, at bandekriminalitet er et stort problem.
Det er helt og aldeles uacceptabelt, at der er boligområder, hvor det er utrygt at gå efter mørkets frembrud, og det er helt og aldeles uacceptabelt, at der i perioder har været hele bydele, som har været ofre for både bandekriminalitet og bandernes indbyrdes konflikter.
Og det går over min forstand, at der i dagens Danmark er bander, som skyder i gaderne, og uskyldige, der bliver ramt.
Alle skal kunne færdes trygt på gaden.
Vi skal som forældre ikke være nervøse, når vores børn går hjem fra skole, og vi skal som samfund tage klart afstand og sige fra over for de bandekriminelle.
Derfor vil jeg også gerne kvittere for, at forslagsstillerne sætter problemet på dagsordenen.
Der er dog et grundlæggende problem ved det forslag, som Dansk Folkeparti har fremsat.
Vi kan ikke inden for grundlovens rammer helt fratage borgere deres ret til offentlig forsørgelse, hvis de ikke har et forsørgelsesgrundlag.
Det gælder, uanset hvilke forbrydelser de pågældende borgere har begået eller er mistænkt for.
Vi kan sætte ydelser ned for udvalgte grupper af borgere ud fra rimelige og objektive kriterier, f.eks. personer, der ved domstolene er dømt for at være fremmedkrigere eller dømt efter de skærpede straffebestemmelser relateret til bandekriminalitet i straffeloven.
Men helt at lukke kassen er ikke en mulighed.
Det vil imidlertid være forbundet med en række betænkeligheder, hvis man skulle anvende oplysninger i politiets Efterforskningsstøtte Database som grundlag for at fratage retten til offentlige ydelser.
Det skyldes bl.a., at politiets Efterforskningsstøtte Database er et internt arbejdsredskab for politiet, der bl.a. indeholder relevante oplysninger om personer, der er dømt, sigtet eller mistænkt for at have begået eller ville begå et strafbart forhold.
En mistanke er som bekendt ikke ensbetydende med, at der er begået et strafbart forhold – det afgøres af domstolene.
Men jeg vil gerne minde om, at det allerede i dag har konsekvenser for retten til ydelser, hvis man bliver straffet for bandekriminalitet.
Der er indført en karantæneordning i ydelsessystemet for dømte bandekriminelle, der medfører, at den dømte i en 3-årig karantæneperiode efter udstået straf højst vil kunne modtage kontanthjælp og visse andre ydelser på integrationsydelsesniveau.
Personer, der er dømt for bandekriminalitet, bliver desuden udelukket fra arbejdsløshedsdagpenge og visse andre ydelser i en karantæneperiode på 3 år.
Og hvis den dømte ikke har opholdt sig i Danmark i sammenlagt 9 år inden for de seneste 10 år, vil der ikke kunne medregnes bopælstid for en periode på 3 år i forhold til optjening af ret til uddannelseshjælp eller kontanthjælp.
For det første er karantæneordningen betinget af, at der er begået en lovovertrædelse, som er prøvet ved domstolene, og at der er faldet endelig dom.
For det andet fjerner karantæneordningen ikke det grundlovssikrede forsørgelsesgrundlag, men medfører en nedsættelse i en begrænset periode.
Jeg mener derfor, at den eksisterende karantæneordning i ydelsessystemet for bandekriminelle har den rette balance.
Ydelsen bliver sat ned til det lavest mulige niveau, men vi smækker ikke kassen i, for det er ikke muligt efter grundloven.
Det sender et klart signal om, at bandekriminalitet har konsekvenser, også i ydelsessystemet.
Når det er sagt, er jeg enig i, at vi for ofte ser bandekriminelle, som lever på en måde, som ikke harmonerer med, at de er på overførselsindkomst, og det er, uanset hvilket niveau deres ydelser ligger på.
Jeg finder det dybt stødende, når der er bandemedlemmer med et kæmpe privatforbrug, som samtidig modtager offentlige ydelser; så er der noget, som ikke hænger sammen.
Derfor er der igennem det såkaldte Al Capone-samarbejde etableret en række taskforces i landets politikredse.
Der er tale om et samarbejde mellem politiet, skattemyndighederne og de relevante kommuner, som håndterer konkrete sager, hvor der er bandemedlemmer, der giver grund til mistanke om, at den pågældende f.eks. uretmæssigt modtager offentlige ydelser.