runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Mai Villadsen (EL), 2020-01-14:
Tak for ordet.
Jeg vil tilslutte mig begejstringen hos de tidligere talere og sige tak til Dansk Folkeparti for et godt forslag om kædeansvar i affaldssektoren, et forslag, som vi støtter varmt fra Enhedslistens side.
Vi borgere i Danmark producerer jo utrolig meget affald, også for meget, så det er klart, at vi skal have reduceret de affaldsmængder.
Men man kan jo nok ikke undgå en gang imellem at skulle smide noget ud.
Det skal så sorteres og kommer på et affaldsanlæg.
Og så er det jo kun fair, at vi som borgere faktisk ved, hvor det affald ender henne, og hvordan det bliver håndteret.
Derfor var det jo også med gru, at jeg ligesom mange andre her i salen i september så den dokumentar, som TV 2 havde lavet om dansk plastaffald, chipsposer og engangsservice, der endte i Malaysia.
Og var det så, fordi de i Malaysia har et fantastisk genanvendelsesanlæg?
Nej, det var det ikke.
Ifølge Greenpeace i Malaysia bliver over 90 pct. af det affald brændt, begravet eller efterladt i naturen.
Det kan vi ikke være bekendt.
I alt for mange år har vi faktisk brugt fattigere lande som losseplads i alt for høj grad.
Så meget, så Kina sidste år satte foden ned og sagde: Nu er det nok, vi vil simpelt hen ikke importere mere plastaffald fra Europa.
De gjorde det ulovligt.
Og hvad skete der så?
Så endte affaldet i Malaysia.
Det kan ikke være rigtigt.
Affald skal genanvendes godt og så tæt på borgeren som muligt.
Derfor skal vi jo gøre rigtig mange ting her i Folketinget og i EU.
Vi skal have en affaldssektor, som er bedre til at genanvende.
Vi skal stille stærkere krav, selvfølgelig, til produkterne og til producenterne.
Vi skal bare genanvende mere, og så skal vi selvfølgelig ikke bruge fattige lande langt væk som vores egen losseplads.
Og det kan man jo bl.a. forhindre ved at lave et kædeansvar, så man kan se, hvor affaldet ender.
Derfor vil jeg slutte med igen at sige tak til Dansk Folkeparti, som jeg i dag vil tillade mig at kalde nogle dejlige miljøtosser.
Susanne Zimmer (ALT), 2020-01-14:
Tak for det.
Og tak for forslaget.
Vi producerer jo alt for meget affald som danskere – 713 kg pr. borger om året.
Så vi skal forbruge mindre, og vi skal forbruge klogere.
Vi skal genanvende mere, og vi skal have mere cirkulær økonomi.
Vi kan ikke være bekendt at sende vores affald til fattigere lande, først Kina, så Malaysia, og hvad der kunne komme derefter, hvor både børn, voksne, natur, klima og miljø lider skade.
Tanken med kædeansvar er god.
Den betyder, at sælgeren har ansvaret.
Og det er så i det her tilfælde private og kommunale affaldsselskaber.
Derfor skal vi også ensrette vores sortering, så vi får et ressourcegrundlag for recyclingsvirksomheder.
Det ved jeg også at DAKOFA – altså Dansk Kompetencecenter for Affald og Ressourcer – allerede nu efterlyser.
Og vi har også plastrecyclingsvirksomheder, som efterlyser ressourcer, som vores affald jo gerne skulle ses som.
Så derfor støtter vi forslaget om kædeansvar, ligesom vi støtter arbejdet med producentansvar og andre gode initiativer senere.
Zenia Stampe (RV), 2020-01-14:
Det vil vi meget gerne arbejde videre med.
Jeg har også selv lyst til at se på reguleringen af de tilladte normer for anvendelse af glyfosat.
Når vi hører landbrugets rådgivere selv sige, at det kan man altså reducere mærkbart, uden at det vil få meget store negative konsekvenser, så synes jeg, det er værd at lytte til.
Og så er der hele diskussionen om anvendelse af glyfosat til nedvisning og tvangsmodning, som vi har begrænset i forhold til det korn, vi selv spiser som mennesker, men vi har jo ikke lavet den samme begrænsning i forhold til dyrefoder.
Det synes jeg også er en vigtig diskussion.
Så vi er bestemt parate til at kigge på alle de muligheder, der måtte være, men det store forbud, der er i strid med EU, er vi ikke parate til at indføre, men vi er parate til rigtig meget andet, især fordi vi kan høre på nogle fra landbruget, at det altså godt kan lade sig gøre, uden at det er en dødsdom over landbruget.
Søren Egge Rasmussen (EL), 2020-01-14:
Jeg havde heller ikke forventet, at De Radikale ville tage sådan en total konflikt med EU, men med den der tilgang med, om der er noget, vi kan gøre, uden at det er totalt i konflikt med EU, synes jeg, at det er spændende med den danske forskning, der er kommet sidste år, om, hvordan faunaen lider op til 10 m fra en glyfosatsprøjtet mark, vel at mærke en mark, der er blevet sprøjtet helt normalt, og at det sådan set er markant, hvor meget dårligere de vilde blomster, der er der, har det med hensyn til blomstring, frøsætning osv.
Så jeg vil gerne høre, om ordføreren kan se nogle muligheder i, at vi arbejder videre med de her sprøjtefri zoner i kanten af landmændenes marker, for det er jo egentlig lidt grotesk, at man må sprøjte helt ud til skel, selv om man via den her forskning godt ved, at det har en negativ effekt op til 10 m væk.
Og det er altså på naturarealer, man har undersøgt det.
Det vil altså betyde, at hvis der er sprøjtet op til folks haver, så er der jo den samme forurening.
Kan ordføreren se, at det er noget, vi skal arbejde videre med?
Susanne Zimmer (ALT), 2020-01-14:
Jeg har små børnebørn, og jeg tænker, at når jeg giver dem et glas vand, vil jeg være rigtig ked af det, hvis der er pesticidrester i det.
Mette Abildgaard (KF), 2020-01-14:
Jeg er ikke bange for at give min datter et glas vand, hvis der er et mikroskopisk indhold af et stof, som adskillige undersøgelser har bevist ikke udgør en sundhedsrisiko.
Så er jeg ikke bekymret for det.
Jeg synes faktisk, vi som politikere har et ansvar, i forhold til om vi taler en bekymring op eller ned i befolkningen, for jeg forstår godt, at der er nogle folk, der bliver bekymrede, når de følger den her debat.
Men der er bare ikke videnskabeligt belæg for, at de skal have den bekymring, og der synes jeg at vi har et ansvar som politikere.
Søren Egge Rasmussen (EL), 2020-01-14:
Den bekymring for giftstoffer er der ude blandt befolkningen, og jeg vil bare gøre opmærksom på, at vi har det her borgerforslag, hvor udgangspunktet er, at der ønskes et totalt forbud mod ukrudts- og insektmidler og andre pesticider, der er skadelige eller blot potentielt skadelige for grundvandet, biodiversiteten eller sundheden.
Det vil sige, at det er en bred dagsorden, det borgerforslag her er funderet i.
Nu har vi jo en vis fokus på det med drikkevand.
Vi har rigtig mange lokale vandværker, som ligger i mindre byer.
Nu var ordføreren inde på det her med halveringstider for diverse pesticider.
Det er jo typisk vurderet ud fra, at det er pesticider, man bruger ude på landbrugsarealer med en vis organisk aktivitet i de øvre jordlag.
Her har vi altså at gøre med en masse befæstede arealer, hvor der er sand nedenunder, og hvor de her giftstoffer sådan set bare kan sive ned.
Det er jo derfor, vi finder dem i de her grundvandsboringer ude lokalt.
Kan ordføreren ikke se, at det er en berettiget bekymring, der er bag det her borgerforslag?
Mette Abildgaard (KF), 2020-01-14:
Jeg anerkender sådan set, at enhver bekymring, der er, er berettiget, for jeg tror ikke, der er nogen, der går rundt og bekymrer sig for sjov.
Jeg tror på, at alle de borgere, der har skrevet under på det her, er oprigtigt bekymrede for det her.
Naturligvis har vi et ansvar som politikere for at tage den bekymring alvorligt.
Men det ansvar består ikke altid i at tale bekymringen op og bekræfte, at der er en hel masse at være bekymret for, hvis ikke vi har videnskabeligt belæg for at sige, at der er en hel masse at være bekymret for.
Nogle gange består vores ansvar som politikere i at sige: Jamen prøv at høre her, det her er meget, meget grundigt undersøgt, det er meget grundigt analyseret, og på baggrund af det store videnskabelige materiale, der er indsamlet, er der ikke belæg for at have denne bekymring.
Det mener jeg også nogle gange er den ansvarlige måde at håndtere det på.
Men jeg vil meget gerne være med til at diskutere, hvordan vi generelt kan nedbringe anvendelsen af sprøjtemidler.
Jeg har ikke noget ønske om, at folk bare skal sprøjte løs.
Derfor er vi også med i alle pesticidaftaler, og vi er med til at sætte os mål og alt muligt andet.
Det deltager vi konstruktivt i.
Søren Egge Rasmussen (EL), 2020-01-14:
Jeg undrer mig over det der meget store engagement i at forsvare pesticider.
Jeg undrer mig ærlig talt, især når vi har fået de seneste opgørelser over de undersøgelser, der er lavet af vores drikkevand.
Der er det et stigende antal prøver, der er pesticidrester i.
Når man begynder at undersøge for flere stoffer, finder man flere stoffer.
Det vil sige, at vi har et problem, der er langt større, end vi kender til.
Kan ordføreren ikke se, at med de tal, vi har fra de seneste år, er der er faktisk grund til at være bekymret ud fra de konkrete målinger af vores drikkevand, som er lagt frem?
Mette Abildgaard (KF), 2020-01-14:
Jamen jeg vil ikke anbefale nogen at drikke glyfosat, ligesom jeg ikke vil anbefale nogen at drikke benzin.
Der er jo forskel på et stof i en koncentreret mængde og så i de mængder, vi tillader, når vi anvender det herhjemme, og de grænser, vi har sat, eksempelvis når vi måler i vores drikkevand.
Naturligvis er der forskel, så derfor giver det ikke nogen mening at snakke om at ville drikke glyfosat.
Tjære er hamrende farligt, hvis man får det ind i kroppen, men hvis tjære kommer ned i asfalt og bliver bundet dér, udgør det ikke nogen sundhedsrisiko.
Vi bliver nødt til at se på stofferne i den sammenhæng, de bliver anvendt.
Når jeg argumenterer for, at der ikke er en sundhedsrisiko forbundet med den mængde eller koncentration, vi finder glyfosatrester i i Danmark, så er det baseret på de tal, der kommer fra GEUS, der laver grundvandsovervågning, og det er baseret på den vurdering, der er fra Miljøstyrelsen, og jeg har læst adskillige citater op, hvor man vurderer, at det ikke udgør en risiko for sundhed, grundvand, natur osv.
Mette Gjerskov (S), 2020-01-14:
Tak for det.
Jeg bad faktisk om ordet på et tidspunkt, hvor ordføreren svarede, jeg tror, det var Enhedslistens ordfører, at det her forslag var som at gå fra 0 til 100 på 10 sekunder.
Jeg prøvede lige at tjekke, hvor hurtigt min lille elbil kan accelerere, og det ligger i den størrelsesorden, og jeg synes, den rykker noget, når jeg trykker på speederen.
Men hvordan kan det her være noget, der går meget hurtigt, når det på den måde kun drejer sig om de offentlige og private arealer?
Det her handler jo om steder, hvor det ikke er nødvendigt at bruge sprøjtegift.
Det er jo det, der er hele grundlaget for det her forslag.
Det er det, der er hele grundlaget for det, ministeren har lovet at komme med.
Så kan jeg ikke forstå, at det sådan skal sammenlignes med den der acceleration.
Jeg kan mærke, at jeg ikke synes, at det er noget, der kører rigtig hurtigt.
Mette Abildgaard (KF), 2020-01-14:
Jeg må nok beklage og indrømme, at jeg ikke er bilkyndig nok til at vide, om en accelerationstid som den, jeg nævnte, i virkeligheden er specielt hurtig eller ej.
I dag drøfter vi det her borgerforslag, men vi drøfter også et beslutningsforslag, som går ud på et forbud mod glyfosat på landbrugsarealer.
Når jeg taler om det her, lader jeg mig nok også påvirke af, at vi skal have den debat senere i dag.
Men jeg synes, der er forskel på, at vi eksempelvis her i Folketingssalen før har diskuteret specifikke stoffer, eksempelvis glyfosat, og at vi nu taler om glyfosat og alle andre sprøjtemidler, som udgør det, som man kalder en potentiel risiko, uden at jeg så helt forstår, hvem der skal definere den her potentielle risiko.
Er det os politikere, der igen skal gøre det, og så afskærer vi alle dem, der normalt rådgiver om det her?
Jeg synes, det er et meget stort skridt at tage.
Det kan godt være, at det for fru Mette Gjerskov ikke er specielt betydeligt, at det angår private haver, men der har jeg nok som borgerlig en lidt anden tilgang til det.
Mette Gjerskov (S), 2020-01-14:
Hov, nu kom ordføreren vist til at stille mig spørgsmål, men jeg kan godt svare.
Jo, jeg synes også, det er væsentligt, at det angår private haver.
Det er da klart, at det her jo ikke er noget, vi siger for sjov.
Det er, fordi vi mener, at vi må sætte ind der, hvor det er mindst nødvendigt at bruge sprøjtegift.
Det er det, det hele handler om.
Jeg synes, ordføreren blander tingene lidt sammen.
Vi skal tale landbrug senere, og det er en helt anden sag.
Det, det handler om her, er: Skulle vi ikke tage og prøve at få reduceret brugen af sprøjtegift så meget som muligt dér, hvor det ikke er absolut nødvendigt at bruge det?
Mette Abildgaard (KF), 2020-01-14:
Jo, vi skal forsøge at få det reduceret så meget som overhovedet muligt, men det er ikke det samme som at lave et forbud.
Det er ikke det samme som totalt at fjerne muligheden for at anvende det for de borgere, der ser det som et redskab.
Jeg nævnte også i min tale, at vi langt hellere vil gøre det her til en lokal beslutning.
Vores landsråd vedtog en indstilling, som bakkede op om, at man skulle kunne lave et kommunalt forbud mod brugen i private haver.
Det skulle være en kommunal beslutning dér, hvor man oplevede at man havde problemer med fund i drikkevandsboringer.
Det er noget, man lokalt må diskutere, frem for at beslutte det herindefra.
Susanne Zimmer (ALT), 2020-01-14:
Tak for ordet.
Det er dejligt, at vi nu igen har et borgerforslag.
Det er vi i Alternativet særlig glade for, specielt når det er så vigtigt, som det er her.
Det tror jeg nu altid borgerforslag vil være.
Når 53.431 har skrevet under på det her borgerforslag, er det jo, fordi det er betydningsfuldt.
Vi ved, at det er skadeligt for biodiversiteten.
Det er et giftstof, som er skadeligt for dyr, mennesker og planter, og det får måske også betydning for vores sundhed på lang sigt.
Så vi skal bruge forsigtighedsprincippet for at sikre, at man ikke om flere år finder endnu flere pesticidrester, så det bliver umuligt at drikke vores grundvand.
Ud over de her ting, som har været nævnt tidligere, om biodiversitet, grundvand og sundhed, så tænker jeg også, at det er rigtig vigtigt, at vi som mennesker forbinder os med naturen igen.
Der er jo også den organisation, der hedder Vild Med Vilje, som ser positivt på naturen og bygger op på naturens præmisser.
I forhold til kommunerne er der jo mange kommuner, som allerede har forbudt sprøjtegiften glyfosat, og der er også kommuner, som har fundet nye metoder, nye veje, og bl.a. sprøjter med varmt vand og har rigtig stor succes med det.
Det viser sig, at det over år faktisk virker bedre og bedre.
I forhold til de store ukrudtsplanter, som vi måske ikke kan klare på den måde, så er der også på de områder, der er mulige at indhegne, forsøg i gang med at afgræsse med geder og får.
Så vi kan også prøve at se på, hvad vi har af erfaringer tilbage i tiden, og om der er nogle af dem, vi kan bruge fremadrettet.
Vi støtter selvfølgelig det her forslag.
Mette Abildgaard (KF), 2020-01-14:
Igen vil jeg henvise til de citater, jeg har læst op, fra nogle af dem, der er ansvarlige for grundvandsovervågningen, og som meget klart siger, at der ikke er anledning til bekymring på baggrund af de fund, de har gjort.
Det er deres vurdering.
Jeg har tillid til, at de som eksperter inden for det her laver en vurdering, frem for at det er os som politikere med hver vores forskellige baggrund, der skal lave den vurdering.
Den tillid har jeg til dem, der er ansat til at lave den type vurderinger.
Carl Valentin (SF), 2020-01-14:
Vi vil gerne så vidt muligt begrænse det, også på Banedanmarks arealer – ja, det vil vi sådan set gerne.
Det er selvfølgelig vigtigt, at det bliver gjort på en måde, hvor man stadig har sikkerheden for øje.
For det er vigtigt, at man har nogle skinner, hvor der ikke gror en masse ting, som der ikke skal.
Men vi er sådan set klar på generelt at arbejde imod brugen af glyfosat i hele Danmark.
Mette Abildgaard (KF), 2020-01-14:
Naturligvis bekymrer det mig, når tingene ikke anvendes efter forskrifterne, men det, man hænger den argumentation op på, er jo i høj grad den ene affaldsplads, hvor man har lavet den her konklusion.
Mig bekendt er der ikke lavet nogen national afdækning af, om det er et generelt problem, og man bliver ved med at henvise til den her ene sag.
Men lad os så se på, hvordan vi kan oplyse forbrugerne bedre.
Det synes jeg er kanongodt.
Lad os helt sikkert undersøge det.
Skal der flere oplysningskampagner til?
Skal der være flere krav til selve produktet, og hvad der skal stå på bagsiden af det?
Vi har jo allerede reguleret, i hvilken form det må sælges, altså opblandet osv.
Så der er jo masser af ting, vi kan gå ind at gøre.
Jeg synes bare, at vi her går fra 0 til 100 på 10 sekunder i stedet for at undersøge, hvad der er for nogle skridt på vejen, som vi kan tage, inden vi når derhen.
Susanne Zimmer (ALT), 2020-01-14:
Se, jeg havde min barndom på en gård på landet, hvor min far sprøjtede med Roundup.
Han sagde: Det er så uskadeligt, at man kan drikke det.
Men mit spørgsmål er om byerne.
Der er jo mange områder i udkanten af byerne, hvor man kan spore rester af glyfosat, som netop er blevet sprøjtet ud i haverne.
Uanset hvor lille en procentdel det er af den mængde, der bliver brugt, så er det jo rester, som er i jorden, og som også er i områder, hvor der skal udvindes drikkevand.
Mette Abildgaard (KF), 2020-01-14:
Det Konservative Folkeparti var sådan set også oprindelig imod en generel ordning i forhold til BNBO'er, fordi vi langt hellere ville målrette det der, hvor der var et behov, og hvor der var et problem, man skulle løse.
Men alt andet lige er koncentrationerne af det, man sprøjter med i landbruget inden for BNBO'er, noget større end det, man gør i private haver, hvor det, så vidt jeg husker, er mindre end 1 pct., der bliver anvendt.
Så der er noget i størrelsesforholdet, som alt andet lige er anderledes, ud over at man jo så ved, at det er i boringsnære beskyttelsesområder, hvor der er et særligt hensyn at tage.
Zenia Stampe (RV), 2020-01-14:
Jeg tror simpelt hen, at fru Mette Abildgaard får blandet nogle ting sammen.
For hele den der diskussion om det sundhedsskadelige ved glyfosat, eller det kunne være andre kemikalier, er jo ikke det, det handler om her.
Det handler om, at vi ikke vil have kemi i vores grundvand.
Vi har en nultolerancepolitik, det vil sige, at vi ikke vil have, at det er der, uanset hvad den ene eller den anden undersøgelse siger, i øvrigt også fordi der er så meget usikkerhed på det her område og vi ikke vil løbe den risiko.
Derfor har vi en nultolerancepolitik.
Det tror jeg sådan der er ret meget videnskabeligt belæg for.
Men det, der er mit spørgsmål, når jeg hører på fru Mette Abildgaard, der bliver ved med at snakke om, at de her kemikalier ikke er sundhedsskadelige – og det kan jo godt være, at fru Mette Abildgaard har ret i det, men det her handler om grundvandet, det er jo det, der er udgangspunktet for den her debat – er så, om fru Mette Abildgaard mener, at vi skal droppe vores nultolerancepolitik og begynde at tillade, at vi finder de her midler, f.eks. det aktive stof glyfosat, i vores grundvand og sender det ud i vandhanerne i de danske hjem.
Mette Abildgaard (KF), 2020-01-14:
Når vi ikke ønsker kemi i vores drikkevand, er det i min optik den kemi, som kan være skadelig over for mennesker.
Det er den, vi ikke skal have i vores drikkevand, og når jeg taler om eksempelvis kræftrisiko, er det, fordi det er det argument, der ofte er blevet fremført som argument for, at glyfosat skulle forbydes.
Så er det netop med henvisning til kræftrisikoen, man har argumenteret.
Så siger ordføreren, at det er en betydelig mængde, der bliver brugt i private haver.
Altså, det er under 1 pct. af det samlede salg, som bliver anvendt i private haver.
Det synes jeg ikke man kan argumentere for er en betydelig del.
Zenia Stampe (RV), 2020-01-14:
Det var i hvert fald sådan, jeg hørte det.
Fru Mette Abildgaard sagde, at det især var de sundhedsskadelige kemikalier, vi skulle værne os mod.
Skal jeg så forstå det sådan med hensyn til de kemikalier, som vi i dag ikke vil have i vores grundvand, og som vi har nultolerancepolitik over for, at vi for de kemikalier, som der ikke kan påvises en sundhedsskade ved, faktisk godt kan hæve grænseværdierne og droppe nultolerancepolitikken?
Mette Abildgaard (KF), 2020-01-14:
Jeg forstår ikke den her evige reference til nultolerance, for i dag godkender vi en lang række pesticider, som der bestemt er alle mulige former for kemikalierester i, men vi sætter en grænse for, hvad vil være acceptere, og det har vi også gjort i forhold til glyfosat, altså sat en grænseværdi.
Hvis ordføreren er forskrækket over for kemi, håber jeg aldrig, ordføreren bruger antibiotika eller andet og tager det ind i kroppen, for det er bundet op på kemi.
Mai Villadsen (EL), 2020-01-14:
Mig bekendt er man jo faktisk lige nu i gang med at kortlægge, hvor mange af de her sprøjtemidler der forefindes ude på de private affaldspladser, fordi det netop vurderes, at der kan være rigtig meget.
Jeg kunne godt tænke mig at spørge til en nuance.
For ordføreren og Det Konservative Folkeparti støttede jo meget, meget op om, at man fik lavet de her BNBO-områder, som er områder, hvor man ikke må sprøjte i nærheden af drikkevandsboringer.
Det er jo fuldstændig de samme stoffer, man forbyder.
Hvorfor var man dengang så stor fortaler og er nu så kritisk over for indholdet i stofferne og miljøvurderingerne?
Det undrer mig faktisk lidt.
Henrik Dahl (LA), 2020-01-14:
Beslutningsforslag B 54 handler først og fremmest om privat brug af ukrudtsmidler baseret på glyfosat og brug af pesticider baseret på bl.a. neonikotinoider.
Den bedste analyse af privatpersoners ukrudtsbekæmpelse, jeg til dato har læst, stod i Weekendavisen den 31. maj 2002, og den var skrevet af journalisten og fritidslandmanden Arne Hardis, og nu citerer jeg fra artiklen, som jeg lige nævnte: »På andre af livets områder må vi gerne gøre brug af moderne opfindelser for at lette livet, bare vi behersker os.«
Så fortsætter artiklen lidt længere fremme: »Vi må godt køre lidt bil, vi må godt læse ved elektriske lamper på vågeblus, vi må flyve en lille smule ud i verden.
Grundlæggende handler det om, at vi gerne må prioritere vores tid og kræfter.
Men når det gælder sprøjtegift, er forbuddet absolut.«
Ifølge Arne Hardis handler det om to ting: naturens helliggørelse og moderne menneskers forhold til arbejde.
Vi må ikke vanhellige naturen ved at bruge bekæmpelsesmidler, for så udstiller vi ikke bare, at vi træder på det hellige; vi udstiller også, at vi har en svag og slap arbejdsmoral.
Derfor skal ukrudt, hvis det er privat, bekæmpes med håndkraft; ellers er man med Hardis udtryk – og jeg citerer – et dovent svin.
Vi kan ikke stemme for det her forslag, fordi det, som jeg lige har gennemgået, er symbolpolitik, der udspringer af en moralsk og ikke en faglig stillingtagen, og fordi det, som jeg også har gennemgået, er ude af proportioner.
Desuden er forslaget afgrænset på en måde, så der ikke er nogen som helst tvivl om – og det behandler Arne Hardis faktisk også i sin artikel – at det ville udløse et sort marked for ukrudts- og insektbekæmpelse, for sådan vil det naturligvis gå, hvis man indfører et snævert, afgrænset forbud mod noget, der i mange andre sammenhænge er tilladt.
Tak for ordet.
Carl Valentin (SF), 2020-01-14:
Jeg er sådan set enig i, at det er noget, der vil have stor betydning, men jeg synes, der er langt at gå fra at sige, at noget har stor betydning, til at tale om, at dansk landbrug vil lukke.
Mette Gjerskov (S), 2020-01-14:
Jeg vil sige, at jeg altså ville mene, at landbruget var meget tonedøve, hvis de ikke kunne høre på regeringen, at det her er et område, vi har fokus på.
Så tonedøve tror jeg nu alligevel heller ikke dansk landbrug er.
Men når det så gælder de virkemidler, vi kan bruge, nævner ordføreren selv økologi.
Jeg har jo også som fødevareminister gjort alt, hvad jeg kunne for at booste økologien ved at lave økologi i offentlige køkkener, sådan at vi kunne få ...
Nu har formanden rejst sig, så jeg siger bare, at vi går ind for økologi og for, at sprøjtegift skal begrænses.