Sophie Hæstorp Andersen (S), 2025-05-06:
Tak til ordførerne, og tak for jeres modtagelse af lovforslaget og for den debat, som vi har haft her i salen i dag.
I dag behandler vi jo ikke blot et, men en række lovforslag, der alle sammen indgår i rammeaftalen på handicapområdet.
Og jeg vil gerne starte med at anerkende, at der er nogle svære balancer i det her, nemlig at vi på den ene side skal sikre, at borgere, der har en funktionsnedsættelse, selvfølgelig skal kunne få den hjælp, de har brug for, samtidig med at vi på den anden side også er nødt til at se realiteterne i øjnene og dæmme op for de meget markante udgiftsstigninger, vi har set.
Lovforslaget her vedrører borgere med varigt nedsat fysisk eller psykisk funktionsevnes ret til frit valg af et alternativt tilbud.
Det kan lyde lidt teknisk, men det handler jo i bund og grund om, at når man i dag, hvis man lever med en nedsat fysisk eller psykisk funktionsevne, bliver visiteret til et længerevarende botilbud eller en almen plejebolig, så har man selvfølgelig et frit valg.
Det vil sige, at man har ret til at vælge et alternativt tilbud i en anden kommune end det tilbud, kommunen har visiteret til.
Jeg mener grundlæggende, at det er godt, at borgerne selv kan få lov til at pege på et andet tilbud end det, som kommunen har visiteret til, f.eks. hvis man ønsker at bo tættere på familiemedlemmer eller andre i sit netværk.
Men jeg mener også, at vi samtidig må erkende, at kommunerne i lyset af de stigende udgifter har brug for også at kunne styre deres økonomi.
Der er nemlig set eksempler på, at borgere har kunnet vælge tilbud, der er op til 25 pct. dyrere end det, kommunen oprindelig har visiteret til, og det har jo aldrig været tanken med det frie valg.
For selvfølgelig skal kommunerne også have mulighed for at holde styr på udgifterne, og det frie valg skal gøre det muligt at vælge et tilsvarende tilbud.
Borgerne skal selvfølgelig stadig have ret til at vælge et alternativt tilbud i en anden kommune eller i egen kommune.
Det ændrer vi grundlæggende ikke på, men med lovforslaget her foreslår vi, at det alternative tilbud maksimalt må være 10 pct. dyrere end det, kommunen har visiteret til.
Jeg vil gerne understrege her, at kommunerne selvfølgelig fortsat skal sikre, at tilbuddet er egnet og opfylder borgerens individuelle behov.
Og dermed mener jeg også, at vi med det her lovforslag rammer den rette balance mellem at sikre hensynet til den enkelte borger og hensynet til samtidig at sikre økonomisk bæredygtighed.
Vi foreslår samtidig med det her i dag at oprette en kontrolenhed, som kan kontrollere takstfastsættelsen for kommunale tilbud i de tilfælde, hvor borgerens ønske om et andet tilsvarende privat tilbud afvises, fordi det er for dyrt.
Muligheden for at få kontrolenheden til at se på takstfastsættelsen er et vigtigt greb, som skal være med til at sikre borgernes mulighed for at vælge et andet tilbud, og som også skal være de private tilbuds garant for, at man også kan kigge på det, hvis det er, at der er uregelmæssigheder i form af takstfastsættelsen.
Herudover får vi udarbejdet en håndbog, som skal hjælpe offentlige og private leverandører med at beregne deres takster korrekt.
Håndbogen skal adressere tvivlsspørgsmål, som kan medføre fejl i takstfastsættelsen, og derfor vil de relevante erhvervsorganisationer og Kommunernes Landsforening også blive inddraget i arbejdet i håndbogen.
Initiativerne til en kontrolenhed og en håndbog skal jo desuden, som flere ordførere også været inde på i dag, ses i sammenhæng med det aftalte arbejde om en kommende ny takstmodel, som også indgår i rammeaftalen på handicapområdet.
En ny takstmodel skal sikre gennemsigtighed, i forhold til hvad indsatserne reelt koster, og sikre sammenlignelighed på tværs af tilbud.
Jeg ser frem til at drøfte en ny takstmodel med aftalepartierne.
Alt i alt er jeg glad for, at vi med det her forslag giver kommunerne et konkret greb til at holde styr på udgifterne, for i sidste ende er det i alles interesse, at midlerne på socialområdet bliver brugt bedst muligt, så vi får mest mulig velfærd for pengene.
Det mener jeg også er til gavn for dem, der lever med handicap i hverdagen, altså at kommunerne kan prioritere indsatser, som er forebyggende, som skaber aktiviteter, og hvor man får brugt pengene på at være der for borgerne frem for at skulle betale overpris for et tilbud.
Jeg mener, at vi med det her lovforslag skaber en fornuftig balance mellem behovet for bedre udgiftsstyring og hensynet til borgerens frie valg.
Tak for ordet.