Alex Ahrendtsen (DF), 2022-05-12:
Tak, formand.
EU's retsstatsmekanisme er jo således skruet sammen, at den giver Europa-Kommissionen mulighed for at tilbageholde udbetalinger til medlemslande, som ikke makker ret, og det handler så i dette tilfælde om Polen og Ungarn, og det er en kulmination på en langvarig strid mellem EU og de to lande.
Begge lande befinder sig ifølge EU i en situation, hvor man har bragt sig på kant med EU-love på forskellige områder, og derfor vil man så straffe disse lande økonomisk.
For os i Dansk Folkeparti er folkenes selvbestemmelsesret fuldstændig afgørende, når det drejer sig om internationalt samarbejde.
Vi ønsker et frit og selvstændigt Danmark med intet over og intet ved siden af Folketinget, og hvor Højesteret er øverste dommer.
EU-Domstolen har på trods af navnet ikke så meget med jura at gøre; den har altid handlet politisk og leveret lige præcis de politiske domme, som Europa-Kommissionen har bedt om, for at EU kunne opnå sit mål, nemlig en egentlig statsdannelse, et føderalt EU.
Vi danskere har altid haft dette i baghovedet, når vi skulle stemme om EU-sager.
For Polen og Ungarn er det, der nu sker, faktisk også en slags opvågnen.
Mange i disse lande er vrede over den måde, man bliver behandlet på – den der nedladende, moraliserende overhøjhed, som man oplever fra Vesten; der bliver talt om polexit ligesom brexit.
Og vi er altså lidt kede af den der tommelskrue, som man bruger over for disse to europæiske stater.
De regler, der er indført på mange forskellige områder, har været behandlet efter demokratiets kogebog med lovforslag og fri debat i parlamenterne, med afstemninger og endda med afholdelse af frie valg, og så en Højesteret, som har vurderet, at alt er gået lovligt til, og at alle regler er fulgt – ja, indrømmet, ikke helt som i Danmark, men trods alt.
Det må være frustrerende for en polsk eller ungarsk parlamentariker bare at se det hele blive kastet i skraldespanden af en politisk EU-Domstol, og det kan betyde – og det kan vi måske være lidt ligeglade med – en enorm splittelse i Den Europæiske Union, og måske i en grad, som vi ikke har oplevet det, hvis man ikke passer på.
Hvis disse piskeslag i form af dagbøder fortsætter, kan det blive enden på EU, som vi kender det.
Så synes jeg egentlig, at man skulle tage og klappe hesten lidt.
Det er 33 år siden, at Muren faldt; det er 33 år siden, at disse lande gjorde op med et socialistisk-kommunistisk rædselsregime, med et system, der korrumperer folk moralsk, som vi slet ikke kan forestille os, men alligevel klarer de sig egentlig ganske fornuftigt.
Vi har haft 170 år, vi har også været igennem provisorietid sidst i 1800-tallet.
De har haft 33 år.
Hvis vi nu giver dem lidt mere tid, behandler dem lidt mere respektfuldt, lader være med at være så nedladende, så tror jeg faktisk på, at vi på sigt også får dem derhen, hvor vi gerne vil.
Jeg må bare konstatere, at i de tidligere sovjetstater er der ikke den vilde jubel alle steder over EU, som der var i begyndelsen, og det er jo selvfølgelig lidt ærgerligt for EU-tilhængerne.
I Dansk Folkeparti kan vi være ligeglade, for det har bare været et godt råd.
Vi har vores eget lille forslag til vedtagelse, som jeg læser op nu, og jeg skal derfor på vegne af Dansk Folkeparti fremsætte følgende: Forslag til vedtagelse
»Folketinget udtrykker forbavselse over den økonomisk udmagrende straffeaktion, som af den politiske domstol, EU-Domstolen, er blevet indført over for to væsentlige EU-lande, Polen og Ungarn.
Folketinget hylder af princip folkenes selvbestemmelsesret – og ønsker et EU bestående af frie og selvstændige medlemslande.«
Tak for ordet.