Pernille Vermund (NB), 2023-04-27:
En sen forårsaften blev en ung dansk kvinde tævet, ydmyget og voldtaget af en 17-årig seriekriminel somalisk statsborger.
Den somaliske voldtægtsmand blev dømt, men han blev ikke udvist.
Han fik bare endnu en advarsel, den fjerde af slagsen, fordi det med sikkerhed ville stride mod Danmarks internationale forpligtelser at udvise ham, måtte man forstå.
Hverken første, anden, tredje eller fjerde gang blev han udvist for sin kriminalitet, og faktisk er det sådan, at ud af 3.820 udlændinge, der i 2019 modtog en dom til frihedsstraf, blev kun 140 udvist for bestandig, og kun 30 ud af de 140 er registreret som udrejst.
Det er en hån mod ofrene.
Hvordan kan det være kommet så vidt?
Langt væk fra de danske ofre sidder der i Strasbourg 47 dommere, som har videreudviklet og fortolket menneskerettighedskonventionen efter forgodtbefindende.
Det, der følger af loven i dag, er ikke, hvad der står i menneskerettighedskonventionen.
Menneskerettighedsdomstolen har fastlagt, at der lægges vægt på gerningsmandens tilhørsforhold til Danmark, gerningsmandens tilknytning til sit hjemland og forbrydelsens grovhed.
For den unge kvinde betød det, at hun blev tæsket, ydmyget og voldtaget af en somalier på den københavnske Vestegn.
Det var ikke sket, hvis gerningsmanden var blevet udvist konsekvent og efter første dom.
Når den somaliske voldtægtsmand igen kommer ud af fængslet, kan han atter tage ophold tæt på, hvor den unge kvinde, som han voldtog, bor.
Resultatet bliver, at det er offeret, der risikerer at ende med at måtte flytte væk.
Menneskerettighedsdomstolen lægger stor vægt på retten til et privat- og familieliv, men åbenbart ikke, når det gælder danske ofre for udlændinges kriminalitet og hærgen.
Love bliver ikke rimelige eller retfærdige af at blive kaldt en menneskeret.
Lad mig give et eksempel mere.
I en dom fra Vestre Landsret undgik en 42-årig palæstinenser udvisning, selv om han blev idømt 6 års fængsel for gennem længere tid at have begået grove seksualforbrydelser.
Hvorfor blev han ikke udvist?
Det blev han ikke, fordi det ville stride imod hensynet til hans syv mindreårige børn, som han alene havde forældreretten over.
Der er bare ét problem, et stort problem.
Enhver burde kunne sige sig selv, at det er sindssygt at forhindre udvisningen af en pædofil, incestdømt udlænding ved at vise hensyn til hans mindreårige børn, altså hans ret til et privat- og familieliv.
For os i Nye Borgerlige er hensynet til danskernes sikkerhed og tryghed vigtigere end hensynet til kriminelle udlændinge og forældede konventioner.
Men når vi står her i dag, er det jo ikke, fordi vi beder Folketinget om at opsige nogen konventioner.
Vi, der støtter forslaget, beder Folketinget om at støtte, at Danmark ikke skal følge Den Europæiske Menneskerettighedskonvention i udvisningsspørgsmål.
Alt, hvad det kræver, er, at vi beslutter, at det af lovens bemærkninger skal fremgå, at domstolene ikke skal lægge den til grund i udvisningsspørgsmål.
Konsekvensen vil alene være politisk, og den konsekvens kan og må politikerne tage.
Alternativet er langt, langt værre.
Vi kan ikke acceptere og vi skal ikke acceptere kriminelle udlændinges hærgen i Danmark.
Det skal stoppes.
Kriminelle udlændinge skal fanges, de skal dømmes, og så skal de udvises.
Tak for ordet.