René Christensen (DF), 2017-05-04:
Tak for det, formand.
Først vil jeg da gerne takke SF for at have rejst den her debat her i Folketingssalen.
Selv om man på spørgsmålet om, hvad regeringen kan sige i forhold til aftalen, som ikke er indgået, kan sige, at det nok er lidt svært at svare på, er den principielle debat, særlig om kravet om effektivisering på de 2 pct., meget relevant, og det er en diskussion, som Dansk Folkeparti meget gerne vil tage også her i Folketingsalen.
Jeg vil starte med at sige, at jeg ikke vil benytte lejligheden til at tale det danske sundhedsvæsen ned.
Vi har sådan set et sundhedsvæsen, som gør det rigtig godt på rigtig mange områder, men i så stor en organisation, som har med så meget at gøre, er der selvfølgelig også områder, hvor man kan gøre det bedre, og sådan vil det blive ved med at være.
Man vil både kunne gøre det bedre i forhold til økonomi, men man vil også komme til at gøre det bedre i forhold til patienterne, og derfor skal vi selvfølgelig blive ved med at have et fokus på, hvad det er for en kvalitet, som sundhedsvæsenet leverer over for de borgere, som frekventerer systemet, og til hvad for en pris.
Jeg vil også sige, at når man kigger på den diskussion, som det her jo kommer til at handle om – og det er produktivitetskravet på 2 pct., som har været inde over igennem mange år – skal man være opmærksom på, at bare i 2017 snakker vi altså om 1,3 mia. kr., som man yderligere skal finde.
Så er jeg sådan set også enig med den socialdemokratiske ordfører, som læste den her vedtagelse op, også på regeringens vegne, at ja, selvfølgelig skal der også være noget andet, for sundhedsvæsenet skal ikke bare gå i stå.
Vi vil have et nyt system, og den afgørelse træffer vi i dag.
Det er ikke helt det, man lægger op til.
Man lægger op til nu, at man skal kigge på det, men uden at give håndslag på at gå væk fra kravet om de 2 pct., og det var sådan set det, som Dansk Folkeparti gerne ville have haft var sket her i dag.
Vi vil gerne have, at man stadig væk måler på, hvad det er for en kvalitet, som patienten oplever, hvad det er for et fagligt input, der kommer fra sundhedsvæsenet, hvordan vi reflekterer over det her i Folketinget, hvad det er for et mandat, som den til enhver tid siddende regering skal forhandle med, når man forhandler med regionerne.
Der må man jo sige, at den debat ikke har fyldt så meget, i hvert fald ikke i det her regi, altså hvor vi har finansministeren til stede, i forhold til, hvad det så er, regionerne skal levere på.
Så er det jo rigtigt, som finansministeren også sagde, at det jo ikke er sådan, at det har været et nulsumsspil, hvor regionerne bare er blevet fodret med deres egen hale, og så har man pillet 2 pct. ud, og så har man tilbageført 2 pct.
Dansk Folkeparti har selv siddet med ved finanslovsforhandlinger, hvor der også er tilført nye penge.
Det er selvfølgelig rigtigt, at nogle af de penge, der kommer tilbage, også er fra de her effektiviseringer, som der er sket i sundhedsvæsenet, men der er også tilført nye penge til sundhedsvæsenet, og man må sige, at der er mange ressourcer til rådighed, men der er også mange kunder i butikken.
I forhold til det, som Dansk Folkeparti og Socialistisk Folkeparti er blevet enige om, vil jeg på vegne af DF og SF fremsætte følgende: Forslag til vedtagelse
»Folketinget noterer sig, at regeringen inden for den kommende tid igangsætter forhandlinger med Danske Regioner om regionernes økonomiske rammer for 2018.
Folketinget opfordrer på den baggrund til, at regeringen søger at indgå en aftale med Danske Regioner om regionernes økonomi for 2018, der understøtter en fortsat udvikling af sundhedsvæsenet, der er kendetegnet ved et balanceret fokus på aktivitet, kvalitet og patientsikkerhed, således at der leveres sundhed og værdi for patienterne for de ressourcer, der prioriteres til sundhedsvæsenet.
Ligeledes opfordres regeringen til at stoppe det årlige krav om 2 pct. produktivitetsstigninger, som samtidig vil sikre et godt arbejdsmiljø for medarbejderne, og som ligger indenfor rammerne af en ansvarlig økonomisk politik.«
Vi ønsker ikke at diskutere, om vi skal over på et andet system, for vi skal over på et andet system.
Grunden til, at vi også omtaler arbejdsmiljøet, er, at det, når man skal lave de her rationaliseringer på hele områder hele tiden, også presser medarbejderne.
Og der er ingen tvivl om, at medarbejderne løber stærkt derude, og ja, alle sammen løber stærkt derude, men man skal ikke løbe stærkt bare for at løbe stærkt, man skal løbe stærkt, fordi det har værdi at løbe stærkt.
Så kom der fra den socialdemokratiske ordfører også en meget god oplevelse af, hvad det her produktivitetskrav egentlig betyder.
Der var historien om det her med, om en operation egentlig kan tælle med, hvis ikke man får den, når man nu får noget andet.
Vi måler også på, hvor mange konsultationer man har, og derfor er der jo rigtig mange patienter, der, selv om de ikke fejler ret meget, pludselig oplever at have været rundt på tre forskellige sygehuse i den samme region, og hvorfor skal de så meget rundt, når det, de skulle, ikke er særlig kompliceret.
Så vi har også en model, som sådan set ikke har sat patienten i centrum, men har sat systemet i centrum – altså, de 2 pct. er sat i centrum.
Det vil vi væk fra, og derfor er den vedtagelse, som Socialistisk Folkeparti og Dansk Folkeparti har lavet, noget mere skarp i sin formulering end det, der ligger fra regeringens og Socialdemokratiets side.
Det er vi lidt kede af, men vi er selvfølgelig glade for, at man for første gang fra en regerings side anerkender, at der er en udfordring med den måde, som vi måler sundhedsvæsenet på.
Og vi vil da gerne nikke anerkendende til, at man trods alt har flyttet sig, men slet ikke flyttet sig så meget, som vi gerne havde set.