Christian Juhl (EL), 2021-11-30:
Tak for ordet.
Det her er et højst besynderligt forslag, ikke mindst i lyset af at i hvert fald jeg og andre har stillet en række spørgsmål til ministeren og spurgt: Hvad vil du, når du kan tillade dig at lukke ned for oplysningsmidlerne, og når du kan tillade dig at lukke for et tidsskrift, der har fungeret i, jeg ved ikke hvor mange år, og som ikke efter min smag er supergodt, eller var supergodt, uden at forklare, hvad alternativet er?
Det kunne jo være rart at vide: Hvad handler det om?
Jeg har ikke ligesom Venstre sådan en blind tillid til, at en minister altid finder et guldkorn.
Jeg tror, man skal gøre, som vi har gjort indtil nu: styrke indsatsen, men også sørge for at inddrage de faglige kapaciteter, vi har uden for denne meget fine sal, men som så til daglig arbejder systematisk med de her ting.
Og det vil sige, at armslængde og inddragelse af kvalifikationer er hamrende vigtigt.
Nu er der nævnt ting om Norge og Sverige, og jeg følger med i et norsk internettidsskrift, som er rigtig, rigtig godt – det hedder Bistandsaktuelt – fordi de tør at være kritiske over for ministeren og politikerne og også over for ulandsorganisationerne.
Det gjorde Magasinet 360° ikke.
Der har stort set aldrig været en kritisk artikel i det blad.
Det har fortalt om, hvor fortræffelige tingene er, og på den måde skaber man ikke begejstring.
Der skal man være nuanceret, og man skal være nytænkende.
Det kan også godt ske at vi kunne finde ud af det, hvis ellers ministeren inddrog andre end sine egne tanker i sådan et forslag som det her.
Jeg synes, der er brug for en styrkelse af oplysningsarbejdet, der er brug for en styrkelse af det, som vi andre blev tændt af, dengang vi var unge.
Jeg fik selv et rejselegat fra Danida og var i Namibia i 14 dage, og jeg vidste, at da jeg kom hjem, skulle jeg formidle de her ting til mine kollegaer på arbejdspladsen og rundt i fagforeninger.
Jeg blev virkelig begejstret over at kunne gøre det en gang til i et andet land, og det gjorde, at jeg fik en livslang interesse for det her område, som jeg har brugt rigtig meget af min tid på.
På den måde er der muligheder i det system, vi har, og det kan også forbedres.
Men hvorfor i alverden kan vi ikke få løftet sløret for, hvad det er, inden vi skal til at begynde at tage stilling til et lovforslag, som er skruet ganske besynderligt sammen?
Man næsten kalde udenrigsministerens fuldstændige omlægning af oplysningsmidlerne for den brændte jords taktik.
Det har en vis intellektuel skønhed over sig, men risikoen er selvfølgelig, at omlægningen går galt og fører til, at det forholdsvis velfungerende element, man har nu, dør i processen.
Han skriver: »Mens alles øjne i 2020 er rettet mod coronakrisen, tog nogen livet af Danidas oplysningspulje og -udvalg.
Ingen har taget ansvaret for eller begrundet aflivningen.
Men det er endnu mere betænkeligt, at ingen fra miljøet har hævet øjenbrynene.«
De har tilsyneladende ikke opdaget det.
Jeg har selv prøvet at ringe rundt til nogle af vores organisationer og spurgt dem ad, hvorfor de ikke er kommet med nogen kommentarer til det.
Der er kun Røde Kors og CISU, og jeg kan godt forstå CISU, for de er meget mere afhængige af de her puljer, end nogen andre er, fordi det er små organisationer.
CISU har jo sagt: Der mangler armslængde i det her – hvorfor er det ikke beskrevet i materialet, og hvorfor er det bare beskrevet, at det går over til ministeren?
Og det kan jeg godt forstå; det stillede jeg også spørgsmål om.
Vi er her for at stille kritiske spørgsmål, når vi skal lave en ny lov.
Og så må man jo skælde ud i forhold til formen, men jeg opfatter, at det er jeg blevet valgt til.
Jeg er nødt til at skrabe i lakken, hver gang der kommer et forslag, der ikke ser klart nok ud.
Derfor stiller jeg de kritiske spørgsmål.
Når ministeren så svarer hr. Rune Lund på et spørgsmål om, hvorfor der spares de 8 mio. kr. på oplysningspuljen, så siger ministeren, at de bare er flyttet til renoverings- og forsendelsesordningen – renoverings- og forsendelsesordningen!
Det er en helt anden ordning, og det har intet med oplysningsarbejde at gøre.
Det kan det da sikkert få, hvis man laver om på den ordning, men det er noget med at renovere gamle ting og så sende dem til den tredje verden, så de kan bruges der, f.eks. hospitalsudstyr og den slags.
Så det er da ikke et svar, og derfor vil jeg gerne have et ordentligt svar, når jeg spørger, også i forhold til det med Magasinet 360°.
Hvordan sikres et bredere udsnit af danskerne at få oplysninger på nye og innovative måder?
Det er sådan nogle luftige ord; hvad kan vi bruge det til?
Jeg vil gerne have fast grund under fødderne, når jeg laver om på tingene, og jeg vil gerne vide, hvor ministeren vil henad.