Mikkel Bjørn (DF), 2023-04-13:
Tak for det.
Vi taler om ligestilling, redegørelse om ligestilling og handlingsplan for ligestilling.
Måske skulle vi begynde med at afsøge, hvad det egentlig er for en ligestilling, vi taler om, og om vi overhovedet kan blive enige om en fælles definition.
Er det ligebehandling i lovgivningen?
Er det lige deling af regningen på første date?
Er det resultatlighed, altså det, at der end ikke på gruppeniveau må opstå gennemsnitlige forskelle, fordi mænd og kvinder gennemsnitligt er forskellige og derfor også har forskellige værdier, ambitioner og prioriteringer i tilværelsen?
Er det troen på, at mænd og kvinder er ens, at al forskel mellem kønnene er grundet i opdragelse eller social påvirkning?
Er det troen på og kampen for, at ligestilling først og fremmest handler om kvinders rettigheder – vel at mærke om en snæver kreds af kvinders adgang til positive særrettigheder, når det kommer til bestyrelsesposter eller repræsentation i forskningsverdenen eller for den sags skyld i medieverdenen?
Det har vi netop set et eksempel på med en mandlig ordfører fra Danmarksdemokraterne, der blev fravalgt i en debat på grund af sit køn.
Er det kampen for, at kun kvinder har ret til lovsikret hjælp i tilfælde af partnervold, hvilket et flertal i Folketinget inklusive regeringen netop har stadfæstet?
Ministeren, der ellers præsenterer denne redegørelse om ligestilling, gør sig altså skyldig i præcis den form for kønsdiskrimination, hun udadtil hævder at ville bekæmpe.
Eller er ligestilling en forståelse, både i dansk og international kontekst, af først og fremmest den voldsomme og formørkede kvindeundertrykkelse, vi alt for ofte ser i islamiske miljøer, hvor kvinder holdes fanget i mørke gevandter eller underlægges social kontrol i deres offentlige virke?
Svarene blæser i vinden, og ligestilling er ellers nærmest blevet et helligt ord i tiden.
Alligevel taler vi om det, som om det var et begreb, vi alle sammen er enige om hvad betyder.
Hvis du går ind for ligestilling, er du feminist, hører jeg indimellem, men når jeg så samtidig kan konstatere, at størstedelen af de mennesker, der benytter prædikatet feminist i deres offentlige virke, ofte viderekolporterer dybt løgnagtige påstande om bl.a. en 15 ptc.s diskriminativ lønforskel mellem mænd og kvinder eller kræver politiske tiltag, der ender med at være dybt diskriminerende i andre henseender, så ligestilling i stedet bliver ensbetydende med diskrimination, ja,
så bliver jeg en lille smule bekymret.
Først og fremmest ligger der jo i selve feminismebegrebet, at det beskæftiger sig med det feminine.
Det giver selvfølgelig mening i lande, hvor kvinder virkelig undertrykkes, især mellemøstlige og nordafrikanske lande.
I Danmark er kvinder ikke undertrykt.
Det betyder ikke, at vi ikke hver især, såvel mænd som kvinder, kan møde individuelle uretfærdigheder, men der er ikke noget patriarkat, som man indimellem hører i debatten der er.
Selv afholder jeg mig fra at kalde mig feminist, så længe hovedparten af dem, der gør det, abonnerer på synspunkter og idéer, der ligger milevidt fra, hvad jeg selv tror på.
Det gælder idéer om, at der ingen forskel er eller må være på mænd og kvinder; at vi skal ende med de samme resultater, til trods for at vi gennemsnitligt set er vidt forskellige og derfor træffer forskellige valg i tilværelsen; at et køn skal nyde særrettigheder, og at kun feministernes analyse af udfordringerne i tilværelsen skal tages alvorligt.
Lad os da i stedet hylde forskelligheden, samtidig med at vi accepterer og anerkender, at nogle mennesker er unikke og anderledes.
Det er absurd at høre partier give udtryk for, at det må være udtryk for kønsdiskrimination, når der ikke er en 50 pct. ligelig kønsfordeling i erhvervslivets lederstillinger, uden samtidig at hævde det samme om fordelingen af mandlige og kvindelige håndværkere, vejarbejdere, jord- og betonarbejdere, sygeplejersker og pædagoger.
Ligestillingsparadokset er, at i de lande, hvor der er størst frihed til selv at vælge den vej i tilværelsen, man individuelt allerhelst vil gå, vælger mænd og kvinder faktisk mere klassiske kønsfag.
Mænd vælger i højere grad fysiske håndværksfag, og kvinder i højere grad omsorgsfag.