Stinus Lindgreen (RV), 2025-12-04:
Tak, formand.
I dag behandler vi endnu et lovforslag, der udspringer af aftalen om sundhedsreformen, og som omhandler en af de helt centrale hjørnesten i vores sundhedsvæsen, nemlig almen praksis.
Det er jo som bekendt en vigtig og velfungerende del i vores sundhedsvæsen til gavn for borgerne.
Jeg forstår sådan set godt den bekymring, der har været rejst tidligere fra flere sider, og som skabte en del debat, må man jo nok erkende, hen over sommeren, for ville vi nu til at diktere lægernes arbejdsdage, fjerne deres indflydelse og gøre op med det aftalebaserede system?
Det første udkast til loven var også, som ministeren jo også selv har sagt, lidt uklart formuleret – jeg tror, formuleringen var, at buen fra strammet for hårdt – og det blev der med rette reageret på.
Jeg er rigtig godt tilfreds med alt det arbejde, der nu har været i ministeriet siden da i tæt dialog med PLO.
Det er jo helt afgørende med en fælles forståelse, for målet med loven her er jo at styrke og udvikle almen praksis også i fremtiden.
Med lovforslaget indfører vi en national opgavebeskrivelse, der definerer en basisfunktion for almen praksis, med andre ord en beskrivelse af den sundhedsydelse, som almen praksis grundlæggende skal tilbyde.
Denne beskrivelse fastlægges af Sundhedsstyrelsen og skal naturligvis ske med tæt inddragelse af relevante parter som PLO, Dansk Selskab for Almen Medicin og andre aktører.
Men ministeren kommer altså ikke til at diktere åbningstider, som har fyldt helt utrolig meget i debatten.
Der er stadig tale om et aftalebaseret system mellem almen praksis og regionerne, også selv om der nu laves en grundlæggende opgavebeskrivelse.
Med baggrund i opgavebeskrivelsen her skal vi sikre, at almen praksis i hele landet, på tværs af geografi og klinikformer, har et ensartet tilbud af høj kvalitet, der afspejler de behov, der er i sundhedsvæsenet.
Den opgavebeskrivelse er ikke statisk, og tilpasningen over tid skal ske med et blik på kapacitet og ressourcer.
For vi skal jo få mest muligt ud af almen praksis og ikke overbebyrde den med opgaver.
Men i takt med at der kommer flere læger, kan der naturligvis udvides og ændres.
Der bliver også indført en differentieret honorarstruktur for alment praktiserende læger, så der bliver taget højde for sygdomsbyrde og befolkningssammensætning i det område, hvor lægerne arbejder.
Lovforslaget giver også regionerne en række værktøjer til at sikre lægedækning i deres geografiske område.
Det er jo en bunden opgave for regionsrådene at planlægge og tilpasse sundhedstilbud efter lokale behov.
Regionsrådene fører kontrol med, hvem der driver almenmedicinske tilbud, ved at de skal forhåndsgodkende læger, der ønsker at købe et ydernummer.
Flere har allerede problematiseret, at man nu gør det nemmere at etablere regionsklinikker og ikke behøver at tilbyde det til en PLO-læge først.
Jeg forstår til dels bekymringen, men jeg deler den ikke, for det, at man gør et værktøj tilgængeligt, hvis behovet skulle være der, betyder ikke, at det skal i brug hele tiden.
Det vil jo være en politisk beslutning ude i regionerne.
Politisk ønsker vi i Radikale Venstre og i en lang række andre politiske partier, at den klassiske PLO-læge er førstevalget, men det er en debat, som jeg har helt tillid til at man løfter ude i regionsrådene.
Radikale Venstre støtter lovforslaget.
Tak for ordet.