Sophie Løhde (V), 2023-06-01:
Tak for det, og først og fremmest også tak til stillerne af forespørgslen for at sætte spørgsmålet om bl.a. prioritering på dagsordnen.
For prioritering er en vigtig opgave i det danske sundhedsvæsen, men det er også en kompleks opgave.
Der bliver prioriteret hver eneste dag, 365 dage om året og 24 timer i døgnet, i det danske sundhedsvæsen.
Det sker i det daglige ude på afdelingerne, det sker i direktionen på sygehusene, i Regionsrådet og også her på Christiansborg, hvor vi er med til at opstille rammerne for sundhedsvæsnet.
Der foregår også en mere formaliseret form for prioritering i vores sundhedsvæsen.
Det gælder eksempelvis i regi af Medicinrådet, som rådgiver om, hvilke lægemidler der skal være standardbehandlinger på landets sygehuse ud fra en vurdering af forholdet imellem effekt og omkostninger, og i Behandlingsrådet, der vurderer, om udgifterne til specifikke sundhedsteknologier og indsatser står mål med effekten.
For i sundhedsvæsenet som på alle andre områder er ressourcerne i sidste ende ikke uendelige, hverken de økonomiske, selv om vi bruger mange penge og fortsat kommer til at bruge endnu flere penge til at investere i vores sundhedsvæsen, eller for den sags skyld de menneskelige ressourcer.
Der er grænser for, hvor mange medarbejdere og hvilke kompetencer der kan rekrutteres i en tid, hvor arbejdsstyrken falder, og der dermed er flere, der forlader arbejdsmarkedet og går på pension, end der er unge, der træder ind, også selv om vi har stort fokus på hele den massive udfordring omkring rekruttering i vores sundhedsvæsen.
Det nødvendiggør selvsagt, at vi bruger ressourcerne klogt, at vi ikke overbehandler, at vi ikke overdiagnosticerer, så vi behandler syge frem for raske, at patienterne bliver inddraget i deres sygdomsforløb og behandling, så de også kan være med til at vælge behandling til eller fra.
Men det nødvendiggør også, at vi prioriterer, så vi får flest mulige sunde danske leveår for de ressourcer, vi har til rådighed, hvad end vi snakker økonomiske i form af penge, eller ressourcer i form af medarbejdere, for nu også at sige det lige ud, som det er.
Der er jo altid blevet prioriteret på sundhedsområdet, og det vil der også blive i fremtiden.
Prioritering er et grundvilkår, men det er også aktualiseret af de udfordringer, der har præget vores sundhedsvæsen i efterhånden en rum tid, dels i relation til de demografiske udfordringer, vi ser ind i, med markant flere ældre og markant flere kronikere set i forhold til den erhvervsaktive del af befolkningen, dels i relation til hele behandlingsefterslæbet, som vi fortsat kæmper med efter covid-19, sygeplejerskestrejken, udfordringer med rekruttering og fastholdelse af personale, konkrete udfordringer på kræftområdet og meget, meget mere.
Det vigtige er, synes jeg, at vi også politisk diskuterer, hvordan vi skaber nogle gode rammer for prioriteringen, så det sker klogt og under hensyntagen til patienterne, herunder til dem med størst behov, og til personalet, så vi sikrer mest mulig sundhed for de ressourcer, der er til rådighed.
Det er også baggrunden for, at vi fra regeringens side vil tage initiativ til at nedsætte et tværgående nationalt prioriteringsråd, som helt overordnet skal styrke det grundlag, som vi træffer beslutninger om prioriteringer i sundhedsvæsenet ud fra.
Rådet skal bl.a. se på, hvordan vi reducerer overbehandling og øger patientinddragelsen i behandlingsvalg til gavn for patienten, personalet og kvaliteten i plejen og behandlingen i sundhedsvæsenet.
Derudover skal Robusthedskommissionen snart komme med sine anbefalinger, som også omhandler, hvordan vi sikrer en bedre prioritering og målrettethed i visitationen, så medarbejdernes tid bruges bedst til dem, der har mest behov, mens Strukturkommissionen skal komme med svar på, hvordan de strukturelle organisatoriske rammer tilrettelægges, så vi bruger ressourcerne bedst, så vi får mest og bedst mulig sundhed for pengene.
Når vi taler om en værdig død, som den her forespørgselsdebat også har valgt at adressere i sit spørgsmål til Folketinget, så synes jeg jo ikke mindst, at den palliative indsats er noget af det, der er helt afgørende.
Det handler om fremme af livskvaliteten hos patienter og familier, som står over for problemer og svære tider og svære beslutninger, der er forbundet med livstruende sygdomme.