Peder Hvelplund (EL), 2023-03-02:
Tak for det, formand.
Og jeg tror ikke, der har været nogen heroppe på talerstolen uden at indlede talen med først at sige tak til de 55.000, der har skrevet under på borgerforslaget, og selvfølgelig også særlig til dig, Mads Peter Ebbelov.
Det vil jeg også gerne gøre, og det er mest for også at udtrykke min respekt for, at du har stået i en så svær personlig situation, som du har gjort med tabet af din datter, og så samtidig har haft overskuddet til at bruge det som anledning til prøve at få ændret noget generelt samfundsmæssigt.
For det bringer jo ikke din datter tilbage, men det kan måske være med til at ændre forholdene for andre, der kommer til at stå i en lignende situation, så jeg har stor respekt for at have overskuddet til at gøre det.
For jeg synes, det her er et spørgsmål, som egner sig til at blive noget, hvor man også kommer lidt dybere ned i drøftelserne.
For det er jo ikke et binært spørgsmål.
Det er ikke et spørgsmål, der bare kan løses med, at man siger, at hvis vi bruger formodet samtykke frem for informeret samtykke, så er den her problemstilling løst.
Der er flere elementer i det, og derfor synes jeg, det er rigtig fornuftigt, at vi får kigget mere grundlæggende på det hele.
For det handler jo bl.a. om, som fru Monika Rubin også var inde på, at vi også skal sikre, at kapaciteten i vores sundhedsvæsen er der, altså at dem, der reelt er klar til at være organdonorer, så også reelt bliver det.
Der skal være tiden til, at personalet er klædt på til samtalen med de pårørende, men der skal også være tid til at forberede udtagning af organer og organdonation.
Det er jo et af de aspekter, vi skal kigge på.
Det er den enkeltes valg, og det valg skal vi respektere.
Jeg er ikke af den opfattelse, at det skal være noget, som pårørende kan omgøre, og det er jo den situation, vi står i, hvis folk ikke har taget stilling, for så bliver det de pårørende, der skal træffe beslutningen.
Men hvis folk har taget stilling, har de formentlig også haft snakken med de pårørende og forberedt dem på, at det her er det, der er mit ønske, altså at når jeg på et eller andet tidspunkt dør, og hvis det er i en situation, hvor det er muligt med organdonation, så er det mit klare ønske, at det er sådan, det skal være.
Og derfor handler det jo også om, at man netop også får folk til at tage stilling til det.
Derfor synes jeg også, at den model, vi har nu, og som vi i hvert fald skal til at efterprøve, altså spørgsmålet om at have informeret samtykke koblet sammen med obligatorisk stillingtagen, sådan set er den model, som jeg ligger på nu.
Det er det, jeg synes, vi skal arbejde på, så vi får gjort det endnu mere klart med obligatorisk stillingtagen, som andre har været inde på, altså at man i forbindelse med kontakt til det offentlige så afkræves stillingtagen, og det kan jo både være, om man vil være organdonor, eller om man ikke vil være det, eller at man ikke er klar til at tage stilling endnu.
For den mulighed skal naturligvis være der.
Til gengæld synes jeg sådan set godt, man kan gøre det helt obligatorisk, altså at det er et krav, man stiller til folk, i forbindelse med at man f.eks. skal have kørekort eller andet.
Men det er jo noget af det, vi kan tage i drøftelserne i den etiske kreds, altså hvor hård sådan en model skal være.
For det er klart, at den bekymring, der kan være, er, at hvis man ligesom anlægger den tilgang, som man også kunne høre Liberal Alliance var kritiske over for, altså det med, at der er andre, der går ind og træffer valg på ens vegne, så kan det også medføre en vis modstand.
Der er forskellig evidens for det, og der er forskellige erfaringer fra andre lande.
Jeg synes, det er rigtig fornuftigt, at vi får drøftelsen i den etiske kreds, og man kan sige, at det positive i hvert fald er, at hver gang debatten bliver bragt op, kan vi tydeligt se det på antallet af folk, der tager stilling og melder sig til Organdonorregisteret, altså at det, der har allermest betydning, er, at debatten er der, at man selv bliver afkrævet en stillingtagen, og at man også tager debatten med venner og familie og pårørende.
Så alene det, at vi har debatten, er med til at bidrage til det.
Der, hvor Enhedslisten umiddelbart står, er som sagt, at vi går ind for en model med informeret samtykke og med obligatorisk stillingtagen og så med gradueringer, i forhold til hvor hårdt man går til den i forhold til spørgsmålet om obligatorisk stillingtagen.
Og så skal der selvfølgelig være ressourcer i sundhedsvæsenet til at kunne løfte opgaven, sådan at vi har informationskampagner og at nogle af de anæstesilæger, som fru Monika Rubin også nævnte, og som er nogle af dem, der konkret er berørt af den her problemstilling, også kommer ud, og at vi dermed får bredt debatten ud, så flere kommer til at tage stilling.
Det synes jeg ville være rigtig positivt.
Men vi siger i hvert fald tak for det, og vi vil med stor fornøjelse indgå i debatten, også i den etiske kreds, om at få en ny model, så vi sikrer, at flere af dem, der ønsker at donere, også får muligheden for at gøre det.