Stine Brix (EL), 2018-04-26:
Tak for det.
Klokken er 5 torsdag eftermiddag inden store bededag.
Jeg tror ikke, jeg overdriver, hvis jeg siger, at vi ikke er så mange i Folketinget lige nu.
Der sidder i hvert fald ikke en eneste på tilhørerpladserne.
Og jeg har også lige set, at der er lune hveder omme bagved, så der sidder nok nogle kollegaer og smager på dem.
Men vi kan jo håbe, at der sidder nogle derude bag tv-skærmen og får en varm hvede og en kop kaffe.
Ikke desto mindre er det i hvert fald en central debat for rigtig mange mennesker her i landet, dels de ældre, som selv har brug for hjælp i dagligdagen til enten praktiske formål eller til personlig pleje, dels de pårørende, som har ældre familiemedlemmer, som er afhængige af den hjælp, og så de mange, som arbejder på ældreområdet til daglig.
For dem er det her jo et af de vigtigste områder overhovedet at diskutere.
Helt aktuelt kan vi jo se – udløst af den aktuelle risiko for strejke og lockout i det offentlige – at der er eksempler på, at plejehjem må undtages for strejke.
Årsagen til undtagelsen er, at den daglige bemanding er på niveau med eller dårligere end det nødberedskab, man ellers skulle stille med.
KL har helt rigtigt, som Dansk Folkepartis ordfører sagde tidligere, ikke varslet lockout.
Det har man til gengæld gjort på sygehusområdet, hvor mange af de ældre jo også er hyppige brugere.
Der kan vi på samme måde se, at man må undtage for strejke eller lockout, fordi man ikke kan stille med et nødberedskab, for bemandingen er simpelt hen for dårlig.
Det er da om noget et wakeupcall, i forhold til hvad der er dagligdagen både på ældreområdet og på sygehusområdet i dag.
Egentlig er det jo ikke nogen nyhed.
Vi kender godt tallene.
Vi ved jo godt, at det står skidt til.
Siden 2008 er der blevet skåret 6 millioner hjemmehjælpstimer væk.
Der er blevet ydet 6 millioner færre hjemmehjælpstimer, end der blev for 10 år siden, mens der i samme periode er blevet 23 pct. flere ældre over 65 år.
Det betyder jo ganske enkelt, at der er svækkede ældre, som ikke får den hjælp, som de har behov for.
Altså, der er på bare 2-3 år sket en markant forringelse i forhold til tidligere.
Også på plejehjem kan vi se, at kvaliteten er under et voldsomt pres.
I nogle kommuner er bemandingen på plejehjem så ringe, at det går ud over medarbejdernes mulighed for at yde en værdig pleje og omsorg.
Vi ved, at det er almindeligt, at en nattevagt kan have ansvaret for 24 beboere, og vi har også eksempler på, at en medarbejder, der er alene, kan have ansvaret for langt flere, helt op mod 42 beboere.
Samtidig ved vi også, at beboerne på plejehjemmene er markant mere svækkede, end de var tidligere.
De fleste lider af en demenssygdom og andre kroniske sygdomme.
Så det er i høj grad de ældre, som har betalt prisen, efter at Danmark var igennem den økonomiske krise, dels i form af ringere velfærd, som jeg lige har givet nogle eksempler på, dels som bekendt i form af en senere tilbagetrækningsalder.
Måske er det, fordi det er en gruppe, som ikke selv råber så højt.
Jeg ved ikke, hvad årsagen er.
Uanset hvad, mener jeg ikke, at vi kan være det bekendt, for selvfølgelig skal de generationer, som har været med til at opbygge vores velfærdssamfund, også have den nødvendige pleje og omsorg, som de har brug for.
Foruden nedskæringer er ældreområdet jo også et område, som er hårdt ramt af privatisering.
Når private virksomheder rykker ind i velfærden, bliver det drivende formål med at levere hjemmehjælp eller drive plejehjem jo, at man skal tjene penge til de ejere og aktionærer, der sidder.
Det er der efter min mening en stor risiko forbundet med, nemlig at det er det hensyn, der bliver det drivende, frem for det at levere en god kvalitet.
Vi har da også gjort noget, men jeg må sige, at jeg ikke føler mig tryg ved, at vi grundlæggende har løst problemet, så længe der fra et flertals side insisteres på, at kommunerne skal bruge private leverandører, uanset hvad kommunernes vurdering af, om det er fornuftigt, i øvrigt er.
Hvad mener vi, at der er behov for?
Ja, massive investeringer i velfærden på ældreområdet, så vi kan følge med den demografiske udvikling.
Det må være absolut minimum.
Vi synes, det ville være klogt at indføre nogle minimumsrettigheder i hjemmeplejen.
Hvis du har brug for hjælp til f.eks. at gå i bad eller få gjort rent, skal der være en bund for, hvor ringe et tilbud en kommune må give.
Det er ikke i orden, når vi, som jeg sagde før, ser, at det i dag er seks ud af ti kommuner, som kun tilbyder bad en gang om ugen.
Der skal være en nedre grænse for, hvor ringe det må blive.
Vi ønsker også en bedre bemanding på plejehjem.
Det er helt, helt nødvendigt.
Vi foreslår, at vi laver en regel, så vi undgår, at man som medarbejder kan komme til at arbejde alene.
Det er ikke det samme som en egentlig normering, men det handler om, at det af hensyn til personalet og beboerne er for usikkert, hvis man kun er en på vagt.
Det har vi råd til.
Som samfund bliver vi rigere og rigere, ja, faktisk har vi aldrig været rigere, end vi er nu, som samfund.
Men alligevel oplever vi, at hjælpen til de ældre bliver stadig dårligere.
Forklaringen er jo såre simpel, for det handler om, hvordan man prioriterer.
Vi har lige nu en regering, som foretrækker at bruge en meget stor del af pengene på skattelettelser frem for på vores fælles velfærd.
Det ville vi ganske enkelt gøre på en anden måde, hvis det var os, der sad med magten, med flertallet.