Lisbeth Bech Poulsen (SF), 2019-03-19:
SF, Alternativet og Enhedslisten har jo fremsat det her beslutningsforslag, fordi vi kan se, at i en række andre lande går man videre, fordi man tager det, der står i FN's verdensmål, og det, der bliver lagt op til fra SF's side i forhold til menneskerettigheder og due dilligence, altså rettidig omhu, seriøst.
Helt konkret betyder det jo, at vi ville gå skridtet videre fra CSR, der ofte, omend ikke altid, kan være meget fluffy eller, undskyld, med et dansk ord meget svævende, i forhold til hvad det lige er, det betyder.
Derfor tænkte jeg, at jeg ville nævne, at vi jo har et rigtig godt sådan gravermedie, som kigger på, hvad danske virksomheder gør ude i verden – for at konkretisere det lidt.
Og erhvervsministeren var jo interesseret i, hvad det konkret kunne betyde, så når han har tid, vil jeg bare lige læse nogle eksempler op fra f.eks. Danwatch, som følger en række virksomheder ude i verden.
Det ene er, at Mærsk fortsætter med at bruge det her værft i Indien, som er så elendigt og har farlige arbejdsvilkår, sundhedsskadelige arbejdsvilkår for deres arbejdere.
Der bliver ophugget skibe på stranden, der skyller giftstoffer ud i havet.
Der er så elendige vilkår, at værftet ikke kan blive optaget på Europa-Kommissionens liste over godkendte værfter, så derfor kan man kun ophugge skibe der, hvis man sejler under et ikke-EU-flag, og det gør man jo så bare.
Det er et eksempel.
Et andet eksempel kunne være, at Bestseller får produceret børnetøj i Myanmar under forfærdelige arbejdsvilkår og med trusler og til en løn på 1,5 kr. i timen.
Jeg var nemlig også inde og kigge i ledelsesberetningen hos nogle af de her virksomheder.
Står der i Mærsks, at de er stolte af, at de hugger skibe op på indiske strande, hvor folk bliver syge af at arbejde, og hvor der skyller giftstoffer ud i havet?
Nej, det står der ikke.
Der står de positive ting, Mærsk også gør: højere brændstofeffektivitet osv. osv.
Alle de ting er jo rigtige nok, men det er jo kernen af det, vi gør i dag.
Du kan selv udvælge, hvad det er, du gerne vil fremhæve i dit årsregnskab af positive ting, du gør.
Og tit er det konkret rigtig positive ting.
Men du kan også bare som selskab uden konsekvenser udelukke andre ting.
Det er der ikke i dag, fordi det f.eks. foregår på en strand i Indien.
Der er forskellige måder, man kan gøre det på.
I Frankrig har de allerede loven, og i en række andre europæiske lande er de i gang med på forskellige måder at implementere den her lovgivning, hvor man siger: CSR er ikke nok.
Det er for ofte bare pæne ord.
Vi vil gerne have noget lovgivning, hvor vi siger, at der er risikoområder – det kan være shipping, minedrift, tøjproduktion osv. – og at man skal mappe, lave en vurdering af, hvad man vil acceptere.
Hvilke løn- og arbejdsvilkår vil man f.eks. acceptere?
Hvilken miljø- eller klimapåvirkning vil man acceptere?
Man skal gå helt konkret til værks og også kunne dokumentere, at man så har fulgt op på det.
For i dag er den største trussel jo udskamning i medierne, og det kan også være meget effektivt.
Men det er jo ikke, hvad skal man sige, det, vi vil have. Vi vil gerne som retssamfund leve op til, at virksomheder jo også skal have mulighed for at forsvare sig.
Så skal vores eneste greb være, at der er medier, der kan finde en historie og så udskamme virksomheder?
Vil vi ikke også gerne have nogle regler, et regelsæt, så man ved, præcis hvad det er, man skal leve op til?
Man kan jo høre, at der ikke er flertal for det i dag i salen.
Jeg håber, at vi kan komme videre ad den her vej i hvert fald og så prøve at finde et fælles ståsted, for de pæne ord er der jo.
Så mon ikke vi kan gå endnu et skridt videre i stedet for bare ikke at komme nogen vegne.
Vi synes, der er muligheder for, at danske virksomheder også kan bruge det her som konkurrenceparameter.
Men først og fremmest er det også vores ansvar ude i verden.