runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Kaare Dybvad Bek (S), 2026-02-18:
Jeg ville da ønske, at man havde stillet et spørgsmål om checken, for det vil jeg egentlig meget hellere tale om.
Jeg synes, det er enormt forfriskende, at Danmarksdemokraterne går ind i den her diskussion.
For det centrale spørgsmål her er jo ikke, hvem der specifikt har fået den, som har indvandrerbaggrund, for der er ikke flere, der får den, som har indvandrerbaggrund, end der er almindelige danskere, der får den, i forhold til den procentdel, der er.
Den største gruppe, der får den, er pensionister, og der er en meget lav procentdel af dem, som er ikkevestlige indvandrere eller indvandrere fra MENAPT-landene.
Er budskabet fra Danmarksdemokraterne til alle de her folkepensionister, som ikke har nogen stor formue, at de godt kan glemme den her check?
Når de folkepensionister har svært ved at købe oksekød nede i butikkerne og de har svært ved at betale deres regninger, er Danmarksdemokraternes budskab så til dem: I kan godt glemme alt om den check, hvis vi vinder valget?
Charlotte Munch Pasler (DD), 2026-02-18:
Jeg kunne faktisk have lyst til at spørge: Siden hvornår er hastighed blevet en undskyldning for at sende penge til arbejdsløse indvandrere?
Havde det ikke været bedre at vente 14 dage og så sortere dem fra?
Kaare Dybvad Bek (S), 2026-02-18:
Jeg har ikke nævnt noget med hastighed, men jeg har det på den måde, at jeg aldrig nogen sinde kommer til at undskylde for, at vi nu hjælper de 700.000 pensionister, som får den her check.
Altså, skal jeg forstå det på den måde, at Danmarksdemokraterne ikke vil give checken til de 700.000 pensionister, eller at man ikke vil give den til de hårdtarbejdende familier, som får den her check, og som Danmarksdemokraterne kalder for millionærfamilier?
Hvis man er en håndværker og en pædagog, der bor sammen, så er man en millionærfamilie, hvis man kommer tæt på en samlet indkomst på 1 mio. kr. Er det virkelig sådan, man skal forstå det?
Er en stilladsarbejder, som tjener 800.000 kr., og som er gift med en kvinde, der måske laver noget andet, som er lavtlønnet, i en millionærfamilie?
Charlotte Munch Pasler (DD), 2026-02-18:
Ja, eller det kunne f.eks. være et folketingsmedlem, som vi jo har set herinde, der også får checken.
Nu er det ministeren, der skal svare på spørgsmål, og mig, der stiller dem.
Vil ministeren forklare de arbejdende danskere, hvorfor den danske stat skal betale en ekstra check til næsten 33.000 muslimske indvandrere på førtidspension, når de ligesom alle andre danskere kunne komme i arbejde og bidrage til samfundet?
Kaare Dybvad Bek (S), 2026-02-18:
Jeg glæder mig til at stille spørgsmål til Danmarksdemokraterne om det her, for jeg synes aldrig, at der bliver svaret på noget af det, der bliver spurgt om, hverken i pressen eller hernede i Folketingssalen.
Så det bliver spændende at se, hvad man f.eks. har tænkt sig at forsvare sig med over for de 700.000 pensionister, hvoraf der stort set ikke er nogen med udenlandsk baggrund, som får den her check.
Jeg synes, det er forkert, hvis folk, der ikke har ret til førtidspension, får det.
Jeg synes, at det er problematisk, at der er alt for mange med udenlandsk baggrund, som får førtidspension, men det problematiske er da ikke, at de nu får en check på 2.500 kr. Det problematiske er, at de hver eneste måned får en check på 22.000 kr.
Det er da det, der er problemet, og det er det, som den her regering har taget fat i.
Lad være med at lade, som om det er fødevarecheckens skyld, at de får penge fra det offentlige – det har de fået i mange år.
Betina Kastbjerg (DD), 2026-02-18:
Mener ministeren, at Fasar Abrar Raja skal have frataget sin førtidspension?
Kaare Dybvad Bek (S), 2026-02-18:
Det er et godt spørgsmål, som allerede har været besvaret under et beslutningsforslag, som Dansk Folkeparti har haft hernede i Folketingssalen.
Jeg kan faktisk ikke huske, hvad Danmarksdemokraterne stemte til det.
Men ligesom dengang vil jeg sige, at jeg ikke sagsbehandler førtidspensioner til enkeltpersoner, men jeg tror da, at vi alle sammen er enige om, at folk, der opfører sig på den måde, som den pågældende person gjorde, ikke skal have førtidspension.
Heldigvis har vi nu også, bl.a. med støtte fra Danmarksdemokraterne, lavet en aftale, der gør, at vi kan frakende folk, der laver grov kriminalitet, førtidspension.
For selvfølgelig skal det ikke være på den måde, at man begår alverdens voldskriminalitet, og så kan man i øvrigt få en masse penge fra det offentlige hver eneste måned, fordi man angiveligt påstår, at man ikke er i stand til at arbejde.
Selvfølgelig er det sådan, at hvis man kan sælge narko, kan man også sælge mælk nede hos købmanden.
Det er i hvert fald min indstilling til det.
Men til det der med, at vi skal sidde og lave sagsbehandling af personer, hvor jeg ikke kender oplysningerne, og hvor jeg ikke ved, hvad der går forud, vil jeg bare sige, at det ved spørgeren jo godt at vi ikke kan gøre.
Generelt vil jeg bare sige: Vi har strammet reglerne.
Der er rigtig mange paragraffer, der er røget med ind.
Og vi kommer til at forfølge det her spor, for selvfølgelig skal det ikke være sådan, at dybt kriminelle mennesker skal trække førtidspension.
Charlotte Munch Pasler (DD), 2026-02-18:
Jeg fortsætter alligevel lidt i samme genre.
For ikke så længe siden fremlagde regeringen sin længe ventede fødevarecheck, der nu sender 2.500 og 5.000 kr. ud til arbejdsløse indvandrere i ghettoerne.
Det er 10.000 flere, som nu oven i deres livslange forsørgelse skal have en ekstra skatteyderbetalt check.
Mener ministeren, at det sender det rigtige signal til de indvandrere, der prøver at få et arbejde, at man bliver belønnet med en ekstra check for at stå uden for arbejdsmarkedet?
Trine Pertou Mach (EL), 2026-02-18:
Mener ministeren, at de seneste israelske tiltag over for ejerskab af og kontrol med jord på Vestbredden øger risikoen for en egentlig israelsk anneksion af besat palæstinensisk land, og hvordan mener ministeren i givet fald at den danske regering skal agere i FN, EU og andre fora for at holde Israel ansvarlig og for at forhindre en sådan anneksion?
Lars Løkke Rasmussen (M), 2026-02-18:
Jeg og regeringen ser med stor bekymring på den udvikling, der er på Vestbredden, og som man skal passe på at man ikke kommer til at overse, fordi der, som vi talte om før, er den her situation i Gaza med en humanitær katastrofe og et spektakulært rammeværk omkring, hvordan man skal gå videre der.
Der føres en aggressiv bosættelsespolitik, og den seneste beslutning her i februar om at udvide Israels kontrol over Vestbredden er omfattende.
Det er yderst bekymrende, det er i strid med folkeretten, det vil skade bestræbelserne for varig fred, og det vil underminere mulighederne for en sammenhængende palæstinensisk stat i forbindelse med en tostatsløsning.
Derfor har vi også klart fordømt den her beslutning, og det har vi gjort sammen med en række ligesindede lande, ligesom EU også har udtrykt klar bekymring og udtalt, at beslutningen strider mod folkeretten.
I FN har vi også sammen med en række lande, herunder Storbritannien og Frankrig, klart fordømt den israelske beslutning og understreget, at den må omgøres med det samme, samt påpeget vores stærke modstand mod enhver form for annektering.
Vi tager kontinuerligt afstand fra Israels bosættelsespolitik og enhver form for annektering af palæstinensisk territorium.
Samtidig støtter vi iværksættelse af EU-tiltag med henblik på at få Israel til at ændre kurs på Vestbredden som f.eks. yderligere sanktioner mod ekstremistiske bosættere og deres støtter, herunder den israelske finansminister og minister for national sikkerhed, samt et importforbud mod bosættervarer samt andre EU-tiltag, der kan bidrage til at begrænse handel med varer fra bosætterne.
Og så er vi jo tilbage i den situation, hvor de tiltag altså forudsætter enighed, som jo for nærværende ikke er opnåeligt i EU-kredsen.
Det kan vi jo i høj grad gøre ved, at vi i en europæisk sammenhæng stiller os til rådighed og presser på, både i forhold til Israel – nu kommer der et spørgsmål to, der også handler om Vestbredden, som vi ikke må glemme i den her sammenhæng – men jo også konkret i forhold til situationen i Gaza, at udvide de her EU-mandater, så vi kan komme ind og spille en rolle i forhold til sikkerheden, og at fremme en ny governancestruktur.
Nu kommer den her teknokratkomité, og det er jo så den, der er, men den har altså også en repræsentant i spidsen, der har en selvstyrefortid, en ministerfortid, og som i øvrigt har sagt offentligt, at han vil gå til arbejdet med afsæt i selvstyrets lovgivning.
Det skal vi jo ind og understøtte, det humanitære område m.v.
Trine Pertou Mach (EL), 2026-02-18:
Tak for svaret, og jeg anerkender fuldt ud, at regeringen har været meget klar i sin fordømmelse.
Man kan kigge på de seneste skridt med at ville eje og kontrollere palæstinensernes jord på Vestbredden, og jeg vil her bare gerne citere Smotrich, den israelske finans- og bosættelsesminister.
Han ønsker med det skridt – og jeg citerer – at dræbe idéen om en palæstinensisk stat.
Så er jeg med på, at det er en af de ministre, man har i kikkerten, når man taler om sanktioner.
Men faktum er jo, at han repræsenterer en regering, som ikke sætter en spærring på i forhold til at føre den politik, han forfægter, men som faktisk aktivt forfølger den som kollektiv regering.
Så er tiden ikke inde til at komme med nogle mere konkrete tiltag i forhold til at bremse Israel?
Hvordan vil man holde Israel ansvarlig, hvis man vedbliver med at gøre det, man har gjort indtil nu, og som ikke har virket?
Jeg er med på, at der i EU er udfordringer i forhold til at være enige, men derfor kunne det være interessant at høre, om man fra dansk side ikke kunne se, om der var nogle flere spor, man kunne tage fat i.
Hvordan kan vi fra dansk side holde Israel ansvarlig?
Hvordan kan vi sikre, at de demokratiske grupper og institutioner i det palæstinensiske samfund og inden for selvstyret bliver styrket, så de kan stå stærkere?
Hvad er det for nogle tiltag, ministeren konkret forestiller sig man fra dansk side kan tage for at undgå, at Israel lykkes med det projekt, som de har gang i?
Jeg må også bare sige, at det med at afvente det og parkere handlekraften hos Donald Trumps fredsråd vel i og for sig er en virkelig dårlig idé, medmindre man for alvor har tiltro til, at Donald Trump vil bremse Israels ønske om at annektere Vestbredden i praksis og sikre en selvstændig palæstinensisk stat, og det har vi stadig væk til gode at høre den amerikanske præsident tale om at han vil gøre.
Så hvad gør vi?
Lars Løkke Rasmussen (M), 2026-02-18:
Jeg medgiver da, at det er svært, når man ser på vores holdninger, og hvad der så er vores handlemuligheder.
Nu er der jo blevet fremsat et beslutningsforslag, som vi skal diskutere senere på måneden, og som drejer sig om, om man kunne forestille sig, at der var nationale sanktioner.
Det er jeg jo endog meget skeptisk over for, og den debat kan vi så få mere substantielt.
Jeg tror stadig, at det, også i forhold til det at have gennemslag, er EU-sporet, man skal forfølge, med alle de besværligheder, der er i det.
Men der, hvor det bliver rigtig bekymrende, er jo så, når den israelske regering altså de facto handler på en måde, hvor hans ord kan få mere indhold, end de ellers ville få, hvis det bare var ord, og det er jo det, der er sket med den her godkendelse den 15. februar.
Så den tager vi afstand fra, og vi synes, at man skulle lave de her sanktioner mod bl.a. ham, og at man skulle lave et importforbud på bosættervarer.
Vi synes bare, at EU er den rigtige ramme at gøre det i, og det forfægter vi.
Så har vi i øvrigt også, som spørgeren også godt ved, et engagement i Ramallah og ud til det palæstinensiske civilsamfund, som vi også giver stor prioritet.
Trine Pertou Mach (EL), 2026-02-18:
Som jeg sagde tidligere, anerkender jeg også fuldt ud udfordringerne i EU-kredsen, men vi står faktisk i en situation, hvor vi har haft samtaler a la den her spørgetime og samråd, hvor vi siger nogenlunde de samme ting: Vi ønsker, at EU kunne noget mere, men det kan EU desværre ikke; vi ville håbe, at USA ville noget andet, men det vil USA desværre ikke; vi ville ønske, at den israelske regering lyttede til vores fordømmelser, men det gør de desværre ikke.
Altså, står vi i virkeligheden ikke i en situation med alle de store geopolitiske forskydninger, der er, hvor vi risikerer, at EU sælger palæstinensernes ret til frihed i en fri og selvstændig stat, og hvor man ikke kan finde ud af at samle EU, ikke ønsker at lave andre alliancer og ikke ønsker at udfordre USA, altså at vi i virkeligheden sælger palæstinensernes ret til frihed og selvbestemmelse på den bekostning?
Lars Løkke Rasmussen (M), 2026-02-18:
Det kræver nok mere end 30 sekunder, hvis man skal give et ordentligt svar på det spørgsmål.
Vi risikerer i hvert fald at bringe os selv, altså Europa, et sted hen, hvor vi bliver mere irrelevante, end vi behøvede at være.
Det gælder i den her sag, som det desværre også gælder i en række andre sager og i hele verdenssituationen generelt.
Det skal jo også være et af de argumenter, vi så bruger i Europa for at prøve trods alt at presse Europa hen et sted, hvor vi ikke bare sidder med hænderne i skødet.
Det er jo selvfølgelig af hensyn til den palæstinensiske befolkning og deres fremtid, men det er sådan set også i vores egen interesse i forhold til at sikre, at Europa overhovedet har en global relevans på sigt, ikke?
Trine Pertou Mach (EL), 2026-02-18:
Det er også for at komme tilbage til spørgsmålet omkring suspensionen af associeringsaftalen.
Hvis vi skal bringe det her tilbage på et spor, der handler om den internationale retsorden og de spilleregler, der ligger der, og de perspektiver, der internationalt er i forhold til FN's resolutioner om samme, hvordan kan Danmark så bruge de tilbageværende måneder i FN's Sikkerhedsråd på at bringe hele fredsarbejdet tilbage på et FN-spor i virkeligheden?
Tak for det.
Det første spørgsmål er nok et af dem, der fungerer bedre på skrift end i oplæst form: Mener ministeren, at Danmark med sin støtte til sikkerhedsrådsresolution 2803 den 17. november 2025 og dens legitimering af præsident Donald Trumps såkaldte fredsråd har bidraget til at svække eller styrke FN generelt og i særdeleshed arbejdet for en retfærdig fred i Mellemøsten og arbejdet for en israelsk-palæstinensisk tostatsløsning, og mener ministeren, at Trumps »fredsråd« og »fredsplan« udgør konstruktive tiltag til en fredelig global udvikling i almindelighed og til fredsprocessen i Mellemøsten og arbejdet for en israelsk-palæstinensisk tostatsløsning i særdeleshed, samt at de udgør gode og fyldestgørende begrundelser for, at EU ikke suspenderer associeringsaftalen med Israel, hverken delvis eller i sin helhed?
Lars Løkke Rasmussen (M), 2026-02-18:
Tak for det.
Det tager næsten lige så lang tid at læse spørgsmålet op, som jeg nu har til at besvare det, men jeg skal gøre mit bedste.
Helt seriøst deler vi jo det grundlæggende mål med Trumps 20-punktsplan, nemlig at skabe varig fred i Gaza.
Det er også baggrunden for, at vi støttede den her sikkerhedsresolution 2803, der adresserer den her fredsplan.
Alle andre stemte for.
Der var bred opbakning fra regionen, inklusive i øvrigt også det palæstinensiske selvstyre.
Fredsplanen løser ikke alle udfordringer, men har jo indtil videre ført til en våbenhvile, alle gidslernes frigivelse og en vis forbedring i den humanitære adgang.
Når det så er sagt, har den fredsbestyrelse, som Trump nu har oprettet, jo et væsentlig bredere sigte og en noget anden opbygning, end mandatet fra Sikkerhedsrådet har givet, og det rejser bekymringer, både af politisk og juridisk karakter, særlig når det kommer til risikoen for at skabe overlappende eller direkte konkurrerende strukturer i forhold til FN og det eksisterende multilaterale system.
Derfor understregede vi også fra dansk side ved vedtagelsen af den her resolution 2803, at implementeringen skal ske inden for rammerne af folkeretten og eksisterende multilaterale institutioner.
Vi er så i øvrigt ikke inviteret med i det her arbejde.
Vi er i tæt dialog med EU-kredsen om en fælles tilgang til håndteringen af det her spørgsmål.
En række af de inviterede europæiske lande har jo ikke omsat det i en accept.
Og for så vidt angår EU's associeringsaftale med Israel, befinder vi os med våbenhvilen i en ny fase med fokus på at få den her fredsplan implementeret i sin helhed, og derfor er det besluttet i EU-kredsen, at drøftelserne om suspension af hele eller dele af associeringsaftalen er sat på pause.
Det ligger jo i pausebegrebet, at det kan bringes til ophør, og spørgsmålet kan genbesøges senere afhængigt af udviklingen på jorden, som vi i øvrigt følger tæt.
Trine Pertou Mach (EL), 2026-02-18:
Tak for det.
Jeg tror, at alle deler forhåbningerne om, at der snart sker et grundigt skifte, og at palæstinenserne kan leve i deres egen frie, selvstændige stat.
Men spørgsmålet er, om det såkaldte fredsråd, som Trump har nedsat, og den resolution, som man vedtog i FN's Sikkerhedsråd, i virkeligheden ikke bare er, at man købte en tom skal, som nu, når vi ser, hvad det er, den amerikanske administration eller mere præcist Donald Trump fylder i den, i virkeligheden slet ikke lever op til ønskerne om, at man skal forfægte folkeretten, at man skal handle i respekt for folkenes selvbestemmelse, og at det her i virkeligheden vil lede til noget, der minder om en selvstændig stat for Palæstina og dermed en retfærdig fred i Mellemøsten.
For når man kigger på det, der ligger i både det her såkaldte charter og i de lande, der er inviteret med til at sidde der, altså at man skal betale for at få adgang, at Trump får en helt særegen central rolle, og at palæstinenserne får en fuldstændig udpræget manglende repræsentation i systemet, er det så i virkeligheden ikke et helt andet projekt, nemlig at man forfølger, hvad der måtte være Israels interesser om ro i regionen og ikke etablering af en palæstinensisk stat, og at man i virkeligheden har alle mulige rige mennesker til at rende og lege fredsråd, hvilket jo både betyder, at palæstinenserne ikke får det, de skal have, men jo også, at den internationale retsorden bliver udfordret af et parallelsystem med – nu skal man passe på med titler, men – en særpræget ledende figur i spidsen for et bureau, der skal betale for at komme der, også i lyset af at den våbenhvile, som udenrigsministeren nævner, jo de facto ikke eksisterer i praksis, fordi Israel bomber lystigt og har slået flere hundrede mennesker ihjel?
Lars Løkke Rasmussen (M), 2026-02-18:
Jo, altså, der er rigtig meget, man berettiget kan være bekymret over.
Man kan så sige, at Danmark ikke har det helt tæt på, fordi vi ikke har fået den der invitation.
Jeg er helt sikker på, at havde vi fået det, havde vi siddet med en ret konkret hovedpine, altså siger man ja eller nej?
Det er jo det, som en række europæiske lande sidder med nu, og hvor jeg noterer mig, at der kun er to lande, bl.a. Ungarn, der har valgt at gå ind.
Alle andre har ligesom stået på et synspunkt, der hedder enten: Nej tak, eller: Der er en række ting, der skal afklares.
Det er jo den klub, som vi melder os ind i uden at have det så tæt på, at vi skal forholde os til den her konkrete invitation.
Trine Pertou Mach (EL), 2026-02-18:
Som udenrigsministeren nævner, er Ungarn en stat, der har sagt ja, og det understreger i virkeligheden hele problemet med den her klub af autokrater med mange penge, der betaler for at blive en del af Donald Trumps fanklub, men jo med et perspektiv, der ikke handler om en retfærdig fred i Mellemøsten, og som ikke handler om at stå på folkeretten eller folkenes ret til selvbestemmelse og dermed heller ikke at skulle realisere de mange, mange resolutioner i FN-regi, der netop taler om, hvordan man sikrer to frie, selvstændige stater side om side med hinanden.
Har vi i virkeligheden ikke købt en tom skal?
Og lige nu lever vi så med konsekvenserne, herunder også det pres, det giver på hele FN-systemet.
Lars Løkke Rasmussen (M), 2026-02-18:
Det synes jeg ikke vi har, og jeg gjorde jo rede for før, hvad der ligger bag, at vi stemte for den her resolution, og med hvilke bemærkninger vi i øvrigt også gjorde det.
Så må vi så forholde os til den realitet, at det her initiativ er taget.
Skal vi så sige, at fordi det initiativ er taget, vil vi ikke længere have et engagement?
Eller hvad er det konkret, vi skal sige, når realiteten er den, at en række lande engagerer sig i det her arbejde, dog altså ikke Europa som Europa i forhold til at sige ja til invitationen?
Vi må jo så kigge på – og det tillader tiden så desværre ikke – hvordan vi fra europæisk side kan gå ind helt konkret omkring sikkerhedsarrangementer, governancestruktur, det humanitære område og genopbygning og præge arbejdet.
Altså, det mener jeg jo er noget, Europa har et ansvar for, og som i øvrigt også er i palæstinensernes interesse.
Trine Pertou Mach (EL), 2026-02-18:
I forbindelse med Davostopmødet var alle kommentatorer og statsledere i Europa, som bekender sig til en regelbaseret orden, fuldstændig på røven over den canadiske premierministers tale om, at nu måtte stater, der tror på den og forfægter den, rotte sig sammen.
Lars Løkke Rasmussen (M), 2026-02-18:
Jeg forstod det sådan, at de faldt på halen over den canadiske premierministers tale, som jeg i øvrigt også synes var en god tale, og det kan jeg nok heller ikke lige give et ordentligt gensvar på inden for de 21 sekunder, der er tilbage.
Det kunne man tage en temadebat om, og det håber jeg da også vi får lejlighed til på et tidspunkt.
For det er jo med det, at der kommer alt muligt med om, hvordan vi stiller os selv, og hvordan vi designer vores egen udviklingspolitik, vores engagement med resten af verden osv. osv.
Det bliver en meget stor debat.
Magnus Heunicke (S), 2026-02-18:
Først og fremmest må jeg sige, at det her spørgsmål viser, hvor vigtigt det er at balancere mellem de økonomiske byrder og den miljømæssige effekt.
Det er afgørende vigtigt, at alle vores virksomheder oplever enkel og ens regulering på tværs af kommuner.
Her det er jo en fastfoodrestaurant, hvor man også bringer ud, og hvor folk kan tage maden med, og det må være det samme, uanset hvor man bor i Danmark.
Det må være samme miljømæssige effekt, der er, og det undrer mig, at en fastfoodrestaurant, kan få en regning på næsten 30.000 kr.
Formålet med affaldstilsynet er jo defineret af et bredt flertal af Folketingets partier og er helt tilbage fra 2022, nemlig at det er et risikobaseret og styrket affaldstilsyn.
Men det er Miljøstyrelsen, der skal klassificere affaldet, netop fordi affald er det samme i alle landets kommuner, så vi får en ens regulering på tværs af kommunerne.
Jeg har jo ikke indgående kendskab til sådan en konkret sag.
Det vil jeg meget gerne hjælpe med, men det vil nok mere være sådan på skrift og så få hjælp med det fra Miljøstyrelsen frem for at gøre det her i Folketingssalen.
Grundlaget for den helt konkrete regning har jeg meget vanskeligt ved at gå ind i, men jeg vil sige, at det ikke lyder rimeligt, at en enkelt virksomhed kan få så stor en regning for et affaldstilsyn.
Jeg kan forstå på Miljøstyrelsen, at der har været nogle opfølgende spørgsmål mellem kommunen og Miljøstyrelsen.
Miljøstyrelsen har over for mig redegjort for, at det er en højst atypisk sag, vi har med at gøre her.
Normalt kan man generelt forvente, at et affaldstilsyn varer mellem 1 og op til maksimalt 3 timer og med en helt, helt anden regning end det, vi taler om her.
Derfor skal vi have en bedre balance mellem økonomiske byrder og miljømæssig effekt.