Aaja Chemnitz (IA), 2024-10-03:
Tak for ordet.
Allerførst vil jeg gerne anerkende den demokratiske ret til at tale grønlandsk i Folketinget.
Retten til at stille op som et rent grønlandsktalende medlem til Folketinget skal være sikret.
Det skal ikke være en opgave for medlemmet selv at oversætte , hvis man ikke kan tale dansk.
Vi ved, at der er en evaluering på vej fra Folketingets Præsidium, hvor alle input må overvejes, særlig også dem fra os fire nordatlantiske medlemmer i Folketinget.
Det er åbenlyst for alle, at der er brug for en til at samle parterne, sådan at vi kan arbejde hen imod at sikre simultantolkning her i Folketinget i de meget centrale grønlandske debatter.
Forandring kan være svært, men det eneste konstante er forandring.
Forandring kan skabe usikkerhed, men det kan også skabe håb.
Jeg tror grundlæggende på, at vi mennesker har brug for håb som en drivkraft.
Vi lever i et demokrati, og vi kan indimellem føle, at verdens problemer er samfundets skyld, men vi glemmer, at det er os, der er samfundet.
Vi politikere er en spejling af det samfund, som vi lever i, og nogle gange er der en afgrundsdyb forskel mellem den politiske mission og måden at agere politisk på.
Nogle graver grøfter, mens vi andre gerne vil være med til at samle folk og samle kræfterne, for opgaver er der nok af.
Inden længe skal vi til valg i rigsfællesskabet, ikke her i Folketinget, men i Inatsisartut.
Valg kan være med til at rense luften, kaste nogle nye politiske dagsordener af sig og være med til at skabe håb om en bedre fremtid.
Hastigheden i forbindelse med og karakteren af Grønlands selvstændighed er altid et tema i Grønlands valgkamp.
Jeg mener, at debatten bliver hul og useriøs, hvis man kun ser selvstændighed som et juridisk spørgsmål.
Borgernes velfærd og selvstændighed bør ikke være hinandens modsætninger.
Et presset sundhedsvæsen i Grønland, skoler og daginstitutioner i knæ og et socialsystem, hvor trådene er ved at trevle op, er den virkelighed, som en del borgere stadig væk møder hjemme i Grønland.
Målet for mange af os er selvstændighed, men en selvstændighed, som skaber et bedre liv for os og for vores børn.
Grønlands økonomi er sårbar.
Hele 98 pct. af vores eksport er bundet op på vores fiskeri, og mere end halvdelen af indtægterne kommer stadig væk fra Danmark.
Så man kan sige, at den, der er i stand til bringe håb, må være den, der kan fortælle os, hvordan vi får styrket vores økonomi i det grønlandske samfund.
Så sikrer vi, at selvstændighed ikke blot bliver et stykke papir, men at det bliver noget, som reelt skaber en fremdrift, også en økonomisk fremdrift i det grønlandske samfund.
For håb alene er ikke nok.
Håb er nødt til at komme med en plan.
Grønland rykker tættere på verden, og EU kører i disse måneder charmeoffensiv, og de skal være meget velkomne.
Men hvis EU vil Grønland, kunne man måske starte med at fjerne de grænsehindringer, som EU-lovgivningen har skabt i det grønlandske samfund; det er i forhold til usikkert tredjeland og hindringer af postforsendelser mellem bedsteforældre og børnebørn, og kørekort i EU er stadig væk en hindring.
Grønland skal have en åben og fri økonomi.
Det er noget af det, som Inuit Ataqatigiit kæmper for.
Vores prioritet er først og fremmest at uddanne vores egne, men vi må også erkende, at vi altid vil have behov for udenlandsk arbejdskraft, både fra Danmark, men også fra mange andre lande.
8 pct. af vores arbejdskraft kommer udefra .
Grønland er nødt til at være et inkluderende og mangfoldigt land.
Det er en vigtig værdi for Inuit Ataqatigiit, og samtidig er det også vigtigt, at vi fastholder vores egne.
Det, vi kan se,
Vi har en lovgivning, som skaber økonomisk incitament til, at ældre flytter fra Grønland, når de går på pension.
Helt konkret er det sådan, at når man nærmer sig pensionsalderen, får man et brev, hvor der står: Fortæl venligst, om du vil flytte til Danmark, for så får du en anden sats, som er meget højere, end hvis du får din tjenestemandspension i Grønland.
Det mener vi ikke er formålstjenligt i forhold til det grønlandske samfund.
Det er til skade for både familier og samfundsøkonomien, og det er vigtigt, at landene i fællesskab arbejder hen imod at ændre tjenestemandspensionen i Grønland, så det bliver langt bedre for flere at blive ældre i Grønland.