Sascha Faxe (ALT), 2025-01-14:
Og tak for, at vi kan diskutere det her i dag.
Til trods for at vi i årtusinder har levet af og med vores natur, har vi et eller andet sted på vejen glemt, at alt liv er forbundet.
Vi har glemt, at vores handlinger påvirker alt det liv, vi er en integreret del af som mennesker.
Måske har vi endda tænkt, at planetens liv er ressourcer, der er til for os mennesker, for havet er jo ganske smukt i en solnedgang, også selv om livet under overfladen er forgiftet.
Jeg kan se, at nogle af jer, som er her i dag, også har levet med havet og ved, hvor smukt det er at sejle ud, men også hvordan det er at finde ud af, at havet under en forandrer sig.
Den tankegang, hvor mennesket er i centrum, har medført, at vi har overforbrugt planetens ressourcer voldsomt, og at vi har svinet i en grad, så grænserne forlængst er overskredet.
Altså, reelt er vi på en planetær kamikazekurs.
Vi har simpelt hen svinet havet til i mange, mange år.
Det kan være, det er lidt forsimplet, men jeg plejer nogle gange at forestille mig havet som en kæmpe kande saftevand, man er ved at lave, hvor man starter med det rene vand og putter én dråbe i ad gangen.
En mikrodråbe i en stor kande vand kan hverken ses eller smages, men hvis man fortsætter længe nok, kan det på et eller andet tidspunkt smages.
Havet er enormt, og det undskylder måske, at nogle på et tidspunkt har tænkt: Det udvander sig, det forsvinder – vi kan gøre det.
Men når den kemiske tilstand i dag er så dårlig, som den er, er det simpelt hen, fordi vi alt for længe har fyldt for meget skidt i vandet.
Idéen om, at vi bare konsekvensfrit kan hælde ting i vandet, er simpelt hen falsk.
Derfor er vi nødt til at gøre noget andet.
Jeg anerkender, at vi har skabt et menneskecentreret samfund, der baserer sig på, at der i rigtig mange dele af vores tilværelse skal indgå forskellige fremmedstoffer, som vi producerer, og det giver nogle reststoffer, som vi så skal gøre noget ved.
Det betyder, at vi står med en masse af de stoffer, vi altså kalder reststoffer – det er gift, tungmetaller og forskellige andre ting – som kommer fra produktionen, sundhedsvæsenet, industrien og også fra dagligdagen i det hele taget.
Når vi taler om den bedst anvendelige teknik, som i dag er kriteriet, vi baserer vores teknologi på – nu sidder der nogle på tilhørerrækkerne, som jeg tror måske er under uddannelse og ikke har med det at gøre til daglig – så betyder det, at det er det, som vi stiller som krav, når vi skal give en tilladelse.
Så siger vi, at det er den teknologi, der skal bruges.
Men det gør vi jo på et punktnedslag, og det vil sige, at den skal være alment tilgængelig, altså at alle skal kunne komme i nærheden af den, og den bliver jo ikke fornyet en gang om måneden eller en gang om året – det tager flere år.
Det vil sige, at nogle af de teknologier, vi i dag kalder de bedst mulige teknologier og teknikker, sagtens kan være 5 eller 8 år gamle eller endnu ældre end det.
Det er bare for sige, at det betyder, at de teknologier, vi bruger, simpelt hen ikke nødvendigvis et de bedste mulige i dag.
Vi hører også nogle af ordførerne tale om, at der findes andre teknologier derude, som er bedre.
Og det er der, hvor det går ind og bliver en lille smule teknisk.
Men vi ved også – og det har også været sagt flere gange – at når vi stiller nye krav til erhvervslivet, så innoverer de.
Det kan godt være, at statsministeren i sin nytårstale siger, at innovation er noget, der foregår i USA, men vi kan det også i Danmark.
Men det kræver, at standarderne er nogenlunde ens, og at der er fælles rammer, sådan at der er konkurrencelighed.
Vi ved også, at der er virksomheder og rensningsanlæg i dag, der kan rense meget bedre end det, vi kræver.
Derfor ser vi i Alternativet forslaget som en håndsrækning til dem, der allerede i dag gør det bedre.
Vi ser det som en innovationsmotor til at finde andre løsninger, både i forhold til at rense bedre, men også i forhold til at sikre, at vi simpelt hen i første instans bruger færre stoffer og måske endda finder andre løsninger end at hælde den sidste lille del, de ca. 5 pct., som er meget svære at rense, i vores fælles hav.
Men først og fremmest anser vi, at forslaget er en håndsrækning til vores nærmest terminale havmiljø og til at skabe en større bevidsthed om, at alt liv er ét.
Da jeg var barn, var der en kampagne på DR, hvor sloganet var: Kun en tåbe frygter ikke havet.
I dag tænker jeg at vi med rette kunne omskrive det til: Kun en tåbe frygter ikke det, vi hælder i havet.