Jane Heitmann (V), 2018-05-16:
Vi behandler i dag et beslutningsforslag fra SF, der har et ønske om at pålægge kommunerne at udarbejde en pårørendeguide.
Forslaget udspringer af en pårørendes – Nanna Holst – histore, hvis mor er dement, og deres møde med den lokale kommune på godt og ondt.
Nannas historie rørte mig meget, da jeg læste den, og jeg har stor forståelse for den frustration, som Nanna og andre pårørende til demente giver udtryk for.
En demensdiagnose gør ondt både på den enkelte og på familien, og der er mange ting at tage stilling til, når diagnosen bliver stillet.
Det menneske, vi har kendt hele vores liv eller i årevis, vil langsomt glide væk fra os.
Daglige gøremål, som før var ren rutine, bliver med tiden til store udfordringer.
For nogle år siden var jeg i vært ved et walk and talk- arrangement med min lokale alzheimerforening.
Det, der slog mig, var, at stort set alle pårørende havde et udtalt ønske om aflastning, og flere virkede næsten udbrændte, og mange gav udtryk for, at livet som pårørende til en dement ofte er et ret ensomt liv.
For det er en stor opgave at passe en dement ægtefælle 24-7 365 dage om året.
Der skal være plads til og rum for i vores samfund, at man som pårørende kan blive aflastet enten nogle timer om ugen, så man f.eks. kan fortsætte med en fritidsaktivitet, eller i en eller flere dage, hvis man har lyst til f.eks. at tage til en konfirmation i den anden ende af landet.
For det går ikke, at man i sin iver for at passe sine demente mor eller far eller ægtefælle glemmer sig selv.
Derfor er vi i Venstre oprigtig glade for, at vi også i satspuljekredsen kunne blive enige om at afsætte midler til udrulning af kursusforløbet »Lær at tackle«.
Jeg har for flere år siden deltaget i et Lær at tackle-kursus i forhold til psykisk sårbare og var imponeret over den tilgang, som deltagerne blev mødt med, men også de mange redskaber, som man får i hånden til at lære at tackle hverdagen, så man allerede fra dag et kan være på vej i en ny og bedre retning.
Konceptet er det samme i forhold til pårørende.
Demens har med rette fyldt meget i det politiske landskab de seneste år, men vi må ikke glemme, at der også er andre sygdomme, som udfordrer både den enkelte og den pårørende til en syg.
Hver dag yder mange kommuner og de kommunalt ansatte en enorm stor indsats for at passe på vores sårbare borgere.
Det ligger i serviceloven, at man i kommunerne skal sikre den nødvendige pleje og omsorg.
Men her på Christiansborg har vi med finansloven for 2018 sammen med Dansk Folkeparti også taget initiativ til at hjælpe kommunerne med en økonomisk håndsrækning på 60 mio. kr. til en styrket indsats for svækkede ældre og deres pårørende.
Nanna Holst beskriver i sin artikel nogle af de udfordringer, man som ældre og pårørende kan løbe ind i, når man skal vælge ens sidste hjem, et plejehjem.
Det er og bliver en stor og vigtig beslutning, og mange spørgsmål melder sig ofte, for skal man blive i ens hjemkommune, hvor man måske har boet i mange år, eller skal man tage springet og flytte tættere på børn og børnebørn, og hvordan finder man det rigtige plejehjem, et nyt hjem, der passer til det menneske, man er, og til den hverdag, som man ønsker at leve de sidste vigtige år af ens liv.
Så sent som den 12. april førstebehandlede vi her i salen et lovforslag, som netop skal gøre det mere overskueligt for ældre og deres pårørende at vælge den rette bolig.
Plejehjemsoversigten skal give både ældre og de pårørende informationer om de mange forskellige plejehjem og boliger, der findes i landet.
Og når vi nu er ved det digitale, foreslår SF også, at der skal udfærdiges flere digitale løsninger, der kan give pårørende adgang til eller fuldmagt efter samtykke til oplysninger om f.eks. læge eller e-Boks.
Og det er sådan set helt rigtig tænkt.
Derfor vil jeg gerne fremhæve fremtidsfuldmagterne, som vi jo allerede har i dag, og som først træder i kraft, hvis man en dag ikke er i en tilstand, hvor man kan passe på sig selv eller kan klare sig selv og håndtere sine praktiske forhold.
Når vi i Venstre ikke støtter forslaget her, er det, fordi, som jeg allerede har nævnt, at der er taget mange initiativer, som samlet set burde opfylde det behov, som SF også peger på – og så har jeg endda ikke nævnt alle initiativer.
Jeg kunne f.eks. have valgt også at dvæle lidt ved værdighedsmilliarden og den forpligtelse, der ligger for at få kommunerne til at beskrive, hvordan man understøtter svækkede ældre.
SF peger på, at forslaget er udgiftsneutralt.
Den vurdering er vi i Venstre ikke enig i, da man alt andet lige pålægger kommunerne en opgave, der skal løses.
Venstre kan ikke støtte forslaget, som SF har fremlagt, og jeg skal hilse fra Det Konservative Folkeparti at sige, at man heller ikke kan støtte forslaget.