Jacob Mark (SF), 2020-06-04:
Tak for det, og tak for, at der er fremsat endnu et forslag, der minder meget om noget, SF fremsatte i sidste periode.
Det er dejligt, at Nye Borgerlige lader sig inspirere på nogle af vores politikområder.
For efterhånden 22 år siden var der nogle mennesker, der traf et meget vigtigt valg for mig.
Når man er barn, træffer man ikke altid selv sine egne beslutninger; det er der nogle andre der gør for en.
Jeg kan huske, at jeg står og holder min mor i hånden med folkeskolen på den ene side, til venstre for mig, og på den anden side, på højre hånd, ligger børnehaven, hvor jeg i hvert fald i 2 måneder i hvert frikvarter har været ovre at spørge, om jeg ikke måtte komme på besøg, for jeg kunne bedre lide at være der end i folkeskolen.
Den her morgen kan jeg mærke, at der er noget i gære, og så kigger jeg op på min mor, og så siger jeg: Hvad foregår der?
Jeg har nok sagt det lidt mere barnligt.
Og så siger hun: Jacob, nu får du valget mellem, om du vil ind i skolen, eller om du vil over i børnehaven.
Og så strøg jeg ind i børnehaven, og så gik jeg 1 år om.
Da jeg blev sendt for tidligt i skole, turde jeg ikke snakke med nogen.
Jeg havde ingen venner og var i det hele taget ikke klar.
Jeg ville hellere lege alle mulige ting med Alexander ovre i børnehaven.
Senere blev jeg den ældste.
Jeg var en af de større drenge, hvad der også kan betyde noget, når man er i slåskampe.
Jeg var hurtigere til at udvikle mig, og i det hele taget var det en rigtig, rigtig god beslutning.
For de andre børn, der startede, var det jo godt at komme i gang, men lige præcis for mig, lige præcis som det er for mange andre børn, så var det godt at være 1 år ekstra i børnehaven.
Den beslutning tog mine forældre efter dialog med dagsinstitutionen og skolen, men det var deres ret at træffe den beslutning, og det var den bedste beslutning for mig.
Det er i virkeligheden det eksempel, som jeg gerne vil have skal være gældende retspraksis: Når et barn har brug for 1 år ekstra i børnehave for at modnes, for at lære mere, fordi der er problemer med barnets trivsel, når forældrenes vurdering er, at det er det bedste for barnet, og når der har været dialog med pædagogerne, med fagpersonalet, så skal det være sådan, at det er en mulighed.
Men siden man lavede reglerne om og gjorde børnehaveklassen obligatorisk, er antallet af sene skolestartere, hvis man kan kalde dem det, faldet fra 14 pct. til 7 pct.
I en kommune, nemlig Kalundborg Kommune, var der 1,77 pct. af børnene, der gik om.
I Ærø var det 17 pct. af børnene, der gik om.
Der er kæmpestor forskel på kommunernes praksis.
I nogle kommuner budgetterer man med, at man ikke skal have nogen, der går om, fordi man så kan spare penge.
Det synes jeg er fuldstændig forkasteligt.
Så handler det ikke om, hvad der er bedst for børnene; så handler det om, hvad der er bedst for kommunebudgettet.
Det, der er problemet ved lovgivningen i dag, er, at når retskravet eller bestemmelsesretten ligger hos kommunen, vil det – og det er det, vi kan se i tallene – være sådan, at der i mange kommuner vil blive tænkt i økonomi og ikke i barnets bedste.
Så bliver børn skubbet af sted, personalet blev presset til ikke at sige noget til, at barnet bliver skubbet af sted, og man træffer ikke de bedste beslutninger for børnene.
Derfor skal retten ligge hos forældrene.
Selvfølgelig skal der være dialog med fagpersonalet.
Selvfølgelig skal der være en særlig opmærksomhed på de børn, som har virkelig godt af at være i tæt kontakt med daginstitutionen.
Jeg er enig i, at der skal findes en balance i det her, men jeg mener, det er det er rigtigt at sige, at børn skal have ret til at gå 1 år ekstra i børnehave, hvis de har brug for det.
Det har de ikke i dag; der er det kommunernes ret at bestemme over børnene.
Derfor er jeg utrolig glad for, at det står i forståelsespapiret, at vi skal have lavet det her om, og det kan vi ikke gøre, uden at forligskredspartierne er med.
Så enkelt er det, fordi det er den måde, vi arbejder på herinde på Christiansborg.
Det er en kultur, jeg bakker
meget op om
Det er bare for at sige, at jeg egentlig tror, at det er meget godt, at der er kontinuitet i skolepolitikken, og at det ikke bare svinger vildt og voldsomt fra gang til gang.
Så lad os nu få lavet det om.
Lad os få givet børn ret til 1 år ekstra i børnehaven.
Det står i forståelsespapiret.
Jeg hører også, at der er flere partier i dag, som ikke er med i forståelsespapiret, som siger, at de er klar til at diskutere det.
Og lad os så få taget den beslutning, der er bedst for børnene.
Vi kan ikke bakke op om forslaget, som det ligger her, også fordi jeg faktisk mener, at den beslutning, der er taget i forståelsespapiret, er et bedre forslag end at lægge en generel alder på 7 år.
Langt de fleste børn vil være klar, når de er 6 år.
Det er simpelt hen et bedre forslag, vi har i forståelsespapiret, og derfor kan vi ikke bakke op om det her forslag.