runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Joachim B. Olsen (LA), 2016-12-15:
Der bliver jo lagt nogle faglige kriterier for, hvilke mennesker der sidder i de her kommissioner.
Altså, det er nogle af de fremmeste forskere, og det er de jo ikke bare for sjov, må jeg bare lige sige.
Nå, nu stiller jeg et kort spørgsmål.
95 pct. af alle børn i Danmark går i daginstitution.
Hvor meget ekstra arbejdsudbud tror ordføreren – bare sådan på mavefornemmelsen – at man får ud af at putte ekstra milliarder i daginstitutioner, da 95 pct. af børnene allerede bliver passet?
Lisbeth Bech Poulsen (SF), 2016-12-15:
Det er jeg fuldstændig enig i.
Det er jo tit sådan, at man, når vi har høringer, hvor der er nogle politisk udpegede deltagere, kan være sikker på, at Liberal Alliance udpeger en eller anden fra CEPOS, og så er billedet måske det samme på venstrefløjen.
Egentlig kunne man jo tage det som en absurd fornærmelse, at hr. Joachim B. Olsen ligesom siger, at det her forslag ville betyde, at man bare skulle prikke nogle, man godt kunne lide, på skulderen, men at de nok var lidt ringe økonomer.
Altså, jeg kan ikke se nogen som helst forskel på at gøre det her og på at politisk beslutte at nedsætte f.eks. Produktivitetskommissionen eller de mange andre kommissioner, der har været nedsat, og som jo også er politisk besluttede.
Joachim B. Olsen (LA), 2016-12-15:
Det her er virkelig en interessant debat, og der bliver altså sagt ting, som simpelt hen er forkerte.
Det er jo fuldstændig rigtigt, at der bliver udpeget forskere til f.eks. Produktivitetskommissionen og andre, men det er jo ikke folk, der bliver udpeget, fordi man godt kan lide dem.
De bliver jo udpeget, fordi der er empirisk belæg for den type forskning, de laver.
De laver forskning, som bliver peer reviewet at andre forskere rundtomkring i verden.
Det er ikke, fordi der sidder politikere og siger: Den forsker er enig i det, jeg siger, så det er den forsker, der skal sidde i Produktivitetskommissionen.
Altså, det er meget vigtigt at holde fast i, at der er et fagligt grundlag for, at det er netop de mennesker, der sidder i de kommissioner.
Og det, jeg synes der bliver lagt op til, er, at vi skal sidde og vælge, hvem det skal være, og så tager vi nok nogle, vi selv kan lide, og der har jeg en frygt for, at det forskningsmæssige, videnskabelige niveau måske ikke bliver så højt, men bliver meget politisk, og det synes jeg vi skal passe på med.
Lisbeth Bech Poulsen (SF), 2016-12-15:
Det kan jeg sige meget kort: Fuldstændig.
Specielt når vi hele tiden får at vide, at de elementer, der indgår i modellerne, skal være velunderbygget, empiriske, at der skal være undersøgelser osv., er det her jo et stjerneeksempel på, at hvis man har fundet en undersøgelse, som viser noget, man gerne have, så holder man fast i det, selv om det er tudsegammelt.
Pelle Dragsted (EL), 2016-12-15:
Vi har spurgt lidt ind til grundlaget for de her antagelser om forvridningseffekten, og det baserer sig på nogle studier, der ligger tilbage fra 1996 og 1997.
Når vi kigger på antagelserne om timeeffekten, baserer det sig på studier fra 1996.
Når vi kigger på studier af kompensationsgraden, er studierne lige så gamle.
Er ordføreren enig med undertegnede i, at alene her har vi altså en udfordring, i forhold til at den forskning, vi baserer os på, både er ret begrænset og efterhånden ret bedaget?
Lisbeth Bech Poulsen (SF), 2016-12-15:
Jeg synes helt sikkert, man skal kigge på det.
Og hvis vi skal kigge på de her ting, i forhold til hvad de koster på den økonomiske bundlinje, vil jeg også gerne sige åbent, i al fairness: Der er politiske forandringer i samfundet, som jeg ønsker mig, som også kommer til at koste penge, også på lang sigt.
Så er der forhåbentlig også nogle andre ting, der trækker i den anden retning.
Og det kan godt være, at der fortsat også i hr. Pelle Dragsteds og min drømmeverden med perfekte, retvisende modeller ville være ting, som har en negativ økonomisk effekt, men det er noget, vi ønsker os, og vi vil gerne gennemføre det alligevel, fordi alt i verden trods alt ikke kun skal afgøres af økonomi.
Men som jeg forstod hr. Pelle Dragsteds kommentar, var det, om man ikke også skulle kigge på, om den her forvridningseffekt faktisk er fuldstændig overdrevet, altså om man betaler for meget i forhold til nogle af de her effekter.
Det vil jeg også have det fint med.
Pelle Dragsted (EL), 2016-12-15:
Tak, og igen tak for at fremsætte det her forslag.
En af de ting, som trækker yderligere i en retning i Finansministeriets regnemodel, er jo det, der hedder skatteforvridningsfaktoren, for det er faktisk ikke bare sådan, at man ikke vurderer offentlige investeringer og de dynamiske effekter af dem.
Nej, man indlægger faktisk et velstandstab ved overhovedet at bruge offentlige investeringer.
Det var næsten det, som hr. Joachim B. Olsen sagde han drømte om.
Jamen, vil jeg sige til hr. Joachim B. Olsen, det findes skam allerede, det hedder skatteforvridningsfaktoren, og det betyder, at hvis man laver en offentlig investering af den ene eller den anden slags, så skal man sådan set betale 20 pct. mere af den, end hvad den koster principielt.
Så er det ikke også en af de ting, man bør kigge på?
Det er i hvert fald yderligere med til at skævvride vurderingerne af effekterne af den økonomiske politik.
Josephine Fock (ALT), 2016-12-15:
Det, jeg gerne vil frem til, er, at vi, når vi beregner vores økonomi og vi beregner vores udgifter, kan beregne udgifter på kort sigt, og vi kan beregne udgifter på lang sigt.
Og finten er, at i de økonomisk modeller, vi har her, er en lang række langsigtede effekter ikke taget med, f.eks. det eksempel, jeg brugte over for Dansk Folkepartis ordfører, i forhold til en investering i børn.
Det har en sund og positiv effekt på økonomien på lang sigt.
Det er sådan nogle ting, jeg gerne vil beregne.
Joachim B. Olsen (LA), 2016-12-15:
Viden er altid godt.
Det er godt, at der er faglige diskussioner, og de faglige diskussioner er der allerede.
Men at vi sådan politisk skal sidde og udpege nogle mennesker, der skal se på de her spørgsmål, er det, som vi er betænkelige ved; altså, der må være en klar skillelinje mellem det politiske system og det faglige system.
Så er det min opfattelse, også qua den høring, som Finansudvalget tidligere har haft – fru Lisbeth Bech Poulsen var selv med til den – og som handlede om marginalbeskatning, så vidt jeg husker, at det jo er supergodt, at der er sådan nogle høringer, hvor forskere og også embedsmænd kommer ind og giver deres besyv med.
Sådan nogle ting synes jeg bestemt man skal gøre i Finansudvalget.
Men det der med, at vi som politikere skal sidde og udpege nogle mennesker, der skal sidde i sådan nogle udvalg her, mener jeg ikke er vores job.
Det må foregå i det faglige miljø på universiteterne og i ministerierne, hvor jeg kan forstå at det også foregår.
Det skal overlades til dem.
Lisbeth Bech Poulsen (SF), 2016-12-15:
Tak for bemærkningerne.
Men nu synes jeg igen, at det her argument om, at vi skal have noget mere viden, før vi gør noget, bliver gentaget.
Det er jo præcis det, der står i beslutningsforslaget.
Altså, jeg kommer jo ikke med en opskrift på, hvordan modellerne – ADAM, eller hvad det er – skal ændres.
Det ville de fleste nok også betakke sig for.
Jeg siger, at de er ufuldstændige.
Lad os nedsætte en arbejdsgruppe med nogle folk, der ved, hvordan vi skal komme videre, så vi kan få mere af den empiri, som ordføreren efterlyser. Så vil ordføreren ikke give mig begrundelsen for, at man ikke kan støtte det her?
Er det den retning, det går i?
For det kan vel ikke være at få mere viden om, hvad der faktisk er økonomisk set mest fordelagtigt ved de forskellige politiske forslag?
Så sætter vi lige vores holdninger til side.
Jeg vil gerne nogle gange have noget gennemført, som også koster nogle ting, altså, og hvor man kan sige, at det ikke nødvendigvis er en økonomisk gevinst for samfundet.
Men lad os i det mindste vide, hvornår det er, og hvornår det ikke er.
Tak for talen.
Jeg er jo fuldstændig enig i, at vi skal diskutere holdninger, at holdninger skal brydes, og at det, der er flertal for, er det, vi skal lave politik ud fra.
Men jeg håber også, at ordføreren er enig i, at uanset regeringens farve er der jo tit politiske forslag, der bliver skudt ned, fordi der er nogle, der siger, at det er for dyrt, at der ikke er penge til det, og fordi man ikke anerkender finansieringsmetoderne osv. osv.
Omvendt er der nogle forslag, som koster nogle penge, men fordi man siger, at de er helt eller delvis selvfinansierende, så kan de komme igennem.
Jeg tror, at vi uanset politiske uenigheder er enige om, at det har en betydning for den politik, der bliver ført, hvordan det passer ind regnemodellerne.
Men for 1 år siden – og det var også det, jeg sagde til ministeren – kritiserede Danmarks Statistik den måde, som Finansministeriet havde ændret i sin model – ADAM – på, sådan at reformer som dagpenge-, efterløns- og kontanthjælpsreformen på papiret ville få en hurtigere effekt end beregnet førhen.
Det fik så også økonomiprofessor Bo Sandemann Rasmussen til at mene, at ministeriet her bryder med et hovedprincip om at holde sig til det, der er belæg for.
Derfor er min formodning lidt, at der også nogle gange går lidt politik i den i Finansministeriet.
Man vil gerne leve op til det, som ens regering gerne vil have gennemført.
Derfor synes jeg også, der er brug for at tage diskussionen uden for den politiske sfære, uden for Finansministeriet.
Det var egentlig det, der var pointen med det her udvalg, men hvis det kan være i et andet regi, er det også fint.
Det, der er det vigtigste, er, at vi får ny viden på bordet, og det håber jeg også at ordføreren er enig i.
René Christensen (DF), 2016-12-15:
Jo, det er jeg meget enig i.
Det er jo også diskussionen her.
Det er jo sådan, at når man har muligheden for at regne de dynamiske effekter med, så bliver ens politik lidt billigere.
Det kan man jo også se, hvis man læser bemærkningerne til beslutningsforslaget.
Så skriver man jo noget om skattelettelser, og så skriver man også noget om børn og noget andet, hvor man så ikke kan regne det med.
Det er, fordi man selvfølgelig har et politisk ønske fra SF's side om – og det anerkender vi fuldt ud – at man gerne vil gøre noget mere på de bløde områder, og det vil man gerne betale lidt mindre for.
Det er jo sådan set fair nok.
Det er jo ikke sådan, at det hele går i stå, fordi man ikke har den her regnemodel, og at vi så ikke kan træffe beslutninger.
Men jeg er jo enig i, at når vi træffer økonomiske beslutninger, skal vi også kende konsekvenserne af dem.
Joachim B. Olsen (LA), 2016-12-15:
Man kan i hvert fald konstatere, at det, at der ikke er de her dynamiske effekter regnet ind i alt, jo ikke har forhindret politikere i at lave verdens største offentlige sektor.
Jeg kunne måske stå og tænke, om det var sådan, at man kunne de her ting, som jeg så ikke kan finde noget empirisk på, og jeg er ikke bekendt med nogen undersøgelser, der belyser de her ting.
Men så kunne det være, at vi slet ikke havde haft så stor en offentlig sektor.
Mit spørgsmål var egentlig: Er ordføreren ikke enig i, at det er fornuftigt, at der er et solidt videnskabeligt fundament for de beslutninger, man tager, altså effekterne af de beslutninger, man tager?
René Christensen (DF), 2016-12-15:
Vi skal også passe på, at alting ikke bliver lagt ind i modeller.
Det er mere en politisk udfordring end en reel udfordring, for det, der ikke indgår med dynamiske effekter, er det bare sådan, at en krone er en krone, krone til krone, og så finansierer man det, ligesom man gjorde i gamle dage – når noget koster en milliard, koster det en milliard.
Så er der nogle ting, der er inde i regnemodeller, som har nogle dynamiske effekter, og der så vi gerne, at man fik flere ting ind i regnemodellen.
Det er for at sige, at det her mere er et politisk problem, end det er et reelt problem, og det er også derfor, at vi tager det oppefra og ned.
Vi synes, det er en rigtig interessant debat at få i forhold til, hvordan man kan få sin politik igennem, men det er meget politisk.
Det er, fordi man gerne vil betale mindre for den politik, man gerne vil føre.
Josephine Fock (ALT), 2016-12-15:
Det er jeg fuldstændig enig i, og jeg er også fuldstændig enig i, at hvis man har en politisk prioritering, kan man vælge at forfølge den.
Problemet, som jeg ser det i dag, er, at vi rigtig, rigtig mange gange argumenterer ud fra økonomi.
Hvis du f.eks. bliver opmærksom på et barn, der er udsat, men griber ind allerede i barnets første leveår og hjælper med at nurse familien, om man så må sige, så forældrene får en bedre forældreegnethed osv. osv., så barnet vokser op på en ordentlig måde, og så det barn får en uddannelse, får en indtægt, er med til at betale til skattesystemet, så ved vi i virkeligheden allerede nu, at det har nogle økonomiske effekter.
Men det ser vi bort fra i dag.
Når vi så ser bort fra rigtig meget af det, vi ved har økonomisk effekt, og de så ikke er med i regnemodellerne, er det et problem, og det er et problem, når vi så argumenterer ud fra, at der er økonomiske effekter på det, der så er med i regnemodellerne.
Så vi mangler rigtig, rigtig meget i de her regnemodeller, for at de er korrekte.
René Christensen (DF), 2016-12-15:
Det gør egentlig ikke noget, for jeg har også et svar på det.
Det, man bare skal passe på med – og jeg skal også kigge på mig selv – er, at vi ikke bare kommer til at snakke om metoden hele tiden, og hvad målet er; vi er jo politikere.
Vi har en meget stor diskussion om, hvad den offentlige vækst skal være, om den skal være 0,8, 0,6, 0,3, og så slås vi meget om det, og halvandet år efter viser det sig så, at der var regnet 0,9, 1,2 skævt i forhold til det, som vi egentlig stod og diskuterede på det tidspunkt.
Det er det, jeg siger heroppefra, det er også i forbindelse med det med bare at nedsætte et udvalg, for hvad er det, de skal arbejde med?
Det er jo også interessant, hvad det er for en politisk vej, man vil ud ad, og det er også derfor, jeg nogle gange fra Dansk Folkepartis side heroppefra siger, at vi er ligeglade med, hvad regnemodellerne siger, for så går vi ud ad den vej, vi politisk vil.
Og man skal passe på, at det ikke altid bliver sådan, at man skal læne sig op ad nogle ekspertudtalelser eller en regnemodel, før man tør føre sin politik igennem.
Sådan bør det ikke være, og sådan er det heller ikke.
Men man skal bare huske, at de modeller, vi har i dag, som man læner sig meget op ad, rammer ret skævt.
Det samme gælder, når vi kigger tilbage i tiden i forhold til det tidspunkt, da man diskuterede det.
Josephine Fock (ALT), 2016-12-15:
Tak for det.
Mit navn blev taget forfængeligt, som det jo hedder, og så må jeg jo hellere udtale mig.
Det vil jeg også rigtig gerne, for jeg blev sådan set glad for ordførerens bemærkninger.
Grunden til, at jeg tager ordet nu, er, at jeg i virkeligheden synes, det er lidt sjovt, at vi står og taler om de nuværende modeller, som om de så er sandheden i sig selv.
Jeg ved godt, det ikke er det, ordføreren siger, men det er lidt sjovt, at vi har nogle regnemodeller i dag, som vi hvert eneste år kan se ikke kommer ud med de rigtige tal, fordi de fremskrivninger, vi har lavet, ændrer sig.
Derfor tænker jeg, at det vel er i alle partiers interesse at få så retvisende regnemodeller som overhovedet muligt.
Så kan vi godt diskutere, hvad der skal indgå i dem, og der har vi hver især vores egne ønsker, og det kan man sige er politisk.
Men det, vi dog burde kunne blive enige om, er, at vi i virkeligheden skal have så mange konsekvenser med som overhovedet muligt for at få så retvisende en fremskrivning som overhovedet muligt, vel vidende at vi aldrig kan forudse fremtiden.
Men det er jo derfor, vi har modeller.
Måske er det mere en kommentar.
René Christensen (DF), 2016-12-15:
Jeg er enig i den politiske betragtning, at regnemodellerne den vej rundt giver nogle udfordringer, selvfølgelig særlig når man sidder i en finanslovsforhandling eller andet.
Der er selvfølgelig nogle udfordringer forbundet med det, og derfor er vi sådan set positive over for at arbejde videre med det.
Dansk Folkeparti kan bare ikke nu sige ja til at nedsætte et udvalg, fordi vi simpelt hen ikke har opskriften på, hvad det egentlig er, udvalget skal arbejde med.
Hvad er det for nogle miljøkonsekvenser, det har, når man gør noget?
Det er jo et fair nok indspark at komme med også, og sådan kan man blive ved med at komme med indspark.
Pelle Dragsted (EL), 2016-12-15:
Men det har en meget direkte virkning, og ordføreren er jo selv inde på det.
Jeg kan give et eksempel.
Da vi lavede den sidste lillebitte dagpengelap på den sidste finanslov under den forrige regering, betalte vi 700 mio. kr. for den – 700 millioner rigtige kroner af de penge, vi havde at forhandle om.
Udgiften til ydelserne var 4 mio. kr. – 4 mio. kr.
Resten var påståede udbudseffekter.
Se, de 700 mio. kr. kunne vi jo også have brugt f.eks. på de ældre.
Så havde det være rigtige penge, der var kommet ud at gå derude.
Derfor har de her beregningsmodeller enorm betydning for, hvad vi kan gennemføre.
Hr. Joachim B. Olsen kan få meget mere af sin politik igennem, fordi effekterne af det, han investerer i, er indoptaget, men effekterne af det, hr. René Christensen gerne vil bruge pengene på, er ikke medregnet.
René Christensen (DF), 2016-12-15:
Jeg er enig i, at det nogle gange giver sådan et retvisende billede af, hvor man får mest for pengene.
Det er jeg fuldstændig enig i.
Men om det er et kæmpe problem, ved jeg ikke.
Altså, vi fik ikke lavet nogen beregninger af dynamiske effekter eller noget, da vi kæmpede for at få en værdighedsmilliard.
Det gjorde vi, fordi vi ville.
Vi tror, at når man får et bedre liv som ældre, er man også mindre udgiftsdrivende som ældre, fordi man så ikke skal så meget på sygehuset osv. Der bliver et bedre arbejdsmiljø for dem, der arbejder med de ældre, og så er der ikke så meget sygdom.
Det giver en bedre økonomi.
Det har vi ikke spurgt nogen om, og vi ville egentlig også være ligeglade med, hvad de havde svaret, for vi havde gjort det alligevel.
Så om det er et kæmpe problem, ved jeg ikke.
Men jeg synes, det er interessant, at man kan gøre det på den ene del.
Der vil man gerne regne på det, og på den anden del er der meget modstand imod det.
Men så er det, hvornår den anden del stopper, for man kan måle på rigtig mange effekter, når man bruger penge eller tager penge.
Jeg tror faktisk, det ville være interessant at få en nuanceret debat om det her.
Pelle Dragsted (EL), 2016-12-15:
Det handler jo ikke om, hvor mange målinger vi skal have.
Det handler om, at det er utrolig vigtigt, at den måde, vi måler samfundsøkonomiske konsekvenser af politiske tiltag på, faktisk afspejler den måde, de vil virke på, når de gennemføres i virkeligheden.
Og det gør den ikke i dag, fordi man indoptager en række effekter – og dem kan man så diskutere; hr. Joachim B. Olsen mener, de bliver for lidt vurderet, og jeg mener måske, de bliver for højt vurderet – men ikke indoptager en række andre effekter, som er åbenlyst rigtige.
Selvfølgelig er det sådan, at hvis der er flere lukkedage i en børnehave, har det en påvirkning på arbejdsudbuddet.
Det siger jo sig selv.
Så kan vi begynde at snakke om produktivitet, og det er jo bizart.
Vi er et land, som er en kæmpe succes økonomisk baseret på en meget stærk og stor offentlig sektor, som skaber tryghed, vores flexicuritymodel, alt det, der har gjort Danmark stærkt.
Det kan vores økonomiske modeller ikke tage højde for.
Det er da et kæmpe problem, at vi opererer økonomisk på den måde.
Er ordføreren ikke enig i det?
René Christensen (DF), 2016-12-15:
Det er jeg sådan set enig i.
Men allerede dér kan man jo se, at det også lidt er svagheden ved beslutningsforslaget, for hvad er det så, det ekspertudvalg skulle arbejde med?
For jeg tror, at den der vej, de kan gå ud ad, fortsætter derudad.
Altså, man kan blive ved med at finde på noget: Det skal man også lige måle på, og det skal man også lige måle på.
Det er jo kun fantasien, der sætter grænser for, hvad man skal måle på.
Den diskussion vil vi gerne have.
Vi mener faktisk oprigtigt, at det beslutningsforslag også sætter gang i nogle refleksioner over, hvordan vi tilrettelægger beslutningsgrundlag for at træffe beslutninger i Folketinget.
Så vi synes, det er interessant, men vi mener faktisk, at inden vi overhovedet skal have nogle eksperter til at komme med en anbefaling, skal der også være en politisk diskussion af, hvad vi egentlig gerne vil spørge dem om, hvis vi ender med at blive enige om det.
Så i forhold til Socialdemokratiets forslag om at tage det op håber jeg, at også fru Lisbeth Bech Poulsen vil det, så det ikke bare er et beslutningsforslag, hvor man vil sende et signal, men at vi faktisk også kommer til at arbejde med det i udvalget.
Det vil vi se frem til fra Dansk Folkepartis side.
Jacob Jensen (V), 2016-12-15:
Det sidste er jeg selvfølgelig enig i, altså at ny viden altid er godt.
Men jeg vil så, uden at jeg skal gøre mig til den store kender af, hvordan Finansministeriet i øvrigt regner, godt anholde det synspunkt, at Finansministeriet skulle lægge politiske motiver ind i de analyser og konklusioner, de kommer frem til.
Men det er jo klart, at tal er taknemmelige.
Det har vi jo haft nogle eksempler på her for nylig, hvor vi har diskuteret – også en gang imellem lidt højlydt – forskellige ting vedrørende, hvilke forudsætninger der bliver lagt ind i de forskellige beregninger.
Men det ændrer jo ikke ved måden, man så regner på.
Der er 2 og 2 jo ikke 5, men 4, hvis det er det, man tager som udgangspunkt.
Derfor synes jeg sådan set, at det er vigtigt, at vi holder fast i, at vi selvfølgelig skal have noget empirisk materiale og et datagrundlag og nogle analyser, og at det skal være sådan, at det ikke er gætværk.
Altså, det skal være funderet i noget mere objektivt, kan man sige.
Men det er jo så også her, vi kommer ind som politikere og skal tro på nogle ting, som vi tager stilling til og vedtager eller ikke vedtager herinde, uanset om der så står 27 eksperter, der siger det modsatte.
Jeg har også været med til en del høringer og alt muligt andet i folketingsregi, hvor jeg også har set et ekspertpanel af forskellige professorer og andre kloge mennesker, som heller ikke har været enige om et eller andet givent spørgsmål, og det er jo også, fordi de lægger forskellige forudsætninger, forskellige vægtninger og alt muligt andet forskelligt ind i deres vurderinger.
Det er vel det, vi samlet set skal koge ned til en politisk holdning, som vi så tager beslutninger ud fra her i salen.
Lisbeth Bech Poulsen (SF), 2016-12-15:
Det er rigtigt nok.
Nu citerede jeg jo så bare økonomiprofessor Bo Sandemann Rasmussen før, som sagde: »Det er jo en eller anden måde at manipulere med regnemodellen på, så man kan komme hurtigere i mål med den økonomiske politik, end der i virkeligheden er grundlag for at tro.
Det betyder jo også, at man har lettere ved at presse økonomiske reformer igennem i Folketinget.«
Det er altså et citat fra ham.
Men jeg har også et andet spørgsmål.
Jeg er helt enig i, at vi skal have mere viden, så vi netop kan putte de ting ind i modellerne, og vi skal prøve at skubbe på, så vi får den viden.
En af de undersøgelser, der er lavet, som vi har brug for at få mange flere tal på, er undersøgelsen af udenforskabet, hvor man siger, at i forhold til en ungdomsgeneration, koster det altså over 70 mia. kr. i sociale problemer, manglende arbejdsmarkedstilknytning osv., og de offentlige kasser bliver alene – med et lidt grimt teknisk ord – belastet med 50 mia. kr.
Så ud over de menneskelige konsekvenser koster det altså også kassen, når børn og unge ikke trives, ikke får en uddannelse og senere ikke kommer ud på arbejdsmarkedet og får diverse problemer.
Så selv om man kun er interesseret i økonomien – og det siger jeg ikke at ordføreren er, det er jeg faktisk ret overbevist om at ordføreren ikke kun er – koster de her ting jo også rigtig mange penge.