Carl Valentin (SF), 2025-04-23:
Tak, formand, og tak til en meget bred gruppe af Folketingets partier for samarbejdet i den her sag.
Jeg synes, det er en meget alvorlig sag, vi står med.
Der er tale om forsinkelser og fordyrelser af den grønne omstilling.
Energinet melder om forsinkelser på mere end 1 år og en milliardregning til forbrugerne med betydning for klimaet og øget risiko for blackouts, altså perioder uden strøm.
I en tid med klimaforandringer og vandstigninger på den ene side, og en geopolitisk situation med Putin og Trump på den anden side, er det jo alvorligt nok i sig selv.
Men forsinkelserne alene er ikke årsagen til, at vi står her i dag.
Årsagen er, at klimaministeren til trods for i månedsvis at have haft fuldt kendskab til Energinets forsinkelser og konsekvenserne for den grønne omstilling, har valgt ikke at indvie hverken Folketinget eller offentligheden i sagen.
Og det er altså ikke fordi, at ministeren ikke har haft rig mulighed for det.
Siden ministeren allerede på et møde med Energinet i august 2024 fik besked om forsinkelserne, har der været et væld af møder, hvor man nemt kunne have taget ordet og sagt det, som det er, nemlig at udbygningen af det elnet, der sørger for, at vi alle sammen har strøm i stikkontakten, og som er en grundsten i den grønne omstilling, desværre er blevet forsinket.
Faktisk har der hele efteråret kørt et forhandlingsforløb som opfølgning på arbejdet i NEKST, om netop udbygningen af elnettet.
er mig en gåde.
Samtidig har der tilsyneladende kørt en lang række sager rundt i embedsværket og op til regeringen.
Mere præcist har der i månederne efter august 2024 kørt knap 200 sager om Energinets forsinkelser rundt i Klimaministeriets system, og det er sager, der er blevet drøftet i regeringen, i Grønt Udvalg, på tværs af ministerier og med andre statslige enheder.
Helt konkret har der været afholdt et møde om forsinkelserne og den politiske håndtering af dem blandt ministrene i regeringens grønne udvalg få uger før de afsluttende forhandlinger om udbygningen af elnettet.
Alligevel valgte ministeren ikke at orientere os, altså hverken energiforligskredsen, Folketinget eller offentligheden.
Det er kernen i den her sag, nemlig at ministeren skulle have informeret Folketinget, og ministeren havde rig mulighed for at informere Folketinget, men at ministeren alligevel valgte ikke at gøre netop det.
Til samrådet spurgte vi i SF, om ministeren selv mente, at han havde brudt ministeransvarlighedsloven, for det er der jo nogle eksperter der mener at han har.
Det synes jeg ikke ministeren kunne svare på, og da jeg før brugte formuleringerne om ministeransvarlighed over for Venstres ordfører, hr. Christian Friis Bach, lød det næsten, som om Venstre faktisk synes, at man havde gjort det, som der står i ministeransvarlighedsloven at man ikke må, bare formuleret på en lidt anden måde.
Og det giver da lidt stof til eftertanke.
Men uanset om den lov er brudt eller ej, må man jo i hvert fald konstatere, hvad alle partier uden om regeringen jo har gjort, at ministeren har fortiet og tilbageholdt central information om den grønne omstilling for Folketingets partier.
Tilbage sidder danskerne med en minister, som oppositionen ikke kan stole på, og som jeg ikke er sikker på at befolkningen kan stole på videregiver centrale informationer om den grønne omstilling.
Og det er jo ikke bare sådan et personspørgsmål, som nogle kommentatorer gerne vil have det til at lyde som om det her er.
Det er det slet ikke.
Det er et spørgsmål om, at når centrale informationer bliver fortiet, træffer vi dårligere beslutninger herinde på et uoplyst grundlag.
Og det synes jeg ikke vi som folkevalgte kan sidde overhørig.
Tak for ordet.