Lisbeth Bech Poulsen (SF), 2017-03-28:
Mine kollegaer har jo været inde på mange af de ting, som jeg tror der efterhånden er enighed om at vi skal have diskuteret i udvalget.
Noget af det, der har været mest opmærksomhed om, er jo det her med kontantløse butikker i bestemte tidsrum, og i den forbindelse vil jeg da gerne både stille ministeren nogle spørgsmål, men også have nogle ting opklaret i udvalget.
For det her røveriargument er gået igen flere gange, men samtidig ser vi flere og flere butikker, der bruger de her lukkede kontantbetalingssystemer, og sådan en model vil i hvert fald kunne gøre, at det ikke skulle være en bekymring.
Danmark er godt nok verdens mest digitaliserede land, og det går rigtig hurtigt, og mange af os synes, det er enormt smart med alle de her teknologier, så vi nemt kan håndtere overførsler.
Men der er også en række andre hensyn, der må tages, og jeg synes, at både PROSA, IT-Politisk Forening, Forbrugerrådet Tænk og andre er kommet med nogle rimelige betragtninger.
På den ene side er der alt det her med databeskyttelse, sporing, overvågning osv., men på den anden side er der også argumentet om, at vi stadig væk har borgere i det her land, der synes, at den teknologiske udvikling går lige vel stærkt nok, og det giver en utryghed, som jeg også synes man skal respektere at der er, for det er gået meget, meget stærkt.
Der er også udsatte borgere, som simpelt hen ikke har mulighed for at deltage, som ikke har mulighed for at bruge kort på den her måde.
Der er ældre medborgere, som f.eks. min mormor, som ikke har et betalingskort – det synes jeg da skal være hendes ret, selv om jeg synes, det i mange tilfælde ville være smart, hvis hun havde et.
Derfor synes vi, at det er en rigtig dårlig idé, også når der er andre muligheder.
Jeg har hørt fra forskellige organisationers side, at prisen for at drive de her lukkede kontantbehandlingssystemer er kommet ned på et niveau, så selv den mindste kiosk eller erhvervsdrivende sagtens kan håndtere det økonomisk.
Så hvis der er andre muligheder, synes jeg, at det er noget, vi skal forfølge i udvalget.
Nu kan det godt være, jeg overfortolker, men jeg synes da også, jeg hørte fra DF's side, at det mest tungtvejende argument var det her røveriargument, og det er ikke nødvendigvis noget, der skal stå i vejen for, at vi kan vælge andre løsninger, som også sætter hensynet til både ældre, udsatte og andre, der gerne vil bruge kontanter, i højsædet.
Vi er glade for, at databeskyttelse er blevet medtaget, i forhold til hvad der må bruges af oplysninger om, hvad man bruger sine penge på, og hvad man har stående i banken.
Til gengæld – og det kunne jeg høre før, da jeg stillede nogle spørgsmål til hr. Joachim B. Olsen – er der noget usikkerhed om, hvad den viden om, hvad vi bruger vores penge på, må bruges til, også i forbindelse med kreditvurdering og banker og långiveres rolle.
Den forvirring synes jeg i hvert fald at vi skal have afklaret med ministeren, for hvis det er sådan, at man skal helt ind i hjertet af vores person, vores privatliv – og det er jo også, hvad vi bruger vores penge på – altså, hvis det skal tælle med, synes jeg simpelt hen, at man er gået for langt.
Det er helt fair, at banker og kreditgivere skal kunne have et samlet overblik over vores økonomi for at kunne give et lån, der er realistisk og ansvarligt, det siger sig selv, men det er altså en bekymring, vi har, og som jeg håber at ministeren enten kan affeje eller i hvert fald svare på.
Så det er en lidt blandet pose karameller, kan man sige.
Vi stiller os nok ret skeptiske over for det her forslag, men det kan være, vi kan blive klogere eller finde nogle nye løsninger i udvalgsarbejdet, så jeg vil ikke her i dag sige enten ja eller nej.