Rune Lund (EL), 2017-02-28:
Det handler jo om at forenkle skattelovgivningen for at hjælpe inddrivelsen, efter at EFI er lukket ned.
Det er meget teknisk, og man må også sige, at de høringssvar, vi har fået, også bærer præg af lovforslagets ekstremt tekniske karakter, og at de hørte organisationer også kun i begrænset omfang har kunnet gennemskue det her.
Men det handler jo om, at man på en lang række måder vil forenkle lovgivningen, sådan at den bedre kan systemunderstøttes, og det er der i udgangspunktet rigtig mange gode argumenter for.
Man vil bl.a. overgå fra en lang række særregler for forskellige typer af fordringer og forskellige lovgrundlag for inddrivelse.
Der er fem sider med særregler, som man kan se i lovforslaget, hvis man er interesseret i at læse dem.
Der skal så i stedet være en negativ afgrænsning, hvor alt som udgangspunkt kan blive inddrevet ved hjælp af lønindeholdelse og udpantning, medmindre der aktivt står, at fordringen ikke kan inddrives på den måde.
Det er i udgangspunktet noget, som vi f.eks. synes er positivt.
Hvis jeg må fremhæve et andet punkt, som også er positivt, så er det ophævelsen af særreglerne i lovgivningen, hvor man også prøver at sanere lovgivningen, sådan at processen simpelt hen bliver lettere systemunderstøttet.
Så er der også det, der hedder ophævelse af adgang til at overdrage fordringer, der ikke er inddrivelsesparate, og der står følgende i lovforslaget: Det er derfor målsætningen, at det system, som skal it-understøtte den fremtidige inddrivelse af gæld til det offentlige, skal være mindre komplekst end EFI.
Og som et led heri er det tanken, at fordringer, der overdrages til restanceinddrivelsesmyndigheden, så vidt muligt skal kunne udsættes for alle inddrivelsesskridt, dvs. afdragsordninger, lønindeholdelse, modregning, udpantning m.v., så kravene til systemunderstøttelsen minimeres.
Sikres skyldnere ordentligt her?
På den ene side skrives der, at man vil droppe særbehandlingen af ikkeinddrivelsesparate fordringer, nu skal man kunne rykke på alle fordringer, men man mener så også, at fordi man samtidig skal have en betalingsevnevurdering, vil det i praksis ikke have nogen betydning.
Men der ligger måske nogle uklarheder her.
Der er i hvert fald nogle ting, som vi har tænkt os at spørge ind til under udvalgsbehandlingen.
Det samme gælder ændring af reglerne om dækningsrækkefølge, hvor der lige nu er en række regler for, hvilke typer fordringer der skal dækkes først, og hvem der kommer i anden række.
Det er også meget teknisk, men det har vi også nogle spørgsmål til i forhold til, hvordan borgernes retssikkerhed bliver opretholdt her.
Og jo, den sidste ting, jeg vil nævne, er restanceinddrivelsesmyndighedens retskraftvurderinger af fordringer med tvivlsom retskraft.
Det handler jo især om forældede fordringer.
I lovforslaget står der, at det foreslås, at skatteministeren bemyndiges til at fastsætte nærmere regler om de retskraftvurderinger, der skal foretages af restanceinddrivelsesmyndigheden som led i oprydningsarbejdet efter de problemer, som den fejlbehæftede systemundersøgelse fra EFI har bidraget til, og som indebærer, at størstedelen af de fordringer, der er modtaget til inddrivelse inden 8. september 2015, hvor restanceinddrivelsesmyndigheden suspenderede systemunderstøttelsen fra EFI, har tvivlsom retskraft.
Hvad betyder det?
Hvad vil det få af konsekvenser, at skatteministeren selv kan fastsætte nærmere regler om dette, altså en åbning for, at der kan afskrives milliardstore beløb ud fra en vi skal videre-dagsorden, eller hvad er det præcis, der ligger i det her?
Men vores samlede opfattelse vil sådan set være, at vi som udgangspunkt er positive over for det her, at der er nogle regelforenklinger, som er gode, men der er også en lang række spørgsmål, som vi bliver nødt til at stille til det her meget tekniske og meget tunge lovforslag.
Det her forslag er fremsat, fordi vi ønsker at forbedre ofrenes retsstilling.
I dag er det ofte sådan, at anklagemyndigheden skal bevise, at gerningsmanden med vold eller trusler har gennemført en voldtægt, og domstolene skal i høj grad inddrage gerningsmandens subjektive vurdering af, hvilken påklædning voldtægtsofferet havde på, eller hvordan offeret dansede, inden voldtægten blev gennemført, og andre lignende ting.
Udgangspunktet for det her, når vi snakker samtykke, er jo det helt grundlæggende, at hvis der foregår en seksuel handling mellem to mennesker, skal begge to være enige om det.
Så det handler grundlæggende om at forbedre offerets retsstilling og få det sagt helt klart til domstolene, få det helt klart formuleret i lovgivningen, at det selvfølgelig er en nødvendig forudsætning for, at der kan være en seksuel handling, hvilket jo også under alle omstændigheder vil udelukke, at der har været samtykke, hvis folk er bevidstløse af alkohol, når de bliver voldtaget, eller andre situationer, hvor de er ude af stand til at samtykke.