Sophie Løhde (V), 2024-01-31:
Mange tak.
Først og fremmest tak til spørgerne for at sætte spørgsmålet på dagsordenen.
Jeg er helt enig i, at det her er et rigtig vigtigt emne, og det er i øvrigt også et spørgsmål, som er relevant, da det taler ind i hele den vigtige debat, der handler om, hvordan vi sikrer en mere værdig afslutning på livet, og som regeringen og alle her i salen, tror jeg, er optaget af vi arbejder med politisk.
Dermed er der jo heller ingen tvivl om, at den palliative indsats er vigtig.
Palliation er lindring af de lidelser og smerter, som kan være forbundet med at få eller leve med alvorlige og livstruende sygdomme; en lindring, der kan være helt afgørende for livskvaliteten i den sidste tid for mange patienter og for deres pårørende.
Derfor er det også et område, der har regeringens fokus.
Det vil jeg gerne have lov at komme tilbage til, men først vil jeg egentlig spole tiden tilbage til Rigsrevisionens beretning fra 2020 omkring adgangen til specialiseret palliation, som der også henvises til i forespørgslen her i dag; en beretning, der jo kastede lys over en række udfordringer på det specialiserede palliative område.
Kritikpunkterne omhandlede dengang bl.a. identificering af behov for specialiseret palliation, henvisning til specialiseret palliation og endelig også ventetiden til specialiseret palliation.
På baggrund af Rigsrevisionens undersøgelse fandt Statsrevisorerne det utilfredsstillende, at regionerne ikke i tilstrækkelig grad havde sikret, at patienter med livstruende sygdomme ved behov fik adgang til specialiseret palliation, og endelig at regionerne ikke i tilstrækkeligt omfang havde sikret en systematisk og effektiv identifikation af den enkelte patients behov for specialiseret palliation.
Hvad er der så sket siden Rigsrevisionens beretning i 2020, kunne man rettelig spørge?
Indenrigs- og Sundhedsministeriet har indhentet redegørelser fra regionerne i forhold til deres indsatser på området.
Her fremgår det, at regionerne har fokus på at etablere en øget systematik og en vurdering af patienternes palliative behov, ligesom de også har fokus på løbende opkvalificering af personale og forskellige uddannelsestiltag på området.
Redegørelserne viser også, at næsten alle regioner har iværksat udbredelse af nøglepersoner med palliative kompetencer, og et vigtigt initiativ, i øvrigt af nyere karakter, er den danske fagområdeuddannelse i palliativ medicin.
Fagområdeuddannelsen blev etableret i starten af 2023 af regionerne sammen med Dansk Selskab for Palliativ Medicin.
Med uddannelsen kan speciallæger, der beskæftiger sig med specialiseret palliation, nu uddannes til fagområdespecialister i palliativ medicin.
Det er gjort for netop at forbedre den palliative indsats og også for at sikre, at sundhedspersonalet får flere kompetencer i palliative behov hos alvorligt syge og døende.
På sigt ventes uddannelsen også at blive åben for et bredere udsnit af læger, og på den måde skal den også bidrage til at sikre et bredere kompetenceløft på tværs af sundhedsvæsenet.
Udviklingen i arbejdet med initiativer er også noget, der i øvrigt bliver fulgt i regi af task force for patientforløb på kræft- og hjerteområdet i regi af Sundhedsstyrelsen, hvor regionerne også sidder med.
Jeg finder selvfølgelig regionernes igangsatte initiativer på området positive.
Det er flere skridt i den rigtige retning, og det er godt, men jeg synes samtidig heller ikke, at det er godt nok.