Martin Lidegaard (RV), 2016-10-25:
Som fru Aaja Chemnitz Larsen var inde på, er det svært at prioritere, hvad der er vigtigst at få sagt i forbindelse med den her debat hvert år, for der er så utrolig mange potentialer, udfordringer, temaer, man kunne tage op, når det handler om Arktis, både på den korte og den lange bane, både set i det lys, med den projektør, som handler om rigsfælleskabet, og det, som handler om alt det, der er uden for rigsfællesskabet.
Så når jeg nu vælger ikke at nævne en lang række tiltag inden for miljø og klima og rigsfællesskab og samarbejde osv., er det udtryk for, at jeg i stigende grad har en fornemmelse af, at i en verdensorden, hvor økonomien vokser – OECD forventer jo, at verdensøkonomien vil blive fordoblet inden for bare de næste 10-15 år – så vil kongeriget Danmark, rigsfællesskabet, altså i den nye verdensorden, vi kigger ind i, om muligt blive en endnu mindre brik, end vi er i dag.
I den nye verdensorden, vi kigger ind i, vil Tyskland, England og Frankrig være småstater, simpelt hen fordi den økonomiske vækst, vi oplever, kommer især uden for Europa, Grønland og Færøerne, uden for USA, og derfor rykker det på magtbalancerne, både økonomisk, sikkerhedspolitisk og på en lang række andre områder.
Når jeg lige nævner det perspektiv i verden uden for Arktis og uden for rigsfællesskabet, er det, fordi det står stadig mere klart for mig, at de tre dele af rigsfællesskabet har den klare fælles interesse at stå sammen i den nye verdensorden, men også at søge nye allierede i højere grad, end vi gør i dag.
Og når jeg tænker på, hvor de mest oplagte allierede findes, er det i Europa, og det er i Norden.
Derfor kunne jeg godt tænke mig at knytte et par ord til det potentiale, som jeg stadig synes vi er for dårlige til at udnytte i forhold til at sikre et stærkt samarbejde mellem EU og Arktis og rigsfællesskabet og mellem Norden og Arktis og rigsfællesskabet.
Det gælder i forhold til forskning.
Lad os bare tage klimaforskningen, hvor vi jo er måske nummer et nation i verden i forhold til at hive data op af indlandsisen, i forhold til at analysere, og hvor vi burde være langt bedre til at gøre det til noget, som resten af verden har adgang til, har mulighed for at hente hjem, og som kunne skabe arbejdspladser i Nuuk og andre steder i Grønland i langt højere grad end i dag, hvis vi kunne lave et struktureret samarbejde med hinanden og med EU og gerne med Norden, f.eks. nordmændene, der har et center i Trondheim, og virkelig få sat fut i den forskning og udvikling.
Det kunne ske i regi af Arktisk Råd, gerne for min skyld.
Vi har
en, man kan sige lige aktuel udfordring med at få EU med i Arktisk Råd, men derfor kan vi i hvert fald godt etablere et samarbejde på forskningsområdet.
Det gælder i forhold til investeringer.
Jeg tror, vi alle sammen er klar over, at investeringerne i det arktiske område, især de bæredygtige investeringer, ikke kommer så hurtigt og så mange, som vi havde ønsket.
Jeg tror, at der er stærke kræfter både i Norden og i EU, der ønsker at forpligte sig til at medvirke til at sikre en fredelig og produktiv og frugtbar udvikling i hele det arktiske område, fordi der er indlysende interesser i det.
Det gælder sikkerhedspolitisk på den bløde måde.
Hvis vi ønsker at fortsætte hele traditionen med et lavintensivt samarbejde, med at vi taler os til rette om tingene, vi undgår oprustning i det arktiske område, så tror jeg, det er vigtigt, at vi laver alliancer med alle de organisationer og grupper af lande, der netop ikke arbejder militært, men som arbejder med soft power, som det hedder på nydansk – igen peger pilen mod EU og Norden.
Så er der hele miljøområdet, og der er hele klimaområdet ud over forskningen.
Og så er der – selvfølgelig og vigtigt – også hele det overordnede økonomiske område, hvor det handler om at sikre adgang for grønlandske og færøske produkter til ikke mindst det europæiske marked på så gode og gunstige vilkår som muligt, både fordi det er til gavn for rigsfællesskabet, både Grønland, Færøerne og Danmark, og fordi det sådan set også er til gavn for EU og de nordiske lande.
Apropos energi er det også et område, hvor vi kunne have et langt stærkere samarbejde med meget store fordele.
Vi overvejer jo i øjeblikket i forhold til hele Europas energiforsyning, om Færøerne og Grønland kunne spille en rolle i det.
Men vi bør starte med i det hele taget at have mere energi på det potentiale, der ligger der.