Rune Lund (EL), 2018-02-27:
Samfundstjeneste er jo et alternativ til fængselsstraf.
Og det er en strafform, som nogle får som en del af en betinget dom, mens andre udfører samfundstjeneste som en del af betingelserne for deres prøveløsladelse.
Og samfundstjeneste betyder, at den dømte skal udføre et arbejde for en offentlig institution eller en institution med et almennyttigt formål.
Opgaverne skal være noget, som ellers ikke ville blive gjort, og omfanget er mindst 30 timer og højst 300 timers arbejde, som skal udføres i den dømtes fritid.
Og de dømte er altid undergivet tilsynet af Kriminalforsorgen i den periode, hvor de skal udføre samfundstjeneste.
Samfundstjeneste er jo en straf, men det er en straf, hvor man straffer klogt, og derfor bør man bruge samfundstjeneste så meget som muligt.
For det har en række af gavnlige effekter i forhold til f.eks. at sætte folk i fængsel.
Samfundstjeneste gavner ganske enkelt kommende ofre og samfundet.
Det er en straf, hvor den dømte undgår at blive påvirket af hærdede kriminelle, og hvor den dømte kan passe et job eller en uddannelse og fortsat tage sig af børn eller familie.
Og for de dømte kan det at være en del af en arbejdsplads og fungere blandt mennesker være en vej til et liv uden kriminalitet.
Den dømte ser, at der er en anden måde at leve på, og den dømte tager det ofte til sig.
Det kan også ske, at folk efterfølgende bliver ansat det sted, hvor de har været i samfundstjeneste.
Det er derfor også en strafform, som forebygger ny kriminalitet, ikke mindst fordi man kan fortsætte med at passe sit arbejde og sin uddannelse.
Man kan bevare sin bolig, man kan være hjemme hos familien, og man undgår netop den negative påvirkning af et fængselsophold.
Omkring 4.400 danskere dømmes hvert år til samfundstjeneste, og cirka halvdelen dømmes for overtrædelse af straffeloven, mens den anden halvdel dømmes for overtrædelser af færdselsloven.
Og for andre erstatter samfundstjeneste den sidste del af en ubetinget frihedsstraf.
Inden sagen kommer for retten eller der træffes beslutning om prøveløsladelse, undersøger Kriminalforsorgen den pågældendes personlige forhold og sociale forhold og vurderer, om han eller hun er i stand til overholde de vilkår, der er, for at udføre samfundstjeneste.
Og det sker jo bl.a. ud fra en vurdering af, om den dømte er egnet til samfundstjeneste.
Men det sker jo også ud fra en konkret vurdering af befolkningens retsfølelse, eller ud fra en vurdering af i hvilket omfang brug af samfundstjeneste ville være krænkende for ofret.
Så der bliver i hver enkelt situation i dag taget stilling til, om samfundstjeneste er det rigtige værktøj at bruge.
Det skal ikke være nogen hemmelighed, at vi fra Enhedslistens side synes, at yderligere brug af de strafformer, som skaber mindre kriminalitet fremadrettet og skaber færre ofre i fremtiden, er nogle strafformer, som vi i højere grad skal benytte end i dag.
Vi er derfor meget tilfredse med lovforslag L 50, som blev vedtaget 2015 og indebar, at brugen af samfundstjeneste som alternativ til ubetinget fængsel blev udvidet.
Og det skyldes mest formuleringen om, at: »Folketinget noterer sig derfor, at regeringen vil se kritisk på brugen af samfundstjeneste.«
Vi synes ikke, at der er grund til at se kritisk på brugen af samfundstjeneste.
Det er da i hvert fald kun, hvis man ikke ønsker, at der skal være færre ofre i fremtiden.
Der er brug for at bruge mere samfundstjeneste og bruge mere fodlænke.
Der er brug for at bruge flere af de strafformer, som skaber færre tilbagefald, når man er færdig med at afsone.
Men det skal selvfølgelig ligesom i dag være med udgangspunkt i en konkret vurdering af den enkelte tiltalte, den enkelte dømte, ud fra de konkrete omstændigheder, der er gældende.
Så vi skal straffe på en måde, der giver mindre kriminalitet, for det giver færre fremtidige ofre, og derfor skal vi have mere samfundstjeneste.
Vi skal ikke have mindre samfundstjeneste.