Jette Gottlieb (EL), 2023-10-27:
Vi har i Norden en lang tradition for civil krisehåndtering, både i teori og praksis, og en lang erfaring også med ngo-samarbejde, f.eks. mellem Dansk Flygtningehjælp og Norsk Flygtningeråd, og min bekymring er, at dette arbejde bliver tyndere og tyndere, også når det gælder fælles sekundering til FN og FN's underorganisationer.
Det arbejde synes jeg vi skal til at få revitaliseret som led i et fælles nordisk forsvarssamarbejde.
Men det bærende i det nordiske samarbejde er og skal også være det omfattende civile samarbejde, og det gælder både regeringssamarbejde, parlamentarisk samarbejde og civilt samfundssamarbejde, og her mener jeg vi er på gal kurs.
Der er ikke noget galt med visionerne, slet ikke, de lyder flotte, og vi tror selvbevidst, at vi er ledende i verden på alle punkter.
Men her vil jeg gerne stoppe op.
Det eneste, vi er ledende i i verden, er forbrug, og her kunne vi i praksis få en rigtig vigtig rolle i verden, hvis vi kunne vise, at man kunne ændre den klassiske brug og smid væk-måde at leve på til brug og reparer og genbrug i stedet for, og det kunne gælde både hele produktet og også genbrug af materialer osv., altså en ægte cirkulær økonomi.
Hvis vi kunne opbygge systemer til det, kunne vi måske være foregangslande i forhold til resten af verden.
Det er da pinligt, at vi her i landet har brugt vores del af klodens ressourcer allerede den 28. marts.
Det synes jeg er pinligt, og de øvrige nordiske lande ligger kun ganske lidt efter os.
Visionerne er der som sagt ikke noget galt med, men i vores praksis bliver det noget andet, for det, der sker, er, at det nordiske samarbejde bliver tyndere og tyndere, og det er ikke særlig nemt med engagementet.
Måske skal vi lige uden for den her kreds, for os, der er engageret i det nordiske samarbejde, hænger på, men lige uden for den her kreds er det ikke særlig nemt.
Det hænger bl.a. sammen med noget sprogligt, nemlig at engelsk har overtaget så meget.
Der refererer jeg til en tidligere ordfører.
Engelsk har overtaget så meget af vores kommunikation, så det er ved at være det mest naturlige, når man er i et andet nordisk land, at man bliver tiltalt på engelsk, i stedet for at vi prøver at forstå hinanden.
Det synes jeg er et problem.
Det er ikke det største problem, men det er et problem, for det er medvirkende til, at vores samarbejde bliver tyndere.
Og det vil sige, at det skal ned i skolerne, det skal ned i revitaliseringen af venskabsbyer, det skal ned i alle sådan nogle små praktiske ting, der fører det ud over den her kreds.
Og når jeg i den forbindelse snakker om Norden, husker jeg jo meget grundigt også Ålandsøerne, Færøerne, Grønland og i øvrigt samesamfundet.
Det synes jeg er vigtigt at have med, for der er også en tendens til, at vi tit snakker Norden, når vi egentlig mener Skandinavien.
Nu vil jeg så lægge særlig vægt på noget, som også den socialdemokratiske ordfører lagde vægt på, og det er den grønne omstilling.
Jeg tror, at det er der, vi kunne gøre mest, for det er der, vi mest har fælles tankesæt.
Og der skal jeg ikke undlade at gøre opmærksom på, at i øjeblikket er det sådan, at en tredjedel af vores CO 2 -udslip stammer fra transport.
Så kan jeg se på de forskellige ordførere, at de godt ved, hvor det bærer hen.
Vi er nødt til at have et fælles ministerråd for transport, for vi er nødt til at bringe CO 2 -udledningen ned, altså få hele transportsektoren til at gå i nul.
Det bliver også sagt – det bliver sagt i forhold til skibsfart især, men hvad bliver der af togdriften?
Det er jo absurd, at man ikke kan komme fra København til Oslo på en ubrudt rejse, og at det i hver anden afgang er nemmere at komme via Stockholm til Oslo med tog.
Det er da absurd!