Marianne Bigum (SF), 2023-10-27:
Mange tak.
Jeg vil også takke ministeren for redegørelsen, og jeg vil egentlig bruge det samme ord som min kollega Jeppe Søe; det her har jeg skrevet her, inden jeg hørte min ordførerkollega fra Moderaterne: Jeg bliver så stolt , når jeg læser den her redegørelse.
Det er tydeligt, at vi har et aktivt og vigtigt nordisk samarbejde, som bestemt er mere end en kaffeklub.
Så vil jeg i øvrigt kvittere for ministerens ønske om at bruge den her redegørelse til en drøftelse om vores visioner for, at Norden skal blive verdens mest bæredygtige og integrerede region i 2030, som i øvrigt også er det år, hvor vi skal være i mål med vores verdensmål; dem kan vi ikke nævne for ofte.
Jeg vil gerne citere fra den her deklaration fra vores vision, som er blevet vedtaget: »Norden er vores hjemegn, vores verden.
Havet forbinder os, skove og søer giver os læ og næring, friske vinde blæser ind over frodige enge, øer og skær.
Vi har fjeld og fjorde, gletsjere og vulkaner, sorte sande og dybe dale.
Over hele Norden, i byer og på landet, søger vi at leve i harmoni med naturen, og skabe bæredygtige samfund.
Men vi må gøre mere.
Klimaforandringer, forurening og trusler mod biodiversiteten kalder på vores opmærksomhed, vores energi.«
Med den her vision er der blevet lavet tre strategiområder, man særlig vil satse på: Det er et grønt Norden, hvor vi sammen skal fremme grøn omstilling af vores samfund og arbejde for kuldioxidneutralitet og en bæredygtig cirkulær og biobaseret økonomi.
Det er et konkurrencedygtigt Norden, som handler om, at vi sammen skal fremme grøn vækst i Norden baseret på viden, innovation, mobilitet og digital integration.
Og det er et socialt bæredygtigt Norden, hvor vi sammen vil fremme en inkluderende, ligestillet og sammenhængende region med fælles værdier og styrket kulturudveksling og velfærd.
Det synes jeg er stærkt.
Vi kan så se på den foreløbige midtvejsevaluering, at især med omstillingen til et mere bæredygtigt samfund går det for langsomt.
Jeg vil gerne snakke om mine visioner for, hvad vi mere kan gøre her, men jeg vil starte med at sige, som det også står i redegørelsen, at lige præcis på plastikområdet, som dem, der kender mig godt, ved er noget, jeg er meget interesseret i, synes jeg, at det arbejde, det nordiske samarbejde har gjort her, er enormt flot.
Som det så klart står, har vi længe arbejdet aktivt for at sikre den her juridisk bindende globale aftale vedrørende plastikforurening, og netop arbejdet med en cirkulær plastøkonomi er noget, som har været en langvarig – jeg tror, det efterhånden er mere end 10 år – indsats fra det nordiske samarbejde, og det betaler sig.
Vi har haft enormt meget indflydelse på, hvordan en global cirkulær plastøkonomi og den her globale plasttraktat skal se ud, netop fordi vi har sådan et godt samarbejde i Norden og nogle virkelig, virkelig dygtige medarbejdere i ministerierne og ikke mindst politikere, som turde drømme stort.
Vi skal have mere genbrug, genanvendelse og cirkulær økonomi.
Jeg plejer at sige, at jeg elsker plastik, men jeg synes, at det er en skam, at det kun bliver brugt én gang.
Så vil jeg nævne en anden ting, og det er i forhold til fødevaresikkerhed og -produktion.
Det er noget, vi snakker rigtig meget om i forhold til de kriser, vi er i, og det er noget, vi skal tage seriøst.
Jeg synes, vi kan blive bedre her i Norden.
Norden er historisk set
en stor fødevareproducent og -eksportør.
Vi skal vise vejen for fremtidens fødevareproduktion, men det kræver en bæredygtig omstilling af vores fødevareerhverv.
Alt andet lige er vores nuværende fødevareproduktion ikke holdbar.
Vi ser kollaps af økosystemer og fiskebestandene i vores havmiljø på grund af næringsstofforurening og overfiskeri.
Det er en realitet.
For nylig er det så blevet klart, at vi skal have torskefangstforbud i 2024 i hele Østersøen både på erhvervs- og lystfiskeri, hvilket er trist, men nødvendigt.
En god ven sendte mig for nylig en artikel, som fortæller, at sild og brisling, som også er tæt på kollaps, opfiskes i Østersøen, laves om til fiskemel og bruges som foder i norske laksedambrug.
Man tager altså føden fra vildlaks og torsk, og så fodrer man tamlaks fyldt med antibiotika.
Alt andet lige tænker jeg, at vi kan blive enige om, at det kan vi gøre bedre og smartere.