Lars Løkke Rasmussen (M), 2023-11-09:
Og tak for en god debat eller måske først og fremmest for en stribe gode indlæg og så lejlighedsvis, lidt afhængigt af hvem der har haft ordet, også debat.
Jeg synes, der har været mange gode kommentarer til regeringens nye strategi.
Jeg fornemmer sådan set også en ret bred opbakning til den udenrigspolitiske linje helt overordnet, og det er sådan set ikke overraskende, for det har jo altid karakteriseret Danmark, at vi under skiftende regeringer trods alt har haft en rød tråd, eller hvad farve man nu vil ty til, altså i hvert fald en gennemgående linje i vores tilgang til resten af verden.
Det er også vigtigt og en af grundforudsætningerne for, at et lille land som vores kan spille en rolle.
Så har der, og det er helt naturligt, været mange indlæg om krigen mellem Israel og Hamas, som jo blev antændt af et diabolsk, forfærdeligt terrorangreb mod Israel den 7. oktober.
Det er det største drab på jøder siden holocaust, et israelsk 9/11, men ti gange større, hvis man ser forholdsmæssigt på det gennemslag, det har haft befolkningsmæssigt.
Det er helt, helt frygteligt, og derfor er der nu krig og ufred igen, og en konflikt, som har varet i årtier, er blusset op til et niveau, som vi ikke har set meget, meget længe, med en indbygget enorm risiko for, at det spreder sig til hele regionen, men jo også, som flere ordførere også har været inde på, spreder sig videre til skel mellem Nord og Syd, og også med risiko for, at det sætter sig som et skel i vores egen befolkning.
Derfor har vi et stort og fælles ansvar for sammen med resten af EU at sikre, at konflikten ikke spreder sig, og tage hånd om, at risikoen for migrationsbølger, voldelig ekstremisme, terrorisme og antisemitisme ikke spreder sig.
Det har mange adresseret, lidt med forskellige indfaldsvinkler, og jeg noterede mig også, at Alexander Ryle påpegede, hvad der jo er rigtigt, at det her spørgsmål slet ikke er omtalt i den nye udenrigs- og sikkerhedspolitiske strategi.
Det er sådan set slet ikke nævnt, og det kan man jo godt stå at filosofere over, og man kunne også pege fingre, og for mit vedkommende ville de fleste af dem jo pege ind mod mig selv.
Men til det kan man vel sige, at formålet med en udenrigs- og sikkerhedspolitisk strategi for så vidt jo ikke er at forudsige den næste krise, den næste invasion eller det næste terrorangreb, men at sætte en strategisk retning, opstille et pejlemærke eller et kompas, for vores udenrigspolitik i en verden, der er blevet mere usikker og uforudsigelig.
Lige præcis det forhold, at vi nu står med en opblusning i Mellemøsten, som ikke er omtalt, understreger jo pointen om, at vi lever i en uforudsigelig tid, hvor den aktuelle geopolitiske situation jo også spiller ind, fordi den her konflikt polariserer verden, både regionalt og, som jeg var inde på, også i forhold til vores eget samfund.
Det skaber en ekstremt farlig situation, hvor der er flere lande, som forsøger at udnytte konflikten.
Alt det her fører jo til, at det er vigtigt for os alle sammen, at vi finder de balancer, der vil gøre det muligt at håndtere den her højspændte situation i sammenhæng med andre højspændte situationer, som vi også skal forholde os til, og det understreger jo pointen om, at vi skal vænne os til, at dagen i morgen ikke bliver, som den var i går.
Vi lever i en noget mere usikker tid end den, der i tiår efter murens fald prægede hele det globale landskab.