Sophie Løhde (V), 2025-02-21:
Tak, formand, og tak for talerne og bemærkningerne fra ordførerne til lovforslagene.
Jeg vil starte min tale med at skrue tiden godt og vel 50 år tilbage til den 13. december 1972.
Her var Folketinget og dets ærede medlemmer samlet til førstebehandlingen af forslag til lov om svangerskabsafbrydelse.
Det skete efter årtiers kamp og offentlig debat, og det var et både progressivt og nødvendigt skridt for kvinder og ikke mindst kvinders rettigheder.
Dengang var det den daværende justitsminister, Knud Axel Nielsen, som stod heroppe på talerstolen og rundede af efter en livlig debat med udveksling af forskellige synspunkter.
I 1972 kunne spørgsmålet om særlig abortgrænsen for alvor dele vandene.
Faktisk blev det under lovforslagets behandling sågar drøftet, om spørgsmålet skulle afgøres ved en folkeafstemning.
Det blev som bekendt ikke aktuelt.
Lovforslaget blev vedtaget, og retten til fri abort blev indført i Danmark i 1973.
Siden da har retten til fri abort været helt afgørende for kvinders sundhed og frihed til at kunne bestemme over egen krop.
Efter mere end 50 år styrker vi kvinders rettigheder og moderniserer abortreglerne.
Det er jeg stolt af, ikke mindst set i lyset af, hvad også tidligere ordførere har været inde på i dag, at vi er i en situation, hvor man mange steder i verden i de her år desværre ser kvinders frihedsrettigheder blive forringet.
Vi vil det anderledes.
På et tidspunkt, hvor dele af verden tilbageruller kvinders rettigheder, går vi den modsatte vej og styrker dem.
Vi styrker kvinders ret til fri abort; vi sikrer bedre retssikkerhed; vi lader retten til fri abort flugte med den seksuelle lavalder.
Det er historisk.
I dag tager vi et kæmpe skridt med lovforslagene, der konkretiserer de tre brede politiske aftaler, som et bredt flertal indgik med regeringen sidste år.
Det er første gang i mere end 50 år, at der nu laves større ændringer i reglerne på abortområdet.
I dag sender vi et tydeligt signal om, at vi i Danmark har tiltro til, at kvinder, herunder unge kvinder, selv kan træffe beslutninger om deres egen krop og deres eget liv.
Jeg tror ikke, der er nogen her i salen, der har været i tvivl om, at det har været en klar ambition for mig at gøre lovgivningen på abortområdet mere tidssvarende.
Det synes jeg at vi er lykkedes godt med, og det vil jeg gerne takke Folketingets partier – og særlig aftalepartierne – for.
Jeg vil i øvrigt også gerne benytte anledningen til at kvittere for et godt og også konstruktivt forhandlingsforløb.
Derfor vil jeg til gengæld heller ikke have siddende på mig her i dag, at vi i regeringen ikke skulle have gjort os umage, som en ordfører fik sagt her fra talerstolen.
Det synes jeg er udtryk for helt urimelig og usaglig kritik, for det første fordi vi har haft et meget langt, men også meget grundigt forhandlingsforløb.
Der har været inddragelse af en lang række aktører og videnspersoner.
Alle har haft lejlighed til at kunne komme til orde, stille spørgsmål mundtligt såvel som skriftligt og få svar på det hele.
Vi har haft en proces, hvor vi er gået grundigt til værks, og det har vi, fordi det her er vigtigt.
Tak også i dag til mange af ordførerne i Folketingssalen for også at anerkende den proces, der er gået forud, og dermed også det grundige politiske stykke arbejde, som der er lavet i fællesskab, også selv om vi ikke nødvendigvis ser ens på alle spørgsmål.
For det andet er de her tre lovforslag, vi i dag behandler, også udtryk for, at regeringen har indgået tre brede politiske aftaler, og at der dermed også er bred politisk opbakning.
Fælles for de tre lovforslag er et ønske om at styrke kvinders rettigheder i Danmark gennem en større ret til selvbestemmelse over egen krop og reproduktive valg.