Carl Valentin (SF), 2020-06-11:
Tak for det.
Vi har været her før og for ganske nylig, da vi drøftede regeringens planer om at begrænse indvandring som følge af spændinger ved grænsen til Tyrkiet, så derfor kan jeg gøre det forholdsvis kort.
Asylsystemet er dysfunktionelt.
Det beror på spontan asyl, der resulterer i uretfærdig fordeling, både i forhold til hvilke lande der tager slæbet med at aflaste verdens brændpunkter, men også i forhold til hvilke flygtninge der får hjælp – både hvordan og hvornår.
Hvad mangler der, for at hele flygtningesystemet kan komme til at fungere?
Hjælp til nærområderne?
Bevares.
Men også solidaritet.
Det kræver, at vi allesammen hver især ikke kun går til spørgsmålet om en ny flygtningepolitik med interesse i at lukke færrest mulige ind, men med det formål at maksimere den totale retfærdighed i systemet.
Vi skal sørge for, at flest hjælpes bedst muligt med den størst mulige respekt for modtagerlandenes stabilitet.
Hvis verdens lande gør flygtningepolitikken til et ræs mod bunden, skader det os alle sammen.
International solidaritet er nemlig forudsætningen for, at vi kan få kontrollen over asylsystemet tilbage og forme det til en helhed, der giver mening, i stedet for det morads, vi står med nu.
Derfor er det beslutningsforslag, vi skal behandle i dag, antitesen til solidaritet.
Det sigter på at skrive Danmark ud af en af de få tilbageværende livliner i det internationale i samarbejde om et nyt asylsystem.
Marrakeshaftalen savner faste rammer og sanktionsmuligheder, ja, men er dog alligevel bedre som holdepunkt end et totalt fravær af kompromisvillighed landene imellem.
Skulle man være i tvivl om forslagets mangel på international solidaritet, kan man blot observere det faktum, at forslaget citerer Polen som et eksempel til efterfølgelse – et land, der har vendt ryggen til sine internationale forpligtelser på flygtningeområdet, og som på trods af sin status som EU-land ikke lever op til minimumsstandarderne for flygtningemodtagelse i Unionen.
I oktober sagde forfatter Jonas Eika, at Danmark er et racistisk land, bl.a. med henvisning til den danske asylpolitik.
Jeg synes, det er noget vås, for på trods af den megen bragesnak, der har været fra skiftende regeringers side de seneste årtier, så er Danmark – heldigvis – stadig et land, der tager retssikkerhed og internationale forpligtelser alvorligt; et land, der målt både på antallet, vi tager imod, og på omfanget af hjælp, vi giver, er længder foran andre lande, der tit anses som førende på området, eksempelvis Canada.
Derfor er vi, vores størrelse taget i betragtning, fortsat med til at tage ansvar for flygtninge, uanset hvor meget diverse ministre har talt dunder om stramninger.
Derfor sagde daværende statsminister hr. Lars Løkke Rasmussen også ja til Marrakeshaftalen – og derfor ærer den nuværende regering den, fordi vi trods alt stadig bor i et land, der tager det internationale samfund alvorligt og er klar over den realitet, at Danmark ikke kan nå nogen steder alene.
Og uanset mine øvrige uenigheder med de to statsministerpartier her i landet vil jeg gerne kvittere for, at når alt kommer til alt, står de ofte stadig på vores og ikke på Dansk Folkepartis side i spørgsmål som dem her.
Med disse ord skal jeg meddele, at Socialistisk Folkeparti ikke kan støtte forslaget.