Mai Mercado (KF), 2019-01-22:
Tak for ordet, formand.
SF har fremsat beslutningsforslaget B 49, som pålægger regeringen senest 1. februar at indkalde Folketingets partier til forhandlinger om at indføre minimumsnormeringer i vuggestuer og børnehaver.
SF foreslår, at der indføres en minimumsnormering på højst tre vuggestuebørn pr. voksen og højst seks børnehavebørn pr. voksen.
SF begrunder bl.a. beslutningsforslaget med, at normeringerne ifølge SF er historisk dårlige, og at de foreslåede minimumsnormeringer er afgørende for høj kvalitet i daginstitutionerne.
Jeg vil gerne indledningsvis understrege, at vi har et pædagogisk personale og ledere i dagtilbud, som vi kan være vanvittig stolte af.
I gør det simpelt hen fantastisk.
Når jeg har lejlighed til det og kommer ud og besøger institutioner, bliver jeg altid virkelig, virkelig glad og meget, meget stolt over både den faglighed og det engagement, som der bliver udvist.
Tusind tak for det.
Jeg kan rigtig godt forstå, at danske forældre er rigtig godt tilfredse med deres dagtilbud, og jeg kan lige så godt forstå, at vi ser i undersøgelser, at børnene er rigtig godt tilfredse med at gå i dagtilbuddene.
Og nu til spørgsmålet, for det er vigtigt at få lidt fakta på bordet, når vi taler normeringer, således at vi ikke får sådan et fortegnet billede af virkeligheden.
I beslutningsforslaget beskriver SF normeringerne som historisk dårlige.
Men med den nye nationale normeringsstatistik fra 2017 har vi jo fået et bedre indblik i normeringerne i de danske kommuner, og tallene i opgørelsen viser, at der i 2017 på landsplan var en normering på 3,1 barn pr. voksen i daginstitutionerne for de 0-2-årige og en normering på 6,2 børn pr. voksen i daginstitutionerne for de 3-årige og op til skolestartsalderen.
Det niveau svarer nogenlunde til niveauet i 2015 og 2016.
Så de marginaler, vi taler om, er altså henholdsvis 0,1 og 0,2.
Tallene viser også, at niveauet for normeringer for langt størstedelen af kommunerne ligger tæt på hinanden, både når det gælder daginstitutionerne for vuggestue og for børnehave.
Jeg hæfter mig således ved, at den normering, der er i de fleste af kommunerne, rent faktisk ligger meget tæt på det niveau, som SF lægger op til i beslutningsforslaget, når man ser på den officielle normeringsstatistik.
Derudover er jeg jo også meget glad for at konstatere den vigtige pointe, at forældretilfredsheden med dagtilbuddene er meget høj og den også er stigende.
Dansk Center for Undervisningsmiljøs dagtilbudstermometer viser, at langt, langt de fleste børn er rigtig glade for at gå i børnehave.
Børnene har gode venner, og de er glade for de voksne i dagtilbuddet.
Det er da positivt, det skal vi da glæde os over.
Disse fakta og så også en række forskellige besøg i dagtilbud, som jeg har været på, fortæller mig, at det grundlæggende går rigtig godt i langt hovedparten af vores dagtilbud, hvor vi jo har dygtige pædagoger, dygtige pædagogiske assistenter, medhjælpere og dagplejere omkring vores børn.
Jeg er rigtig meget optaget af at sikre høj kvalitet i vores daginstitutioner.
Derfor har vi jo også i den borgerlige regering indgået en række aftaler på daginstitutionsområdet.
I 2017 indgik regeringen en aftale med et bredt flertal i Folketinget, og det har givet et rigtig vigtigt fundament for dagtilbudsområdet.
Her fik vi sat fokus på en fælles retning igennem den styrkede pædagogiske læreplan, gode pædagogiske kompetencer igennem et solidt kompetenceløft, forældresamarbejde og ledelse – bare for at nævne nogle af de elementer, som er centrale i aftalen, og som bestemt også er kvalitet.
Jeg tror, vi er enige om, alle os i dag, at der er tale om kvalitet.
Men det er jo ikke kun i aftalen om stærke dagtilbud, at der er fokus på en stærk faglighed og dennes betydning for kvalitet.
Det fokus har vi haft i samtlige aftaler i denne regering, således også med parallelsamfundsaftalen og ikke mindst også i 1.000-dagesprogrammet.
I samtlige aftaler er der sat penge af til kompetenceudvikling, fordi det er alfa og omega, at vi sikrer, at ledere og personale er klædt rigtig godt på til den vigtige opgave, det er at støtte børnene og børnenes trivsel.
Kvalitet er jo således flere ting.
Det er i den forbindelse interessant, at analyser af den nye dagtilbuds- og normeringsstatistik peger på, at kommunerne jo faktisk prioriterer forskellige forhold i forhold til kvalitet, såsom personalets uddannelsesmæssige kvalifikationer, normeringer osv.
Mens mange kommuner har en normering, der er tæt på de øvrige kommuners, så har kommuner med flere børn pr. ansat således generelt en højere andel af pædagogisk uddannet personale.
Det indikerer jo, at kommunerne finder forskellige lokale løsninger, som passer til de lokale behov – løsninger, de lokalt valgte kan diskutere med borgerne i deres kommune.
Den lokale prioritering kræver, at Christiansborg altså ikke dikterer sådan meget firkantet, hvordan ledelsen af institutionerne skal foregå.