runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Søren Pape Poulsen (KF), 2022-05-10:
Men det er jo en klassisk politisk diskussion, for når man ikke lader den offentlige sektor vokse lineært eller i forhold til det demografiske træk, så kalder man det besparelser.
Og det synes jeg jo er en interessant diskussion.
Og jeg tror, vi er nødt til på et tidspunkt at have noget mere ærlighed ind i den her debat over for befolkningen, for i hvor lang tid kan vi blive ved med at sige til befolkningen, at der ingen grænser er?
Vi bliver bare ved med ukritisk at pumpe penge ud i en større og større offentlig sektor.
Altså, kan statsministeren garantere mig, at vi bare ved at pumpe en masse penge ud i ældreplejen får en bedre ældrepleje?
Jeg synes jo, det, vi mangler at have, er en værdidiskussion om, hvordan det er, vi behandler hinanden, og hvad det er, man kan forvente af hinanden som mennesker i stedet for bare at sige: Vi har sendt en check eller en pose penge til et område, og så er den hellige grav vel forvaret.
Vi er vel nødt til at tage den diskussion, og vi bliver også nødt til at diskutere, om der ikke skal laves reformer på et eller andet tidspunkt i dette land.
Mette Frederiksen (S), 2022-05-10:
Altså, vi kommer til at fortsætte ad reformsporet og håber, at vi kan gøre det sammen, og også at vi kan træffe beslutninger i fællesskab allerede inden sommerferien, f.eks. hvad angår en grøn skattereform, som er rigtig, rigtig vigtig at få på plads.
Altså, jeg har – tror jeg – nærmest aldrig nogen sinde advokeret for, at hvis bare man sender flere penge til vores velfærdssamfund, så er problemerne løst.
Det tror jeg overhovedet ikke på.
Men jeg føler mig jo samtidig helt overbevist om, at i takt med at der kommer flere ældre, så bliver vi også nødt til at prioritere ældreområdet, for hvis ikke man gør det, så er det besparelser.
Og man kan sige, at det, jeg jo egentlig allerhelst vil, er at gennemføre en kæmpestor nærhedsreform efterfølgende, når vi har fået en ny ældrelovgivning på plads, med meget mindre bureaukrati, meget færre centrale krav, meget mere sund fornuft, meget mere frihed, meget mere plads til det enkelte menneske.
Men de penge, der bliver frigjort ved det, vil jeg jo gerne bruge på, at der f.eks. bliver serveret en ordentlig mad for vores gamle, og at man ikke skal ligge med en ble, bare fordi man er blevet 85 år i det her land.
Søren Pape Poulsen (KF), 2022-05-10:
Det åbner for uhyggelig mange interessante diskussioner, man sådan set kunne fortsætte nedad.
Jeg har det bare sådan, at jeg forstår statsministeren på den måde, at det går rigtig godt i dansk økonomi overordnet set; der er rigtig mange danskere, der har et job.
Det skal vi glæde os over i fællesskab.
Men der findes ingen muligheder for, at de danskere, der går på arbejde hver dag, kan få lidt mere til sig selv, mens det vil være helt umuligt at finde en krone, der kan spares i verdens største offentlige sektor.
Der må vel kunne findes om ikke en anden vej, så dog en mellemvej?
Mette Frederiksen (S), 2022-05-10:
Jamen den kan vi jo altid diskutere.
Altså, jeg tror da sagtens vi kan finde ud af at bruge pengene på en anden og klogere måde.
Jeg synes jo faktisk, at det er ret økonomisk uansvarligt, at man bare står og lover skattelettelser.
Hvis man vil være ansvarlig og måske ovenikøbet statsministerkandidat, så synes jeg, man bliver nødt til at fortælle, hvordan man har tænkt sig at finansiere det.
Altså, hvor er det, der skal bruges færre penge i den offentlige sektor?
Det er jo ikke nok bare at sige, at man vil bruge færre penge.
Så skal man jo svare på: Er det sundhedsområdet, er det børnehaverne, er det ældreområdet, er det folkeskolen, er det handicapområdet?
Hvor er det, pengene skal tages fra?
Det vil jo i mine øjne give en meget mere oprigtig, gennemsigtig politisk debat i stedet for bare at love skattelettelser.
Og så vil jeg sige, man kan leve gode liv mange steder på jordkloden, men i mine øjne er Danmark faktisk det bedste samfund, og vi har den bedste samfundsmodel.
Katarina Ammitzbøll (KF), 2022-05-10:
Men er ordføreren enig i, at det, hvis noget skal ændres i traktaten og man skal gå fra enstemmighed til flertalsafgørelser, så kræver enstemmighed blandt medlemslandene og også en ratificering blandt alle medlemslandene?
Peder Hvelplund (EL), 2022-05-10:
Ja, det er fuldstændig klart, og det vil jeg jo på ingen måde afvise, og det er også derfor, jeg siger, at det, vi forholder os til nu, er et spørgsmål om det forsvarssamarbejde, der er i EU i dag, og om det er noget, vi ønsker at deltage fuldt og helt i.
Og det er det, vi stemmer om, og det er det forbehold, vi stemmer om den 1. juni.
Min pointe er bare, at man da, når de andre ting bliver rejst, bliver nødt til at anerkende – det har vi da en forpligtigelse til som parlamentarikere her i Danmark også at forholde os til – hvad det er for en udvikling der er på vej.
Og bare at stå og sige, at det aldrig kommer til at ske, når det godt nok er de mest toneangivende kræfter i Europa, der siger det, synes jeg ikke er at tage det alvorligt.
Jeppe Kofod (S), 2022-05-10:
For det første bestemmer vi selv vores mandat for de styrker, vi sender ud.
For det andet fik jeg ikke noget svar.
Det, jeg må tolke, er, at hr. Morten Messerschmidt og Dansk Folkeparti egentlig i en tid, hvor vores sikkerhed er udfordret af Putins aggression imod Ukraine, mener, at Danmark skal stå alene uden for det fællesskab, som de andre lande er med i, og som kan være med til at gøre, at vi fra dansk side kan bidrage til ansvar for vores egen sikkerhed og Europas sikkerhed.
Der mener regeringen altså, at det er tid til, at vi nu tager debatten og også deltager fuldt og helt i det europæiske samarbejde på det område.
Christian Juhl (EL), 2022-05-10:
Det er sjældent, at jeg har hørt nogen snakke så negativt om det danske forsvar og om de bidrag, vi har givet de sidste år.
Som jeg har forstået det, er Danmark et af de lande i forhold til befolkningen, der faktisk har ydet mest til flest aktioner, også nogle, jeg ikke synes om.
Hvordan kan det være at være uden for fællesskabet, når man igen og igen sender folk, sådan at militæret simpelt hen bruger alle de ressourcer, de har, og må sige nej, f.eks. når FN ringer og spørger, om vi kan have nogle til de fredsbevarende styrker?
Er det at være uden for fællesskabet?
Er det at købe fribillet, som en radikal nævnte det forleden dag?
Det forstår jeg ganske enkelt ikke.
Vi leverer mere end alle andre pr. indbygger.
Jeppe Kofod (S), 2022-05-10:
Jeg ved ikke, om det var partifæller, hr. Christian Juhl refererede til.
Jeg har på intet tidspunkt talt negativt om danske soldaters udsending.
Tværtimod er jeg stolt af den forskel og indsats, danske soldater gør rundtomkring i verden og har gjort igennem årene.
Og man må også sige, at det egentlig er lidt besynderligt, at en af de ting, som man kan se – og nu vil jeg gerne vende tilbage til den militære fredsbevarende operation, som EU har i Bosnien-Hercegovina, og som er en fredsbevarende operation, som er med til at forhindre, at der bryder nye uroligheder ud, der kan føre til de værste etniske sammenstød og i værste fald folkedrab – er, at her har Danmark som det eneste land ikke mulighed for at deltage, hvis vi gerne ville, fordi vi har et forsvarsforbehold.
Der kunne jeg godt tænke mig at forstå, hvorfor Enhedslisten mener, at vi skal være forhindret i at deltage i en vigtig fredsbevarende operation.
Christian Juhl (EL), 2022-05-10:
Det er jo et meget tænkt eksempel, men prøv lige at høre: Der har aldrig været en situation, hvor Danmark har måttet sige nej, for der er sådan set organisationer og krige nok til alle, som Peter Viggo Jakobsen sagde forleden dag.
I Mali var der mindst fire entreprenører, der agerede derude, og Danmark deltog endda med ledelse og det hele.
Men vi deltog også i aktioner, vi ikke skulle have deltaget i, og jeg vil gerne spørge: Når EU laver skandaler efter skandaler, f.eks. i Den Centralafrikanske Republik, hvor man har trænet soldater, som i dag er en del af Wagnergruppen, som jo nok er det mest forfærdelige instrument, man kan bruge i krig, er det så sådan nogle aktioner, man vil lave?
Er det det, vi skal være med til, for det kender vi jo?
De her 14 aktioner kender vi jo, og der er ikke noget at råbe hurra for; der er brud
Jeppe Kofod (S), 2022-05-10:
Jamen jeg vil gerne til hr. Christian Juhl igen gentage, som jeg har sagt til andre før Enhedslisten, at det her jo handler om, at vi har en mulighed for at deltage, hvis det er sådan, at vi afskaffer forsvarsforbeholdet.
Så er det op til Folketinget at se på, hvad der er i dansk interesse, og hvordan vi kan bidrage til at skabe et mere sikkert og trygt Danmark og Europa i en situation, hvor Rusland har angrebet et suverænt europæisk land, og hvor vi har en landkrig på europæisk jord, vi ikke har set magen til siden anden verdenskrig.
Og hvad er det første, de lande, der bliver angrebet, herunder Ukraine, men også Georgien og Moldova, gør – hvad er det, de gør?
De søger et tættere samarbejde med EU, fordi de gerne vil have større tryghed.
Der kan vi bidrage, hvis vi afskaffer forsvarsforbeholdet, og jeg kan stadig ikke forstå, hvorfor Enhedslisten ikke vil være med til det.
Karina Adsbøl (UFG), 2022-05-10:
Tak for det.
Landets statsminister har den 7. marts udtalt til DR, og jeg citerer: »For mig som landets statsminister er det mere en værdimæssig beslutning om, at Danmark nu skal være med i EU og forsvarssamarbejdet - uden forbehold.
Det er først og fremmest en værdibeslutning.«
Deler ministeren det?
Så forsvarsforbeholdet handler ikke om sikkerhed.
Det handler simpelt hen om et signal, altså det, at man skal sende et signal.
Er det, fordi regeringen nu vil sende et signal?
Jeppe Kofod (S), 2022-05-10:
Det er også, fordi regeringen vil sende et signal.
Det handler også først og fremmest om, hvor vi hører til henne.
Der er lande, der grænser op til Rusland, omkring Østersøen, Finland, Sverige, Estland, Letland, Litauen, Polen, Tyskland.
Det er den region, vi er en del af, og hvor der er spændinger.
De er alle sammen måske fuldt med i NATO og EU, hvis Finland og Sverige vælger at gå den vej.
Danmark vil være det eneste land, som i sådan en situation vil stå uden for det europæiske samarbejde om sikkerhed og forsvar.
Det synes vi ikke vi skal.
Vi synes, at vi skal være sammen med de andre i en tid, hvor vores sikkerhed er truet.
Lars Boje Mathiesen (NB), 2022-05-10:
Tak for det.
Jeg undrede mig lidt ligesom mange andre, da spørgsmålet kom ud, over, hvorfor der ikke lød noget om det, vi skulle stemme om, altså EU-forsvarsforbeholdet, i det spørgsmål.
Det undrede jeg mig over, og jeg købte sådan set fortællingen om, at det bare var sådan lidt retorik og semantik, indtil jeg fandt den rapport fra 2019, som tydeligt redegør for, at hvis man vil spørge danskerne, og det er bredt på det politiske spektrum, om de vil afskaffe EU-forsvarsforbeholdet, ja, så stemmer de faktisk bredt nej tak til det, men at hvis man spørger, om de ønsker dansk deltagelse i europæisk forsvars- og sikkerhedssamarbejde, så stemmer de gerne ja.
Så mit spørgsmål er: Har udenrigsministeren eller nogen fra Udenrigsministeriet været bekendt med den rapport?
Jeppe Kofod (S), 2022-05-10:
Jeg ved ikke, hvad det er for en rapport, hr. Lars Boje Mathiesen refererer til, men det, jeg gerne vil understrege, er, at når vi stemmer den 1. juni, stemmer vi om, om Danmark skal deltage fuldt ud i det europæiske samarbejde om forsvar og sikkerhed.
For at kunne gøre det er det klart, at vi så skal af med vores forsvarsforbehold, og det gør vi ved en folkeafstemning.
Det vil sige, at når vi stiller spørgsmålet, som det står, så er det det, vi skal tage stilling til, nemlig om vi vil deltage fuldt ud i forsvarssamarbejdet, og for at kunne gøre det skal vi så stemme os af med forsvarsforbeholdet.
Derfor indeholder det lange spørgsmål hele essensen af det, vi skal stemme om.
Jeg glæder mig rigtig meget til en debat, og jeg håber virkelig, at vi får en debat på et sagligt grundlag, så vi kan tage stilling til, hvor Danmark hører hjemme, og hvordan vi kan bidrage i fællesskab til at styrke europæisk sikkerhed.
Her mener jeg, Danmark kan gøre en vigtig forskel sammen med de andre lande.
Morten Messerschmidt (DF), 2022-05-10:
Det er jo rigtigt, som udenrigsministeren siger, at det er Folketinget, der afgør, om man skal med på en mission, hvad enten det er NATO eller EU osv.
Det, der er interessant, er, hvad der derefter sker.
Når Folketinget har sagt, at nu overtager NATO, er der jo en militærkommando i NATO, der så bestemmer, hvornår de danske fly skal på vingerne, hvornår den danske hær skal i krig, hvornår en dansk fregat skal i spil osv.
Det, jeg spørger om, er, om det samme gælder i EU.
Når I i de EU-begejstrede partier har sendt den ene mission af danske soldater af sted ned til EU-krige, er det så det her sæt regler, der gælder for den militære kommando over vores tropper under en EU-general?
Jeppe Kofod (S), 2022-05-10:
Det er sådan, at det helt og holdent er Folketinget, der beslutter det.
Uanset om vi sender en mission af sted i NATO-sammenhæng, i FN-sammenhæng eller, hvis ikke vi har et forbehold, en EU-ledet militær operation,
er det Folketinget, som bestemmer.
Det vil være sådan, efter man har stemt om forsvarsforbeholdet.
Så vil jeg spørge hr. Morten Messerschmidt om noget: Hvordan kan det være, at Dansk Folkeparti mener, at Danmark skal være det eneste land omkring Østersøen, som lige om lidt måske risikerer at stå uden at være fuldt med i de fællesskaber, som de andre lande er?
Vi har en situation, hvor Estland, Letland, Litauen, Polen, Tyskland er fuldt med i det europæiske forsvarssamarbejde, og det er Finland og Sverige også, og i Finland og Sverige diskuterer de, om de skal være med i NATO.
Hvis de går med i NATO, vil Danmark være det eneste land af de lande omkring Østersøen, der grænser op til Rusland, som ikke er fuldt med i både EU's og NATO's forsvarssamarbejde i en tid, hvor sikkerheden er truet.
Hvorfor skal vi stå der?
Søren Søndergaard (EL), 2022-05-10:
Jeg havde måske for store forventninger til ministerens tale, for jeg havde da forestillet mig, at vi på det her tidspunkt så ville få at vide, hvad det betyder, hvis vi afskaffer forbeholdet.
Altså hvad det så er, vi går med i?
Skal vi med i den?
Jeg kan konstatere, at Tyskland lige har besluttet at trække sig ud af den, altså ud af EU-missionen og så at sige få et forbehold, og deres begrundelse er, at i lyset af enkelte libyske kystvagters uholdbare optræden over for flygtninge og migranter samt ngo'er kan tyske soldaters uddannelse af den libyske kystvagt i øjeblikket ikke forsvares.
Er det den mission, vi skal med i, hvis det bliver et ja den 1. juni?
Skal vi så gå ind?
Er det, det handler om?
Jeppe Kofod (S), 2022-05-10:
Nej, det, som det handler om, hr. Søren Søndergaard, er, at vi, hvis vi afskaffer forsvarsforbeholdet, har mulighed for selv at beslutte, om vi vil deltage i en mission eller ej.
Jeg var i sidste uge, torsdag og fredag, i Bosnien, og her besøgte jeg bl.a. den EU-militær-ledede operation i et land, hvor der var rædsler og folkedrab i 1990'erne, der kostede over 100.000 mennesker livet, et land, hvor Rusland puster til ilden hos separatistiske og nationalistiske serbere, men også et land, hvor EU-landene og i øvrigt også Norge og Schweiz og andre uden for EU bidrager til en EU-militær-ledet operation for at sikre stabiliteten.
Det kunne være sådan noget, hvor man kunne diskutere, om Danmark skulle tage et medansvar for at sikre, at vi ikke igen får en tragedie på Balkan.
Det kunne være et eksempel.
Den mulighed har vi ikke i dag, fordi vi har et forsvarsforbehold.
Den mulighed får vi, hvis vi vælger at afskaffe forsvarsforbeholdet den 1. juni.
Søren Søndergaard (EL), 2022-05-10:
Det var så der, hvor tv kunne bringe et interview med en person på stedet, en lokal, der sagde, at de ikke så meget til de der EU-soldater, for de sad inde i lejren og drak kaffe.
Hvad med at svare på spørgsmålet?
Spørgsmålet var jo ret klart: Skal Danmark være med i Libyenaktionen?
Hvor mange af de aktioner, der er i Afrika, tidligere franske kolonier, skal Danmark være med i?
Altså, man har jo haft årevis til at undersøge, om man vil være med og til at overveje det.
Var det ikke på tide her kort før folkeafstemningen at løfte sløret?
Hvilke af aktionerne i Afrika skal vi være med i?
Jeppe Kofod (S), 2022-05-10:
Det, der er så bemærkelsesværdigt, er, at Enhedslisten er meget optaget af, hvordan vi kommer ud af NATO, ud af EU, hvordan vi har et forbehold som det eneste europæiske land.
I en tid, hvor Rusland og Putin har angrebet et suverænt europæisk land, i en tid, hvor sikkerhedspolitik er kommet tilbage i Europa på en måde, som vi ikke har set før, i en tid, hvor alle lande rykker sammen i fællesskaber, er svaret fra Enhedslisten altså, at vi skal stå uden for fællesskaber.
Det er altså ikke svaret fra regeringen.
Peder Hvelplund (EL), 2022-05-10:
Tak for det.
Så bliver jeg nødt til lige at høre ministeren, om den måde, man står uden for fællesskabet på, er ved at bidrage til at sende våben ned til den ukrainske regerings legitime kamp.
Altså, hvis det er den retorik, ministeren er ude i, synes jeg, det bliver lidt betænkeligt.
Men det, jeg godt vil spørge ministeren om, er – nu havde vi debatten her under andenbehandlingen – hvad det er, der gør, at regeringen ikke er villig til at skrive en garanti om folkeafstemning ind i lovteksten, så det bliver juridisk bindende?
Jeg er med på, at der kan være gode grunde til at skrive det ind i bemærkningerne, men hvorfor ikke give den fulde garanti?
Hvad er det, der afholder regeringen fra det?
Hvad er argumentet imod at skrive det ind i lovteksten?
Det vil jeg egentlig gerne høre ministerens kommentar til.
Jeppe Kofod (S), 2022-05-10:
Et politisk løfte er et politisk løfte, uanset om det står i lovbemærkningerne eller i lovteksten.
I 1993, da vi vedtog de fire forbehold ved en folkeafstemning, var der i den daværende lovgivning også i lovbemærkningerne skrevet et politisk løfte om en folkeafstemning.
Her 29 år senere holder vi en folkeafstemning.
Og hvis der skulle opstå den der meget hypotetiske situation om 10, 20, 30 eller 50 år, er der altså givet et politisk løfte om en folkeafstemning, som står i lovbemærkningerne.
Så det er sådan set meget enkelt.
Jeg synes egentlig, det er ærgerligt, at i en så alvorlig situation, hvor vi diskuterer Europas sikkerhed, er det, som Enhedslisten går op i, hvorvidt et politisk løfte står i nogle bemærkninger til lovforslaget eller i lovforslaget, vel vidende at det politiske løfte, som vi gav for 29 år siden, også holder i dag.
Hvad med, at vi i fællesskab kigger på, hvordan vi kan bidrage til europæisk sikkerhed?
Jeg kunne egentlig godt tænke mig at forstå Enhedslisten.
Hvis nu der var mulighed for, at Danmark kunne deltage i militær stabilisering i f.eks. Bosnien, for hr. Søren Søndergaard peger rigtigt nok på, at der er brug for soldater, hvordan kan det så være, at Enhedslisten mener, at Danmark ikke skal kunne gøre det, hvis det var i vores interesse?
Peder Hvelplund (EL), 2022-05-10:
Hvordan kan det være, at regeringen har afvist, at vi skal bidrage til f.eks. minerydning i Bosnien, når Enhedslisten har foreslået det?
Det er jo et politisk valg.
Derfor har det jo ikke noget med forsvarsforbeholdet at gøre.
Selvfølgelig kan vi bidrage til de aktioner.
Men jeg synes ikke, at udenrigsministeren svarer på spørgsmålet.
Jeg er med på, at man vil skrive det ind i bemærkningerne, og der er jo klart den forskel i forhold til det nuværende forbehold, at det er skrevet ind som en protokol i traktaten.
Den forsvinder jo, hvis det ulykkelige skulle ske, at vi afskaffer forsvarsforbeholdet.
Men hvad er argumentet for ikke at skrive det ind?
Altså, er der ikke tid til for juristerne at skrive det ind i lovforslaget?
Hvad er begrundelsen for det?
Jeg har simpelt hen svært ved at forstå, hvis det giver den garanti, hvad begrundelsen så er for ikke at gøre det.
Jeppe Kofod (S), 2022-05-10:
Jeg gentager det igen for hr. Peder Hvelplund, og det står i øvrigt også i betænkningen fra Europaudvalget, at et politisk løfte har samme karakter, uanset om det står i bemærkningerne eller i lovteksten.
Altså, det, som Enhedslisten siger, er, at selv om der skulle være gode grunde til, at vi måske skulle sende flere soldater til Bosnien for at sikre, at der ikke kommer et nyt folkedrab der, så vil man altså på forhånd afskrive sig muligheden for at gøre det, fordi det tilfældigvis sker i en EU-ramme og ikke i en anden ramme.
Morten Messerschmidt (DF), 2022-05-10:
Vi ved fra regeringen, at det er 235 retsakter, Danmark har måttet sige nej til på grund af forbeholdet, men indtil videre kan ministeren altså kun nævne, var det to områder over for Enhedslisten.
Der er stadig væk 233 områder, vi ikke rigtig ved hvad regeringen vil på, kan jeg forstå.
Når så det EU-begejstrede flertal herinde sender danske tropper af sted på EU-mission, kunne det være rart at vide, om det så er det her sæt regler, »European Union Concept for Military Command and Control«, der ligger til grund for operationerne, f.eks. i Mali eller Bosnien eller Somalia, Sahel, eller hvor det nu er man har varme drømme om at sende danske soldater af sted på EU's mandat til.
Er det de her regler, der gælder?
Jeppe Kofod (S), 2022-05-10:
Tak for det.
Først og fremmest vil jeg gerne takke Europaudvalgets medlemmer for den betænkning og det gode udvalgsarbejde, som er gennemført både hurtigt og effektivt.
Vi har nu et solidt grundlag for folkeafstemningen den 1. juni.
Den 1. juni bliver en meget vigtig dag, en milepæl, for Danmark.
Vi skal huske på, hvad folkeafstemningen i virkeligheden handler om, nemlig den nye realitet, som vi i Europa står i, og som vi er nødt til at forholde os til, om vi vil det eller ej.
Putins angreb på Ukraine er et angreb på det, som vi i Europa og Vesten står for, vores demokrati, vores vestlige værdier, og Danmark er i dag det eneste EU-land, der står uden for EU's forsvarssamarbejde.
Det er ikke i vores interesse, tiden er ikke til splittelse eller enegang, tiden er til sammenhold, ikke forbehold.
At tiden er til sammenhold, er en erkendelse, som vi ikke står alene med i Danmark.
Både Sverige og Finland deltager allerede i EU's forsvarssamarbejde, de overvejer nu at gå ind i NATO.
Norge, der er medlem af NATO, men ikke af EU, deltager i dele af EU-samarbejdet.
Kort sagt: Vi rykker sammen i Vesten, i Europa, i Norden.
Afskaffer vi forsvarsforbeholdet, giver det os en historisk mulighed for et styrket nordisk samarbejde om sikkerhed og forsvar.
Så kan vi samarbejde tættere i Norden om sikkerheden i vores egen region både gennem EU og NATO.
Og EU og NATO supplerer hinanden.
Vores allervigtigste NATO-partner, USA, lægger ikke skjul på deres ønske om, at vi i Europa tager et større ansvar for sikkerheden i vores nærområder.
Det gør vi bl.a. gennem et stærkere EU-samarbejde om forsvar og sikkerhed.
Et styrket Europa vil give endnu flere muskler til det transatlantiske samarbejde, og det styrker også NATO.
Det er vigtige og i øvrigt meget alvorlige grunde til, at Danmark nu skal træde fuldt og helt ind i det europæiske samarbejde om sikkerhed og forsvar og efter 29 år lægge forsvarsforbeholdet bag os.
Tiden er kommet til at tage mere ansvar for Danmark og for Europa.
Tak for debatten.
Nu må det gælde debatten med danskerne, så vi på et fuldt oplyst grundlag kan gå ud og tage afstemningen den 1. juni.
Jeg glæder mig til den debat, og jeg er sikker på, at vi træffer en god og fornuftig beslutning.
Til hr. Hans Kristian Skibby vil jeg sige, at Danmark er det eneste land, der har et EU-forsvarsforbehold.
Det er der ikke andre lande der har.
Det gør os unikke.
Men det gør også, at vi, hvis vi den 1. juni vælger at afskaffe det, kan bidrage fuldt ud med vores nabolande og europæiske allierede – selv med vores amerikanske allierede.
Det synes vi er lidt fjollet.
Vi vil gerne have mulighed for at vælge det til, som er i dansk interesse.