Mogens Jensen (S), 2017-05-09:
Det kan virke sådan lidt besynderligt, at vi her i Folketingssalen i dag skal behandle det her lovforslag, der vedrører lov om bygningsfredning og bevaring af bygninger og bymiljøer, al den stund vi jo ved, at kulturministeren har bebudet, at vi skal have en større revision af loven her til efteråret.
Dansk Folkeparti har begrundet lovændringen her med ikke mindst de store udfordringer, som Vikingeskibsmuseet i Roskilde står over for.
Vi ved jo, at museumsbygningen dernede har store problemer som følge af slid og vejrlig, som skaber udfordringer for den nuværende museumsbygning og opbevaringen af skibene.
Jeg vil da understrege, at det for Socialdemokratiet er utrolig vigtigt, at vi selvfølgelig får skabt fremtidige gode rammer for vores store nationalarv på Vikingeskibsmuseet.
Det er en national prioritet, at vores bedste vikingeskibsfund også kan formidles i en bygning, som er fremtidssikret.
Men for det første er det altid problematisk at lave lovgivning på baggrund af enkeltsager.
Lovgivning skal som udgangspunkt basere sig på generelle forhold, fordi det netop er det, der skaber lige, rimelig og balanceret lovgivning.
For det andet er der faktisk ikke behov for her og nu-lovgivning for at skabe de nødvendige rammer for Vikingeskibsmuseet.
Herudover sætter Dansk Folkepartis forslag en mærkværdig tidsgrænse i reglerne for affredning og nedrivning, der går ved bygninger fra efter første verdenskrig.
Det har vi svært ved at finde nogen fornuftige begrundelser for, andet end hvis man generelt har en fobi for nyere arkitektur.
Også det, at lovforslaget kun retter sig mod bygninger, der er statslige eller statsanerkendte museer, synes vi er besynderligt.
Så det var egentlig udgangspunktet for Socialdemokratiet, at vi ville stemme imod lovforslaget og afvente den samlede lovrevision her til efteråret.
Men siden har vi jo så set kulturministeren fremsætte en række ændringsforslag til lovforslaget.
Ministerens forslag, som der blev redegjort for her, lægger op til, at lovforslaget også gives en mere principiel karakter, og der sættes fokus på at styrke Det Særlige Bygningssyns faglige sammensætning, bl.a. med forslaget om, at bygningssynet udvides fra 12 til 13 medlemmer, hvor det 13. medlem får kulturhistoriske kompetencer.
Det præciseres, at medlemmerne skal repræsentere kompetencer inden for både arkitektur og kulturhistorie, samtidig med at det altså fortsat sikres, at arkitekturkompetencen er stærkt repræsenteret i det nye bygningssyn, og det synes vi er positivt.
Desuden gør ministerens ændringsforslag, at vi får en ensartet forhandlingsproces omkring afgørelser om nedrivning og affredning af alle typer bygninger fra alle tidsperioder, sådan at vi giver ministeren ens beføjelser i de sager.
I dag, som der blev redegjort for, har bygningssynet en formel vetoret i sager om nedrivning, men et veto, som jo alligevel kan ophæves af ministeren, idet hun i dag i sidste instans kan træffe beslutning om affredning af en bygning, som derefter kan nedrives. Så med ministerens ændringsforslag synes vi der skabes en ensartet og mere gennemskuelig ansøgningsprocedure for affredning og nedrivning.
Og jeg forstår også på Kulturministeriets høringssvar, at ændringen ikke forventes at øge eller mindske antallet af fredede bygninger, som nedrives, idet det samme resultat altså allerede kan opnås inden for den eksisterende lovgivning.
Og ikke mindst lægger ændringsforslaget jo op til, at ændringen af reglerne for nedrivning og affredning ikke er afgrænset til særlige tidsperioder eller kun statslige og statsanerkendte museer.
Så på den baggrund, og hvis kulturministerens ændringsforslag vedtages, kan Socialdemokratiet også stemme for det samlede lovforslag.