René Christensen (DF), 2017-12-20:
Tak for det, formand.
Det er jo sådan, at Dansk Folkeparti har sagt, at vi gerne vil redegøre for vores stilling til beslutningsforslaget her ved andenbehandlingen, og det gør vi så.
Det er jo et interessant forslag, som er fremsat her.
Jeg vil også gerne sige – nu står jeg og kigger ned på finansministeren – at det jo er noget, som der har været talt meget om her i de sidste dage og uger og faktisk også måneder, også i forbindelse med den skatteaftale, som nu er blevet udskudt.
Der indgår velfærden jo også.
Dansk Folkeparti har sagt meget klart, at hvis der skal komme skattelettelser, og det er vi sådan set ikke imod at der kan komme, så skal vi også sikre os, at de bliver implementeret frem mod 2025, og at der selvfølgelig er plads til, at velfærdssamfundet, som vi kender det i dag – lige adgang til uddannelse, lige adgang til sundhed osv. – også kan eksistere fremadrettet.
Derfor har vi også afventet, om den aftale kunne komme i hus.
Det er den så ikke kommet, og nu står vi så her ved sidste behandling af beslutningsforslaget.
Jeg skal sige, at beslutningsforslaget her arbejder på en lidt anden dagsorden, end vi gør i Dansk Folkeparti.
Vi er sådan set enige i overskriften, altså at sikre trygheden omkring velfærden, også fremadrettet, med et lille, moderat løft i det offentlige forbrug.
Det er sådan, når man spørger i dag, hvad det er for et behov, der er, i forhold til at vi bliver flere ældre, og i forhold til at der er udfordringer i velfærdssamfundet – men så sandelig også muligheder – så er svaret, at der er behov for et lille, moderat løft på 0,65 pct., og det giver så 26 mia. kr.
Forslaget her siger 0,7 pct. og 25 mia. kr., men der står jo også »cirka«.
Så jeg vil sådan set sige, at vi nok mener det samme i Socialdemokratiet og Dansk Folkeparti om, hvad det er for et behov, der er.
Der, hvor der måske er nogle forskelligheder, er bl.a., når man siger, at der skal være en vækst i forbruget i den offentlige sektor år efter år.
Der må vi sige, når vi ser de tal, der kommer fra Finansministeriet, at det jo svinger.
Det, vi kan se, er bl.a., at i 2017 – hvor vi lige har fået økonomisk redegørelse – har der været en vækst i forbruget på 0,5 pct.
Så kan man spørge, om det er så forfærdeligt, at vi ikke har brugt de sidste 0,2 pct., og hvordan vi så skal få brugt dem.
Dem skal man selvfølgelig ikke bare ud og bruge.
Vi skal jo ikke tilbage til et system, som vi kender fra forsvaret.
Når det blev sidst på året, skulle man ud at køre kolonnekørsel, og så skulle man ud på skydebanen, og så skulle man fyre noget af, for ellers var man ikke sikker på, at man havde fået brugt den kvote, der var.
Sådan et velfærdssamfund skal vi selvfølgelig ikke have.
Vi skal have et velfærdssamfund, hvor der er de penge til rådighed, som der er brug for.
Jeg vil også gerne sige fra Dansk Folkepartis side, at når vi siger, at der skal være en vækst i det offentlige forbrug, så gælder det selvfølgelig ikke om at bruge pengene; det gælder om at bruge dem rigtigt.
Det er sådan, at vi har nogle forslag med til de forhandlinger, som starter igen efter nytår.
Bl.a. på udlændingeområdet bruger vi 33 mia. kr. årligt på ikkevestlig indvandring.
Det ønsker vi at bringe ned.
Hvis det lykkes for os, betyder det faktisk, at det offentlige forbrug falder.
Det synes vi sådan set er rigtig positivt.
De penge vil vi gerne diskutere med gode kræfter hvad vi så skal bruge på.
det at sige, at der skal bruges penge, ønsker vi ikke.
Men vi ønsker, at der er et råderum, sådan at hvis der er behov for pengene, er de selvfølgelig til stede.
Det, vi også kan se, er, at vi lever længere.
Vi lever også længere med de sygdomme, vi har.
Det betyder selvfølgelig, at der er et behov for et øget træk, også i forhold til velfærden.
Det vil vi gerne være med til at finansiere.
Forslaget, som det ligger her, kan vi desværre ikke stemme for.
Det er der to årsager til.
Der er lidt teknik i det – det kunne vi nok godt have fundet ud af i fællesskab hvordan vi kunne rette ind.
Så ligger der selvfølgelig også det i det, at der står, at det skal være fra 2018, og der er det jo altså sådan, når man har indgået en finanslov – og det har vi, nu her på fredag, det er jeg helt overbevist om at vi har – at så stemmer man selvfølgelig ikke for sådan et forslag her, som går ind og ændrer på den finanslov, som man har indgået for 2018.
Men jeg vil gerne sige, som vi også sagde ved førstebehandlingen: Intentionerne er vi fuldstændig enige i.
Vi er sådan set rigtig glade for, at når man står heroppe og kigger ud over Folketingssalen, kan man se, at der faktisk er et velfærdsflertal i Folketinget, som bidrager til, at vi kan have en god diskussion om, hvad det er, velfærdssamfundet har behov for, både på ældreområdet og på uddannelsesområdet osv. Vi vil også kunne se, at i den finanslov, som bliver stemt igennem på fredag, er det faktisk sådan, at der vil være en vækst i det offentlige forbrug, som ligger over de 0,7 pct., faktisk på yderligere 0,1 pct.
Og hvorfor gør det så det?
Det gør det jo bl.a., fordi der har været et mindre forbrug i 2017.
Det er også derfor, det her med at lave et krav om, hvor mange penge man skal bruge, skal man passe på med.
Men intentionen om, at der skal være råderum frem mod 2025, men selvfølgelig med udsving hen over årene, er vi sådan set enige i.
Vi kan ikke stemme for forslaget, men vi er helt enige i intentionerne.