Peder Hvelplund (EL), 2023-02-09:
Tak for det, formand.
Først og fremmest et kæmpestort tillykke til alle jer, der nu får statsborgerskab her i dag – eller det vil sige, at det gør man jo så ikke helt, fordi der stadig væk er en grundlovsceremoni, man skal igennem, og som man skal afvente, og hvor en fartbøde stadig væk vil kunne stille sig hindrende i vejen for statsborgerskabet.
Men principielt set bliver det tildelt her i dag, og det har været en meget lang og besværlig proces for jer, og jeg er rigtig glad for, at I nu endelig er kommet dertil, hvor I kan få jeres navn på et lovforslag.
Rigtig mange af dem, der i dag får et dansk statsborgerskab, har jo boet i Danmark hele deres liv, eller i hvert fald i rigtig, rigtig mange år, og mange af dem har knoklet for at få statsborgerskab og dermed de fulde borgerrettigheder på lige fod med os andre.
For et statsborgerskab i Danmark er ikke noget, der hænger på træerne eller er lettilgængeligt, mildest talt.
Det er det stik modsatte.
Det er meget og særdeles svært at blive statsborger i Danmark, og der skal ikke herske nogen tvivl om, at vi fra Enhedslistens side mener, at de regler, der gælder i dag, for at opnå statsborgerskab er alt for stramme og alt for rigide.
Men for mange af Folketingets partier er spørgsmålet om, hvem der kan opnå statsborgerskab, blevet politiseret i en helt ekstrem grad.
Et statsborgerskab opfattes – og det har også været fremme i løbet af debatten her i dag – som en fornem gave og ikke som det, som det ifølge vores betragtning er, nemlig en ret, som man erhverver sig ved at bo i Danmark og bidrage til Danmark.
I mange af de lande, som vi sammenligner os med, er erhvervelsen af statsborgerskab derimod en forvaltningsakt, hvor ansøgeren kan søge ud fra klart formulerede og gennemskuelige kriterier.
Sådan er det ikke i Danmark.
Her er det som bekendt Folketinget, der vedtager et lovforslag om indfødsrets meddelelse, men en færdselsbøde eller en fyreseddel kan gøre, at man mister retten til et statsborgerskab.
Og mens man i de fleste andre lande, vi normalt sammenligner os med, vil kunne få et begrundet afslag og få muligheden for at klage, er det ikke tilfældet i Danmark.
Især den seneste indfødsretsaftale vidner jo om, at der er noget helt, helt galt.
Det er ting, som selvfølgelig ikke er i orden at gøre, men som ingen jo bør straffes for resten af deres liv.
At en 15-årig begår en fejl, er en del af vejen til at blive voksen, men systemet i dag fratager nogle børn muligheden for at være børn på lige fod med deres venner.
Vores regler gør nemlig, at nogle børn ikke må begå fejl; at nogle børn ikke kan tage på studietur med deres klasse, fordi de ikke kan få et pas; eller at nogle børn kan risikere hele deres fremtid, så de er nødt til at skifte gymnasie – en uge uden skole kan gøre forskellen på, om du kan blive statsborger, når du fylder 18 år, eller om du skal vente, til du har færdiggjort en eventuel uddannelse og arbejdet i mange år, altså potentielt 10-15 år ekstra, fordi du er blevet mobbet i skolen.
Det bør simpelt hen ikke være sådan i en retsstat.
I en retsstat skal der være gennemskuelighed, og især i Folketingets Indfødsretsudvalg er der totalt lukkethed, og det, der foregår, er i min optik helt udemokratisk.
Her træffes beslutninger om menneskers liv uden om regler og en retsstats åbenhed og alene på baggrund af de enkelte medlemmers mavefornemmelse eller humør.
Hvis man ønsker at søge dispensation fra de stramme regler, er der ingen vejledninger og ingen, der fører kontrol med, at den afgørelse, der bliver truffet, sker på et sagligt og korrekt grundlag – og ikke eksempelvis på baggrund af ansøgerens religion.
At vi er gået fra at være et samfund med ca. 2 pct., der ikke havde statsborgerskab, for 30 år siden til et samfund i dag, hvor det i nogle kommuner er op til 25 pct. af borgerne, der ikke er statsborgere, er simpelt hen ikke et demokrati værdigt.
Effektivt er det danske demokrati blevet nedbrudt, fordi man aktivt har valgt at holde mange danske borgere uden for demokratisk indflydelse, og jeg forstår faktisk ikke, at der ikke er et større oprør i den danske befolkning.
Men det kan jo have noget at gøre med, at det ikke påvirker dem, der allerede har statsborgerskab og dermed kan beslutte, hvem der kan lede landet.
Vi er desværre på vej mod et samfund, hvor en voksende gruppe af mennesker skal leve her sammen med os andre uden de samme fulde borgerrettigheder.
Jeg ved, at vi ikke er det eneste parti, der ønsker at ændre på det her, og jeg ved, at der er rigtig mange danskere, der gerne vil ændre på det her.
Og jeg håber virkelig, at alle jer, der har kæmpet så hårdt for at få det her statsborgerskab, også vil være med til at ændre systemet – for nu, hvor I endelig er blevet statsborgere, har I nemlig indflydelse på, hvordan de mere end 10 pct. af danskere uden statsborgerskab skal leve, og det håber jeg I vil bruge den indflydelse til at forbedre.
Når det er sagt, synes jeg selvfølgelig, det er rigtig, rigtig flot og imponerende, at så mange mennesker er kommet igennem den snævre og svære labyrint, man har sat op i forhold til at blive dansk statsborger, og derfor vil jeg endnu en gang på Enhedslistens vegne sige stort tillykke til alle, der får indfødsret i dag, og derfor naturligvis også støtte det her lovforslag.