runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Karina Lorentzen Dehnhardt (SF), 2021-05-03:
Det her beslutningsforslag kan vi ikke støtte, for det vil nemlig ophæve livstidsdømtes mulighed for prøveløsladelse.
Vi kan i hvert fald konstatere, at Peter Lundin har siddet i fængsel i 20 år og endnu ikke er kommet ud.
I sidste ende er det jo også et spørgsmål om, hvorvidt vi tror, at mennesker kan forbedre sig, eller om vi skal spærre dem inde for evigt.
Og her var dommerstanden i hvert fald klar over, at det var et strafferegime, som var løbet løbsk, og man vidste nu ikke længere, hvordan man så kunne vende tilbage til noget, der gav mening, fordi det simpelt hen var politisk selvmord at bevæge sig den vej.
Der ønsker jeg ikke at vi kommer hen i Danmark.
Vi skal have et straffesystem, der er klogt, som både tager hensyn til ofrene, og som straffer gerningsmændene, men selvfølgelig også bygger dem op.
Det er jo her, hvor jeg synes, man må spørge: Hvad er det for en funktion, vores fængsler skal have?
Skal de alene være et opbevaringsrum for kriminelle, så de kan rådne op, eller skal vi også forsøge at bygge mennesker op, så de kan komme ud i samfundet igen?
Jeg vælger det sidste.
Dansk Folkepartis beslutningsforslag vil gøre, at livstid jo skal forstås som livstid uden mulighed for omstødelse.
Og bliver man idømt livstid, ja, så har man jo ingen grund til at opføre sig ordentligt inden for murene.
Det kan jo ses som en lille stråle af lys, der kigger ind på en i cellen, hvis man har en mulighed for prøveløsladelse.
Mon ikke den mulighed for at have det smalle vindue, det er at kunne komme ud, er mere motiverende end begrænsningen ved at sidde inde?
Det synes jeg også er værd at holde fast i, også for fængselsbetjentenes skyld, for det er jo dem, som skal arbejde med de her mennesker, som med Dansk Folkepartis forslag ikke længere vil have noget at miste og ikke vil have nogen gode grunde til at opføre sig ordentligt.
Jeg har det sådan: Hvis det ikke er i stykker, så lad være med at reparere det.
I dag er der jo bare en mulighed for, at man som livstidsdømt skal søge om prøveløsladelse.
Det er ikke sikkert, at man får den.
Det er der en domstol der tager stilling til om man kan blive, og det synes jeg er et fornuftigt princip, som vi skal holde fast i.
I SF tror vi mere på, at vi kan bygge mennesker op, som af den ene eller den anden grund sidder fængslet.
Når det så er sagt, har jeg svært ved at se for mig, at en person som Peter Lundin bliver prøveløsladt, men det er jo ikke op til mig at tage stilling til.
Det er jeg faktisk ret sikker på at vi har myndigheder som kan vurdere på en rigtig god måde, og indtil videre må vi konstatere, at han jo i hvert fald foreløbig er bag tremmer.
Så betyder forslaget jo også en merudgift på 22 mio. kr. årligt, og lige nu tror jeg, at det vil være bedre at bruge dem på at ansætte nogle flere fængselsbetjente, for dem er der godt nok stor mangel på.
Så vi kan ikke støtte forslaget.
Tak for ordet.
Jeg skal i øvrigt lige hilse fra Radikale og Enhedslisten, som desværre ikke kan være her i salen, og sige, at de selvfølgelig heller ikke kan støtte forslaget.
Peter Skaarup (DF), 2021-05-03:
Først vil jeg sige, at jeg da også meget gerne ville have diskuteret det her med De Radikale og Enhedslisten, men det kan jeg så åbenbart ikke komme til, fordi de ikke har mulighed for eller tid til at være her i Folketingssalen i dag.
Man kan selvfølgelig undre sig over, at efterhånden pænt store partier ikke kan deltage i en debat om det, men okay, så kan jeg debattere med SF og fru Karina Lorentzen Dehnhardt.
Jeg forstår, at SF ikke vil støtte det her forslag, men det, man måske kunne overveje, hvis SF kunne være med på det, er at kigge på det faktum, at man kan blive ved med at søge prøveløsladelse, hvilket betyder, at familier, der er hårdt ramt af, at de har mistet en af deres kære, oplever, at medierne allerede efter 12 år kan skrive om, at nu ønsker x person, der har begået vanvittige ting, prøveløsladelse, og der bliver skrevet side op og side ned om, om det nu kan lade sig gøre, og hvad advokaten siger osv.
Får vedkommendes så afslag, kan man søge igen efter 2 år.
Jeg synes, at der er et eller andet der, der er krænkende for retsbevidstheden.
Kunne SF dele vores opfattelse af det?
Karina Lorentzen Dehnhardt (SF), 2021-05-03:
Jeg skal først til den radikale ordførers forsvar sige, at han er punkteret, og det er det, der gør, at han er forsinket.
Og han skulle have hilst fra fru Rosa Lund, så der er alene tale om en, som ikke kan være i salen – den anden tror jeg dukker op, når problemet er løst.
Jeg forstår godt hensynet til ofrene, og jeg håber også, at de ved, at det system, vi har, gør, at det er en mulighed at få en prøveløsladelse, og jeg håber også, at de ser, at vinduet er meget, meget snævert, og at de derfor tager det med ro.
Jeg synes jo, der er noget retssikkerhed i, at man kan søge om en prøveløsladelse, også selv om man ikke får den, og der kan jo trods alt ske noget på 2 år.
Så jeg vil ikke afvise, at vi skal kigge på det, men jeg ser altså også nogle ulemper ved det.
Peter Skaarup (DF), 2021-05-03:
Jeg blev lidt nysgerrig i forhold til det, som ordføreren siger her.
Kunne det så f.eks. være, at man ikke hvert andet år har lov til at søge om prøveløsladelse?
Vi synes grundlæggende, at man slet ikke skal have mulighed for det, hvis man er livstidsdømt, men man kunne jo godt øge det antal år, der går, før man kan søge prøveløsladelse, hvis man får afslag første gang.
For det er godt nok hårdt for familien til offeret, at man gang på gang oplever, at nu søger x person igen igen, men kan få afslag.
Der bliver ribbet op i hele sagen, hver evig eneste gang det sker.
Kunne det f.eks. være det, som Venstre var indstillet på at kigge på?
Pernille Vermund (NB), 2021-05-03:
I Danmark skal man begå ekstremt bestialske og brutale forbrydelser for at få en livstidsstraf.
En livstidsdømt kan allerede efter 12 år søge om prøveløsladelse.
I fængslet har han god tid til at træne, til at uddanne sig, sågar date kvinder uden for fængslet på skatteborgernes regning.
Derefter kan han komme ud og fortsætte livet og i værste fald sine forbrydelser.
Selv hvis den livstidsdømte ikke får prøveløsladelse efter 12 år, vil familier og pårørende til forbryderens ofre hvert andet år skulle sidde med en knude i maven ved tanken om, om det nu er i år, forbryderen slippes fri.
Det er gudskelov få mennesker, der begår så bestialske forbrydelser, at de idømmes en livstidsdom.
Men de få, der gør, bør som minimum sidde tiden ud.
Det fortjener ofrene og deres pårørende sikkerhed for.
Det skylder vi hinanden at sikre.
Derfor bakker Nye Borgerlige op om forslaget.
Nick Hækkerup (S), 2021-05-03:
I forbindelse med de her beslutningsforslag er det jo hyppigt Dansk Folkeparti, der har fremsat dem, og det betyder, at jeg altid kommer op på talerstolen, efter at hr. Peter Skaarup har talt.
Jeg synes, når jeg ser os stå over for hinanden, at vi er lige høje, men når jeg så kommer herop, er talerstolen så høj, at jeg dårligt kan kigge ud over den, så jeg tror lige, at vi skal måle os ryg mod ryg og se, om hr. Peter Skaarup virkelig er så meget højere, end jeg opfatter det.
Drab er den ultimative forbrydelse, og det er selvfølgelig endnu værre, hvis der er tale om drab på en gravid.
Det, som vi så kommer ind i her, er en diskussion, som vi i virkeligheden havde i sidste uge, nemlig om vi skal have fuld kumulation eller modereret kumulation, når vi fastsætter forbrydelser, der pådømmes samtidig.
Det, som DF lægger op til med beslutningsforslaget, er, at der ved drab på flere personer skal gælde absolut kumulation, hvor der så idømmes straf for hvert drab, der er begået.
Straffelovsrådet har jo forholdt sig til spørgsmål om strafudmåling, og hvordan det bør pådømmes, når der er flere kriminelle forhold – det kan f.eks. være det her, det kan også være andre eksempler – og det, der er vurderingen, er, at absolut kumulation vil føre til klart overflødig strafanvendelse og ikke vil kunne forventes at have nogen nævneværdig kriminalitetsforebyggende effekt.
Udgangspunktet for det, vi har i Danmark og i øvrigt i de lande, som vi normalt sammenligner os med, er modereret kumulation, som tager det nødvendige hensyn til proportionalitet, og som i øvrigt giver den her mulighed for fleksibel strafudmåling fra domstolenes side.
Så er det for nu at vende tilbage til det beslutningsforslag, som vi netop har behandlet, sådan, at lovens strengeste straf, nemlig fængsel på livstid, kan idømmes i drabssager, og det indebærer, som vi lige var inde på før, at den dømte skal sidde inde resten af livet og på ubestemt tid, og det er i princippet livslang afsoning.
Vi har lige være inde over, at der i visse tilfælde gives prøveløsladelse, og det er i gennemsnit efter 17 år.
Men ikke desto mindre vil det, også når domstolene skal forholde sig til en sag, hvor der er drab og drab på flere personer, være en skærpende omstændighed.
Dermed vil domstolene kunne nå frem til, at der skal idømmes livstid.
Og så er man vel der, hvor det her forslag i virkeligheden gerne vil bringe os hen.
Så på den baggrund kan vi ikke støtte beslutningsforslaget, som det ligger.
Mads Andersen (KF), 2021-05-03:
Tak, formand.
Jeg begyndte lige at sidde og tælle dernede, for jeg skulle lige have styr på rækkefølgen, og om det var min tur, og det var det.
Tak til Dansk Folkeparti for forslaget.
Tryghed for befolkningen er en meget vigtig og central del af et godt samfund.
Det samme er respekten og støtten til de ofre og pårørende, som har været udsat for de groveste og mest forfærdelige forbrydelser.
De sidste år er der sat hårdt ind på at hæve straffen for personfarlig kriminalitet.
Særlig for grov vold, bandekriminalitet og våbenbesiddelse er der sket rigtig meget.
Ved en stor del af de aftaler, der er lavet, har Det Konservative Folkeparti selv siddet for bordenden, og vi er selvfølgelig glade for samarbejdet med de partier, som vil samme vej.
Vi er også tilfredse med den udvikling, som der har været i vores retssystem.
Skal vi så bare læne os tilbage og stoppe her?
Nej, vi skal altid udvikle og skabe mere tryghed for vores befolkning.
Vi har også før i forbindelse med andre sager i salen her – bare i de uger, jeg har været her – snakket om strafskærpelse og om, hvorvidt strafferammen bliver udnyttet nok ved forskellige former for grov kriminalitet.
Jeg mener egentlig også, at jeg har hørt regeringen have indikeret, at vi skal tale om at se på, om det er noget, vi skal have kigget på som en samlet pakke, og det ser vi i så fald frem til.
Så kunne man jo vedtage Dansk Folkepartis forslag her.
Hvis man slår flere mennesker ihjel og kommer i fængsel, er chancen for, at man kunne gøre det igen, når man kommer ud, der bestemt, og den bedste måde, vi som samfund kan undgå det på, er, ved at folk bliver siddende inde i fængslet.
Vi skal huske, at det er de absolut mest kriminelle i vores land, der er tale om her, så det er sådan set, mener vi, både fornuftigt og fair at tage alle forholdsregler over for dem.
Vi bemærker så også med stor tilfredshed, at forslagsstillerne foreslår, at der kan kigges på undtagelsestilfælde, f.eks. ved alvorlig sygdom og alderdom, hvor det vurderes utænkeligt, at noget nyt kunne ske.
Vi kunne så også godt tænke os, at vi kunne kigge lidt ned i, at der også er stor forskel på de livstidsdømte og den kriminalitet, de har begået, og at vi f.eks. også kunne kigge ind i de her regler om, hvornår man kan søge om prøveløsladelse.
Det ønsker vi undersøgt nærmere i udvalgsbehandlingen.
Det Konservative Folkeparti er positive over for forslaget og ønsker at tage det ned i udvalget og få filet nogle kanter af.
Tak for ordet.
Jeppe Bruus (S), 2021-05-03:
Tak for det.
Jeg tror i virkeligheden, at justitsministeren har pulten meget langt nede, for jeg skal aldrig sætte den op, når han har været der, og vi behøver ikke måle ryg, men jeg har på fornemmelsen, at jeg er lidt lavere end justitsministeren.
Beslutningsforslaget her, som justitsministeren også er inde på, er måske lidt i forlængelse af den debat, vi også havde i sidste uge, omkring, om vi skal have den danske model med moderat kumulation, eller om vi i virkeligheden skal have en mere amerikansk inspireret model med absolut kumulation, hvor straffene altså bygges oven på hinanden.
Nu handler det så om drab og nogle eksempler på drab.
Man har måske dræbt en gravid og derved også slået et ufødt barn ihjel, og det er klart, at jeg ikke tror, der findes nogen mennesker, der ikke kan mærke det helt nede i maven, når sådan nogle ting finder sted, og det ser vi desværre eksempler på.
Derfor er det også skærpende omstændigheder og fører til hårdere straffe, end det havde været ellers.
Og så er spørgsmålet, om man så skal lægge oveni.
Princippet i at bygge straffene oven på hinanden efter amerikansk inspireret model havde vi en længere drøftelse af sidste uge, hvor vi også kom ind på nogle af de uhensigtsmæssigheder, det medfører.
Så det at være modstander af, at vi ikke har en absolut kumulation i dansk praksis, ændrer jo ikke ved, at de her drab, også på gravide, er meget alvorligt og også i sidste ende skal kunne straffes med lovens hårdeste straf, som ligger inden for mulighederne i strafferammen.
Og af de årsager kan Socialdemokratiet ikke støtte det her beslutningsforslag.
Nick Hækkerup (S), 2021-05-03:
Tak for ordet, og tak til Dansk Folkeparti for beslutningsforslaget, som pålægger regeringen at fremsætte et lovforslag, der ophæver muligheden for prøveløsladelse af livstidsdømte.
I Danmark er der heldigvis kun få livstidsdømte, men de værste kriminelle i vores samfund fortjener også den hårdeste straf, og at deres kontakt til omverdenen er begrænset i videst muligt omfang.
Det er bl.a. også derfor, at regeringen for nylig valgte at støtte det beslutningsforslag, der har nr. B 55, om at begrænse rettighederne for livstidsdømte.
Det er vigtigt at slå fast, at en livstidsstraf er en livstidsstraf.
Livstidsdømte har mulighed for, men ikke krav på at blive prøveløsladt.
Prøveløsladelse kan tidligst komme på tale, når den livstidsdømte har afsonet 12 års fængsel.
Den oprindelige tanke, der lå bag indførelsen af muligheden for prøveløsladelse af livstidsdømte, var at finde en balanceret løsning mellem de retssikkerhedsmæssige spørgsmål, som den tidsubestemte livstidsstraf rejser.
Kriminalforsorgen skal i hver enkelt sag vurdere, om det er forsvarligt at prøveløslade den dømte; det må ikke være utilrådeligt at prøveløslade.
I den vurdering ser man bl.a. på risikoen for, at den dømte begår ny kriminalitet, og man ser på den dømtes farlighed.
Det er i praksis også et krav, at den livstidsdømte har gennemført et længerevarende og problemfrit udslusningsforløb.
Prøveløsladelse for livstidsdømte er altså ikke noget, der bare sker automatisk.
For mig er det derfor også et væsentligt spørgsmål, hvor længe livstidsdømte rent faktisk sidder i fængsel.
Kriminalforsorgen har undersøgt det og oplyst, at den gennemsnitlige afsoningstid for livstidsdømte er ca. 17 år.
Kriminalforsorgen har desuden oplyst, at der i øjeblikket sidder 30 livstidsdømte i kriminalforsorgens institutioner, og at 6 af livstidsfangerne har afsonet mere end 20 år.
I praksis sidder livstidsdømte altså ofte i fængsel i betydelig længere tid end 12 år, og der er ingen øvre grænse for, hvor længe en livstidsdømt kan afsone, før der sker prøveløsladelse.
Nogle livstidsdømte ender med at tilbringe flere årtier bag tremmer, og hvis livstidsdømte ender med at blive prøveløsladt, er det som nævnt, fordi myndighederne bl.a. har vurderet, at de ikke er farlige, og at de ikke vil begå ny kriminalitet.
Samtidig må vi heller ikke glemme, at vores internationale forpligtelser sætter grænser på området.
En livstidsdømt har ret til at få prøvet, om den pågældende fortsat skal være fængslet, efter at vedkommende har afsonet i rigtig mange år.
Så lad mig opsummere: Livstidsstraf er en livstidsstraf.
Livstidsdømte har ikke krav på at blive prøveløsladt, og det er vigtigt, at de ikke bliver prøveløsladt for tidligt.
Prøveløsladelse kan tidligst komme på tale, når den livstidsdømte har afsonet 12 år.
Der skal være rimelighed i systemet, og vi må aldrig glemme hensynet til ofrene og deres pårørende.
Derfor er det afgørende for regeringen også, at livstidsdømte tilbringer lang tid i fængslerne, og i praksis sidder livstidsdømte fængslet i rigtig mange år.
Endnu en gang tak til forslagsstillerne for at sætte fokus på et vigtigt emne, og tak for ordet.
Peter Skaarup (DF), 2021-05-03:
Jeg siger tak for de pæne ord om forslaget; det er meget høfligt af ministeren.
Men det havde været rigtig godt, hvis regeringen så også ville støtte forslaget, for det, som vi er optaget af her, er jo, at der er følelige straffe i Danmark, og når ofrene oplever, at man kan søge prøveløsladelse efter 12 år som livstidsdømt, så fremkalder det jo nogle kedelige tanker – og det tror jeg sådan set at ministeren er enig i – hos de ofre og familierne til ofrene, som er en del af det der.
Det sker ikke én gang, men måske flere gange, hvor det kommer op i medierne, at nu vil den og den gerne ud igen osv. osv.
Det er meget belastende.
Kan ministeren ikke forstå, at der er en problemstilling her, som vi bliver nødt til at tage hånd om?
For ellers oplever man altså et problem med retsbevidstheden blandt de familier, der har en dræbt iblandt sig.
Nick Hækkerup (S), 2021-05-03:
Jo, og det er også derfor, at udgangspunktet er, at livstidsstraf er livstidsstraf, og at prøveløsladelse tidligst kan komme på tale efter 12 års afsoning
Og – det synes jeg vi skal holde fast i –
i en undersøgelse, som blev lavet for perioden fra 1985 til 2018, viste det sig, at man i praksis ikke bliver prøveløsladt efter 12 år.
Der er i gennemsnit udstået ca. 17 års fængsel, før man bliver prøveløsladt, og der er i øvrigt ikke blevet prøveløsladt yderligere siden undersøgelsens afslutning, altså i 2018.
Så alt andet lige må man tro, at den gennemsnitlige tid er steget lidt.
Så der er tale om, at man altså i gennemsnit afsoner i 17 år før prøveløsladelse.
Morten Dahlin (V), 2021-05-03:
Tak for det, formand.
Forslaget her handler som bekendt om at fjerne muligheden for prøveløsladelse til livstidsdømte.
Som det er i dag, har man i hvert fald en teoretisk mulighed for prøveløsladelse efter 12 års fængsel, og som vi også har hørt tidligere, skal det bero på en vurdering af, hvorvidt den dømte udgør en fare, og om vedkommende vil være i stand til at leve kriminalitetsfrit og dermed ikke til fare for resten af samfundet uden for fængslets mure.
Når de 12 år er mere teoretisk, er det, fordi gennemsnittet ligger et sted mellem 16 og 17 år i Danmark, i forhold til hvor lang tid man rent faktisk afsoner for de her livstidsdomme.
For de værste af dem er det jo heldigvis også markant længere.
Den 5. marts i år var det 20 år siden, at Peter Lundin blev dømt til livsvarigt fængsel, og jeg tror ikke – og det håber jeg heller ikke – der er mange, der forestiller sig, at han er på vej ud i friheden lige foreløbig.
I nyere dansk retshistorie er Seth Sethsen den person, som har siddet længst tid i fængsel, indtil videre er det 34 år, og han afsoner for sit bestialske rovmord.
Det er længere tid, end jeg har levet.
De sager viser for os i Venstre, at rammerne i hvert fald i langt de fleste tilfælde er til stede i dag for at sikre, at de farligste forbrydere, også dem, der er livstidsdømte, ikke bliver sat på fri fod for tidligt.
Men betyder det så, at Dansk Folkeparti har ramt helt ved siden af skiven med det her forslag, og at vi slet ikke kan diskutere rammerne for prøveløsladelse for livstidsdømte?
Nej, det gør det ikke.
For Dansk Folkeparti har faktisk en pointe i, at der er behov for at diskutere rammerne for prøveløsladelse, så tak til Dansk Folkeparti for at fremsætte forslaget.
F.eks. undrer det os i Venstre, at der meget sjældent bliver anvendt fodlænke, når nogle af de værste forbrydere skal prøveløslades.
Det er et element, vi synes der skal ses videre på.
Er 12 år det rigtige snit?
Det er også en diskussion, vi meget gerne tager.
Derfor er det en relevant debat, som Dansk Folkeparti bringer op her i dag.
Jeg vil også gerne sige, at vi sådan set også gerne drøfter hele det her aspekt med, hvor lang tid en livstidsdømt sådan helt generelt skal sidde i fængsel, for det er vigtigt for os, at straffene for at begå voldsom kriminalitet er hårde og konsekvente.
Jeg må også bare sige, at vi har set nogle eksempler i vores retssystem, hvor hardcore forbrydere – det er ofte seriekriminelle – slipper for billigt.
Det bliver vi nødt til at adressere herindefra, for det er krænkende for retsfølelsen, og det er også helt uden respekt for ofret og ofrets familie, når straffene bliver for milde.
Så vi tager meget gerne diskussionen om prøveløsladelse, og vi tager også meget gerne diskussionen om straffe for voldsomme forbrydelser helt generelt, for det er en nødvendig debat, men forslaget, som det lige ligger her i dag, kan vi ikke støtte.
Men vi ser frem til den videre udvalgsbehandling, hvor vi kan få drøftet nogle af de her elementer, som vi synes er relevante.
Så tak til Dansk Folkeparti for at have fremsat forslaget.
Nick Hækkerup (S), 2021-05-03:
Men jeg synes, der er væsentlig forskel på, om man har mulighed for at søge om at komme ud, og om man faktisk kommer ud.
Så uanset at man kan søge, er det jo ikke sådan, at det så er en billet til at komme ud.
Og som sagt havde man i den periode, der lå forud, i gennemsnit siddet i fængsel ca. 17 år, før man blev prøveløsladt.
Jeppe Bruus (S), 2021-05-03:
Tak for det.
Og tak til Dansk Folkeparti for at rejse den her debat, som jo faktisk også er principiel, nemlig i forhold til de mennesker, som begår de allermest vederstyggelige og uhyggelige forbrydelser i det her samfund og dermed også får de hårdeste domme, nemlig livstidsdomme.
Er det så vores forventning som borgere, at de sådan set sidder der resten af deres dage indtil den dag, de bliver båret ud, eller som det står i bemærkningerne; indtil de helt undtagelsesvis er så syge eller der er noget andet, der gør, at de kan prøveløslades?
Og der må vi jo sige, at de personer, som også bliver nævnt i forslaget, er nogle, som i offentligheden er kendt for at begå nogle meget, meget uhyggelige forbrydelser, og som derfor også får de hårdeste straffe – og det er en lille gruppe personer.
Skal de så have mulighed for ad åre at få en prøveløsladelse?
Det er så det, vi i virkeligheden debatterer.
Er det en rettighed i dag?
Nej, det er det ikke.
Det er en mulighed, hvis det er sådan, at man bliver vurderet til at være egnet til at blive prøveløsladt.
Og jeg er da sådan set enig i, at det ville være fair at diskutere det, altså hvis der var et billede af, at folk, der fik livstidsdomme, kom ud efter 12 år.
Men som justitsministeren også har været inde på, er det jo ikke det, der er tilfældet.
Altså, gennemsnittet er 16-17 år – og det beror jo altså på myndighedernes vurdering.
Så jeg tænker, at noget af det, vi også drøfter her, er, om vi har tillid til, at myndighederne kan lave en vurdering af de her personer.
Så der er både det principielle i, om man skal have muligheden for en prøveløsladelse, hvis man vurderes til at have forandret sig i tilstrækkelig grad, til at man ikke udgør en sikkerhedsrisiko.
Og det synes jeg sådan rent principielt at vi skal holde fast i.
Så må vi have tillid til myndighedernes vurdering.
Så er det klart, at der også er et hensyn i forhold til de pårørende og de efterladte, som også er det, som hr. Peter Skaarup spørger om.
I min retsbevidsthed er det sådan, at hvis man har afsonet en straf på 17-18-20 år, vil jeg sådan set også selv opfatte det som værende en ganske lang straf.
Men jeg tænker sådan set, at vi har et system i dag, som fungerer.
Og jeg og Socialdemokratiet er ikke tilhænger af, at vi helt fjerner den mulighed – og det er ikke en rettighed, men en mulighed.
Derfor kan vi ikke støtte beslutningsforslaget.