Pernille Rosenkrantz-Theil (S), 2024-04-10:
Tusind tak til forslagsstilerne for at tage en utrolig vigtig debat op og sætte fokus på den struktur og de rammer og den organisering, vi har omkring handicapområdet.
Man skal ikke have siddet længe på det område for at kunne se med det blotte øje, at der er rigtig store problemer med den struktur, der er på området.
Jeg har selv siddet på området i rigtig mange år, og jeg rigtig optaget af det, både selvfølgelig af at sikre, at mennesker med handicap får den hjælp, de har ret til, men jeg er også optaget af, at de ikke skal slås fra tue til tue for at få den.
For det er i sig selv, hører jeg rigtig mange handicappede sige, en lige så stor belastning, som handicappet er.
Så er det også et spørgsmål om den hastighed, hvormed man får den hjælp man har behov for.
Det mener også man skal have et blik for, for hvis man har behov for støtte eller hjælp betyder tidsfaktoren selvfølgelig noget.
Beslutningsforslaget her pålægger regeringen at flytte ansvaret for handicapområdet væk fra kommunerne og indkalde til forhandlinger om det spørgsmål inden udgangen af det her folketingsår.
Nu har jeg været med herinde så længe, at jeg var med, dengang handicapområdet blev flyttet fra regionerne – dengang hed det amterne – over i kommunerne, og jeg tror bare sådan indledningsvis, jeg vil sige, at hvis man tror, at alt var fryd og gammen dengang, så tager man fejl.
Jeg kan godt huske hundeslagsmålet, når en borger skulle have et 107- eller et 108-tilbud, for så var det kropumuligt, fordi det ene lå hos kommunen, og det andet lå i amterne, og hvem havde så ansvaret for hvad?
Der var alle mulige udfordringer med det, og det er klart, at flytter man det væk fra kommunerne, vil der i forhold til sammenhængen mellem handicapområdet og de mange andre ting, man som handicappet borger kan have brug for, og som ligger i kommunerne, komme de snitfladeproblemer, som vi oplevede dengang.
Til gengæld vil jeg omvendt sige, at noget af det, jeg synes det kunne, dengang det lå i amterne, og som vi har mistet en del af, er, at man havde en højere grad af specialisering i nogle af de indsatser, der var over for borgerne.
Nu var Socialdemokratiet jo ikke med i den aftale dengang om at flytte det fra amterne til kommunerne, og det var faktisk præcis på grund af en bekymring for det specialiserede socialområde og en bekymring for en afspecialisering.
Jeg mener sådan set, at mange af de profetier, der var omkring det område dengang, desværre er gået i opfyldelse.
Det vil sige, at vi står en situation, hvor kommunerne hver især skal kunne levere på nogle områder, som det kan være rigtig svært for dem at opretholde med et tilpas specialiseringsniveau, for det kan være, der kommer en borger, lad os sige blot hvert andet, hvert femte eller hvert tiende år, og som har den specifikke problematik, og dermed har man i kommunen ikke oparbejdet den viden eller de tilbud, der skal til for at gribe borgeren bedst.
Der synes jeg, vi har stillet kommunerne over for en ekstremt svær opgave ved at lægge det over til dem, og en af de ting, som jeg er meget optaget af i vores regeringsgrundlag, er spørgsmålet om specialeplan.
For i specialeplanen ligger idéen om kapacitetsfastsættelse, og det kan lyde utrolig djøffet, når man siger kapacitetsfastsættelse, men det er egentlig det samme, som når man f.eks. i sygehusvæsenet – uden at jeg er sundhedsminister, men alligevel – har nogle bestemte operationer, som f.eks. kun bliver foretaget på Riget eller på Skejby, fordi de er så specialiserede, at det kun er et eller to steder i Danmark, man har den viden, der skal til, for at lave dem.
Noget af det, som er meningen med specialeplanen, er faktisk, at man præcis kan gå ind og definere det samme.
Vi har simpelt hen på sundhedsområdet gjort det, at vi går ind og kapacitetsfastsætter og laver en specialeplan og dermed får lagt tingene hen et sted, hvor de rigtige kræfter er til stede.
Jeg mener, at der er i specialplanen ligger det utrolig vigtige skridt, nemlig at man ikke kan forvente, at alle kommuner hver især skal kunne køre alle tilbud, for så er det, vi får en afspecialisering.
Det er bare for at sige, at jeg helt principielt godt forstår, hvad det her beslutningsforslag kommer af.
Jeg synes, vi har brugt rigtig mange år på også i Folketinget at drøfte forskellige varianter af, hvad vi gør ved den problemstilling, og noget af det klogeste svar, jeg egentlig har set på det, har været specialeplanen, for jeg tror, at aben flytter med.