Jan E. Jørgensen (V), 2020-05-19:
Tak for det.
Man behøver sådan set ikke at have lyttet længe til den her debat for at finde ud af, hvorfor forslaget om en frihedskommission ikke kan lade sig gøre, for vi kan jo ikke engang blive enige om, hvad frihed er, og derfor går det hen og bliver svært.
Vi havde en debat om forslaget i Venstres folketingsgruppe, og efter debatten kunne jeg konkludere, at jeg skulle gå i salen med to budskaber: Jeg skulle sige noget pænt om frihed, og så skulle jeg sige noget grimt om Enhedslisten.
Begge dele falder mig sådan set let og naturligt.
Men hvis jeg skal prøve at gå lidt seriøst til det, vil jeg sige, at der jo ikke er tvivl om, at det handler om at finde en balance i et samfund.
Et samfund med uindskrænket frihed er et samfund, ikke mange vil have lyst til at leve i, og et samfund med uindskrænket lighed er også et samfund, ikke nogen har lyst til at leve i – måske med enkelte undtagelser – og et samfund, hvor vi alle sammen er hundrede procent trygge, bare tag debatten om corona for tiden, er heller ikke et samfund, vi har lyst til at leve i.
Så vi skal finde nogle balancer.
Har vi så ramt de balancer rigtigt?
Nej, selvfølgelig har vi ikke det, det er jo derfor, vi sidder her.
Hvis vi havde ramt balancerne rigtigt og havde fundet den fuldkomne balance mellem frihed og tryghed og lighed og broderskab og de andre smukke begreber, kunne vi jo godt gå hjem og holde sommerferie resten af vores liv.
Der vil hele tiden være nye udfordringer, som gør, at vi diskuterer, hvor snittet skal ligge.
Der er nye trusler, der gør, at vi går på kompromis med nogle frihedsrettigheder for at opnå noget tryghed.
Er vi så gået for meget på kompromis med frihedsrettighederne til gengæld for den tryghed, vi har fået, hvor meget tryghed har det givet osv.?
Det er en løbende diskussion, som vi skal blive ved med at have herinde i salen med hinanden.
En kommission, der skal gennemgå al lovgivning vedtaget siden 11. september 2001, som har begrænset borgernes friheder rettigheder, skal godt nok gennemgå meget lovgivning, og lovgivning er jo noget, der nærmest pr. definition begrænser frihedsrettighederne.
Stort set lige meget hvad vi vedtager herinde af lov, betyder det, at der er et eller andet, vi ikke må, eller et eller andet, vi skal, noget, der begrænser friheden; skat begrænser friheden, men derfor synes vi jo, det er fornuftigt nok alligevel, at vi betaler noget skat, fordi vi godt vil have et velfærdssamfund.
Så jeg kan nærmest ikke se, hvor man vil begynde, og jeg kan heller ikke rigtig se, hvor det skal ende, men jeg kan i hvert fald sige, at al snak om, at en sådan kommission, hvis ellers den skal leve op til det, som forslagsstillerne peger på den skal, skulle kunne levere et arbejde inden for Justitsministeriets budgetramme, er helt urealistisk, og at det ovenikøbet skulle være en forholdsvis hurtigtarbejdende kommission, må jeg sige er naivt.
Jeg ved godt, hvad formålet er, for håbet er, at Enhedslisten kan få en eller anden kommission, som kan bekræfte Enhedslisten i nogle af Enhedslistens synspunkter, og så har man ikke bare sine mandater i ryggen, man har så også en kommission, så man kan stå og sige: Nu skal I gøre det, fordi det står i den her kommissionsrapport, at I har vedtaget noget lovgivning, som er gået for vidt, og derfor har I værsgo at rulle det tilbage.
Men sådan fungerer demokratiet jo ikke.
Jeg kan have stor respekt og forståelse for de dilemmaer, som Enhedslisten med sit forslag peger på, og vi kunne sikkert også blevet enige om rigtig mange konkrete enkeltting.
Det er jeg slet ikke i tvivl om.
Men at tro, at en kommission er svaret, er naivt, og når vi end ikke kan blive enige om at definere begrebet frihed, vil jeg sige, at så har det altså også lidt lange udsigter at blive enige om at skulle skrive et kommissorium for en frihedskommission.
Så tak for forslaget, men pænt nej tak.