runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Morten Messerschmidt (DF), 2022-04-08:
Tak, formand.
Tak, statsminister.
Det er, som om man ikke kan se forskel på Europa og EU.
Der tales meget om, at amerikanerne ønsker, at vi i Europa gør mere militært, og det tror jeg er rigtigt.
Det er i øvrigt også et ønske, jeg deler.
Men er det klogt, at det sker uden briterne?
Er det klogt, at det sker uden nordmændene, islændingene og alle de andre europæiske lande, som har valgt at stå uden for EU?
Hvilken garanti kan statsministeren give for, at det EU, vi bygger op i dag, i morgen, men også om 5 år og 10 år, ikke bliver en udfordring, der splitter NATO?
For det vil ikke styrke Danmarks frihed.
Morten Messerschmidt (DF), 2022-04-08:
Tak, formand.
Som bekendt har et flertal af Folketingets EU-begejstrede partier besluttet, at vi den 1. juni skal til folkeafstemning, og det bliver så det tredje forsøg på at afvikle et af Danmarks forbehold over for EU.
Den seneste godt en uge er gået med at diskutere sprog og semantik, fordi regeringen helt bevidst har forsøgt sig med en vildledende tekst, der skulle favorisere jasiden.
Det gør så forhåbentlig også, at vi nu kan begynde at diskutere substansen.
Det er jo et faktum, at en af de bestemmelser, som en afskaffelse af forbeholdet vil aktivere i relation til Danmark, er den bestemmelse, der i EU-traktaten taler om, at der skal udvikles et egentligt EU-forsvar.
Det er lidt uklart, om den danske regering ønsker, at Danmark så i givet fald skal være en del af det EU-forsvar, og hvordan det så stiller os i forhold til NATO, og hvordan det stiller os i forhold til hele vores forsvarsposition i relation til amerikanerne, briterne, canadierne osv.
Vi ved, at der er rigtig mange i Bruxelles og omegn – vel at mærke ikke i NATO-hovedkvarteret, men i EU-hovedkvarteret – som ønsker en autonomi, altså ønsker, at EU skal kunne stå alene.
Vi ved også, at der er en fjerdedel af EU’s medlemslande, der ikke er medlemmer af NATO, og derfor kan man med en overvejende sandsynlighed sige, at et EU-forsvar, en EU-hær – hvad det nu måtte blive – vil være en form for modsætning, en modpol til NATO.
Det er ikke noget, vi i Dansk Folkeparti er begejstrede for.
Vi tror på, at den sikreste garanti for vores frihed og vores demokrati netop er alliancen med amerikanerne og briterne, der jo som bekendt begge står uden for EU.
Og derfor har vi indkaldt til den her forespørgselsdebat i dag med henblik på bare at blive en lille smule klogere på, hvad det egentlig er, regeringen og dens EU-partifæller vil bruge den magt til, som de måtte få, i fald danskerne lytter til deres anbefalinger og afskaffer forsvarsforbeholdet den 1. juni.
Hvor stiller det os i forhold til andre militære alliancer – NATO, JEF osv.?
Alt det har vi indtil videre til gode at få svar på.
Bl.a. på grund af den underlige semantiske manøvre, som regeringen lidt kejtet har indledt den her kampagne med.
Det er heldigvis nu bragt til side, og vi håber at kunne fokusere på substansen og forhåbentlig gå en weekend og påsken i møde lidt klogere på, hvad det egentlig er, EU vil i forhold til et EU-forsvar.
Tak, formand.
Morten Messerschmidt (DF), 2022-04-08:
Tak, formand, og tak til udenrigsministeren.
Nu står vi jo her før påske, så jeg tillader mig næsten at sige, at jeg deler en vis form for lidelseshistorie med ham.
Vi har jo aftjent værnepligt sammen nede i Europa-Parlamentet tidligere.
I den forbindelse kunne jeg tænke mig at høre, hvilket indtryk det egentlig gjorde på udenrigsministeren, da han sad i det, der hedder AFET, altså Europa-Parlamentets udenrigsudvalg, hvor jeg i hvert fald har erindring om at man ganske mange gange har kunnet høre parlamentarikere fra de andre EU-lande tale passioneret om, hvor frygteligt det er med et nationalt forsvar, og hvor afgørende det er, at man får en EU-hær og et EU-forsvar.
Jeg er sikker på, at udenrigsministeren erindrer den navnkundige Guy Verhofstadt, der jo er tæt forbundet med vores kommissær – den kommissær, som regeringen her har udpeget, fru Margrethe Vestager.
Jeg er også sikker på, at udenrigsministeren husker, da vi alle sammen sad og hørte Angela Merkel på vegne af Tyskland sige, at hun ønskede »eine echte europäische Armee«, altså en ægte EU-hær.
Alle disse ting har vi jo siddet og lyttet på sammen.
Kan udenrigsministeren huske det?
Og er udenrigsministeren enig i, at det er i den retning, EU-samarbejdet går?
Morten Bødskov (S), 2022-04-08:
I Danmark er det sådan, at vi har ét forsvar, og vi bestemmer selv, hvor det skal sættes ind.
Vi bestemmer selv, om det skal deltage for fred og stabilitet og afskrækkelse af Putin i Baltikum.
Lige nu har vi lidt over 200 soldater i Estland, og vi har her senere i dag et beslutningsforslag, som foreslår at give mulighed for, at vi kan styrke den indsats.
Statsministeren var sammen med fire andre partiledere i Letland eksempelvis og annoncerede, at Danmark var klar til at stille med en helt kampbataljon til vores fælles forsvar af vores gode venner og nære allierede i Baltikum.
Vi bestemmer selv, og Folketinget beslutter selv, om vi vil eller ej.
Sådan er det også med EU-samarbejdet på det her område.
Vi bestemmer selv.
Virkeligheden er den, at det vel nærmest en til en vil være de samme soldater, som eksempelvis, hvis vi fik lov til at være med til at styrke mulighederne for fred og stabilitet i Bosnien, vil være der sammen med stort set de samme lande, som også er til stede i Baltikum.
De vil også være til stede dér og er der allerede i dag.
Man kan gisne om, hvem der står bag, men jeg tror langt hen ad vejen, at noget af det, der er tale om her, er, at vi står over for den selv samme trussel, som vi står over for nu i Ukraine, som landene i Baltikum frygter, og som andre lande i Europa frygter.
Og hvorfor skal Danmark ikke være med til at sige fra over for det?
Morten Messerschmidt (DF), 2022-04-08:
Tak, formand.
Det var så den tredje minister, vi hørte i dag, men vi har stadig væk ikke fået svar på det spørgsmål, der er stillet, og som ministeren kan læse oppe bagved, nemlig om man ønsker at indlemme Danmark i et fælles EU-forsvar.
Det er jo det, der er sagen, minister.
Hvad er det, der kommer til at ske i EU?
Og jeg mener ikke i dag eller i morgen, for det ved vi.
Nu har man en udrykningsstyrke på 5.000 mand.
Vi ved også, at man igennem de seneste år har haft forskellige EU-hærenheder, der har udført operationer i Mali, i Somalia og i andre afrikanske lande – vel at mærke uden Danmark, fordi vi har vores forsvarsforbehold.
Men det, vi mangler et svar på, er jo, om den her regering eller de partier, som den har indgået en aftale med, og som måske senere måtte danne regering, ønsker et fælles EU-forsvar; om man ønsker at skulle tage del i nogle af de konflikter, som vi hidtil har set EU engagere sig i militært, f.eks. i Afrika.
Jeppe Kofod (S), 2022-04-08:
Tak til fru Katarina Ammitzbøll.
Det var også derfor, at jeg citerede NATO's generalsekretær.
For NATO og EU-samarbejdet er to sider af samme mønt.
Og i virkeligheden styrker vi vores sikkerhed ved at have et tæt, tæt samarbejde mellem EU og NATO, fordi man kan noget forskelligt.
Man gør noget forskelligt.
Det at styrke vores sikkerhed i dag handler jo også om cybersikkerhed, det handler om resiliens, ikke mindst i forhold til vores nabolande.
Vi kan bare se, hvordan Ukraine nu er blevet overfaldet af Rusland.
Jeg har selv været i Georgien og Moldova for nylig for også at støtte dem.
Der er Vestbalkan, hvor vi også kan støtte, også ved militær træning osv., så de lande kan modstå f.eks. russisk pres.
Katarina Ammitzbøll (KF), 2022-04-08:
Jamen det er jo også snart påskeferie.
Tak til ministeren for en rigtig god tale.
Som statsministeren også sagde før, så er der flere interesser, der flyder sammen i den sikkerhedsmæssige udfordring, vi står med nu.
Og vores udenrigs- og sikkerhedspolitik flyder også meget stærkere sammen.
Hvad ser udenrigsministeren som potentielle muligheder i forhold til de beredskabsstyrker, som EU kan sende ud og er engageret i rundtomkring, altså hvordan kan det også spille sammen med vores udenrigspolitiske interesser?
Jeppe Kofod (S), 2022-04-08:
Det er et rigtig godt spørgsmål, som fru Anne Valentina Berthelsen her stiller.
Det er vigtigt, at vi er i vores nærområder, f.eks. på Vestbalkan, i Bosnien, hvor det faktisk var sådan, at det var en NATO-ledet operation i starten.
Og da den så overgik til at være en EU-ledet operation, så måtte Danmark melde sig ud af det.
Det samme gjaldt med Nordmakedonien.
Og kunne man forestille sig, at der engang kommer en EU-ledet militær træningsmission i Ukraine – lad os håbe, at der snart kommer fred og mulighed for det – så vil det faktisk være sådan, at Danmark grundet vores forsvarsforbehold ikke vil kunne deltage i at hjælpe med at træne ukrainerne.
Vi kan godt deltage ved at levere våben, men vi kan ikke deltage ved at træne ukrainerne.
Og der lever vi altså bare i et Europa, hvor vi skal tage større ansvar for vores sikkerhed, også i nærområderne.
Krigen i Ukraine viser med al tydelighed, hvorfor det er sådan.
Det er derfor, jeg siger, at Danmark ikke bare har en mulighed for, men faktisk også, synes jeg, en pligt til at deltage i at styrke de vestlige sikkerhedssamarbejder, herunder samarbejdet i EU og selvfølgelig også i NATO.
Anne Valentina Berthelsen (SF), 2022-04-08:
Tak til udenrigsministeren for en rigtig god tale.
Noget af det, som jeg er lidt optaget af, er, hvad vi skal bruge det her forsvars- og sikkerhedssamarbejde til i fremtiden.
Der er jo ikke nogen tvivl om, at vi står i en helt ny sikkerhedspolitisk virkelighed, og at vi får brug for alle de værktøjer, vi kan finde, til at sikre trygheden i Europa.
Og når jeg kigger ned over listen over missioner, så er der mange, som jeg i hvert fald synes vi godt kunne have været med i.
De første missioner andre steder, man fik overdraget fra FN, var jo fredsbevarende missioner; minerydningsmissioner; steder, hvor Danmark havde tropper, men hvor vi blev nødt til at trække dem hjem, fordi de pludselig blev EU's ansvar – og vi stod udenfor.
Vi har behov for at kunne bidrage.
Og hvad forestiller udenrigsministeren sig i fremtiden skal være vores rolle i Danmark?
Hvad skal vi være med til, og hvor skal det her udvikle sig hen?
Jeppe Kofod (S), 2022-04-08:
Ja, vil jeg sige til hr. Christoffer Aagaard Melson, det kan jeg bekræfte.
Så man kan sige, at det jo ikke alene er i EU-landenes samarbejde på sikkerheds- og forsvarsområdet, men det er faktisk også ikke-EU-lande, herunder vores tætteste allierede USA, Canada, men også Norge, som kan deltage.
Vi kan ikke vælge at deltage, fordi vi har et forbehold.
Det synes jeg vi skal lave om på, så vi kan vælge at deltage, ikke kun blandt EU-landene, men også med vores ligesindede allertætteste allierede.
Christoffer Aagaard Melson (V), 2022-04-08:
Tak til udenrigsministeren for talen.
Jeg vil lige følge op på det her med NATO-landes mulighed for at deltage i det europæiske samarbejde.
Er det ikke rigtigt forstået, at Danmark, som det er i dag, er det eneste NATO-land, der ikke potentielt kan deltage i projekter under det europæiske forsvars- og sikkerhedssamarbejde som f.eks. det her projekt om militær mobilitet, som USA, Canada og Norge også deltager i?
Jeppe Kofod (S), 2022-04-08:
Nej, det siger ministeren ikke.
Men Danmark har jo et forsvarsforbehold, der gør, at vi ikke kan deltage fuldt ud i det europæiske sikkerheds- og forsvarssamarbejde, herunder også som land i eksempelvis Det Europæiske Forsvarsagentur, PESCO, det strukturerede forsvarssamarbejde.
Og ved at vi ikke kan deltage fuldt og helt, stiller det os altså ringere end f.eks. andre EU-lande, som deltager fuldt og helt.
Det er sådan i dag, at der er 22 EU-lande, som også er NATO-medlemmer.
Det eneste EU-land, som også er NATO-medlem, der ikke kan deltage, er Danmark.
Vores baltiske venner og f.eks. Polen kan deltage, og det skal Danmark selvfølgelig også kunne som land i det her samarbejde.
Pernille Vermund (NB), 2022-04-08:
Tak for det.
Der var en del af ministerens tale, som jeg blev lidt i tvivl om, og jeg bliver derfor nødt til at spørge sådan ind til det med danske virksomheder og danske virksomheders mulighed for at tjene penge bl.a. gennem EU's Forsvarsfond.
Er det rigtigt forstået, at udenrigsministeren siger, at danske virksomheder bliver holdt uden for i forhold til muligheden for at tjene penge her?
Jeppe Kofod (S), 2022-04-08:
Det, der skete den 24. februar, den uprovokerede angrebskrig, vi ikke har set magen til på europæisk jord siden anden verdenskrig i den skala, har fundamentalt ændret den europæiske sikkerhedssituation.
Hvorfor tror man, at lande som Tyskland – vores store naboland – i løbet af få dage ændrer fundamentalt ved sin sikkerhedspolitik og nu vil øge sit forsvarsbudget til 2 pct. af bruttonationalproduktet?
Hvorfor tror man det sker?
Hvorfor tror man, at alle NATO-lande nu øger deres investeringer?
Jeg deltog i går i et møde blandt NATO's udenrigsministre.
Her var EU med, og her var vores partnere, Ukraine, Georgien og også Sverige og Finland, med.
Her var faktisk lande også fra Asien, nemlig Japan og Sydkorea, plus Australien og New Zealand.
Det, vi er fælles om, er at styrke Vesten og vores sikkerhedsinstitutioner i en tid, hvor Rusland fundamentalt truer freden i Europa og freden i verden ved at sætte sig uden for spilleregler.
Det er selvfølgelig noget, der gør, at vi skal være med, også fuldt og helt, i det europæiske samarbejde om sikkerhed og forsvar.
Det er vores holdning.
Søren Søndergaard (EL), 2022-04-08:
Jeg bliver nødt til at komme tilbage til det spørgsmål, jeg stillede til statsministeren, altså om det i virkeligheden er en fejl, den socialdemokratiske regering har begået, ved ikke tidligere, når man har haft flertallet til det, at have udskrevet en folkeafstemning om forbeholdet.
Jeg forstår så både på statsministeren og på udenrigsministeren, at det skyldes begivenhederne her for nylig.
Jeg må indrømme, at så bliver jeg endnu mere forundret.
Er det lykkedes statsministeren og udenrigsministeren at overse begivenhederne i Syrien?
Okay, det var måske primært muslimer.
Men så lad os gå videre.
Er det lykkedes at overse begivenhederne i Georgien?
Er det lykkedes at overse begivenhederne i Abkhasien?
Er det lykkedes at overse 2014, hvor Rusland gik ind og erobrede en del af Ukraine?
Er det lykkedes?
Hvorfor har man ikke ophævet det forsvarsforbehold for lang tid siden, hvis det var så vigtigt og havde en betydning i forhold til det, der sker i Ukraine?
Men hvad er statsministerens forklaring, og hvad er udenrigsministerens forklaring?
Jeppe Kofod (S), 2022-04-08:
Tak til hr. Morten Messerschmidt.
Jeg ser med glæde tilbage på vores fælles tid i Europa-Parlamentet.
Nu sad jeg dog ikke i AFET, altså udenrigsudvalget, men lad det nu ligge.
Jeg tror, det er rigtig vigtigt – til hr. Morten Messerschmidt og andre, som vil debattere det her – at spørge sig selv om noget.
Den tid, vi er i i Europa, hvor en uprovokeret angrebskrig blev indledt den 24. februar, har rystet Ukraine i særdeleshed, men europæisk sikkerhed i almindelighed.
Rusland løber fra alle de forpligtigelser, som de underskrev efter den kolde krigs ophør.
Hvad gør vi hver især som lande for at styrke vores sikkerhed?
Det mener jeg faktisk at vi har en pligt til, for vi har en pligt til at styrke Vestens sikkerhedsinstitutioner og de institutioner, der er garanten for vores værdier, demokratiet og fred og sikkerhed.
Det er det, som vi burde debattere, og det glæder jeg mig til at debattere med hr. Morten Messerschmidt.
Anne Valentina Berthelsen (SF), 2022-04-08:
Forsvarsministeren sidder jo til daglig med kollegaer fra en lang række EU-medlemslande, som også arbejder med forsvaret, og rigtig mange af dem er medlemmer af NATO, ingen af dem ud over os har et forbehold for det europæiske forsvarssamarbejde, og jeg spekulerer lidt på, om forsvarsministeren kan beskrive, hvordan de ser NATO og Europas forsvarssamarbejde i forhold til hinanden.
For i SF ser vi det som noget, der supplerer hinanden.
Europa kan nogle ting, som NATO ikke altid kan, i vores øjne f.eks. et stærkt fokus på humanitære indsatser, opbygning af demokratiske institutioner og det langsigtede perspektiv.
Hvad tænker forsvarsministeren at det europæiske forsvarssamarbejde kan supplere vores NATO-missioner og vores deltagelse i NATO-samarbejdet med?
Altså, jeg tror, at hr. Søren Søndergaard har en lidt anden idé om, præcis hvor tæt SF ligger på De Grønne, end vi selv i SF har.
De Grønne er f.eks. føderalister, det er vi ikke i SF.
Men vi ser mange ligheder, og vi ønsker at samarbejde især om netop det grønne, hvilket jo lidt ligger i navnet.
Men i spørgsmålet om, om man skal ændre det her forsvarssamarbejde til at være en EU-hær, som vi ikke har kontrol over – om det ikke skal være frivilligt længere, om det ikke længere skal være vedtagelser i enstemmighed – så er svaret for SF's vedkommende, at nej, selvfølgelig skal det ikke det.
Søren Søndergaard (EL), 2022-04-08:
Jeg vil bare høre om noget.
Hvis vi ser på SF's udvikling sådan over nogle årtier, så er det klart, at SF jo har været utrolig præget af det tyske parti De Grønnes udvikling og har fulgt med med nogle års forsinkelse.
Derfor vil jeg bare spørge, om SF er enig med De Grønne, som jo har foreslået, at vi skal have en EU-hær, kontrolleret af Europa-Parlamentet.
Er det også SF's holdning?
Martin Lidegaard (RV), 2022-04-08:
Jamen altså, hvis man ønsker at gå ind og give beføjelser og afgive suverænitet, så følger det jo af grundloven, at der skal være en folkeafstemning.
Så enkelt er det.
Hvis et flertal under den nuværende ramme i EU's Ministerråd beslutter sig for, at EU skal støtte en krigsindsats et eller andet sted, vil det til enhver tid klart være vores holdning, at beslutningen om, hvorvidt Danmark skal deltage i indsatsen, træffes i det danske Folketing.
Det er ikke noget, andre lande kan beslutte.
Det kan kun det danske Folketing.
Søren Søndergaard (EL), 2022-04-08:
Nu vil jeg ikke starte en kontrafaktisk diskussion, men hvis Venstre havde stillet forslaget om afskaffelse af forsvarsforbeholdet, kunne det jo være interessant at vide, om Radikale Venstre så ville have stemt imod det, når man var tungen på vægtskålen.
Og det blev jo fremført i alle de forhandlinger, der var om en ny europapolitisk aftale.
Men okay, altså, lad det nu ligge.
Det spørgsmål, som var om artikel 42, var jo et spørgsmål til den del, der handler om, at man, hvis der er enstemmighed, kan etablere et fælles forsvar.
Det er jo det, der fremgår af artikel 42.
Og det spørgsmål, som jeg synes er oplagt at stille, er: Hvis vi kommer i den situation og en dansk regering mener, at det er det, der skal gøres – altså at man skal bruge artikel 42 i den nuværende Lissabontraktat til at lave et fælles forsvar – kan den danske befolkning så være hundrede procent sikker på, at der kommer en folkeafstemning om det?
Kan Radikale Venstre garantere, at man vil sætte alt ind på at give den danske befolkning en folkeafstemning i den situation?
Martin Lidegaard (RV), 2022-04-08:
Til det første spørgsmål tror jeg faktisk jeg vil sige nej.
For selv om vi længe havde ønsket at komme af med forsvarsforbeholdet, ville jeg aldrig med et snævert flertal pålægge en regering at gå ind i en så alvorlig sag, der har så store implikationer for Danmarks sikkerhed.
Jeg ville ikke gøre det sådan til genstand for et politisk spil, om jeg så må sige.
Vi ville have forsøgt at overbevise regeringen om det, og vi ville have gjort, hvad vi kunne for at få dem til det.
Men sådan at tage det ned og tvinge en regering til det ville ikke være klogt eller være den måde, man skal føre sikkerhedspolitik på.
Når det så handler om det andet spørgsmål, altså hvorfor vi ikke skal have en EU-hær, vil jeg sige: Jamen altså, den der EU-hær er jo lidt et fatamorgana, fordi det, der forstås – tror jeg – fra hr. Søren Søndergaards side, er en hær under Kommissionens kommando, altså en overstatslig hær.
Det ser jeg ingen grund til at have.
Jeg ser grund til, at man træner – ligesom man gør i NATO – sådan at man, hvis der f.eks. kommer ballade på Balkan igen, har mulighed for at bidrage med en fredsbevarende styrke.
Men jeg går også ind for, at det hver gang skal være det danske Folketing, der beslutter, om vi ønsker at deltage i den mission – om det så er det ene, det andet eller det tredje sted.
Så jeg ønsker egentlig ikke en overstatslig hær.
Det har vi ikke i NATO, og jeg ser ikke nogen grund til, at vi skulle have det i EU.
Søren Søndergaard (EL), 2022-04-08:
Men når jeg spørger, er det selvfølgelig på baggrund af konkrete citater, altså f.eks. fra Cem Özdemir og Tobias Lindner.
Det er ikke tilfældige mennesker i partiet – en tysk viceudenrigsminister og en fødevare- og landbrugsminister i den tyske regering, her siden den blev etableret.
De har jo i et debatindlæg skrevet, at de går ind for, at Europa-Parlamentet i sidste ende skal være ansvarlig for at kontrollere fælleseuropæiske væbnede styrker.
Det er jo ikke det samme som, at hvert land så bestemmer.
Det er derfor, jeg spurgte.
Men jeg forstår, at så langt ønsker SF ikke at gå.
Derfor kunne jeg da også godt tænke mig at spørge SF, om SF vil love og garantere, hvis det bliver relevant at aktivere artikel 42 fuldt ud, at den danske befolkning får en folkeafstemning som forudsætning for at etablere et fælles EU-forsvar.
Hr. Martin Lidegaard kan jo sagtens bruge den 24. februar som argument for at skifte holdning til de 2 pct.
Altså, det anerkender jeg fuldstændig.
Men hr. Martin Lidegaard kan jo ikke bruge den 24. februar som argument for at skifte holdning til forsvarsforbeholdet, for det har hr. Martin Lidegaard og Radikale Venstre jo været imod længe.
Det andet spørgsmål, jeg har, er spørgsmålet om, hvad Radikale Venstre egentlig mener om en EU-hær.
For altså, jeg synes jo, at hvis man endelig skal gå ned ad den vej, så er der da meget rationale i at have en EU-hær.
Altså, der kan spares enormt mange penge; man kan ovenikøbet udvikle det til et territorialforsvar osv.
Hvad er grunden til, at vi ikke skal gå ned ad den vej?
Martin Lidegaard (RV), 2022-04-08:
Nu ved jeg ikke helt, hvad det er for nogle europæiske krige, ordføreren refererer til.
Men den eksjugoslaviske krig var jo en borgerkrig og lidt anderledes, kan man sige.
Det der med, at a-kraft skulle være hurtigere, er nyt for mig.
Ifølge alt, hvad jeg kender til af data, tager det cirka dobbelt så lang tid at bygge a-kraft, og det er cirka dobbelt så dyrt pr. produceret kilowatt-time som noget andet.
Så hvis man skal skynde sig med at bygge ny energi, er det vedvarende energi.
Det er langt hurtigere.
Jeg kender ikke til noget a-kraftværk i verden, der er blevet bygget på under 10 år.
Men måske gør fru Pernille Vermund.
Pernille Vermund (NB), 2022-04-08:
Hvis vi med vedvarende energi forstår bl.a. kernekraft, så er vi helt med.
Det andet er vist noget, der har så lange udsigter, at antallet af krige på europæisk jord kan stige markant i mellemtiden.
Og når ordføreren siger, at der er en tid før og efter, er det jo helt rigtigt.
Martin Lidegaard (RV), 2022-04-08:
Jeg står helt på mål for de holdninger, vi havde, før der kom egentlig krig i Europa.
Når virkeligheden forandrer sig, forandrer politikken sig også for vores vedkommende.
Det synes vi egentlig også at den burde gøre for Nye Borgerlige, så de måske skulle genoverveje, om ikke det også er tid til at tage fuldt og helt del i det europæiske forsvar.
Og jeg håber meget, at når vi nu skal ind til de forhandlinger efter påske, der handler om at erstatte den russiske gas og olie med vedvarende energi, vil Nye Borgerlige melde sig, om ikke andet så ud fra et fædrelandsperspektiv, og sige, at det nu er tid til, at vi får vores egen danske vedvarende energi, som både er billigere, mere sikker og har den kæmpe fordel, at den ikke bidrager til den russiske krigsmaskine.