Jakob Ellemann-Jensen (V), 2018-04-06:
Tak for det, formand, og tak til Alternativet, hr. Uffe Elbæk og fru Carolina Magdalene Maier, for at tage initiativet til den her debat.
For danskernes tillid til os som folkevalgte er lav, og den er for lav, og det er en udfordring, som risikerer at udvikle sig til et decideret problem, hvis vi ikke gør noget ved det.
I sidste ende handler det jo om tilliden til demokratiet, og det er noget, som vi hver især bærer i vores hjerte, at den må vi ikke sætte over styr.
Derfor har vi debatten i dag, derfor holdt vi sidste år på formandens initiativ et godt seminar med gode kollegaer på KolleKolle, og derfor mødes repræsentanter fra alle partier her på mandag med repræsentanter fra den fjerde statsmagt – der jo sandt at sige lider lidt under den samme mistillid – for at tale åbent og frit og uden for citat om denne fælles udfordring.
Og den er fælles; vi – politikerne og pressen, der ikke er her – kan ikke bare pege fingre af hinanden.
Det har vi nok begge parter fra tid til anden en tendens til, og jeg tror ikke, det øger borgernes tillid til nogen af os.
Derfor vil jeg lade journalisterne slippe indtil på mandag, og de er her jo heller ikke.
Det er muligt, de kaster benzin på bålet, men når alt kommer til alt, er det nok os, der har tændt det.
Så lad os se på os selv, for dels er det med sig selv, at man for alvor kan gøre ændringer her i tilværelsen, dels er det jo os, der bestemmer.
Hvad er det så, vi som politikere kan gøre bedre?
Statsministeren sagde det glimrende før, og jeg ved ikke, om jeg kan bidrage med så meget nyt, men jeg kan sige det på min egen måde.
Jeg skal heller ikke bilde nogen ind, at det her er hele svaret, eller at jeg har patent på sandheden.
Men i bund og grund synes jeg egentlig, det er nemmere at formulere det og helt åbenlyst vanskeligere for os alle sammen så at efterleve det i praksis.
Uanset om man repræsenterer gamle traditionsbundne partier eller nye, som egentlig er opstået med et ønske om en ny politisk kultur, er der én ting, der er fælles for os alle sammen, og vi ved det godt: Vi skal opføre os ordentligt.
Vi skal opføre os ordentligt over for os selv, over for hinanden og over for vælgerne.
Vi skal minde os selv om vores prioriteter for vores politiske virke, for de er næppe så forskellige på tværs af partiskel.
Vi er alle sammen gået ind i politik, fordi vi gerne vil gøre en forskel.
Vi er gået ind i politik for at sikre et endnu bedre Danmark til næste generation.
Og så er vi også gået ind i politik, fordi vi tror, at lige netop den indsats, som vi hver især bidrager med, er vigtig, og at vi selv er den allerbedste til at gøre det.
For det handler ikke om ambitioner, det handler ikke om spænding, og det handler ikke om spillet.
Det handler om at gøre det, som vi tror på er det rigtige for Danmark.
Så vi skal vise respekt for os selv – også hvis vi gennem årene bliver lidt mere kyniske.
Vi skal opføre os ordentligt over for hinanden.
Vi skal lade være med at tillægge hinanden synspunkter og bevæggrunde, som vi godt ved er forkerte.
Vi skal lade være med at antyde, at det arbejde, vi har påtaget os herinde, ikke er det vederlag, vi modtager, værd, for det er det.
Vi skal holde op med at udstille hinanden som griske, dovne, selviske, og hvad vi ellers kan finde på, når vi egentlig godt ved, at kollegaerne herinde også fra tid til anden har svært ved at få hverdagen og et bare nogenlunde harmonisk familieliv til at hænge sammen.
Vi skal vise respekt for hinanden, også når kameraerne ruller.
Så er der vælgerne.
Vi skal lade være med at foregøgle vælgerne, at der findes nemme løsninger på komplicerede udfordringer.
Vi skal lade være med at forsøge at bilde vælgerne ind, at man kan føre politik på enkeltsager, uden at det har konsekvenser andre steder.
Vi skal lade være med at skabe en illusion om, at Danmark er et samfund, der lever i en lille boble, hvor resten af verden kan holdes ude eller ignoreres.
For så taler vi ned til vælgerne, og det gør man ikke til sin opdragsgiver.
Man skal kunne regne med, hvad vi siger, at vi faktisk kæmper for at få Danmark i den retning, vi siger.
Jeg ved godt, at vi er bundet af en parlamentarisk virkelighed, og at ingen herinde kan få det, som man vil have det – jeg havde nær sagt heldigvis – men det går ikke, at vi stiller vælgerne sådan et tillokkende Utopia i udsigt, hvis vi godt ved, at det ikke kan føres ud i livet.
Vi skal vise respekt, også for vælgerne, og også, når vi øjner muligheden for en hurtig, men kortsigtet gevinst i den næste måling.
Det er meget nemt at stå og sige det her, og som hr. Peter Kofod Poulsen sagde det før: Lever jeg så selv op til alle de her regler?
Nej, jeg bestræber mig på det.
Det var egentlig derfor, jeg kom herind, men det lykkes ikke altid.
Det gør det ikke for nogen af os, ingen af os, men vi skal bestræbe os på det.
Og derfor er det godt, at vi har sådan en debat som den, vi har i dag, for vi skal lige minde os selv og hinanden om det en gang imellem.
Tak for ordet.