Peder Hvelplund (EL), 2021-02-23:
Tak for det, formand.
Aldrig mere en 11. marts!
Vi skulle aldrig nogen sinde mere komme til at stå i den situation, at vi stod over for en enorm krise.
Når vi tog vores epidemilov op og støvede den af og kiggede på den, kunne vi se, at den var utidssvarende, og at den ikke levede op til de udfordringer, vi stod over for, og derfor kom vi til at stå i den situation, at vi i løbet af meget kort tid skulle vedtage en ny hastelov, som gav meget vidtgående bemyndigelser til en minister, og som indeholdt meget ringe parlamentarisk kontrol.
Den situation skal vi aldrig nogen sinde komme til at stå i igen.
Der er også mange andre ting, vi skal lære af det, f.eks. i forhold til hvordan vi sikrer, at vi har tilstrækkelig offentlig produktion af vacciner, af værnemidler, og at vi har en tilstrækkelig høj hygiejnestandard til, at vi kan undgå, at smitten spreder sig voldsomt på vores institutioner for ældre, på vores sociale tilbud, på vores daginstitutioner og vores dagtilbud.
Men det helt basale i forhold til epidemiloven er, at vi aldrig nogen sinde mere skal stå i den situation.
Det var den opgave, vi stod over for.
Nu har vi haft en hastelov.
Vi har hele tiden arbejdet på samtidig at sikre balancen mellem hensynet til folkesundheden og hensynet til de basale frihedsrettigheder, borgernes frihedsrettigheder, for det er den balance, der skal kunne findes i en epidemilov, der skal kunne håndtere og bringe os igennem en krise, fordi vi også ved af erfaring, at kriser altid rammer socialt skævt.
Derfor skal vi sikre, at der er den reelle balance mellem, at vi kan beskytte vores svage og udsatte borgere, men at vi også samtidig kan tage hensyn til vores folkesundhed.
Det er også det, der har været pejlemærket for os igennem behandlingen af L 134, forslaget til epidemilov, som vi står med her i dag.
Jeg vil da også gerne på trods af alle de besværligheder og det nogle gange uskønne forløb, der har været,
kvittere for det samarbejde, der har været.
For selv om der har været uenigheder, synes jeg faktisk det er lykkedes for os at komme rimeligt igennem den her proces, også selv om man på mange måder kunne have ønsket, at det afsluttende forløb her havde set anderledes ud, end det gjorde.
Men når jeg ser på det samlede resultat, synes jeg ikke desto mindre, at vi faktisk er kommet rimeligt i mål med det her.
Når jeg synes det, er det, fordi vi har været med til at sikre den balance, der er imellem den sundhedsfaglige vurdering og den politiske beslutning, så det bliver tydeligt, hvornår vi taler sundhedsfaglighed, hvornår vi taler kapacitet, og hvornår vi taler politisk beslutning, for der skal være en klar sundhedsfaglig anbefaling.
Men det skal også være muligt politisk at kunne gå videre, altså have et forsigtighedsprincip og sige, at her ønsker vi at gå længere, end hvad sundhedsmyndighederne anbefaler, ligesom man selvfølgelig også skal kunne sige, at vi her negligerer de råd, vi får fra sundhedsmyndighederne, fordi vi ikke mener de er valide.
Det skal naturligvis være en politisk beslutning, for nogle skal kunne stilles til ansvar for den beslutning.
Jeg synes jo også, at vi med det her udkast har fået sikret netop den parlamentariske kontrol.
Hvor vi med hasteloven har oplevet, at der blev placeret stor magt hos regeringen, hos ministeren, altså at der var sket en skævvridning af forholdet mellem den lovgivende og udøvende magt, så synes jeg faktisk vi med det her forslag i et rimeligt omfang har fået sikret, at det ikke sker.
Vi har også fået sikret, der er 4 ugers begrænsning for de bemyndigelser, der bliver givet, altså at vi ikke kommer til at opleve, at man giver en bemyndigelse, som bare kan fortsætte, så længe epidemiloven er aktiveret, men at den hele tiden skal tages op til revision.
Vi har fået sikret, at der bliver en automatisk domstolsprøvelse af alle tvangsforanstaltninger og ikke kun dem, der omhandler frihedsberøvelse, men at der, hver gang borgere bliver udsat for et tvangsindgreb, bliver en automatisk domstolsprøvelse af det.
Det synes jeg er ret væsentlige resultater, vi har opnået i forhold til det her lovforslag.
Men det er klart, at der er udfordringer i forhold til at skulle vedtage sådan en lov, som er så vidtgående i sit indhold, og som skal kunne aktiveres, når vi står i en krise.
Det er også derfor, at det for os har været fuldstændig afgørende, at vi får sikret, at vi hvert femte år får taget loven op og får den gennemgået, i forhold til om den er tidssvarende med den samfundsstruktur, vi har, og det sygdomsbillede, vi står over for.
For det er helt afgørende, at vi ikke igen står med en epidemilov, som viser sig at være utidssvarende over for den situation, vi står i.
Jeg er også rigtig glad for, at vi nu har fået sikret, at vi til oktober måned skal have en gennemgang af loven for at se, om der skal laves en revision.
For der er ikke nogen tvivl om, at det forløb, der har været især her til sidst, hvor der er blevet stillet et hav af ændringsforslag, er foregået ret presset, og at det har været en forceret proces.
Jamen der er det nødvendigt, at vi får kigget på den, fordi der kan være noget, vi har overset; der kan være uhensigtsmæssigheder i forhold til det, vi har vedtaget.
Og vi skal naturligvis sikre, at vi forpligter os til at få det gennemgået og få det set igennem og får muligheden for at lave en revision, hvis det er nødvendigt.