Nick Hækkerup (S), 2021-03-23:
Jeg vil gerne indlede med at sige tak til ordførerne for de, man kan vel godt sige overvejende positive indlæg, som vi har hørt i dag.
Noget af det, som jeg opfatter som et af mine vigtigste mål som justitsminister, er at sikre danskernes tryghed overalt i Danmark – det være sig på S-togsstationer, i offentlige parker eller i udsatte boligområder, og det gælder selvfølgelig også i nattelivet.
Derfor fremlagde jeg i oktober sammen med skatteministeren, boligministeren og udlændinge- og integrationsministeren det udspil, som vi kaldte »Tryghed for alle danskere«.
Og det gjorde vi bl.a., fordi vi igennem lang tid havde set eksempler på unge mænd, som hænger ud i offentlige rum og skaber utryghed med deres opførsel.
Måske bliver der råbt efter en, måske bliver man truet eller andet, som gør, at man som almindelig borger føler sig utryg i sit nærmiljø, og det er ikke acceptabelt.
Den slags adfærd er et anslag mod trygheden i vores samfund og i øvrigt en hån mod fællesskabet, og derfor skal vi selvfølgelig stoppe det – altså fordi sådan en adfærd påvirker almindelige menneskers hverdag, får dem til at vælge en anden vej hjem fra arbejde eller fra skole, holder dem fra at gå i byen om aftenen, får dem til at undgå at tage toget om aftenen, får dem til at vælge den trafikerede vej i stedet for det fredelige stisystem.
Der er en ny undersøgelse fra Det Kriminalpræventive Råd, som viser, at 46 pct. af beboerne i udsatte boligområder har ændret adfærd som følge af rocker- og bandeaktiviteter i deres nærområde.
Tallene er mildest talt
chokerende, og det bekræfter også billedet af, at der altså er områder i Danmark, hvor vi har et tryghedsproblem.
Og i virkeligheden synes jeg, at det er der, hvor skillelinjen kommer til at gå i debatten i dag: Anerkender man, at der er et problem, eller prøver man at bortdefinere det ved at sige, at det kan vi ikke håndtere, eller at det i hvert fald ikke skal håndteres sådan, eller på anden måde.
Jeg synes i virkeligheden, at fru Karina Lorentzen Dehnhardt sagde det godt, da hun sagde, at det store flertal ikke tør tage toget eller være i parken, og at det foregår sådan af hensyn til de fås frihed til at kunne terrorisere området.
Og det er jo i virkeligheden den balance, vi gør op med ved at sige: Næ, sådan skal det ikke være.
Det skal ikke være sådan, at de få kan få lov til at terrorisere på bekostning af det store flertal, på bekostning af almindelige mennesker.
Der har været nogle forskellige bemærkninger til lovforslaget – spørgsmål, indretninger, ændringer.
Jeg har det jo, som I ved, sådan, at værket ikke nødvendigvis er fuldbragt, selv om jeg bærer det frem for det høje Ting.
Og derfor ser jeg frem til den videre debat om, hvad der måtte skulle laves af ændringer eller svares på af spørgsmål.
Tak for ordet.
Det er et godt spørgsmål, for det er regeringens klare vurdering, at det her lovforslag er inden for rammerne af grundloven såvel som inden for rammerne af Den Europæiske Menneskerettighedskonvention.
Så hvad er det så for nogle frihedsrettigheder eller menneskerettigheder, der anfægtes?
Der er flere i dag, der har sagt, at det her går på tværs af vores frihedsrettigheder.
Problemet er, at de frihedsrettigheder ikke er nogen, som er gældende.
Det er nogle, man forestiller sig oppe i hovedet; nogle, som organisationer finder på, og som man gerne ville have skulle være der.
Altså, den her lovgivning holder sig inden for rammerne af grundloven og Den Europæiske Menneskerettighedskonvention, og derfor bryder den selvfølgelig ikke med nogen frihedsrettigheder.