runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Mai Villadsen (EL), 2025-11-27:
Tak for en rigtig, rigtig god tale, som meget klart skitserer den udfordring, der er, og at vi selvfølgelig bør gøre noget.
Man hører jo meget i den her debat.
De partier, der ikke ønsker at gøre noget, holder den danske model op for sig som et, hvad kan man sige, bolværk mod forandring.
Derfor vil jeg bare høre ordføreren, om ikke hr. Sigurd Agersnap deler min vurdering af, at det her ikke er særlig væsensforskelligt fra, hvad vi har gjort på barselsorlovsområdet, hvad vi har gjort på sorgorlovsområdet, hvad vi har gjort for nylig i Folketinget i forhold til lønløft af visse grupper, hvor man fra dele af fagbevægelsen og især Socialdemokratiet hver gang har råbt nej, nej, nej – åh, hvad med den danske model?
Det hele bryder sammen.
Og man er faktisk endt med at bakke noget op og bryste sig af, at man har gjort det, nemlig lavet et lønløft, lavet en sorgorlov og bakket op om en stærk barselsorlov.
Er ordføreren ikke enig med mig i, at det her er sammenligneligt, og at de derfor bør sænke paraderne og lade være med at bruge det som modargument hver gang?
Søren Espersen (DD), 2025-11-27:
Mange tak.
Vi har i Danmarksdemokraterne stor sympati for det system, der er i Sverige, hvor man kan få 80 pct. af dagpengene, hvis man passer barnet hjemme, fordi det forbedrer forholdene på den måde, at man ikke sender børnene af sted tidligere end nødvendigt, hvis de er syge.
Børnene kan tage smitte med og smitte andre, hvor forældrene så skal tage nogle dage hjemme i den forbindelse.
Derfor er forslaget ganske fornuftigt.
Desværre står vi et lidt andet sted.
I Danmark har vi en stærk tradition for, at løn- og arbejdsvilkår aftales af arbejdsmarkedets parter.
Det er en grundlæggende del af den danske model, som vi skal værne om.
Vi har netop set, at parterne selv kan finde løsninger, senest med aftalen i februar, hvor forældrene nu får ret til barnets tredje sygedag og bedsteforældrene kan afholde to børnebørns omsorgsdage på industriens overenskomstområde.
Det er noget, som vi kan se at arbejdsgiverne efterspørger derude, og noget, som vi politikere ikke har tradition for at blande os i.
Det vil vi i Danmarksdemokraterne gerne holde fast i.
Af respekt for den danske model ønsker vi ikke at indføre en lovbestemt ret til fravær i forbindelse med barnets sygdom med løn, selv om vi har stor sympati for forslaget.
Men vi mener som sagt, at det er arbejdsmarkedets parter, der selv aftaler løn- og arbejdsvilkår.
Sigurd Agersnap (SF), 2025-11-27:
Jo, jeg ser i hvert fald sådan på det, at man sagtens kan gøre det i overensstemmelse med den danske model.
Det vil jo sige, at man indkalder til trepartsforhandlinger, man tager højde for, at der i nogle overenskomster er lidt flere rettigheder end i andre, og man kompenserer ordentligt for det.
Men der er jo utallige eksempler på det danske arbejdsmarked på, at når man skal lave de store forbedringer, de store udvidelser af rettigheder, så er man nødt til at spille sammen, både politikere og fagforeninger.
Vi har jo et dagpengesystem, som også går ind og dækker, bl.a. ved sygdom, og jeg synes, det er nærliggende at kigge på det, når man har et barn, der er sygt.
Så jeg er helt enig i eksemplerne, og jeg mener sagtens, at man kan finde en løsning der.
Katrine Robsøe (RV), 2025-11-27:
Men der er jo en grund til, at vi rent faktisk sidder og taler sammen om de her ting, altså at vi ønsker, at der er en sammenhæng mellem de løsninger, vi laver.
Vi er i Radikale Venstre i hvert fald også rigtig glade for at være med til at presse på for at få skovrejsning inden for den grønne trepart.
Helene Brydensholt (ALT), 2025-11-27:
Tak til ordføreren for talen.
Jeg er jo nok ikke overrasket over, at ordførerens parti ikke støtter det her borgerforslag.
Men der var noget, ordføreren sagde i talen, som jeg gerne lige vil have bekræftet at jeg hørte rigtigt.
Hørte jeg, at ordføreren sagde, at en af grundene til, at man ikke støtter det, er, at det ligesom vil være en udgift, som ikke kommer alle til gode, kan man sige, fordi det ikke er alle, der får børn i det her samfund, eller alle, der har mere end et barn, eller hvad det nu er?
Var det det, jeg hørte ordføreren sige?
Hvis man så skal følge den logik, mener ordføreren og Liberal Alliance så også, at vi ikke som et velfærdssamfund f.eks. skal bruge penge på mennesker med handicap?
Det er jo ikke alle, der har et barn med handicap eller en pårørende med handicap.
Skal vi så bare lade dem passe sig selv?
Skal vi ikke bruge penge på ældrepleje?
Det er jo ikke alle, der bliver så gamle, at de skal på plejehjem, eller har forældre, der bliver så gamle, at de skal på et plejehjem.
Er det sådan Liberal Alliances politik?
Carl Andersen (LA), 2025-11-27:
Mange tak.
Som far til to piger i dagtilbud kender jeg alt til sygedage og hjemringninger og den evige forhandling om, hvem der nu lettest kan rykke rundt i kalenderen for at få hverdagen til at hænge sammen.
Derfor forstår jeg godt intentionen i det her borgerforslag, for det er en hverdag, der rammer hundredtusindvis af forældre, og som rigtig mange af os kan genkende.
I dag har man en lovfæstet ret til børns første sygedag, indtil man har kunnet tage andre forholdsregler i forhold til akut opstået sygdom, og det er en nødvendig bund i en lovgivning, for et sygt barn skal hjem og kan jo ikke passe sig selv.
Borgerforslaget her går imidlertid meget længere.
Det lægger op til et retligt ubegrænset antal sygedage, og selv om jeg har fuld forståelse for intentionen og sympati for tanken, må man også konstatere, at det højst sandsynligt vil indebære en stor omkostning for skatteyderne, herunder en omkostning for mange, der ikke har børn i den relevante aldersgruppe.
Derudover mener Liberal Alliance, at spørgsmålet her hovedsagelig hører hjemme i overenskomstforhandlinger og ikke i Folketinget.
I den model fra Sverige, der bliver henvist til, er det, så vidt jeg kan se, en ordning finansieret af arbejdstager og arbejdsgiver, og det kan jeg jo kun opfordre arbejdsmarkedets parter til at drøfte nærmere herhjemme, men det er altså i et andet forum end det parlamentariske i første omgang.
I den forbindelse er det jo værd at bemærke, at langt de fleste overenskomster i Danmark har udvidet retten til børns sygedage, så man har to eller flere eller endda rigtig mange sygedage.
Det er min vurdering, at efterspørgslen på det her kun er stigende.
Efterspørgslen på familieorienterede tiltag som barsel, sygedage, bedsteforældredage osv. ser vi i stigende grad i overenskomsterne, og jeg vil også vove den påstand, at vi vil se det udfolde sig i forhandlingerne i fremtiden.
Og så skal vi også som forældre påtage os det ansvar, som det nu engang er at blive forældre – det er ikke, fordi man ikke gør det i forvejen, for der er ikke rigtig noget alternativ til det.
Men det er relevant at erkende, at man ikke længere er førsteprioritet, når man er blevet far eller mor.
Der er en omkostning forbundet med at sætte liv i verden.
Man får mindre tid til sin karriere.
Man kommer nok til at gå ned i indkomst.
Man kommer til at bruge flere penge på bleer end bøffer, og man får mindre søvn og mindre fritid til sig selv.
Men det kan også give ro, hvis man overgiver sig til, at ens liv bare er sådan i en periode, når man har børn.
Og det er et nyt vilkår, som man kan anskue som forfærdelig fængslende, men også som befriende enkelt.
Men sådan er livet bare i en periode.
Heldigvis oplever jeg, at min generation af forældre og min generation af ledere ude på arbejdspladserne har en meget stor forståelse for balancen mellem arbejde og familieliv, og det smitter positivt af på samfundet og ledelsesstilen og arbejdspladserne som helhed.
Så samlet set kan Liberal Alliance ikke støtte op om det nærværende borgerforslag.
Sigurd Agersnap (SF), 2025-11-27:
Jeg ved ikke, om hr. Kim Valentin har fået indblik i noget i Finansministeriet, vi andre ikke kan få indblik i, for vi kan jo ikke få at vide, hvad der er i det frie råderum.
Så man kan jo ikke komme og sige, at et parti har brugt pengene flere gange, for regeringen har jo ikke fremlagt en økonomisk plan, så vi andre kan se, om der faktisk er penge tilovers, eller om man har brugt det hele.
Vi har faktisk været meget forsigtige og sagt, at vi vil rulle 10 mia. kr. af regeringens skæve skattelettelser tilbage, og vi er forsigtige med ikke at bruge alle pengene, for vi kan jo som sagt ikke få indblik i det.
Vi har selv sat 2 mia. kr. af.
Det er det, der kan sikre, at man i første omgang har ret til op til fem sygedage med et sygt barn.
Thomas Skriver Jensen (S), 2025-11-27:
Så vil jeg prøve at spørge lidt med et tænkt eksempel, og jeg håber, at ordføreren vil tænke med.
Hvis nu det her forslag bliver stemt igennem og fagbevægelsen begynder at forhandle på baggrund af det – det tror jeg også er det der vil ske – og der så en dag igen kommer en borgerlig statsminister og en borgerlig beskæftigelsesminister og de så fjerner det på grund af arbejdsudbuddet, kommer SF så til at kalde det for et brud på den danske model?
Sigurd Agersnap (SF), 2025-11-27:
Vi foreslår en solidarisk ordning inden for dagpengesystemet.
Hvordan det helt konkret skal være, må man jo forhandle med arbejdsmarkedets parter om, men vi synes, det oplagte er at trække på det dagpengesystem, vi allerede kender.
Jeg er egentlig enig med ordføreren så langt, at man ikke bare kan kopiere den svenske model til det danske arbejdsmarked.
Det ville give en hel masse problemer.
Men når vi kan støtte det her beslutningsforslag, er det jo, fordi der står, at der foreslås en lovændring, som skal sikre retten til, at et barn kan blive passet i eget hjem af en forælder ved akut opstået sygdom.
Det mener jeg kan rumme, at der er flere modeller til det, og jeg synes, at dagpengene ville være det oplagte at kigge på.
Kim Valentin (V), 2025-11-27:
Tak for det, og tak for ordførertalen.
Der er så en finansieringsmodel, som gør, at det er dem, der tjener mindst, man som familie får mest ud af går hjemme og passer det syge barn.
Derfor er der jo en voldsom, hvad skal man sige, uligestilling i sådan en model.
Det må SF jo have tænkt over.
Hvad er det for en model, vi skal have i Danmark, der ikke laver uligestilling blandt arbejdstagerne i familierne?
Sigurd Agersnap (SF), 2025-11-27:
Ja, det vil jeg mene, for så har man jo bygget videre på det i overenskomsterne.
Det samme var, da man fjernede store bededag.
Det var jo også noget, man havde bygget videre på i overenskomsterne.
Det samme er, hvis man går ind og fjerner den ret, der er til barselsorlov i dag.
Så er det jo noget, man har bygget videre på i overenskomsterne.
Jeg vil så sige, at hvis man senere kommer og fjerner det – direkte imod det, der er aftalt i overenskomsten – så er det selvfølgelig et brud.
Kim Valentin (V), 2025-11-27:
Det andet spørgsmål, jeg har, går på, at man jo anslår, at det her koster 7-10 mia. kr. om året.
Nu har jeg jo set på, hvilken politik SF fremlægger, og vi kan jo ikke komme udenom, at det her også er et spørgsmål om penge.
Nu har SF jo brugt alle pengene på alle de andre ting, man ønsker, flere gange endda, så hvor skal de her penge komme fra?
Er det bare at forhøje skatterne?
Sigurd Agersnap (SF), 2025-11-27:
Hvis man i Socialdemokratiet mener, at det er et stort problem, at der er syge børn, der bliver afleveret i vuggestue og børnehave, og at undersøgelser viser, at det har to ud af tre forældre gjort, altså afleveret et sygt barn, så er der jo to ting, man kan gøre ved det.
Man kan sige, at vi skal sikre en bund for alle; vi skal sikre nogle rettigheder, så man faktisk som forælder kan være sikker på at gå derhjemme med et barn, indtil det er rask.
Eller man kan bringe det ind i de overenskomstforhandlinger, der er lige nu.
Det er vel de to veje, der er?
Jeg ved godt, at vi har en mærkelig dobbeltrolle som politikere, både som lovgiver og som arbejdsgiver, men det må være nærliggende at tænke, også som socialdemokrat, at så må vi da bringe det med til bordet, også selv om man er arbejdsgiver.
Kim Valentin (V), 2025-11-27:
Altså, lad mig sige først, at jeg ikke synes, vi skal være kede af den model, vi har i Danmark, i forhold til hvordan det er rigtig mange andre steder.
Så kan f.eks. se på Sverige, og hvad de har der – det er jo en del af den diskussion, der er her i øjeblikket – eller Norge.
Men vi løser det ikke i Danmark på samme måde, som man kan løse det på i Sverige, og der er også nogle hager ved den måde, man har løst det på i Sverige.
Så derfor er det ikke bare sådan lige at sige, om man er på børnenes side, eller hvad det nu er.
Altså, der er en løsning, der er til for alle, og jeg vil påstå, at det, jeg står og taler for her, jo er en permanent løsning, som er aftalt mellem arbejdsmarkedets parter.
Det er da den bedste, vi overhovedet kan lave.
Og det er jo ikke sådan, at der ikke er nogen rettigheder derude.
Altså, det er jo sådan, at 1-2 dage, andre steder måske endda 3 og 4 dage, allerede er aftalt.
Og hovedparten af de sygdomme, der er blandt børn, har jo kortere sygdomsforløb.
Så derfor er meget løst allerede, og det vil jeg da gerne have lov til at rose.
Og så vil jeg sige, at vi ikke skal tale det, vi allerede har løst, ned.
Helene Brydensholt (ALT), 2025-11-27:
Ordføreren kan vælge at stå på børnenes side og give børnene den rettighed, som man gerne vil give dem, og leve op til Danmarks forpligtelser i forhold til FN's børnekonventions artikel 3 om, at barnets tarv altid skal komme i første række.
Så kan ordføreren og ordførerens parti jo tage et valg om at bakke op om børns rettigheder.
Det valg har ordføreren, men det valg har ordføreren så tænkt sig ikke at tage på børnenes vegne, og det er jo ærgerligt.
Mai Villadsen (EL), 2025-11-27:
Tak for det.
Jeg er ikke den største fan af Anders Fogh Rasmussen og det, han gjorde politisk, men i 2002 gjorde han noget, som jeg synes var enormt godt, for han udvidede barselsorloven markant, faktisk med 20 uger.
Det var Anders Fogh Rasmussen og den daværende VK-regering, der gjorde det dengang.
Det gjorde man med lovgivning, som fagbevægelsen så siden har bygget ud.
Hvorledes adskiller det gode skridt sig fra det her?
Jens Joel (S), 2025-11-27:
Børns rettigheder er jo noget, vi passer på som samfund.
Men det er også klart, at en af forpligtigelserne som forældre, kan man sige, også er at varetage barnets tarv.
Der er rigtig mange beslutninger i dagligdagen, hvor forældrene jo i sidste ende er ansvarlige for, hvordan man indretter sig, i forhold til at de også imødeser både barnets tarv, men jo også familiens som helhed.
Den balance kan man, tror jeg, nok ikke tage ud af den diskussion i familien blot ved at sige, at barnet har ret til at være hjemme med sine egne forældre.
For man kan jo også sige, at barnet har ret til at være hjemme med en anden primær omsorgsperson; det behøver jo ikke at være forældrene.
Jeg tror, vi skal passe meget på med at flytte forældrene ud af en diskussion.
Selv om jeg har meget sympati for, at børnene selvfølgelig også skal fylde noget i diskussionen, så er det også forældrenes ansvar at sikre, at deres børn bliver behandlet bedst muligt.
Kim Valentin (V), 2025-11-27:
Altså, i Venstre er vi orienteret rigtig meget mod arbejdsmarkedet.
En stor del af at være beskæftigelsesordfører for Venstre er faktisk også at være en driver på vores økonomiske politik, og vi meget bekymrede for, at man vil tage arbejdsstyrke ud af arbejdsmarkedet.
Det er det her jo også en diskussion om.
Jeg anerkender, at der er nogle problemstillinger, hvor man taber arbejdskraft, ved at folk melder sig syge for at passe sine egne børn, og at man ikke har nogen andre permanente løsninger, som kan løse problemet mere strukturelt.
Vi er også villige til en gang imellem at gå langt for at løse tingene.
Det, der sker i den her sag, er jo, at arbejdsmarkedets parter allerede har sat sig ned for løse det, og nogle steder har de allerede løst det, og der er sågar arbejdsgivere, der allerede har givet deres ansatte mulighed for at passe deres børn uden en begrænsning på sygedage.
Lad os se, om ikke de offentlige arbejdsgivere allerede er ved at løse det her.
Jens Joel (S), 2025-11-27:
Det er ikke mig, der har placeret det.
Det er jo regeringen, der bestemmer, hvor i ministerierne det forhandles.
Det er sådan set Folketinget, dvs. os, der bestemmer, om vi vil behandle det i Børne- og Undervisningsudvalget, eller om vi vil behandle det i Beskæftigelsesudvalget.
Det er ikke regeringen, der har besluttet det.
Det er Folketinget.
Men regeringen bestemmer jo, hvilken minister man sender.
Jeg vil tro, at argumentet handler om, at nogle af de andre ordninger, vi har omkring fravær og ikkefravær på arbejdspladsen, bliver håndteret i Beskæftigelsesministeriet, og at det jo også er en diskussion på arbejdsmarkedet.
Men jeg er sådan set enig med ordføreren i, at man sagtens kunne have den diskussion, og den dag, det her borgerforslag samlede underskrifterne, var det faktisk vores ordfører på børneområdet, som kommenterede det i medierne, fordi jeg sad i noget andet og jeg sagde, at det kunne man lige så godt gøre, fordi det her jo berører begge dele; det er jo et familiepolitisk spørgsmål, men det er selvfølgelig også et arbejdsmarkedsspørgsmål.
Så jeg forstår godt, at man kan, om man så må sige, gå til det fra flere sider.
Helene Brydensholt (ALT), 2025-11-27:
Jeg vil gerne spørge ordføreren, om ordføreren mener, at det her borgerforslag, som har fået en masse underskrifter, egentlig er blevet placeret i det rigtige udvalg og under det rigtige ministerie.
Det hedder jo egentlig forslag til folketingsbeslutning om et barns ret til pasning i eget hjem osv.
Burde det egentlig ikke have ligget i Børne- og Undervisningsministeriet?
Det handler jo om børn.
Hvorfor ligger det her borgerforslag egentlig i Beskæftigelsesministeriet og under Beskæftigelsesudvalget?
Og hvis ordføreren mener, det er placeret korrekt, så vil jeg gerne høre argumenterne for det.
Jens Joel (S), 2025-11-27:
Men det er jo rejst som krav fra nogle af medarbejderne ved det bord.
Den diskussion har vi så ikke i Folketingssalen, men jeg er da sikker på, at de argumenter, som også hr. Sigurd Agersnap fremfører, vil blive rejst i den diskussion.
Det er så også rigtigt, og det sagde jeg også til en anden ordfører i et tidligere svar, at vi jo desværre ikke er i mål med rettigheder.
Det vil man heller ikke få, selv om man har rettigheden i overenskomsten, for der er stadig væk en diskussion om, hvad det er, man har ret til.
De fleste af de steder, hvor det er forhandlet ind i overenskomsten, er det jo lønnen, man får.
I den svenske model er det jo ikke en fuld løn, og der kan man diskutere, om man stadig væk har et incitament til så at melde sig selv syg, for der har man faktisk i overenskomsten ret til det.
Det er egentlig bare for at sige, at vi jo ikke kommer helt ud over det der med, at der bliver spekuleret i det, eller at der bliver vredet lidt, og jeg tror heller ikke, at vi kommer helt ud over, at der er nogle forældre, som vil sige, at det er meget vigtigt, jeg kommer på arbejde, også selv om deres børn er syge.
Men diskussionen om at få mere fleksibilitet er blevet taget op i nogle overenskomstforhandlinger.
Den er ved at blive taget op i flere, og jeg forstår det grundlæggende godt, for vi har brug for et system, der er bedre til at håndtere det her.
Helene Brydensholt (ALT), 2025-11-27:
Tusind tak til ordføreren for at anerkende det.
Jeg er også her som børneordfører og ikke som Alternativets beskæftigelsesordfører, og det er jo selvfølgelig meget bevidst, at vi sender mig og ikke vores beskæftigelsesordfører, for vi mener, at det her hører til på børneområdet.
For det handler om børns rettigheder, og vi har skrevet under på en børnekonvention, der siger, at børnenes tarv altid skal være i forreste række.
Så vil ordføreren lige bruge de sidste minutter, der er til at besvare i hvert fald mine spørgsmål, på at argumentere for, hvorfor børns rettigheder ikke skal overrule f.eks. den danske model?
Kim Valentin (V), 2025-11-27:
Jeg lyttede jo til, hvad der blev sagt forskellige steder, og hvad der er blevet sagt omkring de her dele og jeg er ret sikker på, at når der forhandles statslige overenskomster, ligger det her på bordet.
Jeg sidder jo ikke med i forhandlingen og skal ikke sidde med i forhandlingen, men det er sandsynligt, at man prioriterer nogle af de penge, der ligger i den overenskomst, til de her dele.
Men det er jo ikke mit valg; det er dem, der sidder omkring bordet, der skal træffe det, og der er jo 100 pct. organisering af dem, der er ansat i staten, mens det for de private er nede på lidt over 70 pct.
Helene Brydensholt (ALT), 2025-11-27:
Jeg må sige, at jeg virkelig beundrer ordførerens stærke tro.
Jeg bygger så min analyse af, hvordan den her sag kommer til at udvikle sig gennem de næste år, på noget lidt andet.
Vi hørte en før sige, at det her faktisk er noget, vi har debatteret herinde i Folketingssalen siden 1980'erne, måske endda længere tilbage, hvad ved jeg?
Så jeg vil sige, at jeg ikke ser så lyst på, at man gennem den danske model kommer til at se nogen nævneværdige forandringer her.
Jo jo, måske er der nogle , der kan få ind i deres overenskomst, at de kan få en barnets anden eller tredje sygedag, nogle bedsteforældredage eller noget andet, men vi taler jo om en rettighed, en rettighed til børn, alle børn, uanset om deres forældre har en overenskomst eller ej, og hvilken overenskomst de har, eller om deres forældre har råd til at tage fri eller har råd til at tage en selvbetalt dag væk fra arbejdet.
Det her handler om en rettighed til alle børn.
Jeg kunne godt tænke mig at høre, hvad ordføreren bygger sin stærke tro på, altså at nu, lige rundt om hjørnet, kommer arbejdsmarkedets parter til at løse det her problem?
Kim Valentin (V), 2025-11-27:
Jeg tror, at hver gang vi overhovedet begynder at begive os ind på det område og lovgive på det, er der bekymring hos arbejdsmarkedets parter.
Det er selvfølgelig også altid sådan, at hvis vi kommer med nogle penge, er der nogle, der vil være tilfredse med det.
Derfor skal man også passe lidt på med det.
For i sidste ende kan man spørge: Hvor er så den danske model?
Det er jo den afvejning, man hele tiden har.
Det er stadig væk ikke populært.
Mai Villadsen (EL), 2025-11-27:
Men hvorledes adskiller det sig fra spørgsmålet om barsel?
Dengang Anders Fogh Rasmussen udvidede barselsorloven markant, var der jo også allerede masser af arbejdsgivere, som gav rettigheder til barsel på forskellige måder.
Det var forhandlet i en masse overenskomster, men man kunne se, at der var behov for at gøre noget fra Christiansborgs side; der var behov for at få noget lagt noget økonomi ind og få sikret nogle rettigheder, der gjaldt generelt i samfundet.
Hvorledes adskiller det her område sig fra det?
For ordføreren priser jo forslaget, men siger, at man ikke vil blande sig.
Men det gjorde man dengang.
Hvad er forskellen?
Kim Valentin (V), 2025-11-27:
Jeg synes jo, jeg vil spørge, hvorfor de fagforeninger, der nu er ude at råbe højt om det her, ikke har taget det op noget før.
Der er nogle andre, der har arbejdet med en fritvalgskonto i mange år, og de er kommet længere med at give den enkelte en mulighed for at vælge der inden for.
Så må man jo sige, at ja, man kan godt finde enkelte områder, hvor vi har givet lovgivning.
Det kan man godt.
Men det er ikke så stort et område som det her.
Det er jo rigtig mange milliarder kroner, vi snakker om, det er mange, mange dage, hvor vi går ind og blander os i, hvad det er, arbejdsmarkedets parter egentlig vil prioritere i deres overenskomster.