Karina Lorentzen Dehnhardt (SF), 2020-05-07:
Tak for ordet.
Det er jo igen Kirsten Normann Andersen, som jeg er standin for, men det er faktisk lidt interessant for mig at have det her lovforslag, for jeg har interesseret mig rigtig meget for sundhedsplejen i fængslerne, og det er en fornøjelse at høre fru Liselott Blixts tale, for hun opsummerer meget godt, hvad der er udfordringen derude.
Jeg har faktisk her i foråret været ude at aflægge to arrester og fire fængsler besøg for at høre om deres sundhedspleje.
En af de ting, som de vedvarende nævnte, var faktisk det her med medicinen, som vi jo i dag skal tage stilling til.
Jeg bruger selv meget sjældent Panodil og den slags, men det ved jeg at der er andre der gør, og det er der i hvert fald også indsatte der gør.
Det, der er virkeligheden derude nu, er, at hvis en indsat skal have en Panodil, som man jo normalt kan købe i håndkøb, så skal en læge udskrive det på recept, og man skal sende en taxa til det nærmeste apotek efter den pakke Panodil.
Så er det bare noget rigtig skidt, hvis det her sker i aftentimerne, for så er der måske slet ikke et apotek i nærheden, og så må personalet sige til den pågældende indsatte: Jamen du kan først få en Panodil i morgen, når lægen har udskrevet den og der er et apotek, der har åbent.
Det her har ikke kun handlet om Panodiler; det har sådan set også handlet om vitaminpiller og om proteinpulver, som er noget, der normalt har været solgt i den fængselsbutik, som de indsatte har kunnet handle i, og der har man altså også måttet sige, at det kan de ikke gøre fremover på grund af den nugældende lovgivning.
Så jeg synes, det har været stærkt problematisk, og det er fint, at der bliver blødt op på de regler, men jeg er sådan set enig i, at vi skal have kigget sundhedsplejen i fængslerne ret meget mere efter i kortene.
Noget af det sidste, jeg vil nævne i dag – og der er det selvfølgelig ærgerligt, at vi ikke har den rigtige sundhedsminister her, men vi kan jo spørge ind til det i forhandlingerne – er nemlig det her med den manuelle bogføring derude.
Altså, sundhedsplejen i kriminalforsorgen er ikke digitaliseret, og det mener jeg faktisk at vi har en ret stor forpligtigelse til at få rettet op på.
For hvad betyder det konkret derude?
Ja, det betyder, at når en indsat skal ind på et hospital, er man nødt til at tage den manuelle journal og sende ind til hospitalet, og det er man ikke vant til på hospitalet, fordi alting er digitaliseret.
Så der er risiko for, at det bliver forlagt, og at det ikke bliver opdateret, og det giver alle mulige problemer.
I forhold til henvisninger har man i kriminalforsorgen en mappe med de indsattes henvisninger, og hvis man så kan huske, at hov, der er da egentlig gået lidt tid, og hvorfor har vi ikke hørt noget til det, så kan man gå ind manuelt og bladre det igennem.
Og det giver altså en rigtig, rigtig dårlig opfølgning, og de indsatte kan ikke forstå det.
Jeg får tit mails om det: Hvorfor sker der ikke noget, når jeg har brug for sundhedspleje?
Så der er virkelig brug for, at vi får digitaliseret den sundhedspleje, og det kan kun gå for langsomt med at komme i gang med det.
Men det kan jo også være et spørgsmål, vi tager op under udvalgsbehandlingen.
Jeg tror nu, at det her lovforslag er godt, men det er klart, at vi skal sikre kvaliteten i det hele vejen rundt.