Lotte Rod (RV), 2022-03-25:
Tak for det, og tusind tak til Liberal Alliance for at indkalde til den her debat.
Mange børn og unge i Danmark tumler med mistrivsel, med ensomhed, med angst og med depression, og det er for mig udtryk for den vigtigste samfundskritik.
Jeg mener, at vi har et ansvar for at kigge på, hvad det er for et samfund, vi har, og hvordan vi lever med hinanden.
Jeg synes, det er tankevækkende, at vi over en weekend kan finde så mange milliarder til forsvar og sikkerhed.
Hvorfor gør vi ikke det samme for børn og unge?
Jeg synes, at vi i de seneste 10 år har truffet mange middelmådige beslutninger, fordi økonomien har været totalt stram, og jeg kunne godt tænke mig sådan et nationalt kompromis for børn og unge.
Vores første opgave er jo ligesom at diskutere: Hvad skal analysen overhovedet indeholde?
Det er derfor, den her debat i dag er så vigtig.
Jeg vil gerne lade mig inspirere af det, som jeg mener er den mest solide forskning, jeg har set på området, og som kommer fra Center for Ungdomsforskning.
Den peger på, at der er tre ting, der presser de unge.
Acceleration er det her med, at alting skal gå så hurtigt, og at vi hele tiden er på vej videre til noget andet.
Vi kender det fra nyhederne, vi kender det fra de sociale medier, men vi har jo også selv medvirket til noget af det ved at indføre stram målstyring, ved at lave stoftrængsel i vores skole, men faktisk også ved at træffe beslutning om, at det, man før skulle gøre i 9. klasse, skal man nu gøre i 8. klasse.
Alting skal bare gå hurtigere.
Så er der det med præstation.
Jeg er jo ikke sådan principielt imod karakterer.
Nu siger jeg noget, vi ikke snakker om så tit, nemlig at jeg jo faktisk har gået på en tysk skole og fået karakter i alt fra 2. klasse.
Det, som jeg synes er problemet nu, og som vi snakkede lidt om før, er det her med, at balancen fra det indrestyrede til det ydrestyrede er tippet, og jeg savner, at der er noget tid til, at børn og unge kan have den her indrestyrede fordybelse.
Så er der som det sidste psykologisering.
Vi ved og vi taler jo meget mere om tanker og følelser, end man har gjort tidligere, og det er på mange måder rigtig godt.
Det bliver bare et problem, hvis alle unge ligesom altid vender det indad.
Derfor tror jeg på, at det vigtigste, vi skal gøre, er at give noget mere tid til legen og til fordybelsen – fordybelsen i noget, der er uden for os selv.
Lene Tanggaard snakker om det her med læringsglemsel, altså at elever skal have lov til at være så opslugt af noget, at de glemmer, at de er i gang med at lære, og at de i virkeligheden også glemmer sig selv.
En anden forsker, Louise Klinge, har gennemgået al den viden, vi har, og kogt det ned til, hvad det er for nogle basale behov, man har brug for at få opfyldt for faktisk at kunne trives i skolen.
Det er vigtigt, at man har følelsen af, at man er vigtig i fællesskabet.
Derfor tror jeg på, at vi skal gå i spidsen for at skabe en bevægelse for leg, også blandt forældre, for børn skal have flere timer til at lege sammen med deres venner.
Når børn leger, forestiller de sig ting, som de ikke kan endnu, de falder og slår sig, de rejser sig igen, de prøver igen, og hvis man ikke har prøvet det, hvis man ikke har haft tid til at øve sig i det, bliver man sårbar.
Når børn leger, skal de også forhandle med hinanden.
De knytter venskaber med hinanden, og de er glade, fordi legen er meningsfuld i sig selv, og når børn leger er de i sådan en uendelig tid, hvor de netop ikke er styret af at være på vej til noget andet, men bare er drevet af det, der giver mening her og nu.
Derfor tror jeg på, at det er så afgørende, at vi har daginstitutioner, som er fulde af leg og nærvær og fællesskaber.
Jeg tror på, at vi skal have stærke fritidsinstitutioner, hvor der ikke er præstationskrav og mål og voksne, der hele tiden bestemmer, hvad det er, de skal.
Og så tror jeg, at vi skal have plads til det her med, at man skal have lov til at bidrage i skolen.
For hvis man kommer i skole og bare skal sidde bag ved sin egen computer og logge ind på en portal, får man altså ikke følelsen af, at det er vigtigt, at man er der.
Det er derfor, vi i Radikale Venstre er så optaget af at give noget mere plads til skolehaver, dyr, lejrskoler, koncerter og undervisning, som engagerer eleverne, og hvor de kan mærke, at det er vigtigt, at de er der.
Det er også derfor, jeg er optaget af, at vi får vekslet de lange skoledage til at få noget mere tid til den pædagogiske refleksion og til coteaching på skolen; at vi afskaffer de fælles mål, så der bliver mere tid til at fordybe sig og gå i dybden med ting; at vi skruer op for mangfoldigheden af materialer; at vi i det hele taget gør op med, at vi herinde i Folketinget meget hurtigt kommer til kun at styre alt det, man kan måle, og at vi i stedet for finder en vej til at forpligte os på hele folkeskolens formål.
For så tror jeg også på, at der kan blive mere plads til det, som de så smukt skrev i Den Blå Betænkning, nemlig at elever skal udvikle sig til hele, glade og lykkelige mennesker.