Stinus Lindgreen (RV), 2026-01-16:
Tak, formand.
Jeg er helt enig med de foregående ordførere i, at det her er en rigtig vigtig debat, vi har her i salen.
Vi har jo i fællesskab besluttet at udvide værnepligten, både i antal og længde og ikke mindst ved at indkalde både unge mænd og kvinder.
Det er vigtigt, at vi sikrer en værnepligt, der giver de unge en uddannelse og erfaringer, de kan bruge både i og uden for forsvaret.
Vi skal kunne rumme alle kompetencer, og vi har brug for alle, der kan og vil.
Men det er en stor ændring, og det er derfor vigtigt at sikre trygge rammer for alle, der har deres gang i forsvaret, både nu og i fremtiden.
Det har vi et ansvar for, særlig når ændringerne slår helt igennem i år.
Derfor er det vigtigt, at vi får lavet en redegørelse som den, vi har her, og har debatten i salen, for kun ved at kende omfanget af problemerne kan vi følge udviklingen og sikre en ordentlig arbejdsplads.
Vi er nødt til at forholde os til fakta, og derfor skal vi også stille de rigtige spørgsmål og lave de rigtige undersøgelser.
Redegørelsen viser en positiv udvikling og gennemgår en række initiativer, som Forsvaret og Forsvarsministeriet allerede har igangsat.
Tak for det.
Men jeg har dog også et par bekymringer og nogle opmærksomhedspunkter, jeg gerne vil dele med mine ordførerkolleger.
Redegørelsen ser jo alene på indberettede sager til Auditørkorpset.
Jeg er bekymret for, at det ikke er dækkende.
Andre ordførere har været inde på samme problemstilling.
Der kan eksempelvis være manglende tillid eller frygt for repressalier.
Det ser vi jo også afspejlet i andre undersøgelser af, hvordan det står til med krænkende adfærd i forsvaret.
Vi kan læse, at der ifølge Auditørkorpset i eksempelvis 2024 var tre anmeldelser af voldtægt.
KVINFOs undersøgelse fra 2024 viser derimod, at 38 personer, alene i hæren, havde været udsat for seksuel tvang eller forsøg derpå.
Det viser også, at særlig værnepligtige er udsatte.
Om ikke andet viser det også, at der er et mørketal, vi må forholde os til, hvis vi skal have omfanget af krænkelser til livs.
Forsvarsministeriet har i 2023 og 2025 undersøgt omfanget og karakteren af uønsket seksuel opmærksomhed og chikane for hele forsvaret.
I 2023 havde 11,8 pct. af de fastansatte haft mindst en hændelse af uønsket seksuel opmærksomhed og chikane.
Skævheden ser vi især slå igennem, når vi kigger på køn.
Her gjaldt det for 32 pct. af kvinderne og 8,4 pct. af mændene.
Her ser vi heldigvis også en positiv udvikling, for tallene i 2025 viste et fald til – i gåseøjne – kun 22,3 pct. af kvinderne og 7,8 pct. af mændene.
Det er stadig højt, alt for højt, men det går den rette vej, og det skal vi selvfølgelig være glade for.
Desværre kan vi så også se, at det er værre blandt de værnepligtige, hvor det er over 46 pct. af kvinderne og 16 pct. af mændene, der indrapporterer det her.
Så det er altså et problem, som vi må tage alvorligt, især når vi udvider værnepligten.
Det er bekymrende, at forekomsten af kønskrænkende adfærd i forsvaret stadig er større end i de nationale undersøgelser, og at det er på niveau med nogle af de mest udsatte brancher i resten af samfundet.
Det kan og skal vi gøre bedre.
Jeg synes også, at vi i disse redegørelser i fremtiden ikke udelukkende skal se på seksuel kønskrænkende adfærd.
For krænkende adfærd kan komme i mange former.
Vi har allerede hørt tallene for, at sprogbrugen og omgangsformen i forsvaret stadig væk er utidssvarende.
Det er nedgørende kommentarer, forskelsbehandling og udelukkelse på grund af køn eller seksualitet.
Selv om det går den rette vej, og selv om jeg kan forstå, at nogle af ordførerne selv har haft gode oplevelser i deres tid i forsvaret – det er jo dejligt – er der altså stadig væk udfordringer, som vi skal tage alvorligt.
En anden ting er, at der i redegørelsen henvises til det rådgivningsmateriale, der ligger på hjemmesiden respektforhinanden.dk.
Her kan man så læse nogle formuleringer som f.eks. »hvis beskyldningen er begrundet« og »det er chefens ansvar, at det er et godt arbejdsmiljø, og at der gribes ind over for rygter og beskyldninger«.
Det kan jo altså godt efterlade en med en oplevelse af, at det er intentionen, der er det afgørende, snarere end den oplevede krænkelse.
Det kan så få mig til at spørge, om det egentlig er i overensstemmelse med ligebehandlingsloven og arbejdsmiljøloven, for her er det afgørende jo den krænkedes oplevelse og den faktiske virkning og ikke afsenderens hensigt.
Og det er jo vigtigt, for det er det materiale, som de ansatte skal læne sig op af i forsvaret.
Lad mig runde af med at gentage, at vi skal sikre trygge rammer i forsvaret, og at det kræver, at vi har et retvisende og fyldestgørende billede af udfordringerne.
Så mange tak for redegørelsen til ministeren, og tak for de positive skridt, der allerede er taget.
Det går den rigtige vej, og jeg er glad for at se, at både ministeren, forsvarschefen og alle ordførerne tager den her debat alvorligt og har en klar og tydelig tilgang til, at der naturligvis skal være nultolerance over for krænkende adfærd i forsvaret.
Jeg er selv fortrøstningsfuld, også selv om der er udfordringer.
Tak for ordet.