Mattias Tesfaye (S), 2020-05-20:
Jeg vil også starte med at sige tak for en vigtig debat, og jeg vil starte med at gentage nogle af regeringens tiltag i forhold til det, som forespørgslen jo handler om.
Vi tester langt flere nu, end vi har gjort tidligere, og opsporingen af nære kontakter til smittede er intensiveret, og det omfatter selvfølgelig også indvandrere og indvandreres efterkommere.
Vi har en igangværende oplysningsindsats rettet mod boligområder med mange udlændinge, og den styrker vi nu endnu mere.
Og hvis det fremadrettet skulle vise sig nødvendigt at overveje øvrige tiltag, er vi også indstillet på det.
Men når det så er sagt, handler den her debat – hånden på hjertet – måske ikke så meget om at håndtere covid-19, men mere om, at vi får endnu en generel indvandringsdebat i lyset af corona.
Det har jeg egentlig ikke så meget imod, og her er min egen iagttagelse, at corona virker som fremkaldervæske på de generelle udfordringer i samfundet.
De mest udsatte på arbejdsmarkedet er mere udsatte nu, end de var før smitten.
Det er blevet tydeligt for enhver, at vi også har integrationsproblemer i coronaland.
Selvfølgelig har vi det.
Og til den debat vil jeg så sige til den borgerlige blok, højre side af Folketingssalen: Jo, det ville være meget mærkeligt, hvis ikke også de kulturelle årsager, der ligger bag ved kriminalitetsstatistikker, beskæftigelsesstatistikker og meget andet, var en del af årsagerne til de smittetal, vi har set fra Statens Serum Institut – selvfølgelig.
I må også erkende, at boligforhold og job selvfølgelig også har betydning.
Det hører jeg også nogle af jer sige.
Og til venstrefløjen vil jeg gerne sige: Jo, buschauffører har sværere ved at isolere sig på jobbet end en revisor, der sidder derhjemme med sit excelark i køkkenet.
Det giver sig selv.
Men I, vi, må også erkende, at der er for mange, der er kommet til det her land, som slet ikke betragter sig som en del af det fællesskab, vi har i Danmark, som vender ryggen til det, og at det derfor er åbenlyst – i hvert fald for mig – at kultur også indgår som en del af forståelsen af de her tal.
Men for mig er det i virkeligheden slet, slet ikke den vigtigste erkendelse i den her tid.
Den vigtigste erkendelse for mig er, at der er grænser for, hvad integrationspolitik kan.
Vi kan stille danskundervisning til rådighed, jobtræning, skoler og lærere.
Vi kan oversætte alverdens anbefalinger til alverdens sprog.
Vi kan rulle hele velfærdsstatens røde løber ud, men vi kan jo ikke integrere folk for dem.
Den beslutning ligger hos indvandrerne selv; det er jo de mennesker, der træder ind over grænsen, der selv må beslutte sig for det, i hjertet hos dem selv.
Dem, der træffer den beslutning, gør det på 5 minutter.
Selvfølgelig er det ikke helt rigtigt, men alligevel: Beslutningen om det tager jo kun 5 minutter.
Så når flere, herunder Konservative, beder regeringen om at tage yderligere skridt, svarer vi: O.k., det vil vi gerne gøre.
Vi kommer ikke til at sidde i rundkreds med imamer for at diskutere det, for jeg gider ikke konstituere dem som autoriteter.
Vi kommer ikke til at kritisere politiet for at have berøringsangst.
Vores appel er først og fremmest til folk selv: Vælg Danmark til.
Og det fortæller den her coronasituation mig er nødvendigt at gentage, og det gør jeg gerne.