Mette Bock (LA), 2018-10-11:
Tak for det, og tak for en livlig og passioneret debat.
Det tyder jo på, at der er vigtige emner på spil, og det mener jeg bestemt også der er.
Frie og mangfoldige medier er helt afgørende i et demokrati.
Frie medier er demokratiets salt, og mangfoldigheden er naturligvis fuldstændig afgørende.
Der er jo kommet rigtig mange kommentarer her i løbet af den her debat, og vi har været meget, meget vidt omkring, og vi har også været meget mere vidt omkring end det, som de to lovforslag egentlig lægger op til.
Men det er vigtige diskussioner, og vi har også allerede haft et åbent samråd om det, og der er indkaldt til et nyt.
Jeg kommer til alle de samråd, det skal være, og jeg svarer gerne på spørgsmål herefter.
Men i første omgang vil jeg altså lige prøve at holde mig til det, som lovforslagene egentlig handler om.
Og det er altså ikke, fordi jeg ikke gerne vil tage den øvrige debat; det gør jeg gerne.
Men L 36 handler om fokusering af DR og om afskaffelse af medielicensen.
Regeringspartierne og Dansk Folkeparti har syntes, at medielicensen, som den er i dag, er socialt ubalanceret.
Enlige skal jo i dag betale det samme som husstande med flere personer, selv om større husstande typisk har et større medieforbrug.
Så i det nuværende system er det også sådan, at der er et meget stort antal sortseere, som ikke bidrager til finansieringen af den fælles public service, og derfor indgik regeringen den 16. marts 2018 en aftale med Dansk Folkeparti om at fokusere DR og afskaffe medielicensen; vi fik simpelt hen lagt en økonomisk ramme.
Og her vil jeg allerede gerne lige komme med en lille kommentar til hr. Jacob Mark, som spurgte, om det ikke var noget helt nyt, at man sagde, at der var en præmis, inden man gik ind i det rum, hvor man skulle lave den samlede medieaftale.
Da hr. Uffe Elbæk i sin tid var kulturminister, blev der som indgang til forhandlingerne meddelt, at det var en præmis, at TV 2 ikke skulle sættes til salg.
Så der er altså – og det tror jeg så også der er på mange andre politikområder – eksempler på det her.
Det kan man mene er godt eller dårligt – det er en helt legitim diskussion at have – men det er altså ikke første gang, heller ikke når vi taler medieforhandlinger.
Lovforslaget her erstatter medielicensen, og gradvis har vi en overgang, hvor vi laver en mindreregulering af personfradraget for alle, der er fyldt 18 år, og det vil sige, at med den her ændring kan sortseere ikke længere undgå at bidrage til finansieringen, ligesom vi kan sige, at især enlige vil opnå en lempelse.
I dag er der visse grupper af pensionister, som kan få medielicensen nedsat til det halve, og med det her lovforslag indfører vi en ny mediecheck til de pensionister, som i dag er berettiget til nedsat licens.
Det er også sådan, at blinde og stærkt svagtseende i dag kan blive fritaget for medielicens.
Isoleret set vil den omlægning, vi lægger op til her, ikke tilgodese lige præcis den gruppe, og derfor har vi afsat en pulje til initiativer målrettet blinde og stærkt svagtseende på 10 mio. kr. årligt fra 2019.
Medielicensen vil være fuldt afskaffet i 2022, og den gradvise overgang indebærer, at DR og de regionale TV 2-virksomheder i en overgangsperiode frem til den 31. december 2021 vil modtage et statsligt tilskud, der i perioden 2019-2022 vil være stigende, samtidig med at institutionerne fortsat vil være finansieret af licensafgifterne, der i samme periode vil være faldende.
Den økonomiske ramme for finansieringen af DR er blevet fastlagt i den politiske aftale og udmøntet i lovforslaget.
Omlægningen fra licensfinansiering til finanslovsfinansiering ændrer ikke ved DR's og de regionale TV 2-virksomheders grundlæggende stilling og uafhængighed.
De politiske og økonomiske rammer fastlægges altså fortsat via flerårige medieaftaler for hele medieområdet og via public service-kontrakter.
Det er en bekymring, der har været rejst mange gange, og jeg mener ikke, der er grund til den bekymring.
Det vil ikke være sådan, at vi fra det ene års finanslov til det næste års finanslov kan begynde at røre ved de her ting.
Så er der L 37 om gennemførelse af dele af medieaftalen.
Regeringen og Dansk Folkeparti indgik den 29. juni 2018 en medieaftale for perioden 2019-2023, altså en 5-årig periode.
Hovedformålet med lovforslaget er, som det har været nævnt, at gennemføre dele af denne medieaftale på fire punkter.
Herefter vil det alene være de permanente public service-institutioner som DR, de regionale TV 2-virksomheder og TV 2, der vil være nævnt specifikt i loven.
Øvrige foretagender, som udøver public service-virksomhed, gør det på baggrund af en tilladelse, som bliver udstedt af Radio- og tv-nævnet.
For det andet foreslås det at ændre reglerne for udpegning af DR's bestyrelse, som flere af ordførerne også har været inde på.
Formålet er at styrke DR's bestyrelse, også i forhold til uafhængighed og kompetencesammensætning.
Så med lovforslaget vil de seks største partier i Folketinget hver indstille to kandidater til DR's bestyrelse, hvorefter kulturministeren og de seks partier i fællesskab udpeger seks medlemmer til bestyrelsen.
For det tredje foreslås det, at kulturministerens gældende bemyndigelse til at fastsætte regler om de regionale TV 2-virksomheder udvides til også at omfatte tilsyn og sanktioner.
Og det punkt har faktisk ikke noget med medieaftalen at gøre, men det skal ses i forlængelse af en beretning fra Statsrevisorerne om de regionale TV 2-virksomheder.
Hensigten er, i overensstemmelse med medieaftalen, at der vil blive udbudt en ny radiokanal og en ny tv-kanal, igen for at styrke mangfoldigheden.
De øvrige punkter i medieaftalen vil enten blive gennemført administrativt, f.eks. i form af public service-kontrakter eller udbudsbekendtgørelser, eller blive gennemført ved en senere lovændring, f.eks. reglerne om public service-puljen og mediestøtten.
Med de bemærkninger skal jeg blot sige, at jeg ser frem til den fortsatte diskussion og selvfølgelig står til rådighed for udvalgsbehandlingen.