Karsten Lauritzen (V), 2019-02-07:
Tak skal du have, formand.
I dag behandler vi jo så som beslutningsforslag nummer to et forslag fra Enhedslisten, som pålægger regeringen at udarbejde en national sortliste over skattely.
Man foreslår i beslutningsforslaget, at sortlisten på tre punkter skal adskille sig fra den sortliste, man i EU har kunne blive enige om.
For det første skal den nationale sortliste omfatte både tredjelande og EU-lande.
EU's sortliste omfatter i dag udelukkende tredjelande, altså lande uden for EU.
For det andet skal lande med en selskabsskattesats på under 9 pct. placeres på den nationale sortliste.
Selskabsskattesats er ikke et kriterium for at komme med på den aktuelle EU-sortliste.
For det tredje skal der i tilknytning til den nationale sortliste ikke være en observationsliste.
Landene bør fjernes fra den nationale sortliste, når de efterlever de opstillede kriterier.
I tilknytning til EU's sortliste er der en observationsliste over lande, der har givet tilsagn om, at de vil efterleve de opstillede kriterier om skattegennemsigtighed, fair beskatning og implementering af de såkaldte BEPS-minimumsstandarder.
Det var, så vidt jeg er orienteret, erhvervsministeren, der havde den store fornøjelse at varetage regeringens interesser i den drøftelse.
Jeg er glad for, at bekæmpelsen af skattely optager alle partier i Folketinget, og at den drøftelse, der var forleden, nu kan fortsætte.
Jeg vil sige, at jeg som skatteminister ønsker – og vi ønsker i regeringen, ligesom Enhedslisten – en effektiv sortliste over for skattely, det gør vi.
Samtlige af Folketingets partier har faktisk indgået en aftale om en styrket indsats mod international skatteunddragelse.
Det gjorde vi i maj 2017.
Og det understreges i aftalen, er det er vigtigt med en dansk offensiv indsats mod skattely.
Jeg og finansministeren har også i regeringens EU-politik i EU og i andre internationale fora ført en offensiv indsats mod skattely i overensstemmelse med den aftale, der er indgået, og i respekt for den aftale.
Jeg mener dog ikke, at en symbolsk national sortliste, som kun Danmark vil have, som det er foreslået af Enhedslisten, er et effektivt redskab.
Det ligger ligesom i, at det er symbolsk, for så er det ikke et effektivt redskab til at fremme god praksis på skatteområdet og det, vi alle sammen vil.
Jamen det gør vi ved at gå sammen i OECD-regi, som er en større klub eller forening af lande end EU, og hvis vi ikke kan blive enige der, så i EU-regi, hvor vi jo har et stærkt samarbejde på en række andre områder.
Men ikke ved national symbolsk særlovgivning.
Det eneste, vi kan bruge det til, er at holde flagrende taler på Folketingets talerstol, hvor vi slår ud med armene og siger, at hvor er det fantastisk i Danmark.
Lad mig uddybe hvorfor.
Som nævnt foreslår Enhedslisten for det første, at den nationale sortliste skal omfatte lande i og uden for EU.
EU's sortliste omfatter udelukkende lande uden for EU.
Det skyldes, at der for EU-landenes skatteordninger gælder strenge regler bl.a. om udveksling af oplysninger som følge af gældende og bindende direktiver for alle EU-landene; de krav er mere strenge end de krav, der i øvrigt stilles til tredjelande for at undgå sortlisten.
Derudover bliver det løbende vurderet, om EU-landene efterlever adfærdskodekset for erhvervsbeskatning, og resultaterne af vurderingen rapporteres i øvrigt i halvårlige rapporter fra adfærdskodeksgruppen.
Højere selskabsskattesatser medfører ikke i sig selv fair beskatning.
Lande kan nemlig have en høj skattesats og samtidig en meget, meget spinkel skattebase.
Dermed kan virksomheder tilrettelægge deres indkomstgivende aktiviteter, så indkomst ikke indgår i skattebasen, og derved mindsker de en effektiv beskatning.
Hvis man skulle tage udgangspunkt i noget, skulle man tage udgangspunkt i den effektive beskatning, som i øvrigt bliver opgjort i både OECD-regi og i EU-regi, og ikke det, som Enhedslisten her foreslår med en sats.
En minimumssats vil altså ikke være et effektivt værktøj til at sikre en fair beskatning.
For det tredje foreslår Enhedslisten, at der ikke skal være en observationsliste i tilknytning til den nationale sortliste.
Ifølge beslutningsforslaget er det et problem, at der på nuværende tidspunkt ikke optræder mere end fem lande på EU's sortliste.
Jeg mener faktisk, at det, når så få lande optræder, er udtryk for, at listen er et effektivt værktøj.