Pernille Rosenkrantz-Theil (S), 2020-12-03:
Tak for det, og også tak for debatten.
I forhold til Venstre vil jeg sige, at det faktisk også er en af de aftaler fra tiden før valget, jeg er gladest for, altså parallelsamfundsaftalen.
Jeg tror, det var helt rigtigt at gå ind at kigge på at få fordelt børn i daginstitutioner.
Og så vil jeg bare komme med sådan et direkte udsagn
om, at jeg også synes, at en utrolig vigtig del af det at gå ind og kigge på gymnasiestrukturen i forhold til elevfordeling handler om at sørge for, at vi får uddannelsesinstitutioner ud i alle afkroge af Danmark.
Så hvor det i storbyen er et spørgsmål om parallelsamfund, i forhold til at børnene og de unge bliver delt på en måde, sådan at de kun går sammen med nogle, der ligner dem selv, kan man sige, at problemstillingen i de tyndt befolkede områder af Danmark jo er en anden, nemlig den, at der simpelt hen er nogle storbyer, der ligger og suger elever ude fra landområderne og dermed får lukket nogle for de lokalsamfund helt afgørende uddannelsesinstitutioner.
Så jeg er meget enig i, at man skal se de to ting i sammenhæng hinanden, for det er det, der er de store udfordringer.
Så synes jeg egentlig, at Dansk Folkeparti fik sagt det meget godt: Man kan ikke lære danske traditioner at kende, hvis ikke man omgås danskere.
Det er simpelt hen bare sådan, det er, og jeg mener, at det er en meget, meget væsentlig del af vores uddannelsessystem, hvor den ene del er at lære at læse og regne, hvad jeg også indledte med, men den anden del er jo at danne os som hele samfundsborgere.
Og jeg kan simpelt hen ikke begribe, hvordan det skulle kunne lade sig gøre, hvis man vil ned ad det spor, som jeg kan forstå Nye Borgerlige vil, nemlig at man samler alle indvandrerne på én skole og så alle andre på nogle andre skoler.
Altså, jeg kan simpelt hen slet ikke se for mig, at der skulle komme andet end et benhårdt parallelsamfund ud af det, hvilket jeg synes ville være enormt ubehageligt, både for dem, der skulle leve i det parallelsamfund, og for alle os andre.
Jeg synes jo, vi skal være her sammen.
Så siger Radikale Venstre – og det synes jeg er sådan en, man bare kan hugge ud og lade stå, for jeg synes, det er utrolig rigtigt – at alle vores institutioner og skoler skal afspejle det samfund, der er omkring os.
Den er bare ikke længere.
Jeg mener, det er der, vi skal hen.
, så den der helt grundlæggende fornemmelse af, hvad det er for et samfund, man er en del af, handler jo om, at man kommer til at være sammen med hinanden på kryds og tværs.
Så spørger Konservative til, om parallelsamfundsaftalen har virket.
Reglerne trådte først i kraft den 1. januar 2020, så vi bliver nødt til at vente lidt endnu med at få sådan solide tal på det, men jeg skal selvfølgelig nok sende dem over til udvalget, så snart vi ved noget mere om det.
Det synes jeg jo er en fantastisk nyhed, og det glæder jeg mig til at dykke mere ned i for at se, hvad årsagerne er til det, og om det er de samme ting, der gør sig gældende i resten af Danmark, men det lader altså til, at vi har ramt nogle rigtig gode ting i den aftale.
Så har jeg lyst til bare afslutningsvis at sige, at heldigvis er verden jo ikke så sort-hvid, som fru Mette Thiesen lægger op til, altså at enten tvinger vi alle , hvor de skal gøre alt mod deres vilje, eller også er det sådan en lyserød verden, hvor der bare er frit valg over det hele.
Altså, det, der er med det danske uddannelsessystem, er jo, at det er ligesom med de fleste andre ting i Danmark, og heldigvis for det, nemlig at det er et sted midt imellem, en fin balance mellem de forskellige hensyn.
Det betyder jo – f.eks. i forhold til skoledistrikter på folkeskoleområdet – at der er skoledistrikter, altså at man har en distriktsskole, men hvis der er plads på en anden skole, er man velkommen til som forældre at søge derhen, for at barnet kan blive optaget der.
Det er jo i virkeligheden sådan en blæsen og haven mel i munden-måde, hvor man skærer et frit valg til i forhold til samtidig også gerne at ville fordele nogle elever.
Tænk, noget af det, jeg holder allermest af ved det danske velfærdssamfund, er, at tingene ikke er så sort-hvide, men at man heldigvis finder sådan nogle fine balancer imellem de forskellige hensyn.
Det ville tjene os til ære, om vi kunne skabe de samme balancer i forbindelse med de nye elevfordelingsregler.