Peter Hummelgaard (S), 2026-01-27:
Mange tak for det, og også tak for beslutningsforslaget, som vedrører et meget vigtigt spørgsmål.
Hizb ut-Tahrir er en organisation, som regeringen på det kraftigste tager afstand fra.
Medlemmernes værdier ligger så langt fra grundlæggende danske værdier, som man næsten kan forestille sig.
Derfor er det altså også regeringens meget klare holdning, at der skal arbejdes aktivt for at opløse Hizb ut-Tahrir, hvis myndighederne på et tidspunkt måtte nå frem til en vurdering af, at der er et juridisk grundlag for at søge foreningen opløst ved dom.
Når regeringen alligevel ikke kan støtte beslutningsforslaget, er det netop, fordi myndighederne ikke på nuværende tidspunkt vurderer, at der er grundlag for at opløse Hizb ut-Tahrir.
Foreningsfriheden er jo en grundlæggende rettighed i vores demokrati, og det følger da også af grundlovens § 78, at borgerne har ret til uden forudgående tilladelse af at danne foreninger i ethvert lovligt øjemed.
En forening kan derfor også kun opløses ved dom, hvis den har et ulovligt øjemed.
Om en forening kan opløses ved dom, beror på en samlet og konkret vurdering af foreningens formål, virksomhed og midler.
Det er ikke i den forbindelse afgørende, hvad foreningen har som erklæret formål.
Vurderingen beror på foreningens faktiske virksomhed.
Enkeltstående strafbare handlinger, der bliver begået af foreningen, kan normalt ikke begrunde, at man anser at dens formål som ulovligt.
På samme måde kan strafbare forhold begået af have foreningens medlemmer ikke i sig selv indebære, at foreningen har et ulovligt formål.
Opløsning af en forening vil derimod kunne ske, hvis der er begået strafbare forhold, som et almindeligt led i foreningens virksomhed, også selv om foreningen tillige har et lovligt formål.
Karakteren og grovheden af de strafbare forhold, herunder om de udgør en fare for andre personers liv og helbred, vil alt sammen kunne indgå i vurderingen.
I opløsningssager efter grundlovens § 78 er det sådan, at det er anklagemyndigheden, der skal løfte bevisbyrden.
Rigsadvokaten har ad to omgange udarbejdet omfattende redegørelser om muligheden for at opløse foreningen efter grundlovens § 78.
I begge tilfælde konkluderede Rigsadvokaten imidlertid, at der ikke var grundlag for at søge foreningen opløst, da det måtte antages, at der ikke ville kunne føres det fornødne bevis for, at betingelserne i grundlovens § 78 var opfyldt.
Rigsadvokaten oprettede efterfølgende i juli 2008 en indberetningsordning, hvor de lokale politikredse og statsadvokaterne løbende indberetter forhold, der kan have betydning for, om der kan indledes en opløsningssag mod foreningen.
Rigsadvokaten har samtidig anmodet Politiets Efterretningstjeneste om løbende orienteringer om organisationen.
Der er således ved flere lejligheder inden for det seneste år foretaget vurderinger af, om der foreligger nye oplysninger, der giver anledning til at overveje en opløsningssag.
I den forbindelse har jeg taget kontakt til Rigsadvokaten, som den 9. januar 2026 har oplyst, at der fortsat ikke er modtaget oplysninger, der giver anledning til at ændre vurderingen af, hvorvidt der bør tages skridt til at søge foreningen opløst ved dom.
Den udtalelse har jeg noteret mig, og da Rigsadvokaten altså allerede har vurderet, at der ikke foreligger nye oplysninger, der giver anledning til at ændre den tidligere vurdering, har jeg svært ved at se formålet med at bede Rigsadvokaten om at indlede en opløsningssag.
Man rejser naturligvis kun en sag, hvis man forventer, at den kan føre til dom.
Selv om jeg altså er enig, og jeg er meget enig i, at Hizb ut-Tahrir bliver på grundlæggende parametre står i stærk kontakt til danske værdier og også modarbejder danske interesser, så er det altså ikke nok, hvis vi skal agere inden for grundlovens rammer.
Jeg tillader mig at antage, at forslagsstillerne trods alt også er enige med mig i, at grundloven skal respekteres.
Til sidst vil jeg gerne gentage, at regeringen tager den stærkest mulige afstand fra Hizb ut-Tahrir, og at regeringen mener, at Hizb ut-Tahrir skal opløses, når og hvis myndighederne vurderer, at der er grundlag for at gøre det ved dom.
Tak for ordet.