Morten Messerschmidt (DF), 2020-01-29:
I want my money back, sagde Margaret Thatcher, da hun svingede håndtasken i Bruxelles, og det fik hun.
For det der med at svinge håndtasken har faktisk af og til en gavnlig effekt.
Det har vi jo også set i dansk politik, hvor stærke kvinder har været i stand til at svinge håndtasken og gennemtvinge deres radikale vilje.
Derfor er det, som om der mangler lidt i den her debat, nemlig viljen til at leve sin politik fuldt ud.
Hele den her snak om, hvorvidt man må sige, at EU's budget er gakket eller ikke gakket osv., handler jo i virkeligheden om noget helt andet.
Det er i virkeligheden en stammedans, hvor man prøver at markere sig som noget, man egentlig ikke er, nemlig meget, meget kritisk over for EU-systemet.
Hvis man var det, var man selvfølgelig også modig nok til at sige: Hvis ikke budgettet holdes, sådan at vi med eller uden rabatter, eller hvordan det måtte være, betaler maksimalt det samme til EU de næste 7 år, så er vi ikke med, så nedlægger vi veto – then we want our money back.
Gør man ikke det, er det hele jo bare en stor potemkinkulisse.
Det er lidt der, vi er, og det er i grunden en skam, for der er rigtig mange gode grunde til at være restriktiv over for den måde, EU forvalter de betroede midler, også selv om brexit nu bliver en realitet
– hr. Søren Søndergaard har nævnt nogle af de gode eksempler på skøre, gakkede projekter, og remsen er nærmest uendelig.
Så i stedet for at have den her drøftelse rundtom i landenes hovedstæder af, om vi nu skal betale 1 promille mere eller mindre, så kunne man jo begynde at se på, om nogle af alle de skøre projekter – fra flytteriet mellem Strasbourg og Bruxelles til skibakker på Bornholm og socialfonde, globaliseringsfonde osv. osv. – som EU's egne revisorer siger ikke giver det ønskede resultat, måske bare kunne nedlægges.
Så ville man jo være nået ganske langt.
Men det tør man ikke rigtig, og derfor antager man en retorisk position, hvor man siger frække ord, som kan få det oppositionsledende parti op af stolen, og så får man ikke belyst det mest skelsættende og interessante, nemlig at vi har en regering, der ikke er villig til at sætte handling bag sine ord.
Og det er en skam.
Ja, hr. Jens Rohde, der kan være fordele i at gå sammen i forskningsprojekter, men landbrugspolitikken er en regulær katastrofe, som ikke bare har ført til et unødigt forgældet dansk landbrug, men jo også skabt en cementeret socialisme rundtomkring i de andre lande, som gør, at vi ikke længere kan bevæge os med samme hast i retning af en grøn udvikling, f.eks. inden for landbruget.
Det er en regulær katastrofe.
Jeg er ikke helt enig i, at en renationalisering ville føre til noget dårligt, for så ville de almindelige konkurrenceretlige regler jo bare gælde, men det er nok en hypotetisk diskussion.
Det samme kan siges om strukturstøtten.
Den har ført til stribevis af projekter med opførelse af lufthavne rundtomkring i Sydeuropa, som ingen benytter sig af, og motorveje, som ingen kører på osv. osv.
Så der er masser af projekter, der kan kaldes gakkede, og som kunne kvalificere, at man skrotter den.
Det kræver bare, at man er villig til mere end retorikken, og det er regeringen tilsyneladende ikke.
Tak, formand.