Kenneth Kristensen Berth (DF), 2017-04-27:
Tak for det, fru formand.
Det er jo en smuk dag i dag.
Solen skinner, og man kan også så småt begynde at mærke forårsvarmen i kinderne, hvis man ellers står det rigtige sted.
Men det er jo ikke den eneste grund til, at det er en smuk og skøn dag i dag.
Vi havde jo en folkeafstemning den 3. december 2015, hvor Dansk Folkeparti anbefalede danskerne at stemme imod ophævelsen af det danske rets- og udlændingeforbehold, og som det er alle her i salen bekendt, endte det også med rent faktisk at blive udfaldet af afstemningen.
Så er det sådan, at man nogle gange skal gå gruelig meget galt igennem, før det ender godt.
Det må man jo sige at vi også har gjort i den her sag, for der var mange dommedagsprofetier om, hvordan det nu skulle gå lille Danmark set i lyset af, at danskerne nu havde formastet sig til at stemme for at beholde retsforbeholdet.
Vi fik at vide, at hvis vi skulle indgå en mellemstatslig aftale, som Dansk Folkeparti ønskede, ville der gå 6-8 år, inden man fra EU's side var klar med sådan en aftale.
Senere fik vi så at vide, at EU slet ikke ville have tid til at tale med Danmark, fordi briterne har meldt sig ud af EU, og så kunne danske forhold bestemt ikke komme i hverken anden eller tredje række; vi måtte helt ned på bageste række.
Men det gik jo ikke så dårligt endda, og det er i øvrigt også på trods af, at de også fra EU meldte relativt kontant ud.
Frans Zimmermans meddelte os, at vi ikke kunne være lidt gravide.
Jeg ved ikke, om Frans Timmermans ikke var klar over, at der er noget, der hedder en fortrydelsespille.
Men under alle omstændigheder fandt vi så langt om længe ud af, at det kunne vi måske godt alligevel.
Der var også en EU-præsident, Donald Tusk, der fortalte os alle sammen, at det nok nærmest ville blive umuligt at indgå en sådan aftale om dansk deltagelse i Europol.
Det gjorde han endda under et møde med statsministeren.
Og så kan det nok være, at der var nogen, der efterhånden blev lidt langhårede og tænkte, at det aldrig ville gå godt.
Men det gjorde det jo alligevel, og det synes jeg at der er al mulig grund til at glæde sig over i dag.
Hvad er det så for en aftale, vi står med?
Det er en aftale, der i praksis betyder, at dansk politi er stillet på fuldstændig samme måde efter den 1. maj som før den 1. maj.
Så er der endnu mere grund til at glæde sig, for så skulle man sådan set tro, at også de partier, der havde anbefalet et ja ved den her folkeafstemning, ville være glade og begejstrede og lade al den der mavesurhed og tristesse efter at være blevet stemt ned af vælgerne ligge.
Men det er ikke helt det, vi har fået indtryk af.
Tværtimod har man nok haft det indtryk, at man har lavet en god aftale, og så har man forsøgt at sælge den til befolkningen som en dårlig aftale.
Det er jo paradoksalt.
Det svarer sådan set til, at man erhverver en Mercedes-Benz, og så forsøger man at bilde aftagerne ind, at de skal købe en Ford Taunus.
Det tror jeg altså ikke at der er nogen grund til.
Det er virkelig en god aftale, vi her har fået.
Dansk politi er efter den 1. maj stillet, som jeg sagde, fuldstændig som de var før den 1. maj.
Danmark kan deltage i taskforces og arbejdsgrupper som hidtil.
Der er et lillebitte men, et ganske beskedent et, som handler om, at hvor vi før kunne stemme ved Europols bestyrelsesmøder, har vi nu kun – i citationstegn – taleret.
Hvad betyder det så i praksis?
Jeg har spurgt om det.
Det betyder i praksis, at Danmarks stemme aldrig har været afgørende ved en afstemning i Europols bestyrelse, aldrig nogen sinde.
Hvor tit stemmer man så overhovedet i Europols bestyrelse?
Det gør man stort set aldrig.
Så det har ikke så stor betydning endda.
Så er det klart, at aftalen ikke må være for god.
Derfor blev det her med, at det i fremtiden vil være sådan, at den enkelte patruljebil vil kunne tilgå de her registre, hevet frem.
I dag er det jo sådan, at man, hvis man skal have slået noget op i CIS-registeret, ringer til det nationale efterforskningscenter, som så foretager opslaget og vender tilbage til den betjent, der skal have lavet det her opslag.
Frem over ringer man så også til sådan en betjent, og den pågældende betjent er så formelt set ansat af Europol.
Det er sådan set forskellen på det.
Men det store problem var jo det her med fremtiden.
Hvad bringer fremtiden?
Hvor nær på er den?
Det var egentlig det, der var formålet.
Er det i morgen, eller er det om et halvt år?
Og så siger den her gode mand, Jan Op Gen Oorth, til Radio24syv: Hvad er det, du snakker om?
Det ved vi ikke noget om.
Det er jo mærkeligt.
For nu havde vi en hel førstebehandling af den her sag, hvor japartierne stod og malede et billede op af, at det store problem med den her aftale var, at den ikke var fremtidssikret.
Men Europol mener åbenbart ikke, at den der fremtid, som japartierne mener er lige på trapperne, reelt bliver til noget, og i dag kan jeg jo også til min begejstring konstatere, at justitsministeren over for Ritzaus Bureau konstaterer, at det, der bliver sagt fra Europols side, nok også er rigtigt, altså at den her hr. Jan Op Gen Oorth nok har ret i, at den der fremtid med, at enhver politibetjent via sin iPad kan tilgå SIS-registeret, ikke er lige om hjørnet og faktisk slet ikke er på tapetet.
Men der slutter det ikke, for der skal jo være et hår i suppen, og det fandt fru Zenia Stampe så ved førstebehandlingen.
Fru Zenia Stampe konsulterede jo justitsministeren og fandt ud af, at der kun er otte medarbejdere, der nu kan tilgå de her oplysninger, og der har jo været 100, der har haft den adgang før.
Så det er jo en katastrofe, det kan slet ikke lade sig gøre, og de her otte mennesker kan ikke varetage den opgave.
Men så spurgte jeg justitsministeren, hvem det er, der har bedt om otte, og det er Rigspolitiet selv, og jeg kan jo forstå, at også medlemmer af Venstre nu forsøger at køre videre med den der med, at det er et stort problem, en stor katastrofe, med de der otte medarbejdere.
Men det er det jo ikke, og hvis det var det, kunne Rigspolitiet bare have bedt om det antal, som de mente at de havde behov for.
Rigspolitiet mente, at de havde behov for otte, og derfor står der otte i aftalen.
Sagen er den, at vi har fået en fantastisk god aftale.
Vi har fået en aftale, som svarer på de spørgsmål, som vi havde fra Dansk Folkepartis side efter afstemningen den 3. december, og som er ganske, som vi ønskede den.
Vi har retsforbeholdet i behold – ingen kan fifle med retsog udlændingeforbeholdet – og vi har et dansk politi, der er stillet på akkurat samme måde efter den 1. maj som før den 1. maj.
Der er faktisk ganske meget at glæde sig over.
Der er ikke alene det skønne vejr og det kommende forår – det har godt nok ladet vente på sig, men det kommer – men der er sandelig også den her aftale, som er en utrolig god aftale for Danmark og altså også en fremtidssikret aftale for Danmark.