Karina Lorentzen Dehnhardt (SF), 2020-11-19:
Ja, tak for ordet.
I dag er det faktisk mændenes internationale dag.
Det er vel egentlig mændenes pendant til kvindernes kampdag, og jeg synes jo, det kunne have været så smukt, hvis det var i dag, at Folketinget så blev enige om, at man ville have en aldersgrænse for drengeomskæring, og kunne have sikret, at drenge fremover ikke skulle udsættes for sådan et indgreb.
Men jeg vil sige, at i SF synes vi, at rituel omskæring af drenge er et indgreb, der jo ikke kan laves om; det er irreversibelt.
Det er smertefuldt, og det er faktisk også forbundet med risiko.
Så omskæring uden medicinske argumenter på et menneske, som ikke er i stand til at give sit eget samtykke, synes vi bringer os på kant med grundlæggende medicinske og etiske principper.
Det er derfor, at det primære argument for SF for at indføre den her aldersgrænse er barnets ret til egen krop.
Omskæring er et indgreb, som vi i andre sammenhænge ikke ville acceptere, hvis ikke der forelå en klar medicinsk begrundelse for det.
Derfor mener vi, at rituel omskæring ikke bør foregå, før man er voksen nok til selv at afgøre, hvad der skal ske med ens krop.
Men hvor går grænsen så egentlig for, hvad forældre kan træffe beslutninger om på deres børns vegne?
Ja, den debat har vi jo haft flere gange her i Folketinget, ikke mindst i forbindelse med FN's børnekonvention, og når børns rettigheder er i konflikt med forældres tro eller kultur.
Vi har også tidligere truffet svære beslutninger om regulering af, hvad vi som forældre kan bestemme eller ikke kan bestemme på børns vegne – det har vi f.eks. gjort i forhold til pigeomskæring.
I SF anerkender vi forældres ret til at opdrage børn i en bestemt tro, og vi anerkender også, at tro er en meget stærk og grundlæggende kraft i rigtig mange menneskers liv.
Men det er ikke det, debatten her handler om for os i SF; den handler om børns ret til selv at træffe beslutninger om indgreb af irreversibel karakter.
Med børn og unge skal selvfølgelig selv have mulighed for at tage stilling til, hvad de tror på, og hvordan de ønsker at leve deres liv.
Netop derfor er det vigtigt, at en bestemt tro – eller for den sags skyld en bestemt kulturel baggrund – ikke sætter sig irreversible spor i form af forandringer på deres krop.
Vi har derfor også gentagne gange sagt, at SF ikke ønsker et forbud mod drengeomskæring; vi ønsker en mindstealder, så den enkelte dreng har mulighed for at tage stilling selv.
For når vi netop ikke ønsker et forbud som det, der gælder for pigeomskæring, men en minimumsalder, så er det for at sikre, at man fortsat har muligheden for at blive omskåret som en del af tilhørsforholdet til et trossamfund med bestemte ritualer, når man er klar til det.
Derfor kunne vi have støttet B 6 om at indføre en aldersgrænse på 18 år for omskæring, men vi har syntes, at B 7, som jo i virkeligheden er det beslutningsforslag, som vi behandler her i dag, kræver en tilretning, og jeg kan så forstå, at Enhedslisten er på vej med et ændringsforslag, og det vil nok gøre, at vi kan stemme for det her forslag.
Til allersidst vil jeg sige: Jeg bryder mig meget lidt om, at jødeforfølgelse fylder så meget i den her debat.
For os handler det simpelt hen ikke om, at vi ikke anerkender jødeforfølgelser – vi anerkender alle de lidelser, som det jødiske folk har været igennem.
Og der har ikke været nogen – eller andre partier for den sags skyld – der som SF har stået bag jøderne i Danmark i forhold til de angreb, de har oplevet.
Vi har stillet op med beskyttelse og flere penge til det endda.
Vi snakker til stadighed om, hvordan vi kan gøre mere for at undgå, at jøderne føler sig truet her i Danmark, og det vil vi fortsat stå bag.
Men jeg synes altså, at den her debat handler om noget helt andet, nemlig om barnets ret til egen krop.