runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Karen Ellemann (V), 2016-11-17:
Men ud over det viser historier jo rent faktisk, at de nuværende muligheder inden for serviceloven simpelt hen ikke er tilstrækkelige.
Jeg ved ikke, om ordføreren selv har besøgt Kofoedsminde og været i dialog med medarbejderne og fået en forståelse for den sammensætning af mennesker, der bor på Kofoedsminde, altså mentalt retarderede dømte, men der bliver der meget, meget tydeligt og meget specifikt efterlyst – og det kan man også læse i Danske Regioners høringssvar – flere indgrebsmuligheder.
Men jeg synes, det er vigtigt at understrege her, at der er tale om »kan«-bestemmelser, og at der kun skal bruges de her bestemmelser, når den socialpædagogiske indsats er utilstrækkelig, i forhold til at man kan sikre ro og orden og forebygge og forhindre, at de anbragte begår ny kriminalitet.
Pernille Skipper (EL), 2016-11-17:
Jeg forstår udmærket godt ministerens intention bag forslaget – den forstår jeg godt.
Det, jeg sætter spørgsmålstegn ved, er effekten.
For nok kan man stå ude på Kofoedsminde og bede om flere indgrebsmuligheder, men det betyder jo ikke, at vi herinde er fritaget for at tage ansvar for, om de indgrebsmuligheder, vi så leverer, er de rigtige og kan virke, og at det ikke bare er noget, man griber efter i desperation.
Og derfor må vi bede om en forklaring – og derudover selvfølgelig også en forklaring på, hvorfor det her så skal gælde alle steder og ikke kun på Kofoedsminde.
Karen Ellemann (V), 2016-11-17:
Det er ikke alle indgrebsmulighederne i det her lovforslag, som skal gælde alle steder.
Det er meget, meget vigtigt at slå fast, at den, som uden tvivl virkelig vækker dilemmaer hos enhver, når man taler om isolationsrum, specifikt gælder Kofoedsminde. Det med på botilbud at kunne undersøge mentalt retarderede anbragtes værelser er noget, man allerede kan i dag.
Her taler vi så også om at kunne undersøge personen.
Og igen vil jeg sige, at hensigten er at dæmme op for de sager, der alt andet lige er en lang historik om – vi taler om dømte personer, som har begået personfarlig kriminalitet, og der bliver efterspurgt muligheder blandt personalet.
Og jeg anbefaler, at man også læser høringssvaret fra Danske Regioner.
Trine Torp (SF), 2016-11-17:
Jeg vil gerne blive lidt i samme spor.
For bygger det her lovforslag ikke alene på et behov, som personalet fra Kofoedsminde har udtalt, vel at mærke et lovforslag, som både handler om indgrebsmulighederne på Kofoedsminde, men også på andre institutioner?
Eller hvor kommer de her behov ellers fra?
Hvor er de blevet beskrevet?
For jeg kan ikke se det af høringssvarene, og det er egentlig også derfor, det ærgrer mig lidt, at der ikke er nogen høringssvar fra socialtilsynene.
For de er jo om nogen nogle, der kender til mulighederne og begrænsningerne ude på de enkelte steder.
Derfor vil jeg også gerne høre: Er det, fordi de ikke er blevet inviteret til at deltage i høringen?
Eller hvorfor har vi ikke nogen af de perspektiver?
Karen Ellemann (V), 2016-11-17:
Det bliver lidt frit fra hukommelsen i forhold til høringspart og Socialstyrelsen.
Det er korrekt, at de ikke er høringspart i det her, og det mener jeg ikke de generelt er, men det skal jeg gerne vende tilbage til skriftligt.
Jeg er nødt til at pointere, at det her ikke kun handler om indsmugling af mobiltelefoner på Kofoedsminde.
Det er en del af forslaget, og derfor er der specifikt indgrebsmuligheder kun i forhold til Kofoedsminde, men historierne viser altså, at de nuværende muligheder inden for serviceloven på det her område – og her taler vi jo om botilbud, hvor der er mentalt retarderede dømte – ikke er tilstrækkelige.
Det er svært for personalet at undgå, at de anbragte f.eks. får smuglet mobiltelefoner ind og dermed får adgang til internettet, eller at de får smuglet andre effekter ind, som gør, at man ikke kan forebygge den kriminelle løbebane.
Og det er sådan set det, der er formålet med at tilvejebringe de her muligheder.
Trine Torp (SF), 2016-11-17:
Historien viser, bliver der sagt.
Indtil videre har jeg kun hørt det her med de pædofilidømte, og det er jo et meget godt eksempel at bruge, hvis man gerne vil have dilemmaet trukket skarpt op.
Men det er jo immer væk meget bredere end det.
Så derfor vil jeg spørge: Hvad er det for en målgruppe, vi snakker om?
Hvad er det for nogle historier, der har vist det her?
Karen Ellemann (V), 2016-11-17:
Det her handler ikke om, om det er opportunt at trække et forslag om Kofoedsminde op.
Det her handler, som jeg sagde det i starten, og som flere af ordførerne også har talt om, om en meget, meget lille målgruppe.
Vi taler om dømte mentalt retarderede, som på grund af, at de er mentalt retarderede, ikke kan afsone i et fængsel, men som ved dommen afsoner enten på Kofoedsminde eller afsoner i et botilbud, og der er det bare vigtigt for mig at gøre opmærksom på, hvad det er, historien viser.
Det drejer sig altså om personer, der har begået personfarlig kriminalitet, og der har vi og medarbejderne jo også en interesse i at forebygge at det kan vedblive med at ske, når man så at sige ikke er bag lukkede døre i et fængsel, men på et almindeligt botilbud.
Pernille Schnoor (ALT), 2016-11-17:
Som jeg også nævnte i min ordførertale, har vi også i Alternativet brug for nogle uddybninger i forhold til det, der foreligger her, og tak for de spørgsmål, der er blevet stillet indtil nu, om f.eks. behovet og målgruppen, som jeg også nævnte i min ordførertale. Det, jeg godt kunne tænke mig at spørge om, er noget af det, der nævnes i høringssvarene.
Advokatrådet understreger f.eks., at navnlig brug af isolationsrum er et meget alvorligt indgreb, og i den forbindelse kunne jeg godt tænke mig at spørge ministeren om retssikkerhedsgarantien, som Advokatrådet også nævner.
Kan vi være sikre på, at de her indgreb er omfattet af tunge retssikkerhedsgarantier?
Og mit andet spørgsmål er, om ministeren vil uddybe balancen mellem behandling og straf, som nogle også nævner at man ligesom skal balancere.
Hvad er behandling, og hvad er straf?
Trine Bramsen (S), 2016-11-17:
Nej, det udelukker det her forslag jo lige præcis ikke.
Det vil altid være et personligt ansvar.
Det vil altid være op til domstolene at dømme den, man kan påvise har begået kriminaliteten.
Men vi bliver også nødt til at erkende, at der er urostiftelser, hvor man kan pege på den, der har opfordret til handlingen, men hvor det er svært at identificere de personer, der har forvoldt den direkte skade.
Og det er jo det, som det her lovforslag skal rette op på.
Men står man med den konkrete gerningsmand, der har forvoldt den konkrete skade, så vil det da til enhver tid være ham eller hende, der skal holdes op på ansvaret.
Zenia Stampe (RV), 2016-11-17:
Jo, men hvordan vil man vurdere, om en person har anstiftet til vold, hvis den person ikke har sagt: kom, lad os smadre nogle vinduer, og selv har kastet en sten
Hvordan vil man så vurdere det, navnlig når de hærværksmænd eller voldsmænd, der er der, ikke engang kender anstifteren?
Jeg kunne godt tænke mig et par ord om, hvordan man vurderer, om et opløb er farligt, altså om det beror på, hvordan man vurderer, om der er en, der opildner til vold.
Trine Bramsen (S), 2016-11-17:
Det har vi jo heldigvis vores domstole til at vurdere på baggrund af efterretninger, på baggrund af videoovervågning, på baggrund af vidneafhøringer og alt muligt andet.
Carolina Magdalene Maier (ALT), 2016-11-17:
Det er egentlig et spørgsmål, der udløber af spørgsmålet fra fru Zenia Stampe.
For ordføreren sagde, at det er op til anløberen eller lederen at holde styr på tropperne.
Det er også noget, som jeg har undret mig over, for hvad er det for nogle tropper, man skal holde styr på?
Altså, hvor er vægtningen mellem de intentioner, der f.eks. ligger?
Lad os nu bare sige, at en siger: Kom, lad os gå ud og kaste nogle sten på McDonald's rude, dengang den lå nede på Runddelen, og lige pludselig kommer der andre grupperinger, som ikke er en af ens egne tropper, og som måske også både brænder biler af og gør ting, der er værre.
Mener ordføreren, at den erstatningspligt, der så ligger, retfærdigvis kan placeres hos vedkommende, der f.eks. i det her tilfælde har opfordret til at kaste en sten?
Trine Bramsen (S), 2016-11-17:
Jeg ved ikke, om den spørger, der er på nu, har misset mit svar.
Ja, vi mener, at man har et moralsk ansvar som arrangør af en demonstration.
Men det, som det her jo retter sig mod, det, vi diskuterer her, er jo angående den, der anstifter et opløb.
Og synes vi, det er fair, at man så skal betale for og godtgøre skaderne, hvis man eksempelvis har opfordret til at kaste sten mod en McDonald's; hvis man er den, der har stået og råbt, at kom, vi kaster alle sammen sten mod en McDonald's?
Ja, hvem skulle ellers gøre det?
Carolina Magdalene Maier (ALT), 2016-11-17:
Men ligger der så ikke også deri, at ordføreren tager ansvaret fra den, der f.eks. brænder bilerne af?
Og så kommer der en anden, som brænder biler af, eller gør noget, der er værre.
Hvad med hans ansvar?
Er det stadig væk den, der så har skrevet på Facebook eller sendt SMS'er rundt til sine venner, som skal tage ansvaret fra den pågældende, som måske har udført en meget, meget værre form for kriminalitet?
Peter Kofod Poulsen (DF), 2016-11-17:
Lovforslaget, vi behandler nu, er et resultat af den respektpakke, som vi i Dansk Folkeparti tidligere på året indgik med regeringen, Liberal Alliance og De Konservative.
Jeg skal starte med at sige, at vi er rigtig godt tilfredse med de skridt, vi tog i forbindelse med respektpakke I.
Det var for os hævet over enhver tvivl, at der skulle handling til på det her område, og at der igennem alt for mange år havde været et skred i respekten for vores offentligt ansatte, f.eks. politibetjente og fængselsbetjente, der hver dag løser en meget, meget vigtig og uvurderlig opgave for det danske samfund.
Da vi i sin tid præsenterede pakken, blev jeg spurgt, om det ikke bare var en pakke, der handlede om straf med straf på.
Jeg synes, det er passende at sige straf med straf på, for det er jo det, den her pakke også handler om.
Jeg kunne gennemgå alle initiativerne, og jeg synes sådan set, der er rigeligt at tage fat på, så jeg skal bare nævne et par enkelte, som jeg synes er særlig gode.
Det er skærpede straffe for overgreb mod offentligt ansatte også i fritiden, skærpede straffe for fornærmelig tiltale af personer i offentlig tjeneste, men jo også bedre mulighed for privat tv-overvågning.
Jeg synes, vi igennem den seneste tid har set, hvordan nogle tror, at de kan slippe af sted med at genere og chikanere vores offentligt ansatte.
Sådan må det jo ikke være, og det skal selvfølgelig stoppes.
I særlig frisk erindring står de grove og helt uacceptable overfald på fængselsbetjente i løbet af sommeren.
Det er også i frisk erindring, hvordan politibetjente på Christiania blev chikaneret på det groveste, hvordan deres børn blev omtalt, og man hængte dem ud på internettet, i flere tilfælde med navn, billeder og adresse, og så er man altså bare rigtig, rigtig udsat.
Det var ikke, fordi de havde gjort noget forkert, men alene fordi de passede deres arbejde, det arbejde, som samfundet har brug for bliver udført.
Nu er det på tide at komme vores ansatte til undsætning, og det er godt.
Er vi så i mål endnu?
Nej, det tror jeg ikke.
Jeg tror sagtens, man kan gå hårdere til værks i fremtiden, og derfor vil jeg også gerne kvittere for, at regeringen jo kaldte det for respektpakke I. Man kan jo forestille sig, hvad der kommer efter I – det kunne være II eller III osv. osv.
Det tager vi fra Dansk Folkepartis side som en fremstrakt hånd i retning af, at vi jo ikke er nået i mål endnu, men jævnligt har brug for at holde øje med det her område og kigge på straffene for folk, der ikke kan finde ud af at opføre sig ordentligt, så vi kan få puttet de her mennesker endnu længere tid bag tremmer.
Det er glimrende, synes vi, og jeg kan derfor også meddele at Dansk Folkeparti støtter forslaget her.
Carolina Magdalene Maier (ALT), 2016-11-17:
Ja, nu er det de tænkte – hvad hedder sådan noget – eksemplers aften i aften, ikke?
Men jeg blev inspireret af hr. Rune Lund, der tidligere nævnte punkt 2.1 i det her lovforslag, som handler om, at såfremt varetægtsfængslede begår en ugerning, noget kriminelt, imod en tjenestemand, kan det indgå som en skærpende omstændighed.
Så kommer jeg til at tænke på, at i princippet er den her varetægtsfængslede jo ikke skyldig; det ved vi ikke endnu, vedkommende er varetægtsfængslet.
Men det kan alligevel indgå som en skærpende omstændighed, at man er varetægtsfængslet.
Hvad nu, hvis det var kokken i institutionen, som måske også har en eller anden relation til den her pågældende medarbejder, eller en rengøringsassistent eller en anden, som heller ikke er dømt skyldig for noget?
Ville det også være en skærpende omstændighed, hvis vedkommende gik ud og begik kriminalitet mod f.eks. en fængselsfunktionær?
Peter Kofod Poulsen (DF), 2016-11-17:
Der er to ting, jeg gerne vil fremhæve i forbindelse med det spørgsmål, som bliver stillet af fru Carolina Magdalene Maier.
Som punkt 1 synes jeg, at den forrige ordførere jo fint redegjorde for, hvad der er op og ned i sagen i forhold til lovforslaget.
Så synes jeg, det er fint, der bliver sat ind.
Der har vi over den seneste tid set en forråelse i vores fængsler, så det er blevet sværere at være fængselsbetjent, de har været utrolig udsatte.
Derfor synes jeg også, det er godt, at vi kommer dem til undsætning.
Jeg synes faktisk, at det er en lille smule mærkeligt, at et forslag som lige præcis det, spørgeren vælger ud, kan falde nogen som helst for brystet.
Carolina Magdalene Maier (ALT), 2016-11-17:
Det falder mig netop for brystet, fordi man er uskyldig, indtil det modsatte er bevist.
Så hvordan kan det indgå som en skærpende omstændighed?
Jeg er fuldstændig enig med ordføreren i, at ret skal være ret, og straf skal gives, såfremt man begår en forbrydelse; det er vi fuldstændig enige om.
Så det er sådan set det, mit spørgsmål går på.
Trine Bramsen (S), 2016-11-17:
Der ligger jo det i forslaget, at når man er den, der opildner til den her uro, og man er den, der starter uroen, ja, så bærer man også ansvaret.
Men det ændrer ikke sådan principielt på, at når man arrangerer en demonstration, har man da en moralsk forpligtelse til at forsøge at holde styr på tropperne og give udtryk for, at det er en fredelig, demokratisk demonstration.
Men forslaget her retter sig jo mod dem, der anstifter til vold – det står også meget klart.
Zenia Stampe (RV), 2016-11-17:
Jeg vil gerne spørge fru Trine Bramsen om den del af forslaget, der handler om de her farlige opløb.
Forslaget er jo, at en anstifter af et farligt opløb bliver erstatningsansvarlig for al den skade, der er forvoldt i forbindelse med det her opløb.
Så har jeg en tænkt situation her: Man indkalder til en demonstration.
Der er nogle slagsbrødre, som egentlig ikke er en del af demonstrationen, men som synes, at det da kunne være sjovt med lidt gang i gaden.
De kommer så med og smadrer nogle ruder.
Det er mig, der har arrangeret demonstrationen.
Er det så mig, der skal betale for den skade, de har forholdt?
Søren Pind (V), 2016-11-17:
For der kommer jo under alle omstændigheder – og det er der – faste slettefrister.
Så det er jeg sådan set ikke bekymret for.
Jeg er mere bekymret for, at det kan lægge PET's operative kapacitet fuldstændig ned.
Jeg er samtidig også bevidst om, at man, hvis der er medarbejdere, som sidder med de pågældende dokumenter, og som bliver opmærksomme på, at de her informationer ikke længere er nødvendige, så også tager sig af det.
Så jeg mener sådan set, at vi har fundet en fornuftig balance.
Zenia Stampe (RV), 2016-11-17:
Så vil jeg faktisk gerne spørge om noget konkret.
For når jeg læser fremsættelsestalen, og når jeg læser nogle af høringssvarene, bliver jeg faktisk lidt i tvivl, om de der frister i virkeligheden også indgår i det her.
Altså, jeg kan i hvert fald forstå, at man synes, at de sager, som ikke længere er relevante, men som er inden for tidsfristen, ikke mere behøver at blive slettet.
Men hvad så med de sager, hvor fristen er overskredet?
Skal de også kun slettes, hvis man tilfældigvis falder over dem?
Er det også de sager, som ikke har været åbnet i 15 år?
Søren Pind (V), 2016-11-17:
Der gælder jo en objektiv og klar frist.
Der er en sidste salgsdato, om jeg så må sige, og det er også derfor, jeg ikke helt deler den bekymring, som fru Zenia Stampe har.
Rune Lund (EL), 2016-11-17:
Det her lovforslag er jo et meget stort lovforslag, og det indeholder gode elementer, og det indeholder elementer, som jeg bestemt synes er rigtig dårlige.
Et af de elementer, jeg synes er problematisk, er det, der i bemærkningerne hedder 2.1, og det handler jo om, at det er sådan i dag, at hvis gerningen er begået af en person, der udestår straf, så vil det indgå som en skærpende omstændighed.
Men det her lovforslag indebærer jo, at den bestemmelse også fremover vil omfatte gerninger begået af en person, der er varetægtsfængslet, altså en person, der sådan set ikke er dømt endnu og derfor – hvis man skal holde sig til princippet om, at man er uskyldig, indtil det modsatte er bevist – sådan set stadig væk er uskyldig.
Men personen vil alligevel blive ramt af princippet om skærpende omstændigheder, hvis personen begår en ulovlig gerning.
Er det ikke meget problematisk, at man på den måde udvider bestemmelsen til også at omfatte varetægtsfængslede?
Trine Bramsen (S), 2016-11-17:
Det her handler jo netop om, at når vi har personer, der sidder i varetægt, og som begår vold mod dem, der er ansat til at passe på dem, ja, så er det en skærpende omstændighed.
Det er sådan set helt fair, ikke mindst set i lyset af at truslerne, volden mod fængselspersonalet er tiltagende.
Så det har vi ikke noget problem med.
Rune Lund (EL), 2016-11-17:
Jeg synes bare, det er interessant, når vi har en lovgivning, der handler om, at det er en skærpende omstændighed, hvis man begår kriminalitet, hvis man er en person, som udestår straf, at man så udvider det til at omfatte folk, som sådan set ikke udestår straf, fordi de ikke er dømt endnu.
Jeg bemærker, at jeg er enig med Advokatrådet, Institut for Menneskerettigheder, Landsforeningen af Forsvarsadvokater og Retspolitisk Forening i det synspunkt.
Men jeg kan forstå, at det er ikke den socialdemokratiske ordførers synspunkt.
Er der nogle ting i det her lovforslag, som ordføreren for Socialdemokratiet synes er bare lidt problematiske, for jeg kan finde mange?
Trine Bramsen (S), 2016-11-17:
Jeg tror ikke, det er nogen hemmelighed, at der er en række af de forslag, der indgår i den her pakke, som vi sådan set selv har været fremme med, både inden regeringsmagten skiftede, men også efterfølgende.
Og det er på den baggrund, at vi kan støtte puljen her.
Men som jeg også sagde meget klart i min ordførertale, tror vi i Socialdemokratiet aldrig på, at straf kan stå alene.
Vi vil meget hellere forebygge, end vi vil straffe.
Og vi skal huske, at vores retspolitik altid skal gå på to ben, og det er også derfor, at vi sender en meget kraftig opfordring til justitsministeren om ikke at lade sanktionerne stå alene, men også have fokus på, at vi forebygger, at der er relationsarbejde, og at vi undgår at skulle tage den her pakke i brug.
Peter Kofod Poulsen (DF), 2016-11-17:
Det er stadig væk domstolene, der dømmer.
Jeg tror bare, spørgeren og jeg er uenige.
Rune Lund (EL), 2016-11-17:
Og det er, fordi Østre Landsret meget bemærkelsesværdigt rent faktisk er kommet med et høringssvar.
Det er jo ikke altid, at de gør det, og så må man jo læse ekstra grundigt, hvad det er, de skriver.
De anfører, at med den foreslåede formulering er det ikke sådan, som det er med andre fredskrænkelsesbestemmelser, at ordet uberettiget er indeholdt.
De mener derfor, at anvendelsesområdet synes at være overordentlig bredt, når der er tale om henvendelser, altså det at kontakte personer, som er omfattet af § 119.
Der bør derfor overvejes en sproglig præcisering, således at det af selve ordlyden af bestemmelsen klart fremgår, at ikke enhver kontakt, men alene den uberettigede – uberettigede – kontakt til personer i offentlig tjeneste m.v. er omfattet af bestemmelsens anvendelsesområde.
Preben Bang Henriksen (V), 2016-11-17:
Det er fuldstændig korrekt forstået.
Jeg har ikke lige Advokatrådets skrivelse i erindring, men ifølge bemærkningerne er der slet ingen tvivl om, at det er, som jeg siger.
Og et af problemerne beskriver man jo netop i bemærkningerne; det er, at det sjældent er til at identificere, hvem det er, der nede i rækkerne smider en brosten.
Men det er – i hvert fald en gang imellem – noget nemmere at identificere den, der er anstifter af optøjerne, via den kommunikation, der har været, hvad enten det har været verbalt i en højttaler, via sms til demonstranterne, over Facebook eller på anden vis.
Det regner man med er nemmere, og i det omfang, vedkommende kan findes, ja, så er det altså vedkommende, der er medhæftende.
Endnu en gang skal jeg understrege, at man kan holde alle de fredelige demonstrationer, man vil, men man skal lade være med at fortsætte, hvis der bliver opløb og hærværk.
Christina Egelund (LA), 2016-11-17:
Chikane og trusler mod offentligt ansatte er desværre i stigning, som tidligere ordførere allerede har redegjort for.
Jeg tror ikke, jeg behøver udpensle, at offentligt ansatte langtfra altid mødes med den respekt, som de fortjener.
Det skal vi gøre noget ved.
Lovforslaget er, som hr. Rune Lund også sagde i sin ordførertale, meget komplekst, men det adresserer i sin essens lige præcis det med, at offentligt ansatte ikke mødes med den respekt, som vi synes de fortjener, og det gør det ved hjælp af en vifte af forskellige forslag, som ordførerne for henholdsvis Socialdemokratiet og Venstre meget fint har redegjort for.
Det er essensen af det her lovforslag, som er udmøntningen af aftalen om en respektpakke, som vi indgik med vores kolleger i blå blok tidligere på året.
Liberal Alliance støtter lovforslaget, og jeg har lovet at hilse fra vores venner i Det Konservative Folkeparti og sige, at de også støtter lovforslaget.