runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Marcus Knuth (KF), 2020-11-19:
Lad mig sige, at jeg ikke håber, at det bliver pavestaten, og det kan jeg heller ikke forestille mig at ministeren selv kunne forestille sig.
Lad mig spørge på den lidt bredere klinge, for jeg har selv været lidt forvirret i forhold til spørgsmålet om, i hvilket omfang man kan sætte ikke bare en statsstøttet organisation, men en stat som staten Iran, staten Tyrkiet og staten Saudi-Arabien på: Vil ministeren arbejde på, at man også kan sætte specifikke stater og ikke kun statsstøttede organisationer på?
Mattias Tesfaye (S), 2020-11-19:
Listen består af fysiske og juridiske personer
, så det vil sige, at det kan være hr. Jensen, og det kan være følgende cvr-numre både i ind- og udland.
Det betyder, at det ikke vil blive forbudt at modtage donationer, alene fordi de kommer fra et bestemt land.
De vil skulle være fra en organisation, en person i kød og blod eller f.eks. en statslig myndighed.
Så i den forstand at nogle lande jo har myndigheder under ministerier, som har til hensigt at forfølge statens politiske interesser i udlandet, vil den specifikke myndighed godt kunne komme på forbudslisten.
Lovforslaget har til hensigt at forsvare demokratiet, ikke at angribe islam.
Rosa Lund (EL), 2020-11-19:
Mit andet spørgsmål går på, om ministeren ikke vil kommentere på nogle af de høringssvar, som er bekymrede for retssikkerheden i det her, altså for, at partshøringen på en eller anden måde ryger.
Det er en bekymring, som jeg godt kunne dele, vil jeg sige, og jeg kunne godt tænke mig at høre ministerens kommentarer til de høringssvar, som netop siger noget om det.
Det er jo bl.a. Advokatrådet.
Mattias Tesfaye (S), 2020-11-19:
Jeg vil starte med at sige, at forvaltningsloven så vidt muligt skal følges, når man sagsbehandler det her.
Når jeg siger »så vidt muligt«, er det bl.a. på grund af partshøringsprocessen, som der ikke er lagt op til af flere årsager.
Det er bl.a., fordi vi har en frygt for, at hvis folk bliver partshørt og altså er i gang med at opdage, at de er ved at ryge på en liste, så vil der være mulighed for at overføre penge, inden partshøringen er slut, men også fordi vi formoder, at mange af dem, der vil skulle på den her liste, opholder sig i udlandet, og der vil det af indlysende årsager være svært for os at partshøre dem.
Men der er jo mulighed for at indbringe det for både Folketingets Ombudsmand og de danske domstole.
Morten Messerschmidt (DF), 2020-11-19:
Vi står jo med to problemer i det her forslag.
Det ene er: Rammer det for bredt i Danmark forstået sådan, at nogle af de kirkelige samfund, der fuldstændig problemfrit har været en del af Danmark og dansk kultur i hundredvis af år, i nogle tilfælde, vil kunne blive ramt, fordi de måske er imod kvindelige prædikanter eller måske modtager penge fra en stat som Vatikanet, der ikke er demokratisk osv.?
Så har vi spørgsmålet i forhold til afsenderlandene, nemlig om det rammer for snævert.
Altså, vil en organisation eller en person, der ønsker at overføre penge fra f.eks. Saudi-Arabien, bare kunne benytte sin fætter eller en anden stråmand, som så tilfældigvis ikke står på listen?
Især det sidste synes jeg ikke rigtig ministeren har givet noget klart svar på.
Altså, hvorfor kan man ikke bare sætte et helt land på?
Hvad er det for en tanke, at der skulle komme penge til venligtsindede formål fra f.eks. Saudi-Arabien?
Hvorfor ikke bare sige, at det ikke kan lade sig gøre at sende penge fra Saudi-Arabien til moskéer i Danmark, så man undgår stråmandsproblemet?
Mattias Tesfaye (S), 2020-11-19:
Til det første spørgsmål, om det rammer for bredt herhjemme, vil jeg sige: Spørgeren siger, at der jo også er nogle trossamfund, der har fungeret fuldstændig problemfrit i mange, mange år.
Det er noget af det, vi forsøger at håndtere i lovforslagets bemærkninger på side 9 og 10, hvor vi er kommet med eksempler på, hvad der ikke i sig selv betyder, at man er omfattet af listen.
Jeg vil også opfordre alle, der er interesseret i det, til måske så bare at stille skriftlige spørgsmål specifikt til de afsnit og bede om at få dem foldet ud, for jeg har ingen interesse i, at organisationer, der har fungeret fuldstændig problemfrit, lige pludselig kommer i problemer.
For det er jo ikke det, vi taler om her.
Altså, der er muligheder for at benytte sig af stråmænd.
Myndighederne, Udlændingestyrelsen, kommer selvfølgelig til også at forfølge pengestrømmene, hvis de er i stand til det, men spørgeren ved også selv, at hvis pengene kan overføres via Schweiz eller noget andet, så kan det være svært at følge pengestrømmene.
Så jeg tror, at vi skal se det her som ét skridt i retning af at få mere kontrol med de penge, der kommer ind i vores samfund, men vi skal ikke gå og bilde hinanden ind, at så er problemet hermed løst.
Morten Messerschmidt (DF), 2020-11-19:
Netop derfor er der måske også grund til at overveje, om loven skal udformes mere bredt, som også andre ordførere har været inde på; at man simpelt hen siger, at det er overførselslandet og ikke den juridiske eller fysiske person, for jeg går ikke ud fra, at begrebet juridisk person skal forstås så bredt, at det er et land.
Det kunne man jo gøre.
Man kunne simpelt hen sige, at for de lande, der er ledet af wahabisme eller andre meget radikale islamiske trosretninger, lukker man simpelt hen af for overførslerne.
Det vil selvfølgelig ikke forhindre, at man så kan overføre til eksempelvis Schweiz, men så kunne vi jo tale med de gode folk nede i Schweiz.
Det er da rationelle folk, man kan tale med.
Så hvorfor ikke have et land som juridisk person eller som genstand for loven?
Mattias Tesfaye (S), 2020-11-19:
Det er korrekt, at et land ikke skal forstås som en juridisk person.
Det vil være en konkret myndighed, som vil kunne komme på listen.
Jeg havde tidligere på ugen et telefonmøde med en minister fra Østrig, hvor de har en lidt anden model end vores.
Så man kan godt komme med en donation til f.eks. at bygge en moské, men man kan ikke fast lønne imamer i Østrig.
Det har f.eks. betydet, at tyrkiske imamer er blevet udvist.
Så der findes flere forskellige modeller.
Jeg har det selv sådan: Lad os komme i gang med det her, lad os holde kanalerne åbne og have antennerne ude, lad interessen og nysgerrigheden være åbne i forhold til andre vestlige lande, der er i samme situation, og lad os være villige til at diskutere med hinanden, om vi har ramt plet, eller om vi kan lære noget af de andre.
Rasmus Stoklund (S), 2020-11-19:
Tak, formand.
Med dette lovforslag styrker vi kontrollen af den udenlandske arbejdskraft fra tredjelande.
Det har desværre vist sig at være nødvendigt.
I december sidste år kunne Fagbladet 3F afsløre, hvordan hundredvis af kinesiske kokke arbejdede 80 timer om ugen for ca. 20 kr. i timen.
De mange kokke arbejdede ikke alene til en alt for lav løn; mange af dem levede også under kummerlige forhold.
Med andre ord var det moderne slaveri.
Vi skal selvfølgelig sørge for, at danske virksomheder, der opfører sig ordentligt og overholder reglerne for ansættelse af udenlandsk arbejdskraft, har gode rammebetingelser for at tiltrække og fastholde udenlandsk arbejdskraft.
Det gavner Danmark på mange områder, men desværre findes der stadig i Danmark anno 2020 skruppelløse arbejdsgivere, og derfor skal vi have styrket kontrollen.
Lovforslaget, vi skal behandle, indeholder en række gode initiativer.
Udlændinge på erhvervsordningerne skal have udbetalt deres løn på en dansk bankkonto.
Kost, logi, diæter, fri telefoni og andet vil ikke bliver regnet med som løn.
Der bliver bedre mulighed for at give afslag på ansøgninger om arbejdstilladelser, såfremt der er en formodning om fusk, og der vil blive indført et formodningsafslag på praktikantområdet, så vi garderer os mod, at praktikanter anvendes som egentlig arbejdskraft.
Ægtefæller eller andre medfølgende familiemedlemmer skal fremover have en særskilt arbejdstilladelse, og Styrelsen for International Rekruttering og Integration får hjemmel til at udføre kontroller på arbejdspladser.
Der er en række andre gode kontrolmekanismer, men jeg kan fornemme, at formanden siger, at min tid er gået, og jeg skal bare sige, at Socialdemokratiet støtter lovforslaget.
Victoria Velasquez (EL), 2020-11-19:
Tak for det.
Nu er ordføreren jo ikke arbejdsmarkedsordfører, men jeg håber, at ordføreren alligevel vil prøve at tænke lidt med i forhold til det.
Jeg synes faktisk, at Dansk Arbejdsgiverforening har en rigtig god pointe i deres høringssvar, som jeg tror vil kunne gøre det her gode lovforslag endnu bedre.
Og det er i forhold til medfølgende ægtefælle.
Vi har jo set store problemer med det i forhold til de kinesiske kokke.
Det er nogle af de sager, der har været mest fremme og mest diskuteret.
Men Dansk Arbejdsgiverforening siger jo, at den kollektive overenskomst sikrer, at medarbejderne får en god løn og dermed ikke kan være i den misbrugssituation, som lovforslaget omtaler.
Det synes jeg er en ret god pointe, så jeg vil høre, om ordføreren i udvalgsarbejdet vil være med til at se på, om vi egentlig skulle sikre den medfølgende ægtefælles rettigheder ved at sige, at det skal være på de sædvanlige løn- og arbejdsvilkår, altså at man får sikret en ordentlig løn, og at man får sikret sine rettigheder i forhold til den del, i stedet for at det ikke må være i samme virksomhed, man har arbejdstilladelsen.
For det er jo dér – tænker jeg – vi virkelig kan sikre, at det ikke bliver misbrugt, og at der ikke bliver snydt.
Jens Rohde (RV), 2020-11-19:
Det er, fordi jeg faktisk har meget sympati for det her lovforslag.
Der er jo noget åbenlyst rigtigt i det, fru Halime Oguz siger, men sådan som jeg forstår det, uden at have læst mig helt dybt ind i det, er det en meget vidtstrakt beføjelse, man giver til en minister.
Nu har vi jo lige set, hvad der kan ske, når man giver meget vidtstrakte beføjelser til ministerier: Så bliver de fartblinde, og så får vi lige pludselig et demokratisk problem, og så skal vi til at lave den ene undersøgelse efter den anden.
Er det ikke noget, der bekymrer fru Halime Oguz?
Rosa Lund (EL), 2020-11-19:
Tak for det.
Der er en del flere spørgsmål, der har meldt sig, mens ministeren har stået på talerstolen, vil jeg sige.
Så lad mig starte her: Kan ministeren ikke bekræfte, at målet med det her lovforslag er at stoppe donationer fra alle, som underminerer vores demokrati, og ikke, som fru Marie Krarup og fru Pernille Vermund siger, at stoppe donationer udelukkende fra islamistiske personer, som vil undergrave vores demokrati?
Målgruppen er jo alle, som vil undergrave vores demokrati.
Det kunne jeg godt tænke mig at ministeren be- eller afkræftede.
Halime Oguz (SF), 2020-11-19:
Tak for det.
Jeg vil starte med at takke regeringen for dette lovforslag, der skal gøre det ulovligt at modtage donationer fra udenlandske personer, organisationer og foreninger, der modarbejder demokratiske værdier her i Danmark.
Det er for SF vigtigt, at vi kan forbyde donationer, der har til formål at undergrave vores demokrati og folkestyre.
Vi ved, at der findes ekstremistiske miljøer her i landet, hvor bl.a. unge mennesker bliver hjernevaskede og radikaliserede.
Disse miljøer skal selvfølgelig ikke have mulighed for at blomstre på baggrund af udenlandske donationer fra antidemokratiske personer og organisationer.
Det saudiarabiske styre har igennem sine donationer haft direkte indflydelse på valget af moskéens bestyrelse og imam.
Det er efter min opfattelse ikke okay, da de saudiarabiske myndigheder jo bl.a. er kendt for deres forfærdelige behandling af homoseksuelle og generelle brud på menneskerettighederne.
Vi er altså nødt til at sikre, at udenlandske donorer ikke undergraver vores demokratiske værdier, som vi har set det i moskéen på Nørrebro.
Men det er samtidig vigtigt, at loven er skruet hensigtsmæssigt sammen og på ingen måde svækker eller ødelægger civilsamfundets mulighed for at give donationer.
Det er altså essentielt, at lovforslaget udelukkende rammer dem, som vil skade vores demokrati og folkestyre.
Så er det ligeledes vigtigt, at de redskaber, der skal bruges til at stoppe disse donationer, er inden for Danmarks internationale forpligtelser.
Med disse bemærkninger vil jeg meddele, at SF støtter regeringens lovforslag.
Ole Birk Olesen (LA), 2020-11-19:
Jeg forstår på Socialdemokratiets ordfører, at Socialdemokratiet er imod omskæring af drenge, men at det er vigtigt for Socialdemokratiet, at det fortsat er muligt i Danmark, fordi det skal overgå jødiske drenge.
Der foregår ca. 2.000 omskæringer af drenge årligt.
Heraf er cirka ti omskæringer jødiske.
Det vil sige, at der er cirka 1.990 omskæringer, som primært går ud over muslimske drenge.
Hvis det er vigtigt for Socialdemokratiet ikke at befri jødiske drenge fra at blive omskåret, vil Socialdemokratiet så i det mindste befri de 1.990 øvrige drenge, der bliver omskåret hvert år, fra at blive omskåret?
Bjørn Brandenborg (S), 2020-11-19:
Socialdemokratiet støtter ikke beslutningsforslaget, og derfor støtter vi heller ikke forslaget om, at det skulle være muligt, at omskæring skal være tilladt i Danmark.
Hvis vi kigger ud af vinduet i dag, er der på de fleste jødiske skoler i Danmark politibevogtning.
Hvis man går omkring synagogen i København, er der også politibevogtning.
Hvis man kigger sig omkring i vores europæiske nabolande, er der også en udfordring ved at kunne leve et liv som jøde fri fra, at man skal blive forfulgt.
Det er jo, fordi vi historisk har lovet, at man, uanset hvad der sker, skal have mulighed for at kunne leve et frit liv, og vi tror, at konsekvenserne ved at støtte et forbud vil være, at man ikke kan leve et liv som jøde i Danmark og Europa.
Ole Birk Olesen (LA), 2020-11-19:
Jeg har aldrig hørt, at jøder i Danmark lever under politibeskyttelse, fordi man er bange for, at de bliver angrebet af mennesker, som er imod omskæring.
Det har jeg aldrig hørt om.
Jeg har hørt, og jeg ved, at jøder lever under politibeskyttelse i Danmark, fordi især islamistiske terrorgrupper gerne vil stræbe dem efter livet.
Det er i øvrigt nogle mennesker, som også omskærer deres drenge.
Så jeg kan simpelt hen ikke forstå, hvad det har med sagen at gøre, at jøder er udsat for uretfærdigheder, historisk har været det og i dag lever under politibeskyttelse på grund af islamisk terrorisme.
Hvorfor skal det betyde, at vi i Danmark ikke må beskytte drengebørn mod at få skåret dele af deres krop?
Bjørn Brandenborg (S), 2020-11-19:
Jeg tror, at det største privilegie, man kan få som politiker, er at få den tillid, der er, til at man kan lede et land.
Det betyder også nogle gange, at man står over for nogle sindssygt svære valg og over for nogle sindssygt svære dilemmaer.
Jeg tror, at det her er et godt eksempel på et af dem, f.eks. at det, hvis vi traf den her beslutning, og hvis vi fulgte den indstilling, jeg kan høre er spørgerens holdning, ikke ville være muligt at leve et jødisk liv i Danmark.
Det er jo den beslutning, og det er den konsekvens, som Socialdemokratiet ikke er villig til at støtte op om.
Liselott Blixt (DF), 2020-11-19:
Nu har vi jo bekendtgjort i Dansk Folkeparti, at vi har skiftet holdning, og derfor vil jeg selvfølgelig også spørge til Socialdemokratiets skift i holdning.
Jeg står her med artiklen »Politikere åbner for at forbyde omskæring«.
Der står: »Både regeringspartierne, Dansk Folkeparti og oppositionen finder omskæring af drenge problematisk.
Socialdemokraterne vil have et forbud«.
Altså, det er jo den helt omvendte verden.
Og det er netop der, hvor man hører en socialordfører, der dengang var Mette Frederiksen, sige: »Jeg har aldrig forstået, hvorfor man skal skære i børn på den måde.
Jeg mener ikke, at religion kan legitimere, at man påfører sine børn fysiske skavanker og de smerter, der må være forbundet med det.«
Hvornår var det, man skiftede holdning?
Var det, da man fik regeringsposten, eller var det nogle andre ting, der gjorde det?
Bjørn Brandenborg (S), 2020-11-19:
Men jeg kan sige til fru Liselott Blixt, at jeg heller ikke kunne finde på at omskære mine egne drengebørn, og jeg tror i virkeligheden, og det var også det, jeg prøvede at sige lige før, at det med at lede et land og have ansvaret nogle gange også betyder, at man skal kunne se nogle af de komplekse problemstillinger, som der også er.
Det, der er konsekvensen, hvis man gør det her og også nægter at se den historiske dimension, er, at det jødiske folk ikke har mulighed for at leve og udtrykke sin religion i Danmark, og det er jo det, der er dilemmaet; det er jo det, der er problemet.
Vi har som parti efter anden verdenskrig sagt, at vi aldrig nogen sinde vil tillade, at der foregår jødeforfølgelser i Danmark igen, eller at jøderne ikke kan leve et frit liv i Danmark, og det er vores overbevisning, at hvis man bakker op om et forbud mod omskæring, vil man ikke kunne leve et frit liv som jøde i Danmark.
Liselott Blixt (DF), 2020-11-19:
Det passer jo ikke.
Altså, for 100 år siden startede man en bevægelse i den jødiske tro, hvor man lod være med at omskære sine børn: Brit shalom, hedder det.
I Belgien gør man det, og der er også nogle steder i Tyskland.
Man kan slå op på deres hjemmeside og faktisk se de rabbinere, der praktiserer det.
Så det her med, at man ikke kan være jøde, hvis ikke man gør det, passer ikke.
Så gør man det nogle gange med et forbud, og det praktiserer I da meget godt i regeringskontorerne, så hvorfor ikke her, så man sikrer, at man ændrer det?
Når andre jøder kan finde ud af det, kan de danske jøder vel også.
Bjørn Brandenborg (S), 2020-11-19:
Jeg ville være ked af, hvis jeg kun skulle stå heroppe og gentage mig selv, men min holdning er den og Socialdemokratiets holdning er den, at vi tror, at omkostningen ved at indføre et forbud vil være den, at det ikke vil være muligt at leve et jødisk liv.
Jeg ved jo også selv fra spørgerens eget parti, at det her jo er noget, som er dilemmafyldt, og som er svært, og som der er delte holdninger og meninger omkring.
Jeg ved også bare, at i forhold til den reference, som spørgeren brugte fra USA, er det jo et land, hvor der er masser af mænd, som lever gode liv, selv om de er omskåret.
Jeg går ikke ud fra, at, hvad er det, knap halvdelen af den amerikanske befolkning synes, at de er blevet lemlæstet eller nogle af de andre ord, jeg har hørt er blevet brugt i den her debat.
Karina Lorentzen Dehnhardt (SF), 2020-11-19:
Jeg kan jo forstå, at det, statsministeren sagde i 2008, var dumt, og at det ikke gælder mere; det passer slet ikke, at Socialdemokraterne synes, at det er forkert at skære i små børn.
Kan Socialdemokraterne ikke selv se, at det er vildt mærkeligt, at man ikke må lave kosmetiske indgreb på børn og unge, man må ikke tatovere dem, men fordi man har en eller anden religion, må man sådan set godt skære i deres kønsdele?
Og jeg gider ikke have en lektion om jødeforfølgelser og alt muligt andet.
Jeg vil gerne have, at Socialdemokraterne forholder sig lige præcis til det spørgsmål.
Bjørn Brandenborg (S), 2020-11-19:
Jamen det er jo forkert.
Jeg synes, det er forkert.
Ordføreren kan jo ikke bestemme, hvad for en holdning og overbevisning, som jeg har, og jeg kan heller ikke gøre det omvendte.
Det er jo det, der er svært.
Jeg kunne ikke selv drømme om at sige til mine drengebørn, at de skulle omskæres, men jeg er heller ikke et religiøst menneske.
Det er en gruppe mennesker, som vi efter den største tragedie i Europas historie garanterede kunne få tryghed og sikkerhed i Danmark.
Det er den tryghed og sikkerhed, som jeg og Socialdemokratiet ikke er villige til at risikere, hvis vi bakker op om et forbud.
Det er det, der er dilemmaet.
Det er det, der er svært.
Og så kan ordføreren jo gide, hvad ordføreren har lyst til eller ej, sådan er det.
Karina Lorentzen Dehnhardt (SF), 2020-11-19:
Men skal jeg tolke det sådan, at hensynet til religion står over hensynet til barnet?
Det er det, som jeg leder efter et svar på.
Og gør det slet ikke indtryk på ordføreren, at 80 pct. af den danske befolkning faktisk bakker op omkring en aldersgrænse?
Vi har nemlig været meget klare og har sagt, at vi ikke vil have et forbud mod omskæring, men at vi vil have en aldersgrænse.
Så det betyder, at når man er gammel nok til at kunne tage stilling til det, kan man rent faktisk også gøre det.
Bjørn Brandenborg (S), 2020-11-19:
Det er ikke et ondt ord om ministerens højde, men nu tillader jeg mig alligevel at justere lidt på talerstolen.
Der er ingen tvivl om, at spørgsmålet om omskæring af drengebørn under 18 år er et svært spørgsmål fyldt med mange dilemmaer.
Det synes jeg allerede debatten her i dag bevidner.
Det er et spørgsmål, der ikke bare handler om etik og sundhed, men også om Danmarks placering i verden og i vores kollektive historie.
Lad mig fra starten slå fast, at Socialdemokratiet principielt er imod omskæring af mindreårige drenge, men vi mener ikke, at et forbud er vejen frem, og derfor kan vi heller ikke støtte de to beslutningsforslag – eller rettere det ene beslutningsforslag, som jeg nu forstår det er.
Som justitsministeren var inde på, kan diskussionen om omskæring af drenge ikke være en enkeltsag løsrevet fra vores europæiske historie, hvor 1930'ernes og 1940'ernes holocaust står som det måske mørkeste kapitel i vores historie.
Vi tog et særligt ansvar for de danske jøder, og i årene efter krigen lovede Socialdemokratiet, at der aldrig nogen sinde ville komme en jødeforfølgelse i Danmark igen.
Man skal kunne leve et jødisk liv i Danmark, som man har kunnet gøre det igennem flere hundrede år.
Hvis Danmark bliver det første land i verden til at forbyde omskæring, risikerer vi også at sende det signal, at jøderne ikke er velkomne – at sende et signal om, at det ikke er muligt at leve et jødisk liv i Danmark med den kultur og de ritualer, som der hører til.
Jeg tror bestemt ikke, at det er hensigten hos forslagsstillerne eller hos langt det største flertal af dem, der støtter et forbud, men det kan ikke desto mindre være det, som bliver konsekvensen.
Danmark skal selvfølgelig ikke være det første land i verden, som forbyder omskæring af drengebørn.
Det er selvfølgelig helt afgørende, at omskæring sker på et grundlag, der er sundhedsfagligt fuldt forsvarligt.
Det kan slet ikke være til nogen forhandling, og det er også derfor, at vi tidligere bad Styrelsen for Patientsikkerhed om at opdatere den faglige vejledning.
Styrelsen for Patientsikkerhed har netop offentliggjort vejledningen, og styrelsen vurderer, at omskæring uden medicinsk indikation kan foregå patientsikkert under de rette forhold.
Det skal ske efter en læges autorisation, og lægen skal være til stede under indgrebet.
Og det kræver tilstrækkelig bedøvelse og smertelindring.
Den nye vejledning strammer også kravene.
Der skal bl.a. være et akutberedskab, hvis der skulle opstå akutte komplikationer.
Vi forstår dilemmaerne, jeg forstår dilemmaerne – de er svære.
Men som jeg startede med at sige, handler det ikke kun om etik og sundhed, men også om vores placering i verdenshistorien, om vores fælles forståelse, om vores muligheder for, at man også som et jødisk mindretal kan leve et trygt og sikkert liv i Danmark, og derfor støtter Socialdemokratiet ikke forslaget.
Pernille Vermund (NB), 2020-11-19:
Når jeg spørger, er det jo, fordi det er et udsagn, som Socialdemokratiet ofte bruger, altså at det, når religion og demokrati støder sammen, er Gud, der har vigepligt, og det er let at sige, når vi har at gøre med religioner, som også er politiske, og som dermed medfører nogle totalitære tilstande i vores samfund, og her taler jeg om islam, og det er formentlig også derfor, at ministeren ikke selv nævner muslimer i sin ministertale.
Men der er jo et reelt dilemma, i forhold til om man ønsker at bevare en kultur, og hvordan det så hænger sammen med demokratiet.
Kan ministeren ikke bare erkende, at lige her er Socialdemokratiet på det andet hold, altså at der er det ikke Gud, der må vige, men der er det demokratiet, der må vige?
Nick Hækkerup (S), 2020-11-19:
Det er i bedste fald misforstået – i bedste fald misforstået – at kalde det argumenttørke.
I virkeligheden synes jeg mere, at jeg oplever en argumentresistens, som bare går ud på at tage det synspunkt, som er lettest købt, uden hensyn til, hvad det indebærer af implikationer; uden hensyn til, hvad det er for en samfundsmæssig kontekst, det må ses i; uden hensyn til, hvad det i øvrigt kan betyde, men hvor man bare tager det synspunkt, som er let.