Henning Hyllested (EL), 2016-10-27:
Hvis det ikke var for Enhedslisten, blev der ikke rigtig meget debat ud af det her, men skidt nu med det.
Det kom tilsyneladende bag på ministeren og på forligskredsen, at Post Danmarks svar på den politiske aftale bag forslaget var massive afskedigelser af personale ud over dem, der allerede var varslet.
Man kan fristes til at spørge, at hvis det kom bag på nogen, hvad havde man så egentlig troet, al den stund at der jo altså her er tale om massive nedskæringer i servicen og ovenikøbet i kerneydelsen, efter vores mening, med at bringe breve ud i alle afkroge af landet fra dag til dag?
Når nu et brev må være 5 dage undervejs, er vi efter vores mening tilbage i diligencens tid.
At det skulle have noget med befordringspligt i et moderne samfund at gøre, synes vi
er en tilsnigelse.
Jeg kan se i høringssvaret fra Dansk Erhverv og Danske Medier, at de jo faktisk også mener, at befordringspligt må have noget at gøre med nogenlunde dag til dag-levering.
Selvfølgelig er vi i Enhedslisten på det rene med, at brevmængden er faldet og fortsat falder kraftigt i vores digitaliserede samfund, og at der derfor skal ske en tilpasning til virkeligheden med hensyn til at bringe breve ud.
Post Danmarks underskud tilsiger det jo i sig selv for de sidste 2, 3, 4 år, og det viser meget godt, at der skal gøres noget, hvis vi vil bevare en postvirksomhed med høj kvalitet, kendetegnet ved veluddannede og stabile medarbejdere i overenskomstmæssigt lønnede fuldtidsstillinger – så fik jeg det hele med.
Som politikere må vi jo gøre op med os selv, om vi ønsker et postvæsen af den kaliber, eller om man tror på, at udbringning fremover kan foregå ved hjælp af skoleelever på knallerter og cykler eller pakkepostfirmaer, som – i mange tilfælde i hvert fald – benytter sig af udenlandsk underbetalt arbejdskraft, og som lever højt på, at vi trods alt endnu har et postvæsen, som kommer ud i alle afkroge af landet, derude, hvor der er langt mellem abonnenterne, og hvor der ikke bor mange mennesker, og hvor det derfor er dyrt at sikre omdeling, eller om man ønsker et postvæsen baseret på midlertidigt ansatte, vikarer og timelønnede, hvilket jo altså 220 tillidsrepræsentanter for de ansatte for ganske nylig advarer imod i en udtalelse.
Konkurrenterne er jo naturligvis, på bud fra EU, blevet sluppet løs på markedet – konkurrenter, der foretager udbringning af diverse forsendelser med underbetalt, i bedste fald lavtlønnet, som jeg sagde, arbejdskraft.
Det har man gjort, samtidig med at man fortsat forlanger, at Post Danmark skal klare sig på markedsvilkår og altså helt uden statsstøtte, men med fortsatte statslige krav om befordringspligt på breve og pakker, gratis forsendelser til blinde, rekommanderede forsendelser osv.
I forhold til udligningsordningen, som man nu vil afskaffe med udgangen af 2019, er det efter vores mening faktisk kompensation betalt af konkurrenterne for at have fået en bid af kagen, fordi de har fået den uden befordringspligt eller krav i øvrigt.
Og når man nu ikke vil give Post Danmark statstilskud i en overgangsperiode, mens virksomheden tilpasser sig de faldende brevmængder og det stigende underskud, så synes vi faktisk, at det er helt rimeligt, at konkurrenterne er med til at betale, så konkurrencen sådan er nogenlunde fair.
Vi mener nemlig, at udligningsordningen er et middel til at gøre konkurrencen fair og er jo derfor også begrænset til forsendelser inden for befordringspligten.
Den afskaffer man altså nu, på trods af at vi faktisk mener, at udligningsordningen er utilstrækkelig i det spil.
Udviklingen – ja, vi kalder det måske afviklingen – af Post Danmark i de senere år har ikke været noget kønt syn og har været temmelig hensynsløs over for de ansatte i virksomheden, som jo ellers har udvist stor forståelse for virksomhedens problemer og bl.a. indgået en aftale så sent som i slutningen af 2015, hvor den betalte spisepause blev droppet, og hvor den særlige feriegodtgørelse blev nedsat fra 1,5 pct. til 1 pct.
Alligevel har medarbejderne måtte lægge ryg til omfattende afskedigelser og altså nu igen.
Jeg synes ærlig talt, at man trækker store veksler på medarbejdernes tålmodighed.
Det var jo nærliggende, at den dag til dag-forsendelse, som Post Danmark nu omdøber til quickforsendelse, og som koster en bondegård, blev gjort gratis for blinde.
At dømme efter høringssvaret fra Dansk Blindesamfund, er der stadig stort behov for dag til dag-leveringer til blinde.
Jamen forskellen er bare, at vi lige nøjagtig til det statslige – delvis statslige – postvæsen stiller nogle krav.
Som stat stiller vi jo rent faktisk krav til bl.a. befordringspligten, hvordan det skal foregå, i modsætning til de private, som man, ja, har sluppet løs på markedet.
Der bliver ikke stillet nogen krav.
De kan tage de bidder af markedet, der passer dem, det ligger jo i det.
Jeg har ikke noget imod konkurrence, men de tager de bidder af markedet, som passer dem.
Først og fremmest er det jo lukrativt at dele ud i de store byer, hvor der ikke er langt mellem abonnenterne, og så har vi da, pyha, heldigvis Post Danmark til at dele ud derude, hvor der er rigtig langt mellem abonnenterne, hvor der er rigtig langt mellem folk, og hvor det er rigtig dyrt at få delt post ud.
Det er jeg enig med ordføreren i.
Men synes man virkelig, at den løsning, som er kommet ud af det, er tilfredsstillende, ikke mindst for landets mange, mange pensionister, eller de mange pensionister i landet, som ikke er på nettet?
Det drejer sig måske om 300.000, som ikke er på nettet.
Altså, jeg mener, de har selvfølgelig fået lov til at kommunikere pr. normalt brev, men det brev er jo altså så 5 dage undervejs for fremtiden.
Synes ordføreren virkelig, det er en tilfredsstillende løsning?