Kim Edberg Andersen (NB), 2023-04-19:
Tak for det.
Måltal fører til kvoter, og kvoter er noget, vi har i fiskeriet.
Kvoter er noget, som bliver indført, hvis man laver en begrænsning på noget andet, og det er ikke der, jeg står som hverken ligestillingsordfører eller som menneske.
Jeg anerkender fuldt ud, at kvinder kan tilbyde meget nogle steder, hvor der er flest mænd, og jeg anerkender også fuldt ud, at mænd kan tilbyde meget nogle steder, hvor der er flest kvinder.
Man indfører måltal, og man gør det på en baggrund, hvor man siger, at man kun indfører det i chokolade- og flødeskumssegmentet af verden, altså dér, hvor der er magt – det er dér, vi skal have kvinderne ind.
For de har været undertrykt af patriarkatet i hundredvis af år, så nu skal de ind og have magt – ikke af lyst, og det er ikke noget, de har valgt, og det er ikke, fordi de har lagt timerne, men fordi de bliver undertrykt af patriarkatet stadig væk.
Derfor skal vi have måltal, sådan at vi senere kan indføre kvoter, for så får vi dem derind.
Men man skal jo være bedste mand eller kvinde på posten; det er det, det går ud på.
Når jeg kigger ud over salen heroppefra, vil jeg sige, at hvis vi skulle indføre den der måltalsmodel for partilederne herinde i salen, skulle halvdelen af venstrefløjen ud at finde nye partiledere, for det er alle sammen kvinder.
Det kan da godt være, at venstrefløjen nu anerkender, at deres politik er så mangelfuld på så mange områder, fordi de kun er ledet af kvinder, men jeg håber da ikke, det er det.
Jeg håber da heller ikke, at man mener, at den kvindelige statsminister, der nu sidder i sin anden periode, skulle have været skiftet ud med en mand.
De af jer, der har hørt mig snakke ligestilling før, ved, at jeg faktisk mener, at vi skal have ligestilling, men ligestilling er også at give mennesker ret til at træffe valg, som kan have konsekvenser senere i livet.
Og lige nu er virkeligheden, at rigtig mange kvinder helt frivilligt, helt af sig selv træffer nogle valg, hvor de bruger færre timer i perioder af deres liv på arbejde, hvorefter de så måske ikke ender som direktør på Novo Nordisk, men det er jo et valg.
Og jeg går ind for det personlige valg og den personlige frihed.
Derfor kommer vi naturligvis til at støtte op om Liberal Alliances fantastiske forslag om at stoppe det her mål om, at vi i sidste ende skal have kvoter for alting og lige om lidt også for alle kønsidentiteter, alle former for hudfarver osv., for hvor stopper reglen om måltal?
Lige nu starter den jo ved mænd og kvinder, og virkeligheden er, at der ikke er nogen af os, der ved, hvor den ender.
Eller jo, hvis man har fulgt debatten de sidste 5 år, ved vi godt, hvor den ender, for så skal der være måltal for alt, og så bliver det et meget langt bestyrelsesbord, hvis alle skal være repræsenteret med minimum nogle stykker, og det er det, vi skal passe på med.
Vi skal snakke åbent og ærligt om, at hvad angår ligestilling, er der problemer for begge køn nogle steder, for det er der.
Der er stadig væk flest mænd, der begår selvmord, der er stadig væk flest mænd, der bor på gaden, og der har jeg ikke hørt et eneste venstrefløjsparti endnu, der har været ude at sige, at det skal vi have indført måltal for, så hver gang, vi møder en mandlig hjemløs, skal der være en kvindelig.
Det er derfor, jeg er bekymret for måltallene.
Jeg er bekymret for, at det her udspringer af, at det kun er i den fede ende af Danmark, i flødeskumssegmentet, at det her er vigtigt.
Og så er jeg også bange for, at det udspringer af, at der har været nogle kvinder, der har været gode til at råbe rigtig, rigtig højt og komme ind i rigtig, rigtig mange indbokse på kontorerne hos folketingsmedlemmerne, og jeg bliver ked af det, hvis det er sandheden.
Så ja til ligestilling, ja til debatterne på alle områder, både når kvinder møder uligestilling, og når mænd møder den.
Det vil jeg sige ja til.
Men det her forslag kommer vi til at støtte, for måltal er bestemt ikke løsningen på det.