Karsten Hønge (SF), 2018-05-18:
Det, jeg måske især synes er finurligt, er, at vi har en erhvervsminister, der vælger at deltage i skyttegravskrigen ved at kalde den situation, der er, for hovedstadsbashing.
Jeg forstår egentlig ikke, at erhvervsministeren har brug for at deltage i den krig.
Jeg oplever egentlig heller ikke, at det går så ringe endda i hovedstaden.
Men målet er jo i hvert fald, at vi skal have et Danmark, der hænger sammen, og vi har jo i fællesskab også taget initiativer, der går i den retning.
Jeg synes, det var en udelt fornøjelse her for ganske få dage siden at deltage i et udvalgsmøde, hvor vi havde besøg af repræsentanter fra flere af vores økommuner, der i den grad bekræftede vigtigheden af, at vi fik nedsat taksterne på sejladsen til øerne.
De forklarede med det ene eksempel efter det andet, hvordan det her helt konkret og med præcision bidrog til erhvervsudvikling, til øget turisme og til, at folk blev boende på øerne og endda nogle steder flyttede til.
Der har vi i den grad i fællesskab i Folketinget rakt en hånd, der tydeligvis var nødvendig, til mange af vores øer.
Det er jo ikke, fordi vi kan eller skal forhindre den bevægelse, der er mod de større byer, men vi kan gøre vores til at gøre det mere attraktivt fortsat at bo på øerne og i landdistrikterne.
Der er helt sikkert en underliggende tendens, både på verdensplan, men i høj grad også i Danmark, til, at man trækker mod de store byer, og vores opgave må være ikke at skubbe på den tendens ved at bidrage til øget centralisering, men tværtimod at gøre det attraktivt at blive boende uden for de store byer.
For at bo der og leve et moderne liv skal en række forudsætninger være til stede: et godt, trygt, udbygget velfærdssamfund med gode institutioner, skoler, ældreboliger og kulturelle tilbud.
Helt ærligt, hvem gider at bo steder, hvor man ikke har den slags faciliteter og måske ovenikøbet – i hvert fald tidligere – har en ustabil netforbindelse og kun mobildækning på udvalgte steder?
Derfor er det også en stor gevinst for hele Danmark, men især for landdistrikterne og øerne, at vi nu har fået et nyt teleforlig.
Det er de her grundlæggende forhold, som skal være til stede sammen med en god, billig, effektiv offentlig transport, der skal give folk lyst til at blive boende uden for byerne.
En særlig glæde er det da i den forbindelse, at vi her i Folketinget har to forligskredse, som vil prioritere netop kollektiv transport.
Derudover har vi også forligskredsen bag bedre og billigere transport.
Desværre må vi konstatere, at regeringen alt for ofte er mere optaget af at forsøge at stikke en kæp i hjulet på forligskredsenes og dermed flertallet i Folketingets arbejde.
SF foreslår en række initiativer, som målrettet vil hjælpe øer og landdistrikter.
Vi foreslår, at der oprettes 25 lokale velfærdscentre, og det gør vi, på baggrund af at rådhuse, posthuse, politistationer, retsbygninger og biblioteker er lukket i mange byer.
Servicefunktioner, som vi er afhængige af i hverdagen, er flyttet til de store byer og har drænet flere mindre byer for liv, og det bidrager til affolkningen.
Vores idé om velfærdscentre er, at det skal give en kortere transporttid til de offentlige servicefunktioner som f.eks. pasudstedelse og service i forbindelse med jobcentre, social rådgivning, post, medicinudlevering og politi.
Velfærdscentrene kan også give borgerne i lokalområdet mulighed for at etablere sig med andre funktioner som f.eks. fælleslokaler, cafeer, storskærm til film- og sportsarrangementer og forskellige kulturelle sammenkomster.
De trækker også hverdagslivet og nærheden tilbage og giver folk, der nu pendler til de store byer, bedre muligheder for lettere at kunne arbejde og på den måde, ja, blive hjemme.
SF foreslår, at der etableres et realkreditinstitut med det formål, at man netop leverer billigere lån til ejerboliger og erhvervsejendomme i yderområderne.
SF har lagt fem konkrete forslag frem til en bedre lægedækning og bedre sundhedstilbud i landdistrikterne.
For samtidig med at man udflytter statslige arbejdspladser, skærer man ned på uddannelsesinstitutionerne, hvilket betyder, at flere af dem for at overleve nedlægger tilbud og uddannelsesretninger, ja, hele skoler.
De centraliserer sig, og de gør det for det meste i de store byer.
SF mener i den forbindelse, at man skal hæve uddannelsestilskuddet for ungdomsuddannelser i udkantsområderne og også indføre det for de videregående uddannelser.
SF foreslår endvidere, at man som forsøg bygger 150 ungdomsboliger i tre byer i landdistrikter med uddannelsesinstitutioner, og SF foreslår, at voksen- og efteruddannelsen prioriteres langt højere.
Vi kan jo bare konstatere, at det er AMU og VUC, der i høj grad er de uddannelsestilbud, som eksisterer netop uden for de store byer.
AMU er vel nærmest landdistrikternes uddannelsessystem.
Men der må vi desværre se på, at AMU-aktiviteterne er halveret siden 2010.
Forhåbentlig vil trepartsforhandlingerne rette op på det store efterslæb inden for voksen-, videre- og efteruddannelse, men vi kommer ikke uden om, at der skal investeres massivt i opgaven med at flytte ufaglærte til faglærte og faglærte til teknikere.
SF mener også, at der skal investeres massivt i vindmøller både til havs og til lands.
Det er initiativer, der kan være med til at skabe tusindvis af arbejdspladser i landdistrikterne.