Morten Bødskov (S), 2023-02-21:
Tak for det, formand, og tak for bemærkningerne og for det, man vel godt kan kalde en overvejende positiv modtagelse af og opbakning til forslaget.
Det bygger jo også på en meget bred aftale, som flere har været inde på.
Det er rigtigt, som jeg tror at hr. Pelle Dragsted sagde, at det er meget sigende, at vi lige nu behandler det her lovforslag, for både Danmark og Europa står jo i den mest alvorlige sikkerhedspolitiske krise siden den kolde krig, og vores tryghed og sikkerhed er under pres fra de uhyrligheder, som Rusland udfolder over for Ukraine lige nu – i de her minutter – hvor vi står her og har den her diskussion.
Det er derfor, vi skal være uafhængige af russisk gas og i øvrigt sikre, at vi som samfund fortsætter en omstilling, som skaber mere uafhængighed af bl.a. russisk gas.
Danske olie- og gasfyr skal derfor hurtigst muligt udskiftes med mere klimavenlige opvarmningskilder, og med lovforslaget forbedrer vi mulighederne for at optage lån til udskiftning af olie- og gasfyr, og på den måde skaber vi en mere lige adgang til den slags lån, uanset hvilket postnummer man bor i.
Ordningen dækker de områder, hvor fjernvarme ikke er en mulighed, og hvor der er usikkerhed om værdiansættelsen af en bolig.
Det vil gøre udskiftningen af olie- og gasfyr hurtigere, det vil give os større sikkerhed, og det vil gavne den grønne omstilling.
Det er særlig i landdistrikterne, det kan forekomme, og lovforslaget er derfor målrettet boligejere i landdistriktsområderne.
Målgruppen er altså danskere, som har orden i økonomien, om man vil, men som alligevel har fået nej til et lån i banken, fordi deres ejendom lidt groft sagt ligger i det forkerte postnummer.
Ordningen er en håndsrækning til de boligejere, som ikke kan få fjernvarme, og som ikke kan få finansieret udskiftningen af deres olie- eller gasfyr med en varmepumpe på grund af ejendommens placering.
Det er klart, at hvis man kan få et lån på almindelige vilkår, så er det selvfølgelig det, man skal.
Med lovforslaget løftes en del af risikoen ved finansieringen væk fra långiveren og over på staten, og det skal forbedre långiverens incitament til at yde lån til de omfattede boligejere.
Lovforslaget omfatter långivere, som yder lån med pant i fast ejendom som led i deres virksomhed, og det vil jo så sige pengeinstitutter, realkreditinstitutter og ejendomskreditinstitutter.
De forpligtelser skal bl.a. være med til at sikre, at ordningen selvfølgelig bliver brugt, som det er meningen, og at der ikke tages for store risici på statens vegne.
Den foreslåede ordning bygger også på en vigtig præmis om, at alle låntagere skal kreditværdighedsvurderes efter de almindelige regler, før staten kan gå ind og stille en garanti.
Det er også en grundlæggende præmis, at ejendomme under ordningen skal værdiansættes efter de gældende regler.
Statsgaranterede låneaftaler skal indgås på baggrund af en forsvarlig vurdering af ejendommens værdi.
Statsgarantien vil fungere på den måde, at Finansiel Stabilitet på vegne af staten garanterer for 90 pct. af lånet.
Hvis lånet fører til tab, vil staten således dække 90 pct. heraf.
På den måde vil långiveren også have, om man vil, hånden på kogepladen, hvad angår i hvert fald de resterende 10 pct.
Denne deling af risikoen skal sikre en ansvarlig og sund kreditgivning under den her ordning, og vi foreslår desuden, at lån under ordningen bliver afdraget over maksimalt 10 år.
Det bidrager selvfølgelig også til at begrænse statens risiko i den her sammenhæng.
Med lovforslaget indfører vi to typer af garantiprovision, som dels har til formål at medfinansiere ordningen, dels har til formål at sikre, at ordningen kun bliver brugt, når det er nødvendigt.
Vi foreslår, at långivere i ordningen betaler en garantiprovision til staten på ca. 1 pct., og garantiprovisionen skal afspejle den risiko, som staten løfter væk fra dem ved jo altså at garantere for en andel af det lån, der gives.