runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Rune Lund (EL), 2016-10-28:
Retsplejerådet har afgivet en betænkning.
Den har nr. 1558, og den er fra i år.
Der er en række anbefalinger, som så er mundet ud i det her lovforslag, der, som flere af ordførerne allerede har været inde på, omhandler en række forslag til ændring af reglerne om syn og skøn, så der indføres udvidede muligheder for anvendelse af to eller flere skønsmænd med samme faglige baggrund.
Og det er jo en smidiggørelse og en modernisering af reglerne.
Der er en lang række høringssvar, og jeg vil fremhæve to.
Det ene er fra Advokatrådet, som er enig i forslaget om at åbne mulighed for, at retten kan beslutte at udpege to eller flere skønsmænd med samme faglige baggrund til at besvare de samme spørgsmål, specielt i de tilfælde, hvor der jo netop kan være flere anerkendte teoretiske eller metodiske tilgange inden for det pågældende fagområde.
Så har Forbrugerrådet Tænk også et meget relevant høringssvar, fordi de udtrykker bekymring for, at muligheden for at inddrage flere sagkyndige kan være af størst interesse for den part, som har bedst råd til at betale.
Det er jo helt klart, at hvis der ligesom opstår en skævhed her, hvor der opstår en ulighed i retssikkerheden, fordi der er nogle, der med det her lovforslag får en fordel af at have en større pengepung, så er det selvfølgelig noget, vi må kigge på, og noget, der må give anledning til, at vi senere må se på en revision af reglerne. For det skal selvfølgelig ikke være sådan, at vi med de regler, vi indfører her, giver en uforholdsmæssig stor fordel til de mennesker, som har den største pengepung og bedst råd til at kunne føre en lang eller kompliceret retssag. Men vi er selvfølgelig positivt indstillet over for det her forslag.
Jan E. Jørgensen (V), 2016-10-28:
Ja, og hr. Rune Lund kommer fra et parti, der kalder sig Enhedslisten, som tidligere kaldte sig Danmarks Kommunistiske Parti, Venstresocialisterne og Socialistisk Arbejderparti.
Jeg må sige, at jeg har det lidt skidt med at skulle belæres om ytringsfrihed af en med de politiske rødder.
Hvis jeg nu fortalte, at jeg havde taget en bombe med herop på talerstolen, så kan jeg love for, at Folketingssalen ville blive ryddet øjeblikkeligt og jeg ville blive straffet bagefter.
Ville det være en krænkelse af min ytringsfrihed?
Nej, selvfølgelig ikke.
Det, vi taler om her, er jo billigelse af strafbare handlinger, altså, som jeg forsøgte at sige i mit ordførerindlæg, holdninger, der kan føre til handlinger, der er strafbare.
Jeg ved godt, at selv om hr. Rune Lund formentlig ikke er voldsomt religiøs, når han kommer med de politiske rødder, som han gør, så er der altså en påvirkningskraft i visse religiøse miljøer, der er så stor, at det i sig selv – altså det, at en prædikant siger: Sådan her bør I gøre, kære menighed – kan føre til, at menigheden rent faktisk gør det.
Og jeg synes, at de forbrydelser, vi taler om, eksempelvis vold mod børn, er noget, man ikke på den måde skal bagatellisere.
Søren Pind (V), 2016-10-28:
Jeg synes, det er meget fornuftigt at afklare de spørgsmål i forbindelse med udvalgsbehandlingen, og det står vi selvfølgelig til rådighed for.
Lisbeth Bech Poulsen (SF), 2016-10-28:
Det lyder bare i nogle af høringssvarene fra nogle af de organisationer, der har svaret os om det, som om de stadig væk er bekymrede for, at det ikke helt er nok.
Men vi kan jo tage den i udvalgsarbejdet.
Jeg tror heller ikke, at ministeren har nogen interesse i, at der skal være en indbygget skævhed i noget, der egentlig skulle være en forbedring af retssikkerheden.
Søren Pind (V), 2016-10-28:
Det, der jo foreslås, er, at parterne i civile sager i enighed og med rettens tilladelse kan vælge, at der som led i bevisførelsen skal kunne fremlægges sagkyndige erklæringer, som parterne hver især indhenter fra egne eksperter, efter at retssagen er anlagt.
De erklæringer kan fremlægges enten som supplement til eller i stedet for begåede syn og skøn.
Det er jo en forudsætning for at indhente erklæringer fra egne eksperter, at parterne er enige om det.
Det betyder, at parterne skal være enige om, at sagen kan bære den fordyrelse, som det typisk vil indebære at anvende egne eksperter.
Det er også en forudsætning, at retten giver tilladelse til, at parterne kan anvende egne eksperter.
Der indføres nemlig så ikke med lovforslaget en ubegrænset generel adgang for parterne i civile retssager til at fremlægge erklæringer, som parterne hver især har indhentet hos egne eksperter.
Det er sådan set ret væsentligt at holde fast i.
Lisbeth Bech Poulsen (SF), 2016-10-28:
Ministeren fremhævede det her nye med, at der skulle være tid til at indhente en moderklæring.
Det tror jeg at de fleste vil synes er fuldt ud rimeligt.
Men muligheden er der jo kun, hvis man også har økonomisk evne til det, det var det, jeg kom lidt ind på i min tale.
Derfor vil jeg bare høre uden at binde ministeren op på det i dag, om det kunne være en mulighed at sikre, at begge parter netop kunne bringe deres egne eksperter eller skønsmænd for retten, men at det ikke er en uendelig mulighed – hvis ministeren forstår.
Søren Pape Poulsen (KF), 2016-10-28:
Der er et udmærket forslag her på baggrund af Retsplejerådets anbefalinger.
Det styrker retssikkerheden og giver mulighed for at indkalde til yderligere syn og skøn, så det kan blive fremlagt.
Selvfølgelig er der også udfordringer, og det har andre her tidligere givet udtryk for, og det må vi jo drøfte videre, men jeg synes samlet set, det er en fornuftig og en god ændring, som vi kan støtte.
Lisbeth Bech Poulsen (SF), 2016-10-28:
På den ene side styrker det her lovforslag retssikkerheden, nemlig ved at man ved syn og skøn kan få det modsatte synspunkt end skønsmand nummer to, som kan vurdere situationen.
Dog giver 3F i deres høringssvar udtryk for en bekymring, som jeg ikke kan se der helt er svaret på, men det kan vi måske tage i udvalgsbehandlingen.
De skriver: Dommeren vil i sådanne tilfælde – altså, hvor der nu er to vurderinger – skulle foretage en vurdering af, hvilket af de repræsenterede specialers syn på sagens genstand som er mest korrekt, hvilket må formodes dommeren sjældent vil have de fornødne faglige kompetencer til.
Vi henstiller på den baggrund til, at der på forhånd tages konkret stilling til, hvordan en sådan situation afhjælpes.
Jeg vil til det med, om en dommer har en faglig indsigt i et emne eller ej, sige, at det jo vil være den samme problematik, hvis man har én skønsmand.
Hvis man har to, der virker lige overbevisende, men med to modsatrettede synspunkter, bliver situationen for dommeren jo i hvert fald ikke nemmere.
Forbrugerrådets høringssvar synes jeg også er interessant.
De peger på det, som jeg også spurgte ind til i mit spørgsmål, nemlig om ikke vi skal prøve at indkredse det lidt, så vi sikrer, at udgifterne ikke går amok, altså så vi ikke har en økonomisk svag part og en økonomisk stærk part, så forholdet dermed bliver enormt ulige.
Så jeg vil også høre ministeren, om ministeren er interesseret i, at vi kigger på lovforslaget og prøver at afgrænse det ved at sige, at man ikke i al evighed skal kunne indkalde nye skønsmænd, få nye vurderinger osv., og om man kan gøre det sådan, at sagens to parter bliver ligestillede, og så hver får lov til at indhente hver sin vurdering fra hver sin skønsmand, så det ikke bliver muligt, at den ene kan indhente tre, fire, ti forskellige for at underbygge et standpunkt.
Det kunne måske være en måde at afgrænse det lidt på.
Ellers vil den ene part med uanede ressourcer på en måde kunne underbygge sin sag ved bare at have utrolig mange flere skønsmænd inde over sagen.
SF stemmer for lovforslaget, men håber, at ministeren og også udvalget i udvalgsbehandlingen vil prøve at indkredse nogle af de her problematikker, som specielt handler om det økonomiske i det.
Zenia Stampe (RV), 2016-10-28:
Tak for det.
Vi kan bakke op om lovforslaget.
Dog har vi også noteret os de betænkeligheder, der er i forhold til den sociale slagside.
Det ønsker vi at følge.
Hvis lovforslaget bliver til lov, synes vi, det kunne være interessant at se på, om det netop skaber den skævvridning.
Men ellers kan vi bakke op om forslaget, som jo bygger på Retsplejerådets betænkning og derfor ser ud til at være gennemarbejdet og velovervejet.
Roger Matthisen (ALT), 2016-10-28:
Jeg er igen standin for vores retsordfører, Carolina Magdalene Maier.
Vi synes, det er meget sympatisk, og at der er interessante tanker i lovforslaget.
Men vi er lidt bekymrede, i forhold til at høringssvarene lægger vægt på – nogle af dem i hvert fald – at der kan være nogle socioøkonomiske ting, som er problematiske, ved at nogle har råd til at hyre flere sagkyndige ind som led i bevisførelsen, og at dem, der så er dårligere økonomisk eller socialt stillet, ikke har denne mulighed.
Så som udgangspunkt anerkender vi det behov, der er, for at anvende flere sagkyndige som led i bevisførelsen, men vi er bekymrede for den sociale skævvridning.
Så derfor vil vi starte med at være negativt indstillet og så se på det i udvalgsbehandlingen.
Tak for ordet.
Christina Egelund (LA), 2016-10-28:
Det forslag, vi behandler nu, styrker borgeres og virksomheders retssikkerhed, og det er der grund til at være tilfreds med, for den gældende indretning af lovgivningen er ikke helt rimelig.
Vi kan således læse: »I en række tilfælde findes der således ikke kun ét »rigtigt« svar. Som følge heraf kan det – trods omhu med udformning af spørgsmål og forberedelse af skønsmanden – undertiden synes at bero på, hvem der er blevet udpeget som skønsmand, hvordan det udmeldte syn og skøn falder ud.
Navnlig i sådanne tilfælde kan parterne ønske at have større sikkerhed for at kunne få bibragt retten den sagkyndige synsvinkel, som bedst støtter den pågældende parts standpunkt i sagen.«
Det er selvfølgelig problematisk, idet det jo er udtryk for, at ikke alle relevante argumenter i en sag i dag indgår i sagsbehandlingen, hvorfor der er risiko for, at udfaldet kan blive uretfærdigt.
Der peges på, at problematikken kan afhjælpes på flere forskellige måder, dels ved at udvide mulighederne for at få flere skønsmænd til at bedømme det samme emne – dvs. ved at justere de gældende regler om syn og skøn – dels ved at parterne i stedet for eller som supplement til syn og skøn kan fremlægge sagkyndige erklæringer, som de selv har indhentet eller indhenter under sagen, og som vedrører de konkrete bevistemaer i den pågældende sag.
Det er vores opfattelse i Liberal Alliance, at der i forslaget findes en god balance mellem de forskellige muligheder.
Et enkelt aber dabei skal der dog lyde: Vi bakker op om forslaget, men det betyder ikke, at vi er blinde for omkostningerne ved de nye retssikkerhedsmæssige tiltag.
Liberal Alliance støtter med de ord L 20.
Søren Pind (V), 2016-10-28:
Tak for bemærkningerne.
Sagkyndig bevisførelse anvendes jo ofte i retssager og kan foregå på flere måder.
Sagkyndige medvirker i bevisførelsen ved syn og skøn typisk, en skønserklæring bliver tillagt stor bevismæssig vægt, og det kan derfor have afgørende betydning for sagens parter, hvordan et syn og skøn falder ud.
Der kan inden for et fagområde være flere anerkendte faglige tilgange til en problemstilling.
Der kan i sådanne tilfælde være risiko for, at udfaldet af en skønsforretning afhænger af, hvilken skole inden for fagområdet den udpegede skønsmand tilhører.
Lovforslaget har derfor til formål at give parterne i en retssag udvidede muligheder for at anvende to eller flere skønsmænd med den samme faglige baggrund til at vurdere de samme spørgsmål.
Lovforslaget har endvidere til formål at indføre udvidede muligheder for at anvende andre sagkyndige beviser end syn og skøn i civile retssager.
For det første indeholder lovforslaget en række forslag til justering af retsplejelovens regler om syn og skøn.
Det foreslås, at retten kan beslutte fra starten at udpege to eller flere skønsmænd med den samme faglige baggrund til at besvare det samme spørgsmål.
Det foreslås desuden, at muligheden for at få udmeldt et nyt syn og skøn om det samme spørgsmål ved en anden skønsmand udvides.
Et nyt syn og skøn vil kunne være relevant i de tilfælde, hvor parterne ikke forud for udmeldingen af syn og skøn har været opmærksomme på behovet for at få flere skønsmænd til at besvare de samme spørgsmål, f.eks. fordi der, som sagt, er flere skoler.
Med lovforslaget foreslås det således at lovfæste den videre adgang for parterne i en civil sag til at fremlægge sagkyndige erklæringer, som de ensidigt har indhentet, forud for at sagen bliver anlagt.
Det vil, som det også er tilfældet i dag, være op til retten i den konkrete sag at vurdere bevisværdien af en sådan erklæring.
For at undgå at en part vil kunne opnå en bevismæssig fordel ved at indhente en sagkyndig erklæring, der støtter partens synspunkt, umiddelbart inden et sagsanlæg, foreslås det desuden som noget nyt, at modparten skal kunne fremlægge en moderklæring.
Det gælder, uanset at en moderklæring først kan indhentes, efter sagen er anlagt.
Det kan ske enten som supplement til eller i stedet for syn og skøn.
Bestemmelsen giver parterne i en civil sag mulighed for at anfægte en skønsmands konklusioner med egne ekspertindlæg.
Det vil f.eks. kunne være relevant i de tilfælde, hvor der inden for de pågældende fagområder er forskellige skoler.
Bestemmelsen forudsætter dog ikke, at der afholdes syn og skøn, men giver også mulighed for, at parterne kan anvende sagkyndige erklæringer fra hver deres eksperter i stedet for.
Med de bemærkninger skal jeg takke ordførerne for indlæggene.
Jeg ser frem til den videre behandling her i Folketinget og står naturligvis til rådighed for besvarelse af spørgsmål.
Rune Lund (EL), 2016-10-28:
Tak for den meget korte ministertale.
Der er jo en lang række ting, som ikke er præciseret i det her lovforslag, og som vi må stille en masse opklarende spørgsmål til.
Men en af de ting, jeg da godt kunne tænke mig spørge ministeren om, fordi jeg mener, det er meget centralt, er, om det her lovforslag indebærer, at ingen ytringer om på demokratisk vis at ændre retstilstanden vil kunne straffes, når det i forbindelse med ytringen understreges, at de handlinger, der ønskes afkriminaliseret, ikke må foretages før en eventuel lovændring – altså at man går ind for noget, som er udtryk for en vanvittig holdning, men at man dog ikke mener, at man må gøre det, før loven er blevet ændret.
Hvis man har den holdning, uanset hvad det måtte dreje sig om af de holdninger, som er nævnt i lovforslaget, vil det så være omfattet af lovforslaget, eller vil det ikke være omfattet af lovforslaget?
Søren Pind (V), 2016-10-28:
Tak til ordførerne for indlæggene.
Lovforslaget, der har til formål at sætte ind over for religiøse forkyndere, som søger at undergrave danske love og værdier, og som understøtter parallelle retsopfattelser, bygger som bekendt på en bred politisk aftale indgået i maj måned i år.
Religiøse forkyndere og andre, der foretager religiøs oplæring, har en særlig position i forhold til at påvirke deres menighed og andre tilhængere.
Det er derfor særlig problematisk, hvis netop disse personer modarbejder og undergraver love og værdier.
Jeg er derfor glad for, at der er opbakning til at sætte ind over for disse personer.
Radikale religiøse forkyndere skal ikke med henvisning til ytringsfriheden have frit slag til at undergrave og bekæmpe den lovgivning, som i Danmark er vedtaget på demokratisk vis.
Med de bemærkninger vil jeg endnu en gang takke ordførerne for de forskellige indlæg.
Jeg ser frem til den videre behandling her i Folketinget og står naturligvis til rådighed for at besvare de spørgsmål, som måtte opstå undervejs i udvalgsarbejdet.
Søren Pape Poulsen (KF), 2016-10-28:
Det vil jo være konsekvensen af lovforslaget her.
Hvis man står i folkekirken og siger til menigheden, at nu er det vigtigt, at de lytter til Guds ord fra en tekst, og at det betyder, at de skal gå hjem og banke deres børn, jamen så er det da også en kriminaliserende handling.
Jeg tror måske nok, det er nogle lidt tænkte eksempler, vi kommer ud i her, når det handler om en prædikestol i folkekirken.
Jeg tror også, fru Zenia Stampe er enig med mig i, at det, vi prøver at gøre noget ved her, altså er nogle få mennesker, der opfordrer til i Guds navn at gøre nogle helt uhyrlige ting, og det synes jeg er uacceptabelt.
Det skal der slås ned på.
Zenia Stampe (RV), 2016-10-28:
Nu er det jo ikke kun kriminalisering af de allermest ekstreme ting – eller det er måske farligt at sige, for at slå børn synes jeg også er en meget, meget ekstrem ting.
Men det er dog en kendsgerning, at der er dele af folkekirken – også nogle af de dele, som er meget stærkt knyttet til Dansk Folkeparti; tidligere var de tilknyttet Det Konservative Folkeparti, nemlig Tidehverv – hvor der jo er visse præster, som er stærke tilhængere af at slå børn.
Derfor vil jeg gerne spørge hr. Søren Pape Poulsen, om han mener, det er noget, man skal straffe fremover, når en præst til sin menighed taler for at slå børn for at lære dem, hvad der er rigtigt og forkert.
Er det så sådan noget, der ifølge ordføreren skal straffes?
Søren Pape Poulsen (KF), 2016-10-28:
Nej, for jeg tror ikke, vi skal have et samfund, hvor vi på den måde udpeger bestemte områder.
Jeg synes sådan set bare, når jeg analyserer mig selv, at jeg er befriende ærlig og siger, at jeg ikke opfatter, at vi har det problem med folkekirkepræster, som jeg nævnte, eller baptister eller jøder.
Det betyder ikke, at jeg mener, at alle imamer prædiker uhyggeligt.
Selvfølgelig gør de ikke det.
Vi har en stor debat om et lovforslag, der vil ramme en meget lille gruppe.
Jeg synes bare, det er vigtigt at ramme dem.
Søren Pind (V), 2016-10-28:
Altså, hvis en religiøs forkynder eller autoritetsperson i den henseende i undervisningsforhold eller oplæringsforhold billiger, at man f.eks. skal krænke børn eller begå voldelige handlinger, så vil det være omfattet.
Men demokratiske ændringer af lovgivningen er ikke noget, som er omfattet her.
Søren Pape Poulsen (KF), 2016-10-28:
Det forholder man sig jo til hen ad vejen, når man forholder sig til det enkelte forslag.
Vi kan også komme med en masse tænkte situationer, men vi er jo nødt til at forholde os til den virkelige verden, og den virkelige verden er, at vi har set, at der er nogle typer, der ønsker at styre andre menneskers liv på en måde, hvor de opfordrer dem til at gøre uhyrlige ting.
Jeg tror ikke, at hr. Rune Lund kan mene, at en imam kan henvise til, at når en pige har fået sin første menstruation, så kan man blive gift med hende – det har man i en tekst – og så skal vedkommende kunne stå og sige, at ja, det skal I så gå hjem og gøre mod 10-årige børn.
Altså, der er da en grænse i min verden, det er der bare.
Rune Lund (EL), 2016-10-28:
Der er to ting.
Jeg har meget svært ved at se, at det skulle være mindre farligt, at en imam, som har vanvittige holdninger, fremfører dem flot sat op i Jyllands-Posten med en tegning, hvis det i øvrigt nogen sinde skulle ske, frem for at det foregår i en mindre forsamling, hvor der ikke er særlig mange mennesker.
Det ville da være en enorm blåstempling af sådan nogle holdninger, hvis de kunne blive trykt i en stor landsdækkende avis.
Det er den ene ting.
Den anden ting er, at vi gang på gang ser lovforslag blive behandlet i det her Folketing, hvor man hele tiden argumenterer for, at lige her kan vi godt skære lidt på ytringsfriheden, lige her kan vi godt skære lidt på forsamlingsfriheden.
Hvornår er nok nok?
Søren Pape Poulsen (KF), 2016-10-28:
Jeg går ind for ordentlighed og anstændighed og et samfund, hvor vi har plads og rum, og hvor ytringsfriheden kan trives.
Men jeg tror ikke, at hr. Rune Lund er klar over, hvor stærkt religiøse forkynderes udsagn virker i visse grupper.
Derfor er der altså forskel på – jeg har hørt debatten om det her emne hele vejen igennem – om de skriver et indlæg i en avis, eller man i det hellige rum eller af den hellige forkynder får vejledning, altså af guds talerør, for det er jo det, de bliver set som af nogle, altså i særlig grad som guds talerør, der fortæller en, hvad man skal gå hen og gøre.
Det synes jeg er dybt alvorligt.
Derfor er vi nødt til at sætte ind over for det.
Vi kan godt have en eller anden studiekredsdiskussion om ytringsfriheden, men jeg synes bare, det er at negligere alvoren i det her.
Jeg forstår godt noget af det, hr. Rune Lund siger, det er ikke det, men jeg synes bare, at det her er alvorligt.
Rune Lund (EL), 2016-10-28:
Det, der er så farligt i den her debat, er jo, at hr. Søren Pape Poulsen ligesom mange andre i dag har fremført argumentet: Vi går vældig meget ind for ytringsfrihed – men.
Og så kommer alle de praktiske argumenter for, hvorfor den lige præcis så ikke skal gælde alligevel.
Her er det nogle personer, som har nogle vanvittige holdninger – det er vi enige om – som den så ikke skal gælde for.
Så vi er ved at lave en ytringsfrihed, der gælder for nogle, men som ikke gælder for nogle andre.
Og for de nogle, den så ikke skal gælde for, gælder den alligevel, for hvis man skriver et indlæg i et dagblad, er det ikke omfattet af lovgivningen, men hvis man har præcis den samme holdning og fremfører præcis de samme ord i kirken dagen før, jamen så er det omfattet af lovgivningen.
Så vi ser en undergravning af ytringsfriheden.
Vi ser uklar lovgivning.
Vi ser en undergravning af grundlæggende frihedsrettigheder.
Jeg troede egentlig, det var noget, man som borgerlig politiker mente var noget, der var værd at værne om.
Men jeg må bare til stadighed konstatere, at der bliver fremsat det ene lovforslag efter det andet her i Folketinget, som undergraver grundlæggende rettigheder, fordi man altid har et eller andet problem, man tror man kan løse.
Søren Pape Poulsen (KF), 2016-10-28:
Tak for det.
Vi skal passe rigtig godt på det danske samfund.
Vi skal værne om vores værdier og det samfund, vi har kendt i mange generationer, hvor vi løser tingene godmodigt og ordentligt som et sammenhængende folkefærd uden at tale for flerkoneri og voldtægt og billige terror i diverse lokaler.
Når det er sådan i dag, at Justitsministeriet vurderer, at ytringer, der indeholder billigelse af f.eks. stening af kvinder, korporlig afstraffelse af børn osv., ikke er strafbart, så må vi jo gøre noget.
Når vi ser det, vi så i udsendelsen »Moskeerne bag sløret«, så må vi jo gøre noget.
Jeg tror ikke, der er nogen, der er i tvivl om, hvorfor vi behandler den her sag i dag.
Er det, fordi vi generelt har et problem i Danmark med danske folkekirkepræster, med baptister, med jøder?
Er det det?
Nej, det er det ikke, på ingen måde.
Det er, fordi der er en meget lille gruppe af ekstreme imamer – og hvorfor skal vi så lovgive for dem?
Det skal vi, fordi det er vigtigt, og fordi de har plads i det her samfund.
Det kan vi jo godt have den tilgang til, at vi så bare må finde os i det i tolerancens hellige navn.
Men altså ærlig talt
, hvis vi ønsker et samfund, hvor tolerancen, friheden og trygheden trives, så må vi også nogle gange bare sætte hælene i over for typer som de her forkyndere, som nogle af imamerne er.
Jeg vil ikke acceptere, at en i forvejen gennem mange år fejlslagen integration får lov at fortsætte.
Det her handler om at beskytte unge mennesker mod det vanvid, de møder hos nogle forkyndere i visse moskeer.
Hvordan skal vi nogen sinde få et Danmark, der forbedrer sig og giver integrationen mening, hvis vi accepterer mørke kræfter og mørke kræfters indtog i hovederne på vores unge mennesker og den sociale kontrol, der så også følger efter, som altså kan blive et resultat – og det ser vi jo i visse områder? Løser vi så alt med det her tiltag?
Nej, vi gør da ej.
Vi er nødt til at tage det skridt for skridt.
Er det her så også et forslag, der rummer udfordringer og nogle usikkerheder og tvivlsspørgsmål?
Ja, selvfølgelig er det det.
Det kan lovgivning i øvrigt tit være.
Der mener vi altså ikke, at det her, når man gør bundlinjen op, er et spørgsmål om, at man angriber ytringsfriheden, og at den så lige pludselig er kommet stærkt under pres.
Nej, for os handler det her om, at vi er nødt til at gøre, hvad vi kan, for at gribe ind over for mennesker, der har så forkvaklet en tankegang, som nogle af de her har, og at de som religiøse lærere og forkyndere prøver at føre det videre til en menighed.
Det kan vi da ikke stå og se på som samfund, og derfor støtter vi forslaget.
Zenia Stampe (RV), 2016-10-28:
Hvis det havde været muligt, havde det så egentlig været at foretrække, hvis den her lov kun handlede om det muslimske trossamfund?