runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Henrik Vinther (RV), 2021-06-01:
Tak for ordet, som jeg fører på vegne af vores vanlige ordfører, som har fået tidlig fri.
I 2024 vil vi kunne fejre 70-året for den første nyretransplantation i verden.
Den fandt sted i Boston i 1954 mellem enæggede tvillinger, og 10 år senere kunne lægerne på Aarhus Kommunehospital give Grethe Mogensen en ny nyre – som den første dansker.
Dengang var der foretaget 50 transplantationer i hele verden.
Sidste år blev der i Danmark alene transplanteret 278 nyrer.
Og knap 3.700 danskere har siden Grethe Mogensen i 1964 fået en ny nyre; de fleste fra patienter, der har doneret deres nyre ved deres død, men cirka en tredjedel kommer fra levende donorer, primært nær familie.
Hvorfor siger jeg det?
Derfor kan vi også i år fejre 10-årsjubilæum for Folketingets første beslutning om at fjerne ventelisten til nyretransplantationer, for at tage det som eksempel.
Listen er ikke blevet kortere, og i dag er der, som der også er flere, der har nævnt, fortsat en venteliste på 368.
Derfor skal vi gøre alt, hvad vi kan, for, at vi både mindsker ventetiden og ventelisten, og derfor er jeg tilfreds med, at der er en bred tekst her, som gør, at vi til efteråret ser nærmere på, hvad Sundhedsstyrelsen finder af muligheder og initiativer, der kan fremme den dagsorden.
Charlotte Broman Mølbæk (SF), 2021-06-01:
Så alt behøver ikke ligge helt tydeligt og klart i en tekst, og det tænker jeg også at hr. Jens Rohde har oplevet før i sit mangeårige politiske virke.
Anni Matthiesen (V), 2021-06-01:
Jamen jeg tror, at der er flere ting, man kan være nødt til at tage fat i.
Der har jeg det på den måde, at det synes jeg i hvert fald er værd at drøfte og også at finde ud af, om man kan styrke VISO på nogle områder, så de på en eller anden måde kan få en større påvirkning i forhold til afgørelserne i kommunerne – om ikke på anden måde så i hvert fald i form af bedre sparring til socialrådgiverne.
Charlotte Broman Mølbæk (SF), 2021-06-01:
Tak for det.
Det er dejligt at høre, at ordføreren også har fokus på den manglende specialiserede viden, der i virkeligheden er der.
Når vi nu snakker om emnet retssikkerhed, handler det jo også om, hvordan vi sikrer, at borgerne får den rette og nødvendige kvalificerede og specialiserede viden ind i deres sagsbehandling, og derfor vil jeg gerne følge lidt i tidligere spørgeres spor og høre lidt mere til, hvordan Venstre så mener det kan lade sig gøre.
Nu hører jeg nogle ting omkring VISO, men skal man indrette det lovgivningsmæssigt sådan, at man på en eller anden måde sikrer, at kommunerne ikke kan sidde sådan nogle særlige vurderinger overhørig, når det faktisk kommer fra fagpersoner, eller kan Venstre se sig selv i nogle andre alternative modeller, hvor man sikrer måske eventuelt en second opinion ind i visitationen og dermed giver en retssikkerhed om en faglig specialiseret viden om den visitation og den hjælp, man skal have?
Anni Matthiesen (V), 2021-06-01:
Jamen jeg vil ikke på forhånd udelukke noget, men det, jeg kan sige noget om, er det, som jeg blev vildt inspireret af, da jeg i går gjorde studier i marken og var på besøg på et botilbud, hvor det virkelig fungerer, selv om arbejdet med de brugere eller borgere, de havde, måske hørte til noget af det tungeste her i landet.
Den måde, de delte viden på, var ved hele tiden at klæde de nyansatte bedre på, altså, de, der havde været der i lidt flere år, havde over lang tid til opgave hele tiden at informere de nyansatte om, hvad det egentlig var for borgere, de havde med at gøre, for at de kunne være klædt rigtig godt på til opgaven.
Og der tænker jeg, at der en gang imellem også godt kunne indgå idéer andre steder fra, det kunne være fra sundhedsområdet, men også fra andre steder i socialområdet, hvor man godt kunne kopiere nogle af de modeller, som man faktisk bruger.
Charlotte Broman Mølbæk (SF), 2021-06-01:
Nu ved jeg, at ordføreren også er kommunalordfører, og hvis vi kigger på 98 meget forskellige kommuner med meget forskellige forudsætninger, virker det så ikke sådan lige lovlig kreativt nok, måske, at overføre sådan et bosteds måde inden for et ret lille afgrænset arbejdsområde at kunne videreføre viden på den måde?
Er vi med den model sikre på, at der så kommer den rette kvalificerede viden ud til de borgere?
Altså, der er allerede meget, meget stor forskel rundtomkring i kommunerne, så det er vel et eller andet sted også at sikre, at borgerne har en retssikkerhed for, at der er nogenlunde lige adgang til kvalificeret og specialiseret viden.
Jakob Sølvhøj (EL), 2021-06-01:
Ordføreren var selv tidligere inde på, om der er et strukturelt problem, og der er lige præcis det der med at have den tilstrækkelige viden.
Hvad skal der til for i en sagsbehandlingsenhed at have så stærk fagligt specialiseret viden, at man faktisk kan løse også meget komplekse problemer, altså hvor det er borgere, der har et meget komplekst behov?
Tror ordføreren, at alle kommuner reelt magter det?
Eller kan vi her 13-14 år efter kommunalreformen sige: Måske har vi ikke fundet de rigtige løsninger strukturelt?
Anni Matthiesen (V), 2021-06-01:
Det er jeg enig i, og jeg siger heller ikke, at det her er løsningen på det hele.
Jeg tror også, der skal mere til.
Jeg ved bare også, at nogle steder arbejder man, herunder socialrådgiverne, med, at man jo aldrig sætter en nyudlært socialrådgiver til at håndtere tunge sager, og det var måske sådan nogle ting, man også kunne sikre, at man gjorde generelt i alle kommunerne, eller for den sags skyld, at der i en periode altid var koblet en rutineret socialrådgiver på for ad den vej at sikre, at den sagsbehandling, som man så udfører, forhåbentlig bliver bedre alle steder.
Jakob Sølvhøj (EL), 2021-06-01:
Ordføreren og jeg er jo enige om, at Retssikkerhedsfonden kunne være en udmærket måde at fjerne det økonomiske incitament til at spare på hjælpen til borgeren.
Men tænker ordføreren ikke, at vi også kunne arbejde med nogle økonomiske incitamenter, der så at sige flyttede afgørelsen, første gang, ved at når kommunen skulle tage stilling til, hvilken hjælp borgeren skulle have, så vidste man på forhånd, at det ikke var kommunen, der hang på den fulde udgift til borgeren, men at der var et finansieringssystem, hvor man mere kollektivt holdt hånden under de økonomiske udgifter?
Karina Adsbøl (DF), 2021-06-01:
I Dansk Folkeparti er vi heller ikke nogen sinde gået til valg på at ville have besparelser på velfærden.
Men det, jeg gerne vil sige her på talerstolen, er, at det også er vigtigt, og derfor tænker jeg også på baggrund af beslutningsforslaget fra #enmillionstemmer, at vi bliver nødt til at tænke både på den del, men også på, hvordan vi får oprettet nogle gode enheder.
Jeg forestiller mig selv nogle specialiserede enheder fordelt på danmarkskortet.
Og så tænker jeg, at vi i forhold til den økonomiske del nok bliver nødt til at tænke både statslig, regional og kommunal finansiering, altså medfinansiering, så man på den måde kan finde en god løsning på den del.
Jakob Sølvhøj (EL), 2021-06-01:
Det, jeg også lidt leder efter, er en model.
Hvis du i dag har en borger, som skal have en hjælp, der koster 1,2 millioner, det er typisk, hvad en BPA hurtigt kan koste, så skal kommunen betale den første million selv, og så skal den betale 75 pct. af resten.
Kunne man ikke finde en måde, sådan at kommunen faktisk ikke hang på den fulde udgift, når de behandlede sådan en sag, men at det blev fordelt mere solidarisk, f.eks. mellem kommunerne?
Karina Adsbøl (DF), 2021-06-01:
Nu nævner jeg borgerforslaget, som har været rejst her i Folketinget, og noget af det, man nævner, er bl.a. også i forhold til det økonomiske og den del, også i forhold til visitationen, og det er jo noget, vi bliver nødt til at kigge nærmere på.
Men derudover kunne man jo allerede nu tage nogle retssikkerhedsmæssige tiltag.
Jakob Sølvhøj (EL), 2021-06-01:
Nu skulle jeg jo være den sidste til at spørge til bud på konkrete løsninger, altså med det, jeg selv har sagt i min ordførertale.
Men er ordføreren ikke enig i, at der er noget med den økonomiske incitamentsstruktur, som giver problemer i dag?
Og har ordføreren nogle overvejelser om det – som sagt ikke nogen konkrete forslag, for det er tiden ikke til i dag, men nogle overvejelser om, hvordan vi kan ændre på hele den økonomiske incitamentsstruktur, der er?
Camilla Fabricius (S), 2021-06-01:
Vi kan i hvert fald se, at det har haft betydning, at vi har lavet nogle ændringer, i forhold til hvordan man kigger på et problem ude i kommunerne.
Vi kan også godt se, at der er nogle konsekvenser for de mennesker, det her berører.
Det er også det, jeg forsøgte at sige i min ordførertale, altså det her med, at når vi beslutter noget, så berører det jo rigtige menneskers rigtige problemer.
I forhold til de betragtninger, som ordføreren for Enhedslisten nævner, så handler det jo om at få kigget ind i, hvor det er, at noget lykkes.
Vi er ret gode til heroppefra at præcisere, hvad der ikke lykkes, og hvad der er for dårligt, men jeg synes faktisk også, det er væsentligt at få kigget på, hvor det er, at noget er lykkedes, og hvor man faktisk får den hjælp.
Og vi skal prøve at lære af det.
Det tror jeg er noget af det, jeg gerne vil byde ind med, altså se på, hvor det er, at overgangen faktisk gik godt.
Jeg kender f.eks. en ung mand, som har læst jura, og som nu har fast arbejde.
Han har autisme.
Han har aldrig været ledig, men han har en mor, der har været rigtig dygtig til … dér kom den frem.
Jakob Sølvhøj (EL), 2021-06-01:
En anden problemstilling, vi har behov for at finde løsninger på, var det, jeg også rejste over for ministeren, altså hvor stor den gruppe af borgere egentlig er.
Men der er givetvis en del, som ikke er i stand til at bruge vores klagesystem.
Hvad kan vi gøre for at få et system, hvor den enkelte, der ikke selv kan henvende sig, bliver opsøgt og åbenlyst får besked om, hvor man kan få rådgivning?
Hvilke mekanismer kunne vi sætte i værk, så vi løser det problem, at der i dag er borgere, der aldrig får hjælp, fordi de ikke er i stand til at klage?
Camilla Fabricius (S), 2021-06-01:
Det er jo et utrolig vanskeligt spørgsmål at svare på på 30 sekunder.
Jeg synes, det er meget præcist, og jeg tror, at en af de udfordringer jo er, at vi er nødt til at sikre, at medarbejdere har en mulighed for måske at kunne rejse nogle sager, så man kan bede om hjælp til det.
Vi er også nødt til at erkende, at der er nogle mennesker i det her samfund, hvis situation er så sårbar, at de måske ikke engang selv kan pege på, hvad det er, de burde have haft mulighed for at bede om.
De har ikke søgt om det, og derfor kan de ikke klage over ikke at have fået det.
Så det handler jo også grundlæggende om, at man skal kigge på, om man får den rette hjælp, og ikke kun på at klage.
Systemet i sig selv bør også tilbyde den rette hjælp.
Anni Matthiesen (V), 2021-06-01:
Jeg tror bl.a. – og det var faktisk også noget af det, som ministeren var lidt omkring, og som jeg spurgte ministeren lidt ind til – at kvaliteten i selve rådgivningen, altså hos socialrådgiverne, i flere kommuner kan blive bedre.
Og når jeg siger det på den måde, er det ikke, fordi jeg nødvendigvis skyder skylden på dem, men det er egentlig for at sige, at det med faglighed og indsigt har en kæmpe betydning i forhold til også at træffe den rette beslutning.
Nu har jeg nok ikke så meget taletid her, men jeg kan sige, at jeg besøgte bl.a. et botilbud i går, hvor jeg tænkte, at her har man den rigtige faglighed, og her har man den rigtige ledelse.
Og derfor blev der også fra borgernes side tilkendegivet, at her fungerede det.
Karina Adsbøl (DF), 2021-06-01:
Tak for talen.
Derfor vil jeg lige stille et spørgsmål.
Hr. Jakob Sølvhøj var jo inde på det med svømmepigesagen.
Jeg er sikker på, at socialordføreren for Socialdemokratiet også kender den sag, netop det der med, at man bliver fejlbehandlet i det sociale system, man får ikke den hjælp, man faktisk er berettiget til.
Samtidig har det ikke nogen som helst konsekvenser.
Kan ordføreren komme med nogle eksempler på, hvordan den socialdemokratiske ordfører vil løse den udfordring, som der jo er netop i forhold til også den konkrete sag?
Camilla Fabricius (S), 2021-06-01:
Jeg synes godt nok, ordføreren for Dansk Folkeparti stiller nogle svære spørgsmål i dag.
Det er et spørgsmål, som jeg bliver bedt om at svare ganske konkret på, men som i virkeligheden er et ret overordnet og også til tider filosofisk eller sådan metareflektorisk spørgsmål, som kræver, at man dykker dybere ned i det.
Det handler på den ene side om, at økonomien ude i kommunerne er god nok, at kommunerne også prioriterer økonomien sådan, at man ikke står og skal kæmpe med det, og så den rette velfærd kommer.
Det handler om, at personalet er klædt ordentligt på, både dem, der har med den, som har brug for støtte, at gøre, men jo også dem, der visiterer og tildeler.
Der skal også være noget robusthed i den faggruppe, der sidder og behandler, sådan at man ved, hvad konsekvenserne er for en person, hvis man ikke opnår hjælpen.
Så er der jo også noget, der hedder: Hvad gør vi så, hvis man ikke får den hjælp?
Hvad er det så, vi gør ved det?
Karina Adsbøl (DF), 2021-06-01:
Jeg er ikke helt sikker på, jeg forstod svaret.
Nu har vi en borger her, som ikke har fået den hjælp, vedkommende var berettiget til, en sag, hvor borgeren får medhold, men der er simpelt hen ikke noget i lovgivningen, der gør, at borgeren bliver kompenseret, selv om vedkommende har fået medhold.
Jeg skærer det lidt ud i pap: Vi har en operationsstue.
En patient på sygehuset får amputeret benet, bliver fejlbehandlet i sundhedssystemet, får en erstatning.
Men hvis du bliver fejlbehandlet i det sociale system, får du ikke nogen kompensation.
Giver det lidt mere mening for ordføreren, når jeg har skåret det sådan ud?
Er det rimeligt?
Camilla Fabricius (S), 2021-06-01:
Hvis det, ordføreren for Dansk Folkeparti spørger mig om, er, hvorvidt Socialdemokratiet mener, man skal lave et lignende system, hvor man kan sanktionere og det kan få økonomiske konsekvenser, så er det ikke det, vi peger på nu.
Vi mener, det handler om at give den rigtige hjælp på det rigtige tidspunkt.
Vi mener ikke, som det ligger nu, at vi skal sanktionere og give bod.
Det er i hvert fald ikke noget, som er på min palet lige nu.
Jakob Sølvhøj (EL), 2021-06-01:
Tak for talen.
Og tak for altid at være lidt nysgerrig på, hvad de andre ordførere mener.
Jeg kunne godt tænke mig at spørge ordføreren ind til det her med den rigtige afgørelse eller den rette hjælp første gang.
Altså, jeg oplever lidt, at det nogle gange bliver brugt som et modargument, hvor man siger, at nu må vi styrke vores klagesystem, og nu må vi dit og nu må vi dat, altså at man bare skal have den rette hjælp første gang.
Men hvis man bare kunne det, tror jeg vi klarede det hurtigt her i Folketinget, for hvem kan være imod?
Har ordføreren gjort sig nogle overvejelser om, hvordan vi sikrer helt konkret, at man får den rigtige hjælp første gang?
Karina Adsbøl (DF), 2021-06-01:
Tak for det.
Nej, vi kan ikke være andet bekendt.
Der er noget, jeg ikke forstår, og det er, at da vi stemte om, om man skulle have kompensation, hvis man var blevet fejlbehandlet, apropos svømmepigesagen, hvorfor var SF så imod og stemte ikke for det forslag?
I forhold til tro og love-erklæringer har vi jo haft et beslutningsforslag vedrørende det, og det er jo glædeligt, hvis SF støtter op om, at man hurtigere skal kunne få en genbevilling, når ens handicap ikke er forbedret, med tro og love-erklæringer, men så vidt jeg husker, stemte SF da heller ikke for det forslag.
Jeg vil gerne have, om SF måske lige kunne svare på de to ting.
Det kan godt være, jeg husker forkert med tro og love-erklæringerne, men jeg husker ikke forkert med det andet eksempel.
Kirsten Normann Andersen (SF), 2021-06-01:
Tak for det, hr. formand.
Tak for ordet, og tak til Dansk Folkeparti for at rejse den her forespørgselsdebat.
Jeg deler mine kollegers opfattelse af, at det er en vigtig debat, og at det er vigtigt, at vi også holder fast i, at noget må gøres.
I SF er vi meget optaget af, hvordan vi sikrer den bedst mulige behandling og hjælp til borgere med kritiske sygdomme, hvad enten det gælder nyresygdomme, lunge, hjerte eller en knoglemarv eller andet, som man kunne få behov for.
Ingen skal føle sig efterladt, og derfor skal vi altid sørge for at skaffe den nødvendige hjælp.
Sundhedsstyrelsen har oplyst, at behovet for nyretransplantationer overstiger det behov, som kan dækkes med organer fra afdøde donorer.
Det resulterer i, at alt for mange skæbner lider en tragisk død, som måske kunne have været undgået, eller i hvert fald ofte kommer til at leve et meget svært liv.
I SF støtter vi derfor også intentionen om at afdække behovet for nyretransplantationer, øget fokus på anonym nyredonation, mere støtte til at finde donormuligheder og mere information om muligheden for at blive levende nyredonor.
Vi vil i SF følge organdonationsområdet meget tæt, og vi støtter også idéen om, at sundhedsmyndighederne undersøger muligheden for at igangsætte initiativer på området.
Jeg vil dog heller ikke undlade at bemærke, at vi stadig har til gode at få formuleret en plan for, hvordan flere kan tage stilling til organdonation.
I SF ser vi nemlig gerne en model, hvor alle voksne på et belejligt tidspunkt skal tage stilling.
Jeg glæder mig dog over den store opbakning, der er til den her forespørgselsdebat, og ikke mindst en fælles vedtagelsestekst, som jeg synes er vigtig.
Det tegner rigtig godt for området, at et samlet Folketing står sammen om en fælles vedtagelsestekst på området.
Tak for ordet.
Per Larsen (KF), 2021-06-01:
Tak for det, formand.
Og tak til fru Liselott Blixt for at rejse den her vigtige forespørgsel.
For det handler jo dybest set om forskellen mellem liv og død – er der er organer nok til dem, som har behov for det?
Det er der jo langtfra, kan vi se, og derfor er det også en venteliste.
Derfor skal vi jo gøre alt, hvad vi kan, for at sikre, at der er de organer til rådighed, som der er behov for, og derfor glæder det mig også, at der jo foreløbig er i omegnen af en million, som er registreret som organdonorer i registeret, og at der nu er den lille finte, som sundhedsministeren nævnte, med, at man, når man downloader det gule sygesikringskort til sin mobilenhed, så også bliver gjort opmærksom på, at der er mulighed for at melde sig til registreret som organdonor.
Jeg er helt sikker på, at det også er noget, der vil være med til at skaffe nogle flere donorer, sådan at vi kan være med til at afhjælpe den efterspørgsel, der er.
Det er jo også helt centralt i forhold til den forespørgsel om en levende donorer, vi har i dag.
Der er jo nogle indlysende fordele ved det, og det er selvfølgelig noget, vi skal prøve på at fremme så godt, som det nu kan lade sig gøre, og derfor er jeg selvfølgelig også glad for, at der er en vedtagelsestekst, som alle Folketingets partier faktisk står bag.
Så tusind tak for det.
Camilla Fabricius (S), 2021-06-01:
Jeg vikarierer her til aften for vores sundhedsordfører, Rasmus Horn Langhoff, så jeg læser hans tale op.
Jeg har også lovet at hilse fra ham og sige, at vi skulle hilse fra Enhedslisten.
Så er det hermed også gjort.
Tusind tak for ordet, og tak for at rejse en vigtig problemstilling omkring organdonation.
Organdonation kan rent faktisk redde et menneskeliv, og som det ser ud i dag, er det ikke muligt at dække behovet for f.eks. en ny nyre, som er det organ, der er størst behov for donation af, alene med organer fra afdøde donorer, som også ordføreren for Dansk Folkeparti sagde for lidt siden.
Derfor er det også yderst relevant, at vi begynder at se på, hvordan vi kan øge antallet af levende donorer.
Der er allerede taget nogle initiativer, som vi gerne vil være med til at se videre på.
Reglerne blev således ændret i 2019, så en nær relation mellem donor og modtager eksempelvis ikke længere er nødvendig.
Det er nu også muligt at donere anonymt.
Hvis vi ser på tallene, er der også grund til at glæde sig over, at der gennemføres flere nyre- og levertransplantationer end i 2014.
Der er altså flere, der modtager, og flere, der giver, og vi bliver bedre til det, men der er også flere patienter, der faktisk indstilles til en transplantation.
Det betyder samlet set, at antallet på ventelisterne ikke er faldet.
I Socialdemokratiet mener vi derfor, det er rigtig positivt, at Sundhedsstyrelsen nu er ved at afdække nyretransplantationsområdet generelt, og at styrelsen i den forbindelse vil se på området for levende nyredonorer.
En del af det arbejde bliver også at vurdere, om en øget informationsindsats vil kunne gøre en forskel og få flere til at blive levende donorer.
Jeg synes faktisk, at det kan være interessant at kigge i den retning.
På baggrund af Sundhedsstyrelsens afdækning vil regeringen så drøfte resultaterne, og det vil også blive overvejet, om der er behov for nye indsatser, initiativer eller handlingsplaner.
Det vil kunne omfatte en indsats for anonyme donationer og støtte til at finde donormuligheder og informationsindsatser, der skal gøre flere opmærksomme på muligheden for overhovedet at blive levende nyredonor.
I Socialdemokratiet imødeser vi Sundhedsstyrelsens arbejde med spænding og afventer regeringens efterfølgende drøftelser.
Lars Boje Mathiesen (NB), 2021-06-01:
Tak for det.
Jeg skal gøre det kort, for min gode kollega fra Venstre redegjorde faktisk så flot både for historikken, men også for, hvorfor den her forespørgsel er vigtigt, og hvorfor vi tager debatten.
Så jeg har ikke meget at tilføje, andet end at man måske kan sige, at der for os i Nye Borgerlige går en grænse, ved at kroppen stadig væk er ens egen, og at det ikke er statens krop.
Så jeg er glad for, at den ligger der, hvor den gør, og at man ikke i den her forespørgselsdebat begynder at tale om at man automatisk skal blive donor, eller at man skal sige, hvis man ikke ønsker at være donor.
Så jeg er meget glad for, at den ligger her.
Det er i hvert fald vigtigt for os, at den bevares på den banehalvdel.
Jens Rohde (KD), 2021-06-01:
I ethvert parti findes der er et hjerte af guld.
Det kører typisk på Hayabusa og er over 50 år, kunne jeg sige lidt i spøg.
Hayabusa er sådan en tohjulet ting, der er verdens hurtigste serieproducerede maskine, og sådan en kører vi på – hver vores, i hvert vort parti.
Når jeg siger det, er det simpelt hen, fordi det, når man sidder så meget salen og er omkring så mange sager, springer det i øjnene, hvilket utrolig stort engagement og hvilken veneration der altid lyser ud af fru Liselott Blixt, når det handler om sager, som tit går under radaren i den offentlige debat, fordi de som sager betragtet, og i forhold til hvor mange mennesker de angår, ikke nødvendigvis er særlig store, men som for de mennesker, det handler om, er meget, meget store.
Det synes jeg fortjener al mulig anerkendelse og tak her fra Folketingets talerstol.
Vi er absolut ikke enige om alt, det ved vi, men det behøver vi heller ikke at være, for enighed gør dum, som Niels Hausgaard plejer at sige, og det er jeg i hvert fald enig med ham i.
Jeg synes bare gerne, jeg vil kvittere for jo ikke alene at tage det her op, men også rent faktisk at være i stand til at kaste så meget politisk energi i det, at der kommer et samlet forslag til vedtagelse ud af det, som alle Folketingets partier bakker op om.
Magnus Heunicke (S), 2021-06-01:
Mange tak for det, formand.
Jeg synes ikke kun, at det var bemærkelsesværdig hurtigt, men også bemærkelsesværdig konstruktivt.
Man bliver sådan helt glad som medlem af det her Folketing af at høre, hvordan ordførerne går efter sagen og går efter at prøve at finde enigheden.
Og det er helt rigtigt, som det også blev sagt fra hr. Jens Rohdes side, at jamen det skal der også til, for her skal meningerne brydes.
Men vi skal jo også finde sammen om at finde nogle løsninger på de problemer, som vi så kan blive enige om.
Det synes jeg er kendetegnende for den her debat.
Så det er for mit vedkommende en fornøjelse at slutte sådan en lang dag af på den her måde i Folketingssalen.
Det er så ikke sidste gang.
Det er så det, vi må love hinanden.
Det er ikke sidste gang, vi drøfter det her.
For nu bliver vi klogere, efter at Sundhedsstyrelsen har lavet nogle undersøgelser, og så tager vi fat på drøftelserne med partierne om, om der skal gøres mere for at hjælpe de mennesker, som står i den her situation.
Så tak til initiativtagerne, og tak til alle ordførerne.