Kathrine Olldag (RV), 2020-06-11:
Jeg vil egentlig gerne starte et andet sted, hvor jeg lige prøver at få ridset proportionerne op i det her spørgsmål, vi arbejder med, eller den her bekymring, der er.
Langt størstedelen af verdens 272 millioner immigranter har lovligt ophold der, hvor de er.
Der er tale om en bred skare af mennesker, der søger arbejde i andre lande, fra atomfysikere til jordbærplukkere.
Ifølge en estimeret opgørelse fra Pew Research Center i Los Angeles opholder der sig mellem 3,9 millioner og 4,8 millioner mennesker uden opholdstilladelse i EU.
Og da EU og USA tilsammen huser halvdelen af verdens migranter, vil et meget groft estimat være, at samlet set er 10-15 millioner af verdens migranter såkaldt irregulære, hvilket svarer til mellem 3-5 pct. af alle verdens migranter og 2 promille af verdens samlede befolkning.
Det er håndteringen af denne gruppe mennesker, FN's globale aftale om migration handler om – altså 5 pct. af alle verdens migranter.
DF er bekymret for, om den globale migrationsaftale – eller Marrakesherklæringen – er juridisk bindende, og at Danmark mister kontrol over udlændingepolitikken.
Det er der ikke tale om.
Aftalen er – som også før pointeret af andre – en politisk aftale indgået imellem FN's medlemslande.
Den bygger på eksisterende lovgivning om menneskerettigheder, som vi allerede er bundet af.
Men den sætter ikke nye forpligtelser op i forhold til dem, der eksisterer i forvejen.
Det var både regeringens egen vurdering tilbage i december 2019 og Kommissionens vurdering i det interne notat, som DF omtaler i bemærkningerne.
Det er kun, hvis man er imod, at Danmark er bundet af internationale konventioner om menneskerettigheder, at man kan være bekymret for aftalens juridiske betydning for Danmark.
Dansk Folkeparti er bekymret over det faktum, at aftalen bliver fejret som en sejr for det internationale samarbejde.
Dansk Folkeparti mener således ikke, at internationale fænomener såsom migration skal løses internationalt.
Man kunne tænke sig at spørge, hvad alternativet er.
Skal man lukke øjnene, bygge hegn til himlen og putte landminer i vandet?
Hvis vi ønsker at hjemsende eksempelvis afviste asylansøgere og irregulære migranter, kræver det aftaler med de pågældende hjemlande.
Migrationsaftalen giver netop en ramme for den type samarbejde.
Hvis man reelt ønsker at håndtere problemet med irregulær migration, kræver det, at man har mere på paletten end hegn og bevæbnede grænsevagter.
Langt de fleste migranter, som tager turen over Middelhavet, har taget en moden beslutning og er fuldt ud klar over den risiko, de tager.
De gør det alligevel, fordi de ser deres situation som håbløs.
Nogle kan få asyl, nogle kan ikke, men det ved de ikke nødvendigvis selv.
De ved, de har brug for at komme væk.
Derfor skal der tænkes hele vejen rundt med forebyggelse, så folk ikke føler sig tvunget til at tage et valg om at migrere irregulært.
Det kunne f.eks. være jobskabelse, udviklingshjælp osv. og beskyttelse fra de uhyrlige overgreb, der sker både på regulære migranter, f.eks. tjenestepiger i Mellemøsten, og irregulære migranter i f.eks. detentionscentrene i Libyen.
Det kunne også være flere muligheder for at migrere legalt, så folk har et alternativ, bedre samarbejde om at bekæmpe smuglere og menneskehandel m.m.
Migrationsaftalen kommer hele vejen rundt om udfordringerne med migration.
Det er virkelige løsninger på virkelige problemer.
Til sidst nu, hvor vi er i gang med emnet, vil jeg sige, at det er tanken, at alle lande, der tilslutter sig aftalen, skal omsætte den i en national handlingsplan.
Den kunne vi i Radikale Venstre rigtig godt tænke os, skulle jeg hilse fra Andreas Steenberg og sige.
Tak for det.