runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Michael Aastrup Jensen (V), 2024-05-17:
Derfor kan jeg ikke støtte noget, der er faktuelt forkert – det kan jeg simpelt hen ikke.
Og det mener jeg ikke nogen kan i det her Folketing.
Jeg synes, det er meget, meget mærkeligt, at man gør sig til større juridisk ekspert på det her område end præsidenten for Den Internationale Domstol, der har været ude at sige det her meget, meget klart.
Så det er vores klare holdning.
Men ja, selvfølgelig skal vi forhindre folkedrab, og udenrigsministeren har gentagne gange klart tydeliggjort, hvor det er, Danmark går ind og rejser det her i forhold til Israel, og det er jeg selvfølgelig varm støtter af, altså at det arbejde fortsætter.
Sascha Faxe (ALT), 2024-05-17:
Jeg er helt med på, at det ikke er det danske Folketing, der kan skaffe en våbenhvile.
Det er heller ikke det, som jeg tænker vi diskuterer i dag.
Jeg hører udenrigsministeren sige, at man kan bakke op om og stå helt på mål for en humanitær våbenhvile, men ikke det andet, og at begrundelsen for, at man ikke gøre det med det andet, er, at den mulighed har vi ikke.
Men jeg tænker, at vi må have samme muligheder inden for begge to, når vi taler om vores diplomatiske råderum.
Så uagtet om vi taler om det ene eller det andet, hvad er handlingsplanen fra regeringens side for at arbejde, så meget som Danmark kan, hen mod en form for våbenhvile?
Lars Løkke Rasmussen (M), 2024-05-17:
Det er det arbejde, vi gør, som jo er at have stemt for i internationale fora, bl.a. i FN, resolutioner, som peger den vej.
Det er at engageres i det i kredsen af EU-lande.
Nu har vi et udenrigsministermøde, der kommer om lidt, hvor vi også arbejder på at få deltagelse fra en række lande i regionen.
Vi kunne også løfte det helt op, og så kunne vi vedtage en resolution om, at Folketinget kræver, at der kommer fred.
Altså, hvorfor skulle det bare være noget våbenhvile?
Vi skal da vel have fred?
Det vil jeg da gerne være med til at stemme for.
Vi kræver, at der kommer fred.
Det kræver en tostatsløsning, og vi tror på, at vejen i et meget, meget svært terræn, hvor ingen af parterne endnu har bøjet sig af mod hinanden, så der er en våbenhvile, er at arbejde for en humanitær våbenhvile.
Det er ikke, fordi ambitionerne ikke rækker videre end det.
Vores ambition er jo et selvstændigt Israel og et selvstændigt Palæstina.
Christian Friis Bach (RV), 2024-05-17:
Tak for det, og tak for opbakningen til langt størstedelen af det her forslag.
Vi har jo netop prøvet at lytte til de indvendinger, som bl.a. hr. Jesper Petersen kom med til det oprindelige borgerforslag, og vi føler, at vi her har ramt noget, som burde kunne samle os meget bredt, og jeg synes ikke, det er rimeligt, at hr. Jesper Petersen ligesom siger, at det her er en betingelsesløs våbenhvile, og heller ikke, at det er en ensidig våbenhvile.
Det er det jo på ingen måde.
En våbenhvile er jo en forhandlet våbenhvile, hvor der vil være mange betingelser – det anerkender vi fuldt ud, sådan er en våbenhvile – og en våbenhvile er ikke ensidig.
Det her er jo ikke et krav til Israel, men det er i allerhøjeste grad et krav til Hamas om at nedlægge våbnene og stoppe angrebene på Israel.
Men den helt fundamentale forudsætning er jo, at man går ind og ønsker, at der bliver en varig våbenhvile.
Så jeg vil bare høre hr. Jesper Petersen, når hr. Jesper Petersen siger, at det er en humanitær våbenhvile på vej mod en varig våbenhvile, om vi så ikke er ret tæt på at være enige.
Jesper Petersen (S), 2024-05-17:
Vi kan jo sagtens forlænge og fortsætte debatten, men positionerne står jo klart, også efter udenrigsministerens indlæg før, altså at der er den forskel, og at der vel har været det længe, at regeringen og ligesindede regeringer på vegne af deres lande støtter det, at der bliver, ja, en øjeblikkelig våbenhvile, men at det har den benævnelse, at det er en humanitær våbenhvile, og at det så forhåbentlig, inden den er ophørt, kan føre til, at man er nået videre i de forhandlinger, der er.
Men der må jo altså nødvendigvis følge nogle betingelser og nogle vilkår med, der gør, at man hen ad vejen kan have en varig våbenhvile og en mere fredelig situation, og jeg synes ikke, at der tages højde for det i det forslag, der her er fremsat, og i den diskussion, der har været igennem en lang periode, hvor hr. Christian Friis Bach vel ikke på noget tidspunkt har ment, at det var rimeligt, at Israel forsvarede sig militært.
Lars Løkke Rasmussen (M), 2024-05-17:
Problemet er, at vi jo ikke har nogen af delene, vel?
Altså, hvis vi ikke syntes, at nok var nok, ville vi jo ikke kræve, at der kom en øjeblikkelig humanitær våbenhvile.
Vi synes, at der skal komme en øjeblikkelig humanitær våbenhvile.
Det er desværre ikke i vores hænder her i Folketingssalen at vedtage den.
Så tror jeg, at vi var nået et langt stykke vej.
Det kræver, at parterne kan enes.
Og der er vi nødt til at forstå, at det er et dobbelt hensyn.
Hvis man statuerer en varig våbenhvile, er det jo det samme som at sige: Nu er det hele sluttet af, altså Israels ret til at kunne forsvare sig mod Hamas, som både har ideologi og øvrigt også våben sat ind mod at opnå det, der egentlig er deres ultimative mål, nemlig statens Israels ophør
Det får man jo ikke israelerne til, medmindre det var på en hel masse konditionaliteter, der tog hånd om, hvordan Hamas tages ud af spillet, hvad det er for en sikkerhedsparaply, der er i området, osv. osv.
Jeg vil bare sige, at det ikke er ladsiggørligt at få forhandlet så stor en pakke.
Det er jo derfor, at vi tror på, at den rigtige vej frem er en øjeblikkelig humanitær våbenhvile, der tager hånd om gidselsituationen, som tager hånd om den humanitære bistand, og som skaber det rum, den ro, den pause, eller hvad ord man nu vil bruge, der gør, at man kan komme videre med det næste skridt.
Christian Friis Bach (RV), 2024-05-17:
Jeg øver mig hver dag.
Jeg vil blot sige, at jeg bestemt mener, at Israel har ret til at forsvare sig.
Jeg har blot anmodet om, at man forsvarede sig med alt det, vi tror på, altså retsstaten, domstolene, og at man identificerede, isolerede, sanktionerede og retsforfulgte hver eneste ansvarlige.
Det er et forsvar, og det mener jeg stadig ville have været et stærkere forsvar for Israel.
Men det, jeg nu vil spørge om, er jo sådan set bare det her med våbenhvilen, for man kan også lave »ikke«-testen: Mener ordføreren, at Danmark ikke skal arbejde for en øjeblikkelig og varig våbenhvile?
Jesper Petersen (S), 2024-05-17:
Nej, jeg mener, at Danmark skal arbejde for fred og for en tostatsløsning, hvor både palæstinensere og israelere kan leve i tryghed og sikkerhed i et land, der er deres, og det er der jo så en hel masse både politiske og andre problemstillinger og forviklinger i.
Så det må man tage højde for, og det synes jeg ikke man gør i tilstrækkelig grad.
Trine Pertou Mach (EL), 2024-05-17:
Tak for det.
Og tak til ordføreren for talen.
Jeg vil gerne fortsætte lidt i det her spor om, hvad det egentlig er, Socialdemokraterne vil arbejde for.
For hvis man ikke ikke vil arbejde for en varig våbenhvile, så vil man vel godt arbejde for en varig våbenhvile.
Og hvis ordføreren så lige om lidt siger, at det vil man alligevel ikke, bliver jeg nødt til at spørge: Når vi nu står på tærsklen af en offensiv i Rafah, hvad er det så egentlig, perspektivet er, set med socialdemokratiske øjne, i den militære offensiv?
Er det endnu flere civile tab og en endnu større humanitær katastrofe?
Er det en rimelig og proportional pris for Israels jagt på Hamas?
Det er den ene del af spørgsmålet.
Den anden del af spørgsmålet er: Tror den socialdemokratiske ordfører, at målet med at stoppe truslen fra Hamas kan klares militært på en måde, hvor konsekvenserne er acceptable for Socialdemokraterne?
Jesper Petersen (S), 2024-05-17:
Jeg synes egentlig, at fru Trine Pertou Mach her ikke er helt rimelig.
Det er i øvrigt ikke første gang, jeg synes, at man ikke er det i den her diskussion, hvor man lægger forskellige sådan hypotetiske ting og stråmænd ind.
Og jeg synes ikke, at det sømmer sig for den her diskussion.
Vi har en debat om, hvad den type af våbenhvile, Danmark skal kræve og arbejde for, er.
Og det står klart, at alle er interesserede i at få fred og i at få en tostatsløsning – det tror jeg jo nærmest at hele Folketinget mener.
Spørgsmålet er, om vi siger med det samme, at en våbenhvile nu uden yderligere betingelser stillet er permanent, eller om vi siger, at vi skal have en øjeblikkelig humanitær våbenhvile – det har Danmark længe ment at der skulle være – men at der jo altså er nogle hensyn til Israels sikkerhed og til frigivelse af gidslerne, som også er nødt til at være taget i betragtning.
Det er det, der er debatten her.
Trine Pertou Mach (EL), 2024-05-17:
Ordføreren kan jo godt brokke sig over, at man stiller det spørgsmål, men det er muligvis, fordi man ikke får et svar, så jeg prøver igen: Er det, der foregår i Gaza, hr. Jesper Petersen, en rimelig, proportional og acceptabel konsekvens af Israels forfølgelse af Hamas?
Er det, vi ser, og det, vi også har set, siden det her borgerforslag blev stillet, af yderligere udvikling af humanitær katastrofe, en acceptabel konsekvens?
Jesper Petersen (S), 2024-05-17:
Altså, ordføreren ved jo godt, hvor regeringen står her.
Og nej, det er da ikke acceptabelt eller bare okay, at så mange mennesker mister livet.
Man skal føre sin forsvarskamp på en måde, hvor der tages et tilstrækkeligt hensyn til civile, der skal være en bedre adgang for humanitær hjælp, og der er behov for en våbenhvile.
Alle de ting siger regeringen, og alligevel vil man gerne stille det op, som om regeringen, Socialdemokratiet, eller hvad man vil, er fuldstændig ligeglade med det.
Det er indenrigspolitisk politisering – mere end det er reelt at forholde sig til det, vi diskuterer her.
Og jeg synes, det er uklædeligt, men det er jo sådan, man vælger at føre den her debat.
Sascha Faxe (ALT), 2024-05-17:
Det glæder mig, at ordføreren taler om fred.
Jeg tænker, at det jo egentlig er derfor, vi står her.
Det glemmer vi nogle gange, når vi taler om de her ting, altså uagtet hvilke konflikter vi taler om.
Vi taler om forskellige typer af våbenhvile, og om der er konditionalitet osv.
Det er jo en del af en våbenhvile, uagtet hvilken type vi taler om, at der vil være forpligtelser for begge sider i konflikten.
Men når det gælder det at nå hen til fred, mener ordføreren så oprigtigt, at en varig våbenhvile ikke er vejen til fred?
Tak, og tak til ministeren for talen.
Jeg tænker også – som ordførerne før mig – at det jo ikke er sådan, at vi står langt fra hinanden i det her.
Vi er ude i gradsforskelle.
Og jeg kunne egentlig godt lide spørgsmålet om, hvad formålet er.
Altså, hvor er det vi er på vej hen?
Jeg er ikke sikker på, at det blev helt besvaret, men jeg tænker måske egentlig mere på at gå ind i det om midlet, for det er lidt det, vi diskuterer.
Er det en varig våbenhvile eller en humanitær våbenhvile?
Igen anerkender jeg, at fred ikke er fraværet af konflikt; det er en stabil situation, hvor det måske ikke går helt så hedt for sig, som det gør nu.
Hvad er midlet til at opnå den fred og komme derhen?
Hvornår er nok nok i forhold til de tab og frygtelige udgydelser, vi ser i Gaza lige nu?
Hvornår rykker vi fra en humanitær våbenhvile til at sige, at vi er klar til at kræve en mere permanent våbenhvile?
Charlotte Munch (DD), 2024-05-17:
Det er jeg fuldstændig enig i.
Det var meget, meget forfærdeligt – alt, hvad vi har set derfra.
Derfor spørger jeg igen også denne ordfører: Undrer det ikke ordføreren, at herboende palæstinensere ikke tager skarpt, højlydt og offentligt afstand fra Hamas?
Sascha Faxe (ALT), 2024-05-17:
Nu er jeg ikke palæstinenser, og jeg går ikke med på gaden til de demonstrationer, så jeg kan faktisk ikke kan sige, om de gør det.
Jeg hører en del af dem, jeg har mødt, der tager den afstand, men det er ikke det, der er diskussionen her i forhold til det her forslag.
Jeg har faktisk oprigtigt ikke mødt nogen, der ikke tager afstand fra Hamas' handlinger den dag.
Så hvor ordføreren har sine udtalelser fra – eller sine manglende udtalelser, som jeg hører det – ved jeg ikke helt.
Det kan jeg simpelt hen ikke svare på, beklager.
Christian Friis Bach (RV), 2024-05-17:
Tak for det.
B 165 er en opdateret version af det borgerforslag, vi diskuterede i december, som næsten 80.000 danskere har skrevet under på.
Det borgerforslag er desværre og dybt tragisk stadig lige relevant her 5 måneder senere.
Situationen i Gaza er om muligt endnu værre i dag, end den var dengang.
Dødstallet er nu steget til over 35.000 – en tredjedel er børn og kvinder.
Mens vi står her, er 600.000 palæstinensere på flugt igen, mange af dem for tredje eller fjerde gang under de snart 7 måneder, krigen har varet.
Det svarer til, at alle indbyggerne i Københavns Kommune er på flugt med kort varsel og med meget få ejendele.
Børn, gamle, svage, syge mennesker er nu flygtet med kort varsel, efter at Israel har annonceret angreb og er begyndt at angribe i Rafah på trods af de stærkeste advarsler fra stort set hele det internationale samfund om ikke at gøre det.
Hvis de flygtninge drømmer om nu at kunne tage hjem, vil det hjem, de forlod, med stor sandsynlighed være bombet helt væk, bombet til ukendelighed i en destruktion af infrastruktur, som vi sjældent har set, og som har affødt stærk kritik fra FN's højkommissær for menneskerettigheder.
I går advarede FN's verdensfødevareprogram, WFP, om, at risikoen for en dyb hungersnød nu er større end på noget tidspunkt, siden krigen brød ud.
Der kommer lige nu kun en meget begrænset mængde fødevarer ind i Gaza, og der er børn, der er underernærede og fejlernærede, hvilket kan give dem permanente skader for resten af deres liv, og der er desperate forældre, som ikke kan få mad til deres familier.
Der har været over 600 angreb på sundhedsfaciliteter.
Der er ingen fuldt funktionelle hospitaler tilbage.
Tusinder af børn med kroniske sygdomme kan ikke få behandling.
Det er samtlige grundlæggende menneskerettigheder, som bliver krænket.
Lars Løkke Rasmussen (M), 2024-05-17:
Tak for ordet, og tak for begrundelsen.
Forslaget her lægger sig jo godt op ad den debat, vi sådan set allerede har afviklet over det sidste stykke tid.
Jeg vil selvfølgelig gerne redegøre for vores position.
Så det er en alvorlig situation, og den evakuering af civilbefolkningen, der lige nu er i gang, er, som FN også siger, forbundet med endog meget store risici for civilbefolkningen, bl.a. på grund af omfanget af ueksploderet ammunition, som formodes at ligge langs evakueringsruterne, ligesom der generelt meldes om utilstrækkelige faciliteter i de såkaldte humanitære zoner uden for Rafah.
Det er særlig på baggrund af den humanitære situation i Gaza, at regeringen meget aktivt, både bilateralt over for Israel og i relevante grupper af lande, gennem måneder har opfordret til en øjeblikkelig humanitær våbenhvile, som på kort sigt kan bidrage til at sikre øget humanitær adgang og livsvigtig nødhjælp til civilbefolkningen, og som vi håber også vil kunne udmunde i en varig og bæredygtig våbenhvile og ultimativt etableringen af en tostatsløsning.
Så vi kan sådan set genkende vores position i meget af det, der står i beslutningsforslaget, men kan alligevel ikke støtte det.
For når vi ikke, og det er i øvrigt på linje med det øvrige EU, kræver en øjeblikkelig og varig våbenhvile, skyldes det jo, dels at vi fortsat anerkender Israels ret til at forsvare sig mod terrorbevægelsen Hamas efter angrebet den 7. oktober, dels at Hamas fortsat holder op mod 100 gidsler indespærret i Gaza.
Det er gidsler, som de indtil videre har nægtet at udlevere.
Så hvis vi valgte at gå enegang i forhold til det øvrige EU og betingelsesløst insistere på en øjeblikkelig og varig våbenhvile, ville vi ud over ikke at stå nær så stærkt, som vi gør med en fælles EU-stemme, samtidig frasige os det pres på Hamas, som vi mener er vigtigt at fastholde.
Det er svært både at insistere på en betingelsesløs løsladelse af gidslerne og samtidig insistere på en varig våbenhvile.
I stedet appellerer vi altså til en øjeblikkelig humanitær våbenhvile, som vi på sigt håber kan føre til en fredelig og bæredygtig løsning.
Det er en vigtig nuance, at vi ikke betingelsesløst vil kræve en varig våbenhvile, som kun taler i Hamas' favør.
Samtidig støtter vi naturligvis løbende op om de våbenhvileforhandlinger, der pågår mellem parterne med navnlig USA's, Egyptens og Qatars mellemkomst.
Det ser tungt ud, men der skal lægges det pres på parterne.
Vi insisterer også på, at Israel i udøvelse af sin ret til selvforsvar lever op til sine folkeretlige forpligtelser, herunder i forhold til beskyttelse af civile og i forhold til at sikre humanitær adgang; det er helt afgørende.
Christian Friis Bach (RV), 2024-05-17:
Tak for det, og tak for opbakningen til langt størstedelen af det her beslutningsforslag.
Vi har jo netop også prøvet at være imødekommende i forhold til de indlæg, der var i forbindelse med den sidste dialog, og det er vi glade for bliver anerkendt.
Vi er jo meget tæt på, håber jeg, og jeg havde ønsket, at vi kunne samles om det her i dag.
Men det, jeg hører udenrigsministeren sige, er, at man ikke ønsker en varig våbenhvile.
Er det, fordi man mener, at der bliver en vinder, eller vil fortsat krig kun give mere had, mere lidelse, mere fordømmelse og mere konflikt?
Vil det kun underminere håbet om en tostatsløsning?
Vil det svække Israel og også Israels omdømme i resten af verden?
Vil det fortsætte lidelserne?
Og vil det ikke også faktisk betyde, at mulighederne for at få de gidsler fredeligt og sikkert hjem bliver langt vanskeligere?
Der er jo meget få gidsler, der er blevet befriet, men til gengæld rigtig mange gidsler, der desværre er blevet slået ihjel i de krigshandlinger, der har været.
Så anerkender udenrigsministeren ikke, at en varig våbenhvile faktisk er det bedste bud på alle de udfordringer, som udenrigsministeren selv beskriver?
Lars Løkke Rasmussen (M), 2024-05-17:
Jeg synes jo, at det bedste bud er varig fred, altså inden vi ligesom måtte have en konkurrence om, hvem der har de største ambitioner her.
Vi har en ambition om varig fred, og det, der er diskussionen, er, hvordan man når derhen.
Jeg vil da tro, at hvis jeg selv fuldstændig egenrådigt kunne forhandle alle konditionaliteterne på plads omkring en våbenhvile, kunne vi jo sagtens lave ikke bare en varig våbenhvile, men en endelig fredsslutning.
Men det er jo ikke der, vi er.
Vi er der, hvor Hamas jo vel har en strategisk vurdering af, at alt spiller efter deres nodeblad, hvor der ikke er nogen parathed til at frigive gidslerne, og hvor det, man kan gøre sig en forhåbning om, ville være en øjeblikkelig humanitær våbenhvile, som ville kunne have forskellige faser, hvor man kunne frigive gidsler successivt og samtidig få mere nødhjælp ind og forhåbentlig i det midlertidige rum komme videre med at skabe et mere langvarigt rum.
Så vi deler jo sådan set ambitionen om, at det her skal ende med en fred.
Christian Friis Bach (RV), 2024-05-17:
Den tidligere formand i stolen har blot automatisk antaget, at man havde en anden bemærkning, men jeg skal huske at trykke, beklager.
Det er bare lige to ting.
Nu har Danmark faktisk stemt for en holdbar våbenhvile i EU, og jeg er jo så naiv, at jeg regner med, at en holdbar våbenhvile er en, der er varig.
Så for det første vil jeg høre, om udenrigsministeren kan redegøre for den forskel?
Lars Løkke Rasmussen (M), 2024-05-17:
Det bliver jo hurtigt sådan noget med at stå og veje en masse ord op mod hinanden.
Jeg synes, at det, man bør notere sig fra den foregående debat og også denne debat, er, at der er bred, bred opbakning i det danske Folketing til at presse på for at få en våbenhvile.
Så er jeg med på, at det selvfølgelig ikke er ren semantik, om den er holdbar, varig eller temporær, eller hvad den er.
For alle de konditionaliteter, der skulle til, for at man kunne indgå en varig våbenhvile, er der ikke, medmindre man vil give efter over for Hamas.
Det er derfor, at vi arbejder for en øjeblikkelig humanitær våbenhvile, som sikrer frigivelse af gidsler successivt, mere humanitær bistand ind i Gaza og et rum uden kamp til at komme videre og skabe forudsætningerne for den varige fred.
Trine Pertou Mach (EL), 2024-05-17:
Tak for det, og tak til ministeren for talen.
Jeg vil egentlig også koncentrere mig om det her med våbenhvilen, for jeg oplever i virkeligheden, at på de andre tre punkter er udenrigsministeren egentlig meget enig, altså de tre andre dele af beslutningsforslaget.
Sidste gang vi talte om, hvad det var, der manglede i borgerforslaget, manglede der en fordømmelse af Hamas.
Det er der så kommet med i det her, netop fordi det ikke er svært at fordømme Hamas.
Det er vi alle sammen enige om, men det er jo ikke ren semantik, om det er holdbart, varigt, kortvarigt eller midlertidigt, så jeg vil egentlig gerne spørge udenrigsministeren: Mener udenrigsministeren, at den krigsførelse, Israel bedriver i Gaza, kan føre til en afslutning?
Kan man nå sit mål, for så vidt målet er at udrydde Hamas?
Lars Løkke Rasmussen (M), 2024-05-17:
Om man kan nå sine mål, kommer an på, hvordan man definerer sit mål, og jeg er ikke Israel.
Den eneste holdbare løsning er et Israel, der kan leve i tryghed, hvilket efter vores opfattelse langsigtet strategisk også forudsætter et selvstændigt Palæstina.
For ellers vil den tryghed, der skal knytte sig, altså til israelernes dagligdag, komme med for høj en pris på en række andre parametre.
Vi er jo slet ikke uenige om målet, og det synes jeg også vi lige skal hæfte os ved.
Altså, det er jo også det, som fru Trine Pertou Mach selv tager ned fra den her debat.
Så lad os da lige notere det.
Trine Pertou Mach (EL), 2024-05-17:
Jeg har jo også anerkendt tidligere, at udenrigsministeren rent faktisk lægger stor vægt på det her med de politiske løsninger som forudsætningen for en varig løsning.
Det, jeg stadig væk mener er vigtigt at diskutere, er, hvad endemålet med den militære aktion er.
Jeg spørger ikke udenrigsministeren til det militære.
Hvis man ikke ønsker en varig våbenhvile, men mener, at den krigsførelse, der er, har et eller andet rationale, hvad er det så udenrigsministeren tror at man kan opnå ved at fortsætte frem for at få en varig våbenhvile, hvor man kan tage hul på det, der handler om genopbygning, nødhjælp og det politiske?
Lars Løkke Rasmussen (M), 2024-05-17:
Tværtimod har vi signaleret i månedsvis, at der er brug for et kursskifte.
Derfor er det helt forkert at stille det op sådan og sige, at enten skal man bare fortsætte, eller også skal det være en varig våbenhvile.
Altså, det, vi argumenterer for, på linje med en række andre lande i den her verden, er en øjeblikkelig våbenhvile, altså en øjeblikkelig humanitær våbenhvile, som kan afbøde den humanitære katastrofe, som kan sikre, at gidsler bliver frigivet, og som kan skabe rum til det, der er det næste skridt, nemlig at man kan få lagt nogle trædesten ud til noget, der ultimativt kan gøre, at det her kan slutte med fred, men altså ikke fred i form af fravær af krig på Hamas' betingelser.
Sascha Faxe (ALT), 2024-05-17:
Det er jo netop derfor, vi har de internationale institutioner til at hjælpe os med det.
Det er ikke mig, der har taget det her op og siger, at der er en mulighed for, at Israel begår folkedrab i Gaza.
Det er ikke en holdning eller en juridisk vurdering.
Hverken ordføreren eller jeg er de store jurister.
Vi er måske nok kloge begge to, men det er ikke der, vores kompetence ligger.
Så det er ikke op til os at lave den juridiske vurdering.
Men hvis det bliver taget op og ICJ kommer med en kendelse om, at der er en mulighed for det, og der senere kommer en dom fra ICC om det, vil jeg jo fuldt ud bakke op om det, fordi jeg bakker op om det internationale retssystem.
Så det er ikke en vurdering af, om det er muligt eller ikke muligt, for det er simpelt hen ikke min opgave at konstatere.
Men der er jeg så på linje med ordføreren før mig, altså fru Trine Pertou Mach, og jeg vil så også vove den påstand at sige, at jeg egentlig ikke rigtig er i tvivl om, at Hamas begik krigsforbrydelser.
De ting, vi har set, og de beviser, der er lagt frem, er simpelt hen så væmmelige og grumme og forfærdelige, at jeg ikke rigtig har ord for det.