Sjúrður Skaale (JF), 2023-10-05:
For et par uger siden fik jeg besøg af en gammel ven herinde på Borgen, og vi fortabte os i en verden af gamle minder og så store mængder af Rød Aalborg, at da vi forlod huset igen og tumlede videre rundt ude i byen, var vi ikke noget smukt syn.
Jeg husker ikke alt, men jeg husker, at nogen sagde, da vi kom ud fra Borgen: Er det ikke ham der politikeren fra Færøerne?
Og der blev hånligt svaret: Jo, det lader til, at han bruger Christiansborg som sin bodega.
Jeg beklager over for formanden; jeg var ikke nogen værdig repræsentant den nat.
Men hvis vi griber den nedladende og velfortjente kommentar og vi nu forestiller os, at Folketinget er en bodega, talerstolen er en bar og de taler, der holdes, er øller, der skænkes, ja, så har det, som formanden sagde lige før, altså det med, at det nu er Sjúrður Skaale fra Javnaðarflokkurin, haft en klar betydning de sidste 12 år, nemlig: Så er det sidste omgang; nu lukker vi.
Men i aften bliver sidste omgang en dobbelt omgang, for jeg har fået tilladelse til at skænke to øller, betinget af at den ene er færøsk og den anden er dansk.
Jeg starter med at skænke en Carlsberg, og så bliver det en lille – det lover jeg – kort Föroya Bjór bagefter.
At jeg har fået tilbuddet om at tale på færøsk og til gengæld får dobbelt taletid, skyldes ikke et krav fra mig, men at mange grønlændere ikke forstår dansk, og at mange i Grønland ser Folketinget som deres parlament.
På Færøerne er dansk et kendt sprog, hvor ingen ser Folketinget som deres parlament.
Men da man fra dansk side ofte forsøger at holde sådan en parallelitet mellem Grønland og Færøerne, har jeg altså også fået dobbelt taletid.
Jeg vil sige lidt om det store tema, som den aktuelle sprogdiskussion er udtryk for, nemlig rigsfællesskabets fremtid og det, der følger med af diskussioner om identitet og nationalfølelse, nationalisme og fællesskab.
På Færøerne har kampen for sproget altid været fuldstændig synonym med den kamp for selvstændighed på alle områder, som er fuldstændig afgørende for landets opdrift.
Færøerne, the Faroe Islands, die Färöer-Inseln, las Islas Feroe er leksikale beskrivelser udefra; Føroyar er en følelse, der kommer indefra.
Uden den identitet, der ligger i sproget, er der ikke nogen nation at kæmpe for.
»Til ét folk de alle høre,/som sig regne selv dertil,/har for modersmålet øre,/har for fædrelandet ild«
Det drejer sig netop om at have en flammende ild for sit eget, ikke imod andres.
Hans idé om færøsk selvstændighed i fællesskabet med Danmark blev ført ud i livet med hjemmestyreloven fra 1948.
Den må man sige har været en succes, og jeg vil derfor henlede Tingets opmærksomhed på Dams tanker og hans svar på datidens færøske nationalisme ved at plukke nogle sætninger ud af en politisk pamflet, som han skrev i 50'erne.
Måske kan nogle lære noget af det i dag.
Måske kan vi også lære noget af den måde, man agiterede politisk på for 70 år siden.
Der står i den danske oversættelse: Til læsning og omtanke for den ufordærvede og selvstændigt tænkende færøske ungdom.
Nationalfølelsen er ikke tændt i dit bryst, fordi det hjem, du er født i, er stort og fint, eller fordi din hjemstavn er storslået eller dit fædreland er magtfuldt, men kun fordi du er født der.
Det er sunget for vores ører, lige fra moderlivet, ved hvert øjekast og hvert skridt, vi tog, udsprunget og vokset ud af selve livet.
Det er formet af landets natur, af stormene, brændingens brusen, af stilheden og saligheden, hårdhedens skønhed og det regntunge uvejr.
Jeg erindrer om, at det altså er en partipolitisk pamflet, en politisk agitation, jeg læser op af her, ikke?
Det er noget andet end TikTok i dag.