Martin Lidegaard (RV), 2017-12-08:
Mange tak.
Det har været en livlig og spændende debat i dag.
Som jeg nævnte kort over for finansministeren, er vi nået frem til, at der i øjeblikket er skåret ned på uddannelse med, hvad der svarer til 17.000 stillinger i uddannelsessektoren, vel at mærke uden for de store byer.
Det er bare ét eksempel på, at det ikke hjælper noget, når regeringen med den ene hånd vil udflytte statslige arbejdspladser i størrelsesordenen 4.000 og med den anden hånd skærer så hårdt ned på uddannelsesinstitutioner uden for de store byer, at man er med til at dræne livet i landdistrikterne og provinsen.
I det hele taget er uddannelse og forskning i vores optik et helt vanvittigt sted at spare på et tidspunkt, hvor vi kigger ind i en stadig hurtigere teknologisk udvikling og en stadig hårdere konkurrence med udlandet.
Vi har stadig væk mange danskere, der mangler en uddannelse, og vi har brug for hele tiden at uddanne os bedre.
Der er ikke brug for mindre uddannelse, der er brug for mere.
Og det er ikke et spørgsmål om enten erhvervsskoler eller akademiske uddannelser, det er et spørgsmål om begge dele, og det er et spørgsmål om forskning.
Vi er inderlig imod de besparelser, regeringen gennemfører, på vores unges og alle sammens fremtid.
Derfor er vi sådan set positive over for beslutningsforslagets grundtone og grundbudskab.
Så kommer de mere dårlige nyheder, om jeg så må sige, nemlig de forbehold, vi har.
Jeg læser nu mere Socialdemokratiets beslutningsforslag sådan, at alt andet lige – altså hvis konjunkturerne ser ud, som vi tror i dag, hvis det ser så fornuftigt ud, som det gør – så vil man finde det forsvarligt med en offentlig vækst på 0,7 pct.
Det er vi sådan set enige i, men det kunne jo godt være, at man skulle formulere det lidt anderledes, så man ikke bryder med den gode tradition, vi har, for at kunne tilpasse vores finanspolitik alt efter den konjunktur, vi kigger ind i.
Der kunne jo principielt set komme en ny finanskrise, eller hvad ved jeg.
Det er det ene forbehold.
Det andet forbehold, vi har, er, at vi ikke rigtig kan se, at der kun er brug for offentlig vækst.
Der er også brug for andre investeringer og reformer.
Så det er vigtigt for mig at understrege, at det ikke kun er offentlig vækst, som vi kommer til at gå til valg på.
Vi tror, det er nødvendigt med mere.
Vi ønsker sådan set at gøre det lettere for nedslidte ældre at kunne komme ud af arbejdsmarkedet, men det kræver også, at de ældre og dem af os, der kan arbejde længere, rent faktisk gør det.
Det er sådan nogle ting, som det også handler om.
Så selvfølgelig er de her 0,7 pct. en meget simpel måde at tale om fremtidens økonomiske paradigme på.
Så der har vi også et forbehold.
Endelig, og det er nok det vigtigste for os, det skal jeg ikke lægge skjul på, vil vi utrolig gerne sikre os – og det er måske sådan lidt i forlængelse af det, som hr. Rune Lund var inde på – hvad det egentlig er, de her 0,7 pct. dækker.
Og for os er det helt afgørende, at det i hvert fald dækker, at vi får stoppet grønthøsteren på uddannelse, altså at de 0,7 pct., der måtte være et flertal for her, også betyder, at besparelserne på erhvervsuddannelser, andre ungdomsuddannelser osv. kan undgås.
Så det er noget af det, som vi meget gerne vil diskutere videre med Socialdemokratiet og andre positive partier, og derfor tror jeg nok, at vores anbefaling til forslagsstillerne vil være, at man måske forsøger at skrive en betænkning eller i hvert fald får udredt nogle af de her ting, inden forslaget sendes til afstemning.