Lisbeth Bech Poulsen (SF), 2017-03-14:
Jeg kan lige så godt sige det med det samme: SF kommer ikke til at støtte det her beslutningsforslag, som DF har fremsat.
Jeg har fuld forståelse for den frustration, man kan føle som mor, hvis ens barn bliver udsat for en blotter, eller hvis man som butiksindehaver oplever tyveri igen og igen.
Det samme gælder de andre eksempler, som vi hører om.
Det er enormt frustrerende.
Men svaret er ikke at få sådan en offentlig gabestok, en folkedomstol.
Det hører ikke hjemme i et retssamfund, at det er borgeren, der på den måde skal begå selvtægt.
Et af de værste eksempler, vi har set på det, var ikke en borger, men et medie, en avis, der i 2010 satte et billede af en mand på forsiden – det var det her forfærdelige mord i Herning på en ung pige nytårsnat, og fordi manden boede i den ejendom, hvor pigen blev fundet, blev han hængt ud på forsiden.
Det er selvfølgelig et ret voldsomt eksempel.
Men i mange andre tilfælde kan det også bero på fejltagelser, misforståelser eller uenigheder om det, der er sket.
Jeg vil gerne rose Socialdemokratiets ordfører.
Men jeg synes også, at det lyder til, at vi alle sammen er enige om, at det er urimeligt, at borgerne skal opleve den form for frustration, så de må ty til det her, for jeg tror ikke, at det er det første, de gør, i de tilfælde, vi hører om.
Det bliver til en frustration, når de oplever, at de ikke bliver taget alvorligt, eller oplever, at der ikke er tid til at tage hånd om de her sager, som kan være meget alvorlige.
Derfor må vi også tage den diskussion med politiet, og det tror jeg også at justitsministeren er indstillet på, om, hvordan vi kan sikre, at den frustration ikke opstår, sikre, at man ikke føler sig afvist, hvis man som butiksindehaver er blevet bestjålet adskillige gange, eller hvis man er mor til et barn, der er blevet udsat for en blotter, eller at den ikke opstår i mange af de andre sager.
Vi skal tage den diskussion med politiet og så gøre os det klart, at vi, og det ved vi jo alle sammen, har et politi, der er under et ekstremt pres.
Og hvis man ikke tilfører flere ressourcer – det er jo den evige diskussion, vi har – prioriterer politiet i sine opgaver.
Det er en politisk beslutning, at der skal være grænsebevogtning, at der skal være terrormålsbevogtning og alle de andre ting.
Så det er heller ikke rimeligt bare at pege fingre ad politiet og sige: Hvorfor kommer I ikke, når der har været indbrud i hjemmet?
Der bliver vi nødt til at sikre, at der er de ressourcer, der er behov for.
Jeg kan jo godt personligt lide DF's ordfører, og jeg synes, han er en venlig mand.
Men jeg synes, at det her forslag er en ekstrem populistisk udnyttelse af den helt rimelige frustration, der kan være, når folk oplever, at det, de er blevet udsat for, ikke bliver taget alvorligt.
Vi kan sikkert alle sammen få den følelse, så man i sidste ende tænker, at man ikke har andre muligheder end at lægge det her billede, som man har af den person, som man ved har gjort det her, op.
Den følelse kan vi sikkert alle sammen få.
Den tror jeg også at jeg ville kunne få, hvis der var sket mig noget og jeg oplevede ikke at blive taget alvorligt, eller hvis der ikke var tid til at efterforske det.
Jeg tror, det er en meget menneskelig følelse.
Men det er jo ikke den slags følelser, vi kan basere et retssamfund på – netop på grund af alle de tilfælde, hvor det ikke er rimeligt, hvor der er misforståelser, eller hvor en person på et kornet overvågningsbillede måske ligner en helt anden.
Det har jeg bare behov for at sige.
Jeg synes ikke, det er rimeligt at udnytte den situation og de sager, vi har hørt om, til det her.
I stedet for tror jeg godt at vi kan finde et fælles fodslag og tage en diskussion med politiet og sige: Det kan ikke passe, at der er nogen, der skal føle sig afvist, eller at der ikke bliver taget hånd om de her ting; vi ved, at I er pressede, men det er politisk bestemt, at der er så mange af jeres mandetimer, der skal bruges til det her, hvordan kan vi løse det i fællesskab?