René Gade (ALT), 2017-04-04:
Tak for det.
Det er jo altid spændende, når debatten udvikler sig.
Jeg må lige starte med at sige, hvad jeg havde tænkt mig at sige, og så vil jeg vende tilbage til den debat mellem fru Lea Wermelin og hr. Joachim B. Olsen, som jeg synes der var nogle interessante perspektiver i, også for Alternativet, nemlig om medarbejderinvolvering – i øvrigt på skuldrene af en lang iværksætterdebat, vi havde i sidste uge.
Men om det her forslag vil jeg sige, at vi i Alternativet er modstandere af yderligere at begunstige virksomhedsejerne ved et generationsskifte – også selv om jeg langt hen ad vejen rigtig godt kan forstå de argumenter, der bliver brugt, for at sige, at den her lovgivning skulle være fornuftig.
Jeg tænker lidt på det som sådan en art disruption.
Altså, hvad er et generationsskifte egentlig?
Er det noget, vi skal se på som en sygdom, eller er det noget, vi skal se på som en mulighed?
Og jeg vil sige, at vi skal se på det som en mulighed.
Så kan man sige: Hold da op, det er da godt nok en dårlig start at fratage de nye generationer de økonomiske fordele, vi ellers kunne give dem, hvis vi sagde ja til det her forslag.
Men det er virkelig min oprigtige holdning.
Altså, man kunne antage Alternativets holdning og sige: Vi har faktisk ret fornuftige vilkår for generationsskifte, også internationalt set, så vi vil ikke give yderligere lempelser her.
Hvis man nu fastholdt det, så ville der for det første være tale om status quo.
For det andet kunne man måske spørge: Hvad er det så for nogle virksomheder, der i dag kommer i bekneb, når vi har den form for lovgivning?
Er det et antal, som vi skal ind at kigge på?
Kan vi hjælpe dem på en eller anden måde?
Kan vi gøre dem klar til den her disruption, altså det her generationsskifte?
Og jeg ved jo, at der er virksomheder, der lever af at levere den konsulentbistand.
Der er også rigtig mange i det offentlige, der er dygtige til at råde og vejlede.
Og det er der, jeg tænker at vi må sætte ind.
Altså, vi må jo gøre virksomhederne bedre og bedre i stand til at have et generationsskifte og så udnytte det til at skabe et eller andet momentum i deres markeder.
Så vil jeg sige, at hvis vi skulle ind at gøre noget her, kunne jeg da godt tænke mig, at vi tænkte lidt i den retning, som vi også i Alternativet er kommet med forslag om, når det gælder de private bo- og arveafgifter.
Vi har i dag en ordning, hvor det er beløb over 276.000 kr., mener jeg, man begynder at betale skat af – altså, man begynder at blive beskattet af beløb derover med 15 pct. – og den grænse kunne vi godt tænke os at hæve, så det først var ved beløb på over 0,5 mio. kr., der overhovedet blev beskattet, når man arvede noget.
Og så foreslog vi at pålægge en progressionsbeskatning, der måske kunne være på 15 pct. for alt, hvad der var over 1 mio. kr. I den her talrække håber jeg man har kunnet følge med i, at vi altså prøver at frede dem, der reelt set overtager en mindre formue – det kan være igennem et langt liv, hvor man har sparet, og det er altså private, jeg taler om nu; det er bare for at skabe et billede af, hvad vi også kunne gøre her – mens dem, der rent faktisk har ret fornuftige midler, altså over 1,2 mio. kr., ville komme til at få en yderligere beskatning.
På samme måde ville jeg også gerne se på sådan et forslag her, altså så der var tale om en progressiv beskatning af virksomhederne, sådan at det var de meget store virksomheder, der ville blive beskattet anderledes, og de mindre, der ville få glæde af en lignende type lempelse som den, der bliver talt om her.
Men der er jeg måske også mere til den model, som Socialdemokratiet tidligere har været bannerfører for, altså hvor man gør det attraktivt at komme over i fonde – med de anker, som Venstres ordfører, tror jeg det var, også har udtrykt tidligere, med hensyn til om det er hensigten, at vi skal have dem over i de fonde.
Der kan siges både for og imod.
Så udgangspunktet for os i Alternativet er: Nej til den her omfordeling fra dem, der har det ganske fornuftigt, til nogle, der ville have det ganske fornuftigt, hvis vi ikke gjorde noget, og også ville fortsætte med at have det.
Men i en tid, hvor vi har grupper i landet, der svæver på kanten – og det mener jeg oprigtig talt, selv om vi har et af verdens mest lige samfund – synes vi, at det her er den forkerte omfordeling.
Men jeg anerkender de ret mange fornuftige argumenter, der alligevel kunne være for det.