Steffen Larsen (LA), 2025-02-27:
Undskyld, at jeg lige kommer lidt sent herop; jeg skulle lige give ministeren et råd om byggeri.
Men lad os gå videre til emnet.
Tak, fru formand, og også tak til forslagsstillerne for at komme med det her forslag, for det giver jo en udmærket mulighed for at diskutere retfærdighed og den opfattelse af retfærdighed, vi har i Danmark, men også i Vesten generelt.
For man er uskyldig, til det modsatte er bevist.
Det er et af de mirakler, der gør Vesten til et retfærdigt sted at leve, og der gør, at retfærdigheden hertillands er noget nær et globalt mirakel.
Overvej, hvor svær en øvelse det egentlig er at komme frem til det globalt.
Altså, langt hovedparten af verdens lande har ikke en sådan praksis.
Flere steder i verden skal man bevise sin uskyld .
Andre steder har man dårligt ret til en advokat, og på de helt mørke steder, hvor man skal møde foran en shariadomstol, er det ikke engang sikkert, at man må føre bevis for sin uskyld.
Hold da op!
Og så står vi nu her og skal diskutere, hvorvidt noget skal være bevist i retten eller ej.
For det er jo egentlig det, spørgsmålet går på.
Nej, men lad os gå tilbage til dette næstekærlige mirakel, det er at lade tvivlen komme nogen til gode.
Det er en ting, der opstod i Vesten ud fra den kristne tænkning, og som var med til at definere den individualistiske tænkning, der førte frem til oplysningstiden.
Derfor virker hele idéen om, at alene det at blive registreret i et skjult register, som man ikke selv har indsigt i, om man er anført i, altså banderegisteret, skulle medføre en automatisk straf, som en meget farlig vej at gå, nemlig en, hvor man går på kompromis med det mirakuløse fænomen, det er, at vi i Danmark og Vesten generelt har beskyttet individets ret til en retfærdig retssag.
For vi har også en forståelse af, at bureaukratiet begår fejl, og at politiet og anklagemyndigheden, selv om de oftest er gode og retfærdige, altså begår fejl.
En udvisning som straf kan have gevaldige konsekvenser for den uskyldige, der kunne blive ramt af det her forslag.
Selv om f.eks. hr. Mohammad Rona formodentlig ikke bliver registreret i banderegisteret, ville han jo, hvis han så skulle blive det ved en fejl en dag, blive udvist med den her lov, uden at det kunne komme for retten.
Det synes jeg jo er en mærkværdighed.
For banderegistreret kræver ikke, at man er dømt, altså for at blive noteret i det.
Det finder jeg er en betænkelighed.
Jeg anerkender dog, at argumenterne fra bemærkningerne til forslaget om problemerne i Sverige har en stor værdi, nemlig den specifikke i, at vi ikke nogen sinde må begå de fejl, som Sverige fortsatte med at begå, da vi i Danmark begyndte at trække i bremsen, bl.a. på grund af netop Dansk Folkeparti.
I Sverige har de kun en dobbelt så stor befolkning, som vi har i Danmark, men en godt 25 gange så stor bandepopulation.
Dette problem har man i Sverige, netop fordi man førte en alt for lempelig udlændingepolitik i alt for mange år.
De har skadet sig selv i Sverige på grund af en fuldstændig misforstået tolerance og på grund af det, den canadisk-libanesiske forsker, Gad Saad, betegner som suicidal empati.
Jeg går derfor gerne ind for mange stramninger, men vi skal ikke gøre skade på nogle af de ting, der gør Danmark og Vesten til globale retfærdighedsmirakler, for vi vil jo netop ikke ende med at være som Nordkorea, Iran eller Rusland, når det kommer til vores samfundsindretning.