René Christensen (DF), 2017-12-20:
Ja, det er rigtigt forstået, at Dansk Folkeparti ønsker det.
Vi står faktisk i en unik situation, og det er det, der også kan være lidt pudsigt, når man sådan kigger på det lidt kaotiske forløb, der har været.
Og så er udfordringen lige i øjeblikket jo, at vi faktisk har et råderum.
Vi har faktisk nogle penge, og vi diskuterer så, hvad vi skal bruge de penge på.
Det er jo ikke en diskussion om, om man nu skal lave en masse forringelser og skære ned en masse steder, men det er faktisk et spørgsmål om, hvad man skal bruge det her råderum til.
Og der er Dansk Folkeparti selvfølgelig glade for, at der er opbakning, også fra andre partier uden for regeringen, der ikke er støttepartier for regeringen, til at sige: Jamen skal man så ikke bruge nogle af de her penge til at sikre, at det demografiske træk, der er frem mod 2025, er man sikker på at man har penge til?
Vi vil gerne være med til at mindske udgifterne til ikkevestlig indvandring.
Og det er jo frit for alle.
Nogle kan ønske skattelettelser, nogle kan ønske mere velfærd – der kan man jo ønske, hvad man vil, for de resterende penge.
Nu er det jo sådan, at Dansk Folkeparti aldrig har ultimative krav.
Men jeg tror ikke, det kommer bag på nogen, at det her selvfølgelig indgår i de forhandlinger, som der er.
Det har vi sådan set sagt for længe, længe siden.
Vi er jo ikke et parti, der ønsker, at danskerne skal betale så høj en skat som muligt, men vi er et parti, der ligesom står på flere ben på skatteområdet, og det ene ben er, at vi er et skattefinansieret samfund.
Derfor skal der være råd til velfærd.
Når vi har sikret det, vil vi gerne se på, hvordan vi så kan bruge resten, herunder selvfølgelig også skattelettelser.
Så ja til spørgsmålet, helt klart.
Det indgår selvfølgelig i de forhandlinger, som vi skal i gang med efter nytår.
Jamen altså, demokratiet lever jo, og det lever faktisk rigtig godt.
Og man må sige, som jeg også startede med at sige i min ordførertale, at når man kigger ud over Folketingssalen, er der faktisk et velfærdsflertal.
Jeg fornemmer egentlig også, når vi sådan kommer ud over, hvad skal man sige, drillerierne og alt det andet, at man ikke blandt det velfærdsflertal, i hvert fald ikke flertallet af velfærdsflertallet, bare ønsker at bruge alle pengene på det.
Så jeg fornemmer faktisk, at der er et velfærdsflertal, som også har en vis ydmyghed over for, at de penge, der er behov for, skal være der.
Det skal ikke være sådan – sådan som jeg plejer at sige med et billede – at der skal være guldvandhaner på alle plejecentre.
Vi ønsker, at man skal kunne have en værdig ældrepleje.
Når man bliver plejekrævende, skal der også kunne være en nattevagt.
Det skal være sådan, at personalet føler, at de kan bruge den faglighed, som de faktisk har, altså at de også kan få lov til at bruge den i forhold til de opgaver, som de skal udføre ude i kommunerne.
Det skal ikke alene være et spørgsmål om, hvordan man opfylder sine budgetter.
Og det er måske der, den største udfordring er.
En kommunal leder er jo en succes, når den kommunale leder har opfyldt budgettet, altså ikke har lavet budgetoverskridelser.
Men man glemmer måske at måle på, hvad det er for et resultat, man har leveret, altså hvad det er for en oplevelse, der er af det.
Jeg vil gerne sige, at det jo faktisk er noget af det, som vi også har fået skrevet ind i finansloven i år, som vi skal diskutere på fredag.
Vi vil bl.a. også ind at kigge på, hvordan man egentlig måler velfærdskvalitet.
I dag er det jo sådan, at man har det her indeks 100, hvor man siger, at man måler velfærden på, hvor mange penge man bruger.
Vi vil jo meget hellere måle velfærden på, hvad det egentlig er, de ældre oplever, hvad de pårørende oplever, hvad det er for en kvalitet i folkeskolen, som eleverne oplever, hvad det er, forældrene og de enkelte børn oplever i daginstitutionerne, hvad det er for nogle kompetencer, børnene får – også når de er en del af en kommunal daginstitution.
Så jeg vil gerne have en diskussion og gerne en meget bred diskussion om, hvordan vi egentlig måler kvaliteten i velfærden.
Er det kun et spørgsmål om penge, eller er det også et spørgsmål om, hvad det er brugerne, altså borgerne, oplever?