Mattias Tesfaye (S), 2020-11-19:
Nej, jeg synes egentlig, at det ligger i fuldstændig naturlig forlængelse af det, vi også sagde før valget, og som jeg også selv som udlændingeordfører før valget har udtalt mig om mange, mange gange.
Vi læner os bl.a. op ad nogle erfaringer, der var, fra dengang fru Mette Frederiksen var beskæftigelsesminister, hvor man etablerede et integrationspålæg som et forsøg, hvor kommunerne på baggrund af nogle objektive kriterier, bl.a. omkring danskkundskaber og arbejdsmarkedstilknytning, kunne pålægge nogle integration som en del af beskæftigelsespolitikken.
Det fungerede egentlig med rimelig succes, og det er bl.a. noget af det, vi prøver at lade os inspirere af.
Tak for ordet.
Jeg vil godt starte med at sige, at jeg er meget glad for, at Det Konservative Folkeparti deler mit eget og regeringens ønske om at indføre et krav om en 37-timersindsats.
I 2018 præsenterede Socialdemokratiet et udlændingeudspil, hvor et af elementerne netop var en sådan 37-timersindsats for nyankomne og andre ydelsesmodtagere, der havde været i landet i længere tid, men som fortsat havde et integrationsbehov.
Som I måske har lagt mærke til, har regeringen sat et forslag om indførelsen af en sådan 37-timersindsats på det her års lovprogram.
Udgangspunktet for regeringen er, at det danske velfærdssamfund bygger på en arbejdsetik, hvor man går på arbejde og tager del i samfundet og bidrager aktivt.
Det er det helt klare udgangspunkt.
Undtagelsen fra den regel er, at der er personer, der ikke er i beskæftigelse, og som ikke kan forsørge sig selv, og de kan under visse betingelser modtage sociale ydelser.
Den samfundskontrakt, der bygger på den arbejdsetik, skal i langt højere grad afspejle sig i de krav, der stilles til nyankomne og andre ydelsesmodtagere, der allerede er i landet, men fortsat har et integrationsbehov.
Jeg er nemlig helt enig med forslagsstillerne i, at beskæftigelsen blandt indvandrere i Danmark er for lav.
I dag er knap halvdelen af kvinderne fra ikkevestlige lande i arbejde.
Det er selvfølgelig et problem, både for kvinderne, der ikke kommer ud i det danske samfund og oplever en normal arbejdsdag og det værdifællesskab, der findes blandt kollegaer på en arbejdsplads, men også for de børn, der ikke får en mulighed for at vokse op med en hverdag, hvor mor og far står op om morgenen og går på arbejde og kommer hjem og fortæller om dagens oplevelser.
Det helt klare udgangspunkt, plan A, skal selvfølgelig fortsat være, at man kan finde sig et arbejde.
Kan man som nyankommen ikke det, skal plan B fremover være 37 timer aktiv indsats.
Det samme skal gælde i forhold til andre ydelsesmodtagere, der er i landet, men fortsat har et integrationsbehov.
Den 37-timersindsats kan f.eks. bestå i virksomhedspraktik eller i danskundervisning, altså aktiviteter, der sikrer, at de pågældende kommer uden for hjemmet og bliver en aktiv del af samfundet.
Så skal der honoreres for den tid og indsats, der ydes, ligesom på en arbejdsplads, hvor man får løn for sit arbejde.
Det vil sige, at hvis man f.eks. ikke møder op og ikke har lovligt fravær, bliver man automatisk trukket i sin ydelse uden alt for meget kommunalt bureaukrati.
Sådan en model, hvor vi skaber en meget klar sammenhæng mellem indsats og honorering for en bestemt målgruppe, rejser naturligvis en lang række spørgsmål, bl.a. om, hvordan målgruppen nærmere kan og skal afgrænses, hvad indsatsen i de 37 timer nærmere skal bestå af, og hvordan ordningen bedst kommer til at fungere på en administrativt ubureaukratisk måde i de danske kommuner.
Vi arbejder lige nu i regeringen med at afklare og overveje netop de her spørgsmål og flere til.
Af samme grund kan regeringen heller ikke uden videre støtte det her beslutningsforslag, selv om vi er meget enige i tankerne bag det, da vi er bekymrede for, at vi derved får sat nogle streger eller lagt nogle spor, som viser sig ikke at være de helt rigtige.
Desuden er de økonomiske omkostninger ved forslaget heller ikke afklaret endnu.
Men jeg vil gerne gentage, at jeg er meget glad for Det Konservative Folkepartis initiativ.
Den her diskussion om behovet for at møde indvandrere med en ny logik er vigtig, og jeg håber naturligvis på, at vi også kan indgå i en dialog med og få opbakning fra Det Konservative Folkeparti, når vi kommer nærmere en model, der kan behandles i Folketinget.
Tak for ordet.