Birgitte Bergman (KF), 2021-05-04:
Tak for ordet.
Tak for en god debat i dag, og tak til ministeren, og tak til alle de partier, som støtter op om det her lille, men principielle forslag.
Jeg vil også gerne takke ministeren for, at ministeren gerne vil se på bekendtgørelsen, og at vi kan drøfte det yderligere, også i udvalget.
Jeg lytter mig til, at der er nogle bekymringer, som jeg håber vi kan komme til livs i netop udvalgsarbejdet.
Det her forslag handler om at forenkle arbejdsgange, så vi undgår dobbeltadministration og unødvendigt bureaukrati.
Det handler om at skabe love og regler, der er til at forstå for borgerne.
Det drejer sig om at lægge beslutninger tæt på borgerne – de beslutninger, der berører borgerne – nemlig ude i kommunerne, i stedet for hos det statslige Kystdirektorat.
Forslaget handler ikke om at ændre på det grundlæggende og de kriterier, de konkrete beslutninger træffes på.
Det handler ikke om at ændre loven.
Kommunerne har allerede vist, at de har kompetencerne, når det gælder kysterne, hvor de i dag har ansvaret for tilladelse til opførelse af kystsikring, til opførelse af bade- og bådebroer, påbud ved ulovligt opførte bade- og bådebroer, og på vej er også kompetencen til at behandle ansøgning om fortøjningspæle i tilknytning til bade- og bådebroer.
I Danmark kan vi nemlig rose os af meget gennemsigtig administration, meget gennemsigtige beslutningsprocesser med love og regler, der er til at forstå.
Som lovgivere vil vi også gerne sørge for, at beslutninger træffes tæt på borgerne, og vi er i mange spørgsmål lykkedes med at decentralisere beslutninger og flytte dem ud i kommunerne, som kender til de lokale forhold – et arbejde, der er stor opbakning til fra alle sider i Folketinget.
Det er netop på baggrund af det, forslaget til folketingsbeslutning om at ændre bekendtgørelsen om bade- og bådebroer er fremsat.
Der er nemlig to myndigheder involveret, og magtfordelingen mellem dem er i høj grad uklar.
Efter de gældende regler er det altså kommunen, der har kompetencen til at meddele tilladelsen til etablering af de helt almindelige bade- og bådebroer, som vi kender dem ud for huse og sommerhuse ved de danske kyster.
Men så kommer uklarheden, for hvem skal så behandle eventuelle ændringer, som et badelav eller en ejer af en bade- eller bådebro ønsker at foretage?
Det er kommunen, der ifølge bekendtgørelsen administrerer bade- og bådebroer, så det er naturligt at forestille sig, at det er kommunen, der vil træffe afgørelsen, om et gelænder, trappe, lift må være der eller ej – ikke mindst fordi kommunen jo kender forholdene i området og allerede har givet tilladelse til selve broen.
Men nej, her oplever badelavet, at Kystdirektoratet går ind i sagen og træffer afgørelse om, at gelænder eller låge ikke må være der.
Så vi har altså den lille myndighed, kommunen, der administrerer og træffer afgørelse om den store indretning, nemlig selve broerne, mens det i flere tilfælde er den store myndighed, Kystdirektoratet, der administrerer og træffer afgørelse om de mindre indretninger på selve broen.
Det er lidt uforståelig dobbeltadministration.
Så hvis ministeren fastholder, at det er fornuftigt, at kompetencen er delt, altså at det er den lille myndighed, kommunen, der administrerer afgørelsen om den store indretning, nemlig broen, men den store myndighed, Kystdirektoratet, der administrerer og træffer afgørelse om de mindre indretninger ved selve broen, kan vi konstatere, at det betyder et unødvendigt bureaukrati, at der skal kræves to myndigheder i forhold til selve opgavefordelingen.
Det er uforståeligt, at mindre indretninger på og ved private badebroer skal afgøres af en statslig myndighed, når indretningen vedrører det, som broen er bygget til.
Hermed får kommuner kompetencen til at meddele indretning på selve bade- og bådebroerne, der umiddelbart har tilknytning til bade- og bådebroernes formål som et gelænder, en trappe i vandet, en lift til en jolle eller en båd, et skilt om lav dybde eller låge.
Dermed lægger vi administrationen og myndigheden der, hvor det giver mening, nemlig tæt på borgerne, hos kommunerne, der kender de lokale forhold, og dermed gør vi det tydeligt for både myndigheder og borgere, hvem der gør hvad, mens vi som lovgivere gør, hvad vi kan for at bekæmpe uforståeligt bureaukrati og dobbeltadministration.
Jeg håber, at vi kan finde en fælles tekst til beretning i udvalget, som lægger op til at smidiggøre arbejdsgange, og jeg håber, at vi kan se nærmere på det og få ændret i bekendtgørelsen.
Tak for ordet, og tak for debatten.