Lars Løkke Rasmussen (V), 2017-05-16:
Det synes jeg er et rigtig godt spørgsmål, som alle nok bør stille, også til sig selv.
For jeg tror, at svaret har flere facetter.
Meget af det handler selvfølgelig om at tage ansvar for og sørge for, at ting fungerer.
Det tror jeg trods alt er det vigtigste.
Det er også derfor, vi investerer i SKAT.
En anden del handler om at være åben om fortidens fejl.
En tredje ting, som jeg tror også er vigtig, handler om at sørge for at få proportionerne med.
For jeg kan godt komme i tanker om mange skandaler, som har vist sig at være succeser.
Lad mig nu bare gøre det konkret: den digitale tinglysning.
Min erindring om den offentlige debat om den digitale tinglysning og mediedækningen af den – og det tror jeg man kan søge i arkiverne og få bekræftet – er, at det var skandale.
For vi løb noget i gang, som ikke fungerede til en start.
Det blev skandaliseret.
I dag har vi et perfekt digitalt tinglysningssystem, som er berømmet i hele verden; som betyder, at man på et splitsekund kan få håndteret alle de juridiske dokumenter, og som har gjort det billigere at handle bolig.
Det fungerer fantastisk, det er en kæmpe succes.
Vil man som almindelig avislæser sidde tilbage med en oplevelse af, at vi har en kæmpe succes, som verden efterspørger?
Det vil man ikke.
Hvis man blader sine gamle aviser igennem, vil man se, at der er en stor skandale.
Derfor tror jeg altså – og det er derfor, jeg siger, at vi nok også skal stille spørgsmålet til os selv – at vi herinde også har et ansvar for at få nuancerne på plads.
Det var derfor, jeg over for fru Pernille Skipper før gik lidt i rette med de 80 mia. kr. For der er sat sådan et billede af, at der bare findes 80 mia. kr., der er forsvundet, og det er ikke korrekt.
Der skal vi da passe på – altså vi politikere – at vi ikke bidrager til at få tilliden til at krakelere ved at turnere rundt med for sort-hvide billeder af, hvordan den offentlige sektor fungerer.
Ja, det er jo det, vi tager en diskussion med partierne om.
Jeg har jo i tidligere svar her i dag sagt, at når der nu er et ønske om at få kigget i bakspejlet, så ønsker vi, at det bakspejl, der sættes op, er et, hvor man også kan se alle blinde vinkler og kan se det hele.
Det tager vi nu en drøftelse om.
Jeg er jo lidt udfordret af, at noget af det, som hr. Uffe Elbæk ligesom skandaliserer og siger nedbryder tillid, har jeg svært ved at se er skandaløst.
DONG f.eks.: Nu står hr. Uffe Elbæk her og siger, at DONG er en skandale, og spørger, hvad vi kan gøre ved det.
Altså, jeg har sådan set respekt for den beslutning, den tidligere regering traf med en socialdemokratisk finansminister i spidsen, om at sikre noget ekstern kapital til DONG på et kritisk tidspunkt i selskabets historie.
Og jeg abonnerer ikke på det synspunkt, at fordi aktionen lykkedes i den forstand, at DONG sådan set kom igennem og er vokset og blevet stærk, så kan man gå rundt bagefter og sige, at det var forkert.
Det er da i min optik egentlig et eksempel på noget, der lykkedes.
Derfor vil jeg gentage det med at få nuancerne med.
Det gælder også offentlighedsloven.
Man kan jo lave et nærstudie af, hvad det er for en offentlighedslov, vi har, og sætte det op imod andre lande.
Så vil man se, at det der billede, der bliver tegnet, af, at der er mørkelygte og lukkethed, er et ukorrekt billede.