Jeppe Jakobsen (DF), 2018-05-03:
Tak for det.
De her vederlagsdiskussioner ender ret ofte ud i, om vederlaget til politikere er for højt eller for lavt.
Det synes jeg faktisk er noget af det fine ved det her borgerforslag, altså at det ikke nødvendigvis forholder sig til kroner og øre, men det forholder sig mere til, at det er en forkert ordning.
Altså ikke, om det er for højt eller for lavt, men at det er forkert.
Og det er jo det, det er.
Det er forkert, at man på ganske få år kan optjene en pension, som langt overstiger den pension, som man ville kunne have optjent med et ganske almindeligt arbejde.
Vi er ikke tjenestemænd, og derfor er det jo forkert at sammenligne politikere med tjenestemænd.
Vi har jo heller ikke en treårig opsigelsesperiode, som man har med fuld løn som tjenestemand.
Det er der jo også gjort op med.
Nu har man en begrænset periode på eftervederlag.
Jeg var på et tidspunkt i mit liv officer og havde udsigt til at skulle tjenestemandsansættes.
De vilkår, jeg ville være blevet mødt med som tjenestemand, er jo fuldstændig usammenlignelige med de vilkår, jeg har som folketingsmedlem.
Som tjenestemand og som officer kunne jeg fra den ene dag til den anden have fået at vide: Nu har vi fundet et nyt sted til dig, hvor du skal gøre tjeneste.
I stedet for at være i Slagelse, skal du være på Bornholm eller i Aalborg f.eks. Vores tjenestested som politikere er skrevet ind i grundloven; så sikrede er vi, at vi ved, hvor vi skal arbejde.
Og man skal huske, at det jo er grunden til, at tjenestemænd har de her forholdsvis gode pensionsforhold bl.a.
Det er, fordi de har en masse ulemper ved at være tjenestemænd.
Der er en masse ting, som man ikke har den samme indflydelse på som tjenestemand, som man har i øvrigt som ansat.
Og det er jo det, der gør, at man har skruet tjenestemandsordningen sammen, som man har.
Og det er ikke at sammenligne med det at være politiker.
Så det der med, som forslagsstillerne siger, at skære det over den læst – om det så lige skal være pædagogerne, som forslagsstillerne taler om, eller nogle andre, er måske mindre vigtigt – altså at man ser på at få en pensionsopsparing som alle andre, er noget, som sikrer en rimelighed i det.
De tidligere talere her på talerstolen har været inde på, at man skal se på den samlede lønpakke, og jeg har faktisk været inde at kigge på den samlede lønpakke for det at være politiker.
Hvis jeg sidder her i Folketingssalen, til jeg bliver pensioneret, så vil jeg faktisk med en ordning som den, der bliver foreslået her, have en større pension, end den pension, som egentlig er gældende nu.
Så på den måde vil det her faktisk øge visse politikeres pension.
Så det vil jo være mere attraktivt, så jeg synes ikke, det er noget argument at sige, at man skal se på det som en samlet pakke.
Der er jo ikke nogen, der lider nød af at have et folketingsvederlag eller et ministervederlag, og hvis man kan få en arbejdsmarkedspension på en eller anden procentsats af det og man vurderer, at en lærer kan leve for 18 pct., altså at en pensionstilværelse med 18 pct. af lærerlønnen over et arbejdsliv er nok, hvorfor kan man så ikke vurdere, at over et arbejdsliv som politiker er en procentsats af den løn, man har til hverdag, nok til at understøtte ens pensionisttilværelse?
Og det er det, det handler om.
Det handler om rimeligheden og om, at vi ikke har et eller andet særligt vælde; et pensionssystem, der kun gælder for den her en lille gruppe af mennesker, hvor man har nogle særlig lukrative optjeningsvilkår.
Det handler om rimelighed.
Så derfor er vi enige i forslaget, og det er ikke, fordi pensionen er for høj eller for lav, men fordi den er forkert.