Trine Pertou Mach (EL), 2025-09-09:
Mange tak for det.
Det vil jeg forsøge at honorere.
Da vi stod her for et år siden og debatterede forslaget til finanslov for 2025, kunne vi i Enhedslisten og mange andre konstatere, at dansk økonomi på en række områder havde det så godt, at det virkede helt vildt, at man ikke benyttede tiderne til at gøre op med den skæve fordeling af tryghed og frihed i vores samfund.
I år er det finanspolitiske råderum igen blevet kraftigt opjusteret.
80 virkelig gode milliarder taler vi om nu.
Det er jo med til, at mulighederne for f.eks. at fremtidssikre vores velfærd og udbrede den på helt nødvendige områder, hvor den endnu ikke er, faktisk har vokset sig endnu større.
Der er mange muligheder, og derfor kan man på samme måde som sidste år jo sige, at finanslovsudkastet mest af alt er en slags undladelsesfinanslov.
Det skyldes den helt særlige regeringskonstellation, som nogle højt på toppen i dansk politik kalder mærkelig.
Det skal jeg ikke kunne svare på om den er, men i hvert fald er det jo et udtryk for et politisk valg.
Ganske vist indeholder forslaget positive elementer, der kan gøre livet nemmere for dem, der er allermest pressede.
som på at holde jacuzzien kørende.
De varer, man sænker afgifterne på med finanslovsforslaget, kan jo ikke siges i sig selv at være nødvendigt forbrug.
Jeg indrømmer gerne, at jeg i den her sammenhæng er på hr. Benny Engelbrechts hold; jeg tror også, at kaffe faktisk er sundt.
Jeg vil også sige, at for mit vedkommende vil jeg mene, at chokolade er sundt, i hvert fald den chokolade, der har en høj kakaoprocent.
Og bøger er jo alt andet lige ganske uundværlige.
Men helt ærligt, bortset fra det, som jo er sjovt at stå og tale om, undrer det os lidt, at man ikke bruger finansloven til at afsætte midler til i så stor udstrækning, som man kan, at få sænket momsen på mad så hurtigt som muligt.
Det ville gavne det helt store brede flertal af borgere i det her land.
Vi er også glade for, at der sættes ind på at skabe bedre dagtilbud; flere voksne hænder er en nødvendighed.
Det er jo noget, som flere partier, inklusive Enhedslisten, har talt for i lang tid.
Der er stadig lang vej til egentlige minimumsnormeringer.
Så er der tiltaget om at gøre daginstitutioner lidt mere til at betale.
Det har også positive konsekvenser, men i Enhedslisten så vi gerne, at man også skruede på fripladstilskud, sådan at man sikrede betalelige dagtilbud for nogle af de børnefamilier, der er allermest økonomisk pressede.
For det er jo sådan, at presset i vores samfund ikke føles ens.
Derfor er det grundlæggende spørgsmål, hvorfor regeringen ikke med det her finanslovsforslag forsøger at ændre den fordelingsmæssige profil og tage livtag med nogle af de store strukturelle udfordringer i vores samfund nu, hvor der reelt er en mulighed.
I sidste uge kom Arbejderbevægelsens Erhvervsråd med en analyse, der understregede realiteten i det danske klassesamfund.
Der er i Danmark flere økonomisk udsatte voksne og børn, end der er i resten af Norden.
Næsten hver femte i vores land er i risiko for fattigdom eller social eksklusion, og samtidig stikker de rigeste af i forhold til resten af befolkningen.
Det problem gør finanslovsforslaget ikke op med endsige mildner på en betydelig måde, og en lang række af de milliarder, man bruger på bl.a. at sænke denne og hin afgift, kunne jo meget mere effektivt have været brugt på at mindske den økonomiske udsathed.
Ja, det er jo så det, vi mener vi har lige præcis nu, hvor statskassen bugner og råderummet løbende bliver opjusteret.
Det var en mulighed, og det har man ikke valgt at gøre.
Det er også stærkt bekymrende, mener vi, at man ikke har flere tiltag i regeringens finanslovsudspil i forhold til klimahandling, især når vi kigger på, hvor meget også implementeringen halter.
Det er lidt, som om klimahandlingen er blevet glemt, til trods for at vi lever i en tid, hvor naturbrande, ekstreme vejrfænomener og varmetemperaturrekorder hærger ikke bare jordens sydlige halvkugle, men også vores eget kontinent.
Der er et par andre undladelsessynder, om jeg så må sige, som jeg gerne vil adressere.
En af dem drejer sig om et alvorligt emne, som vi har råbt op om i mange år i Enhedslisten, nemlig at øge indsatsen mod partnervold og partnerdrab.
Det stigende antal partnerdrab understreger, at der virkelig er behov for politisk handling.
Jeg er glad for, at problemet bliver taget seriøst – at det bliver prioriteret i politiforliget, at det prioriteres at nedsætte flere specialenheder, og at der sættes penge af til det.
Men vi kan jo ikke forhindre partnerdrab, efter at de er begået.
Hvis vi vil forhindre det, skal vi også som samfund prioritere forebyggelsesindsatser og flere krisecenterpladser, og den indsats kunne vi godt tænke os at se tydeligt aftegnet i finansloven.
Det er altid sådan for Enhedslisten, at vi kigger på den samlede fordelingsmæssige profil, og kan vi få justeret noget af det, der ligger i finanslovsudspillet, er vi allerede et andet sted henne i forhold til at kunne lave en aftale.
Det, at der går flere milliarder kroner til EU, er ikke nødvendigvis i sig selv et problem.
Det handler jo grundlæggende om, hvad det er, de penge skal bruges på.
Jeg må sige, at det ikke er det, der kommer til at afgøre, om man gør noget på den danske velfærdsfront eller klimafront eller i kampen mod ulighed.
Det er jo en grundlæggende prioritering af de mange milliarder kroner, som ligger i råderummet i statskassen, og man kunne eksempelvis, som andre ordførere også har været inde på, undlade at give nogle af de skattelettelser til dem i vores samfund, der har allermest.
Så det ville være der, vi i første omgang kiggede i forhold til at få en mere solidarisk fordelingsprofil.