runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Liselott Blixt (DF), 2019-01-10:
Dansk Folkeparti har jo i mange år arbejdet for, at vi skulle sikre en ordentlig lovgivning om tatovørbranchen, også når tatoveringerne skal fjernes.
Vi kan undre os over, at man kommer med et forslag nu her, som faktisk ikke har ret stor betydning for det, som debatten faktisk koncentrerer sig om.
Jeg er godt klar over, at ministeren har været i en svær situation, for det startede jo med, da vi talte om fjernelse af tatoveringer, at det kun var hudlæger, der måtte fjerne tatoveringer.
Det synes vi også var lidt langt at gå.
Vi ved, at der er rigtig mange gode kosmetologer, der har været ude at tage en uddannelse i udlandet og fået certifikat på, at de ved noget om at fjerne tatoveringer med laser.
Vi ved, at der er rigtig mange tatovører, som har dygtiggjort sig og fået viden om, hvordan man tatoverer, men også om, hvordan man fjerner tatoveringer.
De har en uddannelse i det; de ved noget om det.
Det her forslag handler om, hvilken maskine man skal bruge efter 2030; det handler om, hvor lang tid der må gå imellem, at man bruger en laserbehandling.
Det er det, det drejer sig om.
Der er ikke noget tilsyn, der er ikke nogen klagemuligheder, der er ikke noget uddannelse, der er ikke noget som helst andet.
Man kan bare se, hvad der står i høringssvarene, og her er jeg fuldstændig enig med hr. Flemming Møller Mortensen i, at de også ligesom giver et fingerpeg om, at man undrer sig lidt over lovgivningen.
Som der står, kan folk faktisk, efter at det her lovforslag er blevet vedtaget, gå ud og købe en laser på Wish eller på det grå marked, eller hvor søren det kan være, som ikke er godkendt nogen som helst steder, og så kan de indtil 2030 slå sig ned og fjerne tatoveringer, for det er jo der, ændringen skal slå igennem.
Selvfølgelig kan vi støtte forslaget, men man kan også sige, om ikke det er ret meget at gøre ud af det, altså at lave et lovforslag om, at der skal være godkendte maskiner, og at laserbehandling skal ske med 6 ugers mellemrum.
Jeg håber, at der er flere, der måske kunne være med til at støtte op om, at man må se et minimum af uddannelse hos dem, der praktiserer fjernelse af tatoveringer med laser.
Samtidig kan vi også undre os over, at andre måder, som findes, til at fjerne tatoveringer, slet ikke bliver omtalt, f.eks. med syre.
Der har været programmer om, hvordan folk er blevet skamferet.
Derfor vil vi stille spørgsmål om, hvem vi ser flest skader hos, for her betaler folk selv for at få fjernet tatoveringer.
Men når det kommer til ødelæggelse af hud og væv og man skal have behandling, så skal man ind i det danske sundhedsvæsen, der bliver betalt af skatteyderne.
Så vi vil stille nogle spørgsmål, og vi håber på, at vi kan få strammet lovgivningen lidt op.
Ellen Trane Nørby (V), 2019-01-10:
Jo, men der er ingen tvivl om – og det har vi jo også diskuteret løbende – at jo mere avancerede vores systemer bliver, i forhold til at der reelt set kan laves privacy by design-løsninger, sådan at man kan sige ja og nej til mere og mere, desto flere valgmuligheder får man.
Allerede i dag er der en lang række valgmuligheder i forbindelse med sundhed.dk, som også kommer til at betyde noget for borgernes muligheder.
Det betyder jo også, at hvis der er hele behandlingsforløb – jeg har hørt nogle komme med eksempler med kønssygdomme eller andet – som man måske ikke ønsker ligger så langt fremme, så er der jo en mulighed for netop i relation til de informationer at kunne gå ind og sige, at det synes man ikke vedkommer nogen bredt set, eller at det ikke vedkommer nogle specifikke sundhedspersoner, og den mulighed skal jo ligge der.
Til gengæld har vi jo diskuteret det politisk og gjort det meget klart – og det er jo også en del af den politiske aftale – at det ikke skal være sådan, at man kan komme til at stå i en situation, hvor ambulancepersonalet ikke kan få adgang til data, fordi man har glemt at sige positivt til på et bestemt område.
Der skal det være sådan, at de rette data skal være i de rette hænder på det rette tidspunkt.
Det er det, der er med til at redde liv.
Sekunder kan være afgørende, hvis man, hvis en diabetespatient falder om med et blodsukker, der er for lavt, faktisk ved, at vedkommende er diabetiker.
Det ved man ikke nødvendigvis i dag, for det er noget af det data, der i dag ligger hos vores egen læge, og som ikke nødvendigvis er blevet delt og lagt ind i journalerne.
Det kan være afgørende for, om man overlever, hvis man falder om på gaden, og der kommer professionel hjælp til stedet.
Peder Hvelplund (EL), 2019-01-10:
Jeg vil gerne starte med at kvittere for, at sundhedsministeren oplyser, at der fortsat vil være et fortroligt rum i forholdet mellem patient og læge, hvor data ikke nødvendigvis skal deles.
For os er den grundsætning, at det er patienten, der råder over egne data, jo fuldstændig afgørende, og derfor kunne jeg godt tænke mig at stille et spørgsmål.
Jeg er klar over, at man har gjort det muligt at spærre for data i forhold til specifikke sundhedspersoner, specifikke perioder eller afdelinger, men kunne det ikke også være en mulighed at indføre, at man kan spærre for specifikke data?
Altså, man kan jo godt have en samtale, hvor man egentlig ønsker, at dele af samtalen bliver delt, men hvor der så kan være visse oplysninger, som man ikke ønsker bliver delt.
Skulle man ikke have en mulighed for som patient at kunne sikre den form for spærring?
I samme forbindelse kunne jeg godt tænke mig høre, om det ikke kunne være muligt at sige, at man som patient også kunne lave en fuld spærring for deling af data, altså at man simpelt hen ikke ønsker at dele data, fordi man ønsker at holde det som en del af sit privatliv.
Kirsten Normann Andersen (SF), 2019-01-10:
Men jeg noterede mig netop i ministerens svar til offentligheden i sidste uge, at ministeren adresserede de her sikkerhedsmæssige problemer til regionerne, fordi det er deres systemer.
De har selv lavet de her systemer.
Og jeg tænker, at laver man fælles systemer, kunne man godt forestille sig, at der også er særlige omkostninger forbundet med, at de skal kunne tale sammen med mange forskellige systemer i vores land.
Man har jo forskellige journalsystemer i Region Hovedstaden og Region Sjælland i forhold til det, man har i Jylland.
Jeg vil bare spørge, om ministeren er i overvejelser eller drøftelser med regionerne og kommunerne om måske at få et fælles digitalt system, som kun skal løse problemerne en gang.
Ellen Trane Nørby (V), 2019-01-10:
Nu omtaler spørgeren den sektorstrategi på sundhedsområdet på cybersikkerhedsområdet, som vi fremlagde i sidste uge, og som er aftalt med Kommunernes Landsforening og Danske Regioner, og den sektorstrategi lægger jo netop op til, at hvad end man gør, så at sige, så skal man altid tænke cybersikkerhed ind i det.
Det betyder selvfølgelig også, at når vi nu her pr. 1. februar overgår til et nyt LPR3-system, er der også tænkt på cybersikkerhed og en stærkere beskyttelse.
Når vi laver nye systemer, tænker vi hele tiden cybersikkerhed og en øget beskyttelse ind som en dimension af det at oprette systemerne.
Så det er jeg fuldstændig enig med ordføreren i, og det indgår sådan set også i de ændringer, vi kommer til at lave her, fordi det jo også grundlæggende handler om, hvordan vi tænker, når vi træffer beslutninger fremadrettet, hvad enten det er i forhold til indkøb af nyt it-system eller indkøb af medicinsk udstyr, f.eks. store scannere, som også oplagrer persondata: Hvordan er det, man sikrer, at det ikke bliver en kilde til sårbarhed i forhold til hackere, der kan kompromittere den sikkerhed, der skal være omkring vores personfølsomme informationer i sundhedsvæsenet?
Kirsten Normann Andersen (SF), 2019-01-10:
Tak for det.
Jeg kan jo også benytte lejligheden til at sige tak for et fint forhandlingsforløb – det synes jeg nemlig også vi har haft – hvor vi har drøftet rigtig mange af de dilemmaer, der selvfølgelig også er forbundet med digitalisering af sundhedsdata.
Jeg lyttede mig også til, at ministeren siger, at det kun er deling af de strukturerede data, der er tale om.
Det betyder jo ret beset også, at vi stadig væk har et sædvanligt journalsystem – det kan være den elektroniske patientjournal – og et andet system, hvor man deler relevante informationer om behandling m.v. For at undgå, at man også skal opdatere i to systemer, så skal de systemer jo kunne tale sammen.
Derfor vil jeg bare spørge til det, ministeren har udtalt sig om i sidste uge omkring vores sikkerhed i de systemer, vi har.
Giver det ikke bare god mening at prøve at adressere de sikkerhedsspørgsmål, som ministeren også bekymrede sig om i sidste uge, til det her forslag, så vi undgår, at vi skal til at lave systemer for så at lave systemer for så at lave systemer?
Altså, når de skal kunne tale sammen, kan jeg simpelt hen ikke se andet, end at det kunne give mening at prøve at tænke de her problemer sammen på en gang.
Kunne man forestille sig det, minister?
Erik Lund (KF), 2019-01-10:
Jeg kommer sådan lidt haltende op ad trappen, for jeg har også frekventeret sundhedsvæsenet.
Men når vi nu snakker om digitalt samarbejde, vil jeg sige, at det er en fantastisk vigtig del.
Det gælder jo på alle områder, men specielt på sundhedsområdet.
Det lovforslag, som vi nu behandler, har til formål at understøtte et bedre digitalt samarbejde, hvor sundhedspersoner lettere får adgang til og mulighed for at dele relevante oplysninger om patienternes forløb på tværs af sundhedsvæsenet.
I dag bruger sundhedspersoner i kommuner og regioner og almen praksis masser af unødvendig tid og unødvendige ressourcer på at indhente oplysninger hos hinanden – eller som i mit tilfælde, hvor jeg lige har fået opereret min fod efter en gammel fodboldskade og så skulle til noget genoptræning hos en fysioterapeut.
Det var jeg her i mandags, og jeg siger til ham: Jamen kan du ikke bare trække de her oplysninger?
Nej, det kunne han ikke.
Jeg kan gå ind og se mine egne sundhedsdata; der kan jeg trække alle de oplysninger, der er, om operationen, og det må jeg så printe ud og gå ned og aflevere til ham.
Digitalt samarbejde er vigtigt for patienterne, og det er det, det drejer sig om.
Det er patienten, der skal være i fokus her, og det skal være nemt.
Men sikkerheden skal selvfølgelig også være i top, og vi tror faktisk på, at når vi har fået behandlet det her og snakket om det i udvalget, får vi et rigtig godt grundlag for at kunne udforme et fælles lovforslag.
Den sidste del af lovforslaget handler, som flere også har nævnt, om muligheden for at sende påmindelser til forældre om anbefalede børnevaccinationer, igen ligesom man alle andre steder, når man f. eks. skal til en fysioterapeut eller andet, dagen før får en påmindelse om, at man skal huske det.
Her er der så mulighed for, at forældre i god tid får en påmindelse om, at de lige skal huske, at deres barn skal vaccineres for det eller det.
Vi tror virkelig, det bliver noget, som i vid udstrækning kan gavne også forældre og børn.
Brigitte Klintskov Jerkel (KF), 2019-01-10:
Det er nemlig rigtigt; det er i dag lige præcis 2 år siden, jeg havde min første arbejdsdag herinde og holdt min allerførste tale herinde.
Jeg er ikke lige så nervøs i dag, som jeg var dengang.
Som flere af ordførerne i dag har været inde på, vedtog vi i juni 2017 at oprette de her særlige pladser på psykiatrisk afdeling, og det har så efterfølgende vist sig, at der har været nogle udfordringer med at få visiteret patienter til de her særlige pladser, og en stor del af pladserne står desværre tomme.
For at sikre, at visitationskriterierne ikke virker unødigt begrænsende for visitationen til pladserne, stilles der her i lovforslaget forslag om at lempe på visitationskriterierne.
Med lempelserne, som der her lægges op til, håber vi fra konservativ side, at vi kan få pladserne taget i brug, og vi bakker derfor op om justeringerne i lovforslaget.
Samtidig vil jeg opfordre til, at regionerne kigger på det gode eksempel fra Region Sjælland, hvor ledelsen har holdt oplæg om de særlige pladser i samtlige kommuner i regionen.
Det var for netop at sikre, at kendskabet til de særlige pladser blev udbredt i kommunerne, hvilket kan have været medvirkende til, at alle pladserne i Region Sjælland er fuldt belagt.
Peder Hvelplund (EL), 2019-01-10:
Det bekymrer mig lidt, at man, hver gang vi har behandlet det her, ligesom har sagt, at vi har brug for noget ny viden, før der skal ske noget.
Derfor er det hele tiden blevet skubbet foran os, og vi har ikke reageret, og der er det bare, vi i Enhedslisten og hos SF er af den opfattelse, at nu har vi ligesom den tilstrækkelige viden til at kunne konstatere, at vi har et problem her, som vi bliver nødt til at handle på af hensyn til de 140.000 mennesker, som er ramt af alkoholafhængighed, og deres pårørende.
Karina Adsbøl (DF), 2019-01-10:
Som jeg sagde i min ordførertale, er vi meget enige i intentionerne med forslaget.
Men når det er sagt, skal man ikke tage fejl af, hvad et servicetjek også kan indeholde.
Det så vi faktisk, da vi ændrede patienterstatningsordningen, og det var jo et beslutningsforslag, kan man sige, om servicetjek og patienterstatninger.
Så derfor synes jeg ikke, at det ene udelukker det andet.
Vi skal bruge den viden, vi allerede har, og den viden, vi allerede har, kan vi jo sagtens arbejde videre med.
Derudover kan det jo godt være, at vi får ny viden i forhold til et tjek af det her.
Så jeg bakker sådan set op om sundhedsministeren, for jeg synes, det er rigtig fint, at vi kan gøre begge dele.
Peder Hvelplund (EL), 2019-01-10:
Tak for det, og tak for ordførertalen, og tak for de positive bemærkninger i forhold til det.
Jeg er helt med på, at det kunne være en god idé at få lavet en fælles beretning.
Vi er jo fra forslagsstillernes side helt med på, at både tidspunktet for, hvornår det skal fremsættes, og finansieringen er noget, vi kigger på.
Jeg forstår ikke helt behovet for at få lavet et kommunalt servicetjek nu, for hver gang vi har kigget på det, og hver gang vi spørger kommunerne, er det det samme billede, vi får.
Derfor vil jeg gerne spørge ordføreren, om ordføreren også vil være med på, at vi nu sætter gang i arbejdet med at få lavet en autorisationsordning i forhold til uddannelseskravet, nogle kvalitetsstandarder og et referenceprogram, altså principperne i det forslag, der ligger her, for det er sådan set det, der er det mest afgørende.
Flemming Møller Mortensen (S), 2019-01-10:
Jeg mener, at vi meget let kan enes om det her, og det tror jeg vi kan gøre bredt politisk.
Jeg tror bare, at vi skal arbejde på et setup, hvor vi får tænkt det hele ind, herunder om det sådan skal være en større plan, også med baggrund i de erfaringer, der høstes nu.
Når jeg har besøgt misbrugscentre, har det været mit klare indtryk, at der arbejder utrolig dedikerede personer, men de har også behov for, at vi retter blikket mod det og siger: Det skal være den bedste viden, der gøres brug af alle steder, når der behandles for misbrug.
Peder Hvelplund (EL), 2019-01-10:
Det er jeg jo selvfølgelig fuldstændig enig med ordføreren i.
Når jeg nævnte det økonomiske, var det selvfølgelig, fordi ordføreren selv nævnte det som en begrundelse for, at man for nuværende ikke kunne støtte forslaget.
Bortset fra det er jeg fuldstændig enig i de betragtninger, og det er også derfor, vi har fremsat forslaget her.
Det er jo ikke et forslag, der handler om, at vi skal spare penge – det er et spørgsmål om, at vi har en gruppe borgere her, der har brug for en bedre hjælp end den, de får i dag.
I forhold til det med autorisation er jeg helt med på, at det er noget, vi kan kigge på.
Jeg synes bare, at det, der er afgørende, er, at vidensniveauet sikres, men det er jo også det, at man kan sikre en form for klageadgang og en form for tilsyn med de behandlere, og derfor mener jeg, det er vigtigt, at vi i hvert fald får en eller anden form for autorisation, så man også sikrer sikkerheden for de mennesker, der søger alkoholbehandling.
Flemming Møller Mortensen (S), 2019-01-10:
Det lyder fuldstændig rigtigt for mig, at det er tre af de veje, vi skal gå.
Om det skal hedde en autorisation, eller om det skal hedde noget andet, kan jeg ikke sige, men ja, der skal i hvert fald være et ensartet niveau af viden i forhold til dem, der skal være behandlere.
Ordføreren siger, at det her har store økonomiske konsekvenser for vores samfund, og det sagde jeg også i min ordførertale, men jeg har lyst til som socialdemokrat at sige, at der godt nok er nogle omkostninger, der tikker ind på andre konti først, og det er de menneskelige.
Det gælder de voksne misbrugere og deres børn, men som vi også tidligere har talt om, er der også børn, der er alkoholmisbrugere.
Peder Hvelplund (EL), 2019-01-10:
Først vil jeg gerne kvittere for de positive bemærkninger i forhold til intentionerne i forslaget her.
Jeg vil godt lige adressere et par af de punkter, som ordføreren nævnte som begrundelse for, at man ikke kunne stemme for forslaget for nuværende.
For det første er der tidspunktet, og det er klart, at da vi fremsatte forslaget, lød 1. februar som en udmærket deadline for det, men vi må sige, at det ikke er realistisk nu, og derfor er vi selvfølgelig også villige til at ændre på det, i fald det her forslag skulle blive vedtaget.
For det andet er der finansieringen.
Her vil jeg også bare gøre opmærksom på, at da det daværende KORA – det, der hedder VIVE i dag – i 2017 beregnede de udgifter, som kommunerne havde, når det handlede om følgevirkninger af alkoholpåvirkning, kom de frem til, at det beløb sig til 3,5 mia. kr.
Så med hensyn til finansiering har vi anvist en konkret finansieringsmulighed, men der er også noget, der kan indhentes, når det handler om følgevirkninger.
Det, jeg egentlig godt bare vil høre, er, om ordføreren er enig i det helt principielle i – også hvis det er noget, vi skal kigge på efter næste folketingsvalg – at vi skal have lavet en autorisation for alkoholbehandlere, at vi skal have sikret nogle kvalitetsstandarder, og at vi skal have lavet et referenceprogram.
Er det noget, ordføreren kan give tilsagn om, altså at det er den model eller de principper – hvordan vi så skruer modellen sammen, kan vi diskutere – det skal basere sig på?
Flemming Møller Mortensen (S), 2019-01-10:
Jo, og vi skal have defineret, hvad kvaliteten skal være i uddannelsen.
Det, vi jo så også skal være opmærksomme på, er, at lige så snart vi så har sagt, at det er den kvalitet, vi vil have at alle behandlere skal kunne udvirke i deres praktiske virke, både offentligt og privat, sådan som vi ser det, så skal vi også være klar over, at så koster det.
Så der skal vi også have lavet de rigtige beregninger, for ellers risikerer vi at give kommunerne en udgift, der bliver lagt oven i alle de udgifter, de har i forvejen, hvor de i den grad har vanskeligt ved at få enderne til at nå sammen i alle forhold til alle de velfærdsområder, hvor forventningerne er store.
Jeg synes, at vi skal være meget opmærksomme på, hvilke opgaver der er »kan«- og »skal«-opgaver i fremtiden.
Det hører jeg faktisk også fra ministerens side, og det er også det, jeg hører fra KL's side, altså at der er en større og større erkendelse af i KL, at man bliver nødt til at have nogle ensartede regelsæt.
Kirsten Normann Andersen (SF), 2019-01-10:
Det er rigtigt, men knappen ville ikke rigtig tage imod, da jeg trykkede på den.
Én ting er jo det kæmpestore billede, hvor jeg sådan set godt kan være enig med ordføreren i, at det kan vi sådan godt kigge på på den lange bane, og ministeren har også nævnt sundhedsreformen og andet i forhold til den del, men det her er jo trods alt også et isoleret tema, nemlig det at sikre kvalitet i behandlingen i form af f.eks. nødvendig uddannelse og at få stillet nogle krav til det.
Isoleret set er det vel overkommeligt at tage fat på lige præcis det problem, modsat den større alkoholbehandling, man måske skal tage sig af senere.
Flemming Møller Mortensen (S), 2019-01-10:
Jo, jeg er fuldstændig enig med SF's ordfører i, at det skal vi gøre, og jeg mener også, at tiden er inde til det
Jeg synes også allerede nu, efter den her halve time, hvor vi har diskuteret det, at vi har fået afdækket, at der ikke har været den fremdrift i en kvalitetsforbedring og i en entydig udvikling, som er det, vi har nævnt her i Folketingssalen tidligere.
Kirsten Normann Andersen (SF), 2019-01-10:
Tak for det.
Alkoholmisbrug er en kæmpe udgift for samfundet; det giver også kæmpe sociale problemer, og det giver ikke mindst også alvorlige – og meget alvorlige – sundhedsmæssige problemer.
Jeg tror, at både ordføreren og jeg har prøvet at arbejde i afdelinger, hvor alkoholikere, som ikke har fået behandling, kommer ind og er livstruet af deres sygdom som følge af alkoholmisbruget.
Giver det i det mindste ikke rigtig god mening, uagtet at vi godt kan kigge på organisation og struktur, her og nu at prøve at stille nogle kvalificerede krav til, hvad behandlere skal kunne, hvad det er for en viden, de skal være i besiddelse af, og hvad det er for nogle tilbud, de skal kunne give til den borger, som har brug for behandling for sit alkoholmisbrug, inden man kommer så langt, at man til sidst ligger som patient på et sygehus?
Karina Adsbøl (DF), 2019-01-10:
Ja, men jeg mener ikke, at det ene udelukker det andet.
I forhold til de 140.000, der har et alkoholmisbrug, synes jeg også, det er vigtigt, at vi faktisk får en viden om, hvordan alkoholbehandlingen virker ude i kommunerne, i forhold til hvor mange – forstå mig ret – der kommer ud på den anden side og kommer ud af deres misbrug.
Det synes jeg faktisk vi mangler noget viden om, altså i forhold til de indsatser, der er ude i kommunerne.
Pernille Schnoor (ALT), 2019-01-10:
Tak for det.
Det er et vigtigt beslutningsforslag, som vi drøfter nu, og jeg vil gerne, som flere også har gjort, starte med at fokusere på børn, der vokser op i familier, hvor man har alkoholproblemer, og hvor man har alkoholafhængighed, for i mine år som formand for børne- og skoleudvalget har det været noget af det, jeg har været meget optaget af.
Det kan være rigtig svært at identificere de problemer, der er i en familie, fordi familierne er i alle samfundslag, i alle socioøkonomiske grupper i samfundet, og fordi børnene ikke altid viser nogle sådan ensartede, hvis man kan sige det, symptomer eller adfærdsmønstre.
Så jeg synes, det er et rigtig, rigtig vigtigt beslutningsforslag, og det er rigtig vigtigt at få sat fokus på, at vi skal have en behandling, og at vi skal have en ensartet kvalitet i forhold til det.
Ifølge et studie af en psykolog, der hedder Helle Lindgaard, er det sådan, at alkoholproblemer hos en eller begge forældre eller omsorgspersoner medfører et familiemiljø, der er præget af konflikter, fortielser, uforudsigelighed, skyld og skam, og hvor der ofte ikke er overskud til at varetage barnets behov.
Det er jo virkelig hjerteskærende, og derfor er det vigtigt at give de voksne et behandlingstilbud, der kan hjælpe dem ud af de problemer, de har, og også at give tilbud til de børn, der er en del af de her familier.
Ifølge Alkohol & Samfund er der meget stor forskel på, hvad det er for en behandling, man tilbydes.
Nogle venter i de her 14 dage og i få tilfælde endnu længere.
Og så er der også meget stor forskel på, hvad man tilbyder af behandling – om det er individuelle samtaler, om det er gruppeterapi osv.
Det er ikke tilfredsstillende, at der skal være så stor forskel på, om man er alkoholafhængig i Hørsholm eller i Hanstholm, og jeg er enig med forslagsstillerne i, at der er brug for, at vi sikrer vores borgere og også deres børn en større tryghed i forhold til den behandlingskvalitet, de bliver tilbudt.
Det skal være løsninger og tilbud, hvor man ser på det enkelte menneskes behov, og det skal være det enkelte menneske, der har medbestemmelse.
Man skal se på det enkelte menneske, når man tilbyder de her behandlinger, for på den måde kan det enkelte menneske også selv tage ejerskab for sin behandling.
Men jeg vil ikke sige så meget mere end at slutte af med at takke Enhedslisten og SF for at have fremsat det her vigtige beslutningsforslag, og i Alternativet støtter vi forslaget.