runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Inger Støjberg (V), 2018-11-15:
For det første vil jeg godt lige anfægte ordførerens tale om at sige, at man splitter familier ad.
Det er ganske enkelt ikke korrekt.
Det, der er korrekt, er, at familien har ladet sig adskille, hvor moderen f.eks. er rejst til Danmark, men har efterladt barnet i Thailand.
Så det er ikke de danske myndigheder, der splitter familier ad, det er familier, der lader sig selv adskille, og der er altså en væsentlig forskel.
Og ja, jeg synes faktisk, at man har en forpligtelse til at sætte sig ind i reglerne, når man træffer så stor en beslutning om at leve sit liv i et helt andet land, i en helt anden verdensdel, ønsker at omplante sig selv, om man så må sige, og så skal man da også sætte sig ind i reglerne for, hvad der så gælder for mit barn efterfølgende.
Det synes jeg ærlig talt er helt naturligt.
For så enkle er familiesammenføringsreglerne i forvejen ikke, så der har man alligevel sat sig godt ind i reglerne, og så må man da også forvente, at man sætter sig bedre ind i reglerne for, hvornår og hvordan man kan få sit barn med.
Men, siger jeg så samtidig, vi vil gerne se på, om der kunne være noget i at vejlede bedre i forhold til de her kvinder, som det jo typisk er.
Pernille Rosenkrantz-Theil (S), 2018-11-15:
Tak for det.
Og når det er væsentligt, er det jo, fordi mere end en tredjedel af alle konflikter forældre imellem handler om økonomi ifølge en undersøgelse, som Børns Vilkår har lavet, og det har vi sådan set været bekendt med undervejs.
Ministeren sidder også i regeringens koordinationsudvalg, og derfor tillader jeg mig at stille det her spørgsmål, som jo går lidt på tværs af ressortområder.
På lovprogrammet står der, at vi i februar skal behandle et lovforslag, der handler om økonomien og børnepengene, og der vil jeg blot spørge ministeren til ministerens holdning til det her med det bagudrettede.
Det har været drøftet meget i forhandlingerne i forbindelse med de her lovforslag.
Kommer de nye regler for børnepenge også til at omfatte forældre, der er blevet skilt inden den dato, hvor loven træder i kraft, altså med det resultat, at skilsmisseforældre, som har baseret hele deres økonomi på den måde, tingene ser ud i dag, får revet deres økonomi op med rode, eller går ministeren ligesom os i Socialdemokratiet ind for, at skæringsdatoen betyder, at de her regler kun gælder for familier, hvor man bliver skilt efter skæringsdatoen?
Mai Mercado (KF), 2018-11-15:
Tak, formand.
Først og fremmest vil jeg gerne kvittere for den meget flotte modtagelse, som lovforslagene har fået her i Folketingssalen i dag.
Det er jo de to lovforslag om et samlet familieretligt system – det, man vel også almindeligvis kalder skilsmissesystemet, også selv om det selvfølgelig også er for brud mellem mennesker, som ikke er gift.
Det synes jeg også debatten i salen i dag bærer præg af.
Cirka hvert tredje barn oplever i løbet af deres barndom, at forældrene går fra hinanden, og det vender op og ned på verden for de her børn.
Men jeg tror også, at vi alle sammen kender forældreparret eller venneparret, der ellers er velfungerende og omsorgsfulde forældre, men hvor skilsmissen alligevel ikke helt slipper taget og i stedet udvikler sig til en årelang kamp, hvor barnet klemmes, og hvor barnet svigtes.
Vores aftale, lovforslagene og oprettelsen af Familieretshuset og familieretten skal gøre en forskel for de her børn, flytte dem fra at være efterladt på sidelinjen, til at arbejdet med familien har barnet i centrum.
Også for de mest sårbare børn skal reformen gøre en reel forskel.
For barnet, som ikke blot kæmper med en brudt familie, men også med sociale problemer, skal vi arbejde tværfagligt og altid sætte hensynet til barnet højest i samarbejde med de sociale myndigheder.
Hjertet i reformen er en helt ny børneenhed i Familieretshuset, hvor barnet kan få støtte, rådgivning og en kontaktperson.
Børneenheden sørger for, at barnet kommer trygt igennem forløbet, men også at barnet reelt høres, og at arbejdet med familien tager udgangspunkt i barnets og familiens trivsel.
Netop arbejdet med er familien er essentielt, for vi kan ikke skabe en bedre hverdag for barnet, hvis ikke vi hjælper barnets forældre.
Så i det nye familieretlige system mødes familien derfor ikke af en standardløsning, og de kastes ikke fra den ene myndighed til den anden for at få løst deres uenigheder.
I stedet behandles familiens sager samlet med udgangspunkt i det enkelte barn og den enkelte familie.
Familierne mødes med redskaber til konflikthåndtering og rådgivning, der kan hjælpe på vej til, at de selv finder den løsning, der er bedst for deres barn, ikke blot i den konkrete situation, men også i deres fremtidige forældreskab.
Jeg glæder mig utrolig meget til, at vi kan åbne dørene til et nyt samlet familieretligt system den 1. april – et system, hvor hensynet til barnet altid står øverst, hvor vi gør op med familiernes følelse af at være kastebold imellem myndigheder og domstole, og hvor vi sikrer en klar domstolsinddragelse til gavn for retssikkerheden.
Så endnu en gang vil jeg gerne kvittere for processen til jer alle sammen, og jeg står naturligvis til rådighed for besvarelse af de spørgsmål, som udvalget måtte ønske at få belyst under udvalgsbehandlingen.
Carolina Magdalene Maier (ALT), 2018-11-15:
Hensigten med lovgivningen, som man indførte i sin tid, er jo ikke blevet opnået.
Så der er da god grund til – uden at vi skal pege fingre ad nogen, fordi vi kan konstatere, at det her ikke har fungeret – at man ikke bare kigger på mere vejledning.
Hvad nu, hvis der stadig væk, selv om vi laver mere vejledning, er nogle, der ikke har orienteret sig?
Jeg forstår ikke, hvorfor man skal straffes for ikke at have orienteret sig godt nok.
Så kan man spørge, hvor skylden ligger henne, men i sidste ende er det vel ligegyldigt, i sidste ende er det vel vores ansvar som stat at sørge for, at vi ikke splitter familier ad.
Mener ministeren ikke også det?
Hans Andersen (V), 2018-11-15:
Tak for det, og tak til de forrige ordførere for at gennemgå lovforslaget forholdsvis detaljeret – tak for det – så jeg skal gøre min tale relativt kort.
Med de to lovforslag udmønter vi jo aftalen om et nyt familieretligt system, en aftale, der bl.a. indebærer oprettelsen af Familieretshuset og et langt stærkere fokus på barnets tarv, en aftale, som samtlige af Folketingets partier som sagt står bag.
Med det nye Familieretshuset sikrer vi et langt bedre forløb for familier, der f.eks. ender i skilsmisse.
Vi skaber et nyt system, som er enstrenget, så vi samler de nødvendige kompetencer ét sted, samtidig med at vi undgår parallel sagsbehandling.
Vi skaber en ny kategorisering af familiekonflikter, så familierne får den hjælp, der passer til deres situation, og ikke mindst skaber vi et system, hvor barnets tarv altid kommer i første række.
Det gør vi bl.a. ved at ændre på lovgivningen, men også ved at skabe en børneenhed, som tidligere omtalt, i Familieretshuset, som alene fokuserer på barnets trivsel i en svær familiesituation.
Så med forslagene, som vi behandler her i dag, får vi altså et bedre og mere fleksibelt system, som sikrer, at barnet er i centrum.
Derfor glæder jeg mig også over, at alle partier står bag aftalen, så vi får tryghed og stabilitet på området.
Derfor skal der lyde en tak til de andre partier for en god, konstruktiv, alvorlig forhandlingsproces, der jo også indeholdt nogle armlægninger, og sådan må det nu engang være, men jo også for den her konstruktive tilgang til et svært og ømtåleligt emne.
Med de ord skal jeg meddele, at Venstre stemmer for lovforslagene.
Rasmus Vestergaard Madsen (EL), 2018-11-15:
Jeg hedder nu godt nok Madsen, men det tager vi.
Vi behandler i dag et rigtig vigtigt lovforslag om det nye familieretslige system, et system, som vi i Enhedslisten er rigtig glade for.
Det er vi, fordi hensynet til barnet og barnets trivsel langt om længe kommer i centrum i lovgivningen på familieområdet.
Alt for længe har barnets trivsel måttet stå i baggrunden, når forældre har haft vanskeligt ved at finde løsninger på de problemer, som kan opstå i eksempelvis en skilsmisse, og alt for længe er barnets ret til begge forældre blevet misforstået som begge forældres ret til barnet.
For Enhedslisten har det derfor været et afgørende pejlemærke i indretningen af det nye system at gøre barnets bedste til det styrende princip.
Det indebærer ikke bare, at hensynet til barnet og dets trivsel skal stå soleklart i lovens formålsparagraffer.
Det indebærer også, at hensynet til barnet gennemsyrer tilrettelæggelsen af hele systemet og i den måde, barnet bliver fulgt på igennem systemet.
Det er vi lykkedes med, og det er vi rigtig glade for.
Formålet i forældreansvarsloven vil samtidig blive ændret, så der ikke længere er tvivl om, at barnets ret til trivsel altid kommer til at stå før forældres ret til barnet.
Derudover står hensynet til barnet nu helt centralt i loven om det nye familieretslige hus.
Det er afgørende, at vi har sørget for, at der er børnefaglige kompetencer til stede alle steder i systemet, også – og især – hos domstolene, hvor familieretten fremover skal afgøre de mest komplicerede og konfliktfyldte sager.
En ordning, der indtil nu har afspejlet i hvor ringe grad hensynet til barnet har været i familieretslige sager, er brugen af fogedretten i sager om tvangsfuldbyrdelse.
Det har været afgørende for os i Enhedslisten, at fogedrettens rolle i sager, der involverer børn, bliver begrænset mest muligt og sådan set helst stoppede helt.
Børn er børn.
De er hverken en computer, en sofa eller en bil, der skal afhentes af en myndighedsperson i uniform og udleveres til rette ejer, og det siger selvfølgelig sig selv, at det ikke er til barnets bedste, når uniformerede myndighedspersoner møder op for at tage barnet med sig.
Med disse lovforslag vil sager om tvangsfuldbyrdelse fremover blive behandlet i familieretten og ikke længere i fogedretten.
Fremover vil der altid være en børnesagkyndig
til stede ved en tvangsfuldbyrdelse, som skal tilrettelægges, så det er forældrene og ikke barnet, der oplever magtanvendelsen direkte.
Og vigtigst, så må tvangsfuldbyrdelse fremover kun foretages, hvis det vurderes at være til barnets bedste.
I Enhedslisten er vi helt overbevist om, at hensynet til barnets trivsel, der nu langt om længe har fået en central plads i det familieretslige system, vil betyde en vigtig forskel for de mange børn, der har sager inde på livet.
Derfor er vi også stolte af den her aftale, og vi glæder os til at følge det nye familieretslige hus og se, hvordan det kommer til at fungere i praksis.
Henrik Dahl (LA), 2018-11-15:
Tak for ordet.
At skilsmisser er en udfordring og er svære at håndtere, går længere tilbage i historien, end man skulle tro.
Vielsesritualet er udformet på den måde, at det bliver nævnt, at man indgår ægteskab, til døden jer skiller.
Det var en bestemmelse, der blev indført i 1897, fordi man på det tidspunkt oplevede, at der var for mange skilsmisser, og så ville man gerne minde mennesker, der indgik ægteskab, om, at ægteskabet altså var, til døden jer skiller.
Og i »Takt og tone« fra 1918 af Emma Gad er der også ret lange passager om, hvordan fraskilte ægtefæller bør omgås hinanden på en fornuftig måde.
Så der er jo ikke noget at sige til, at f.eks. Folketinget også interesserer sig for de her spørgsmål, og det er en rigtig god aftale, som man nu er nået frem til.
Fru Pernille Rosenkrantz-Theil var inde på, at man har haft sådan en tilgang tidligere, hvor one size fits all, som det vist desværre også hedder på dansk, så det er vældig godt, at man tilpasser sig nu.
Der har været problemer.
Det er godt, at der kommer domstolskontrol i de svære sager, hvor der er behov.
Det er godt, at der bliver fokus på barnets tarv og en forstærket fokus på barnets tarv, så man bruger ressourcerne i Familieretshuset der, hvor det er fornuftigt at bruge dem, altså hvor der er et højt konfliktniveau eller andre særlige behov.
Vi er også glade for, at der sker nogle ændringer i forhold til børnefamiliers økonomi.
For os er det sådan, at udgangspunktet i forhold til børnepenge og børneydelse må være, at man deler proportionalt efter samværsordningen.
Det kan skabe og optrappe konflikter og er jo, hvis vi ser bort fra det formelle, også grundlæggende urimeligt.
Det er et godt skridt i den retning, som vi gerne ser tingene udvikle sig.
Som DF's ordfører også var inde på, har der jo været diskussioner i den politiske familie om, hvor lang separationsperioden bør være.
Det er jo ikke sådan, at vi ikke kan forstå de argumenter, der er blevet fremført.
En skilsmisse kan være forvirrende, den kan være hård, både for de voksne og for børnene, og det er selvfølgelig helt elementært rigtigt, at det er en god idé, at den beslutning modnes, så man ikke træffer forhastede beslutninger.
Det, som vi førte ind i forhandlingerne, var selvfølgelig, at beslutningen for det meste ikke kommer som et lyn fra en klar himmel, og at der i langt de fleste tilfælde jo har været nogle meget, meget grundige overvejelser hele vejen i forløbet.
Men vi er glade for den aftale, der er lavet, og vi stemmer selvfølgelig med glæde for, fordi det samlet set er en rigtig god aftale, der på en lang række områder forbedrer forholdene, både for de voksne i de tilfælde, hvor der egentlig ikke er de store problemer, og for voksne og børn også i de mere komplicerede tilfælde.
Så det glæder vi os til at bakke op om, når vi kommer til tredje behandling.
Tak for ordet.
Torsten Gejl (ALT), 2018-11-15:
I Alternativet synes vi også, det er en lidt stor dag i dag.
For mens verden er gået videre, som den nu skal, har vi arbejdet rigtig hårdt i Socialministeriet sammen med de andre partier på at lave en ny skilsmisselovgivning i Danmark.
Og det er jo ikke odiøst, for det er jo det, vi får løn for, og det er jo det, vi er valgt til, men det er rigtig dejligt, når man for en gangs skyld virkelig synes, det lykkes at lave noget godt og at lave noget, som alle partier kan støtte, og som betyder så meget for så mange mennesker.
Der er jo utrolig mange elementer i det her lovforslag, og der er blevet redegjort for rigtig mange af dem allerede af de tidligere ordførere.
Jeg vil bare nævne et enkelt, som har været utrolig vigtigt for os i Alternativet, og det er, at børn ikke skal hentes af fogeden.
Altså, man ser det for sig nogle gange i de yderste mareridtsscenarier, at et angst og skrigende barn skal hives ud fra under et bord, fordi den ene forælder ikke vil aflevere det til den anden.
Og jeg tror, det er traumatiserende; jeg tror, det er en ting, som barnet husker resten af sit liv.
Og det har vi så forsøgt at sikre ikke sker igen.
Vi skal lige teste det og se, om vi kan få det helt ned på nul – det skal det nemlig, det skal aldrig ske i Danmark.
Og det er en af de ting, vi har arbejdet rigtig meget med.
Men i stedet for at gentage alle de elementer, som jeg synes at andre ordførere har redegjort rigtig godt for, vil jeg egentlig bare sige lidt om, hvorfor jeg tror det lykkedes så godt at lave noget, som vi er godt tilfredse med.
Og det er, fordi vi har været gode til at tage barnets udgangspunkt i de her forhandlinger.
Vi har selvfølgelig tit diskuteret inden for de enkelte elementer i lovgivningen, om det her er retfærdigt for moren, om det her er retfærdigt for faren, hvordan det vil opleves, og hvordan det vil hænge sammen.
Og det er også uhyggelig vigtigt, at det her skal være retfærdigt for mødrene og for fædrene, men der er en ting, som er endnu vigtigere, og det er, at det er retfærdigt for barnet i en situation, hvor barnet måske er ude i den største krise i sit liv overhovedet.
Der har vi været gode til, at skiftende partier lige har markeret og sagt: Lad os lige prøve at se det her fra barnets perspektiv, lad os lige foretage en slags fælles mental rejse ind i det pressede barns sind og se, hvordan det her vil virke, og hvordan vi gør det her mest nænsomt og mest skånsomt og mest retfærdigt for den, som det her i allerallerhøjeste grad handler om.
Og det er nemlig barnet.
Og jeg tror, at en af grundene til, at vi er godt tilfredse med det arbejde og politiske håndværk, vi har lavet her, er, at hensynet til barnet går som en rød tråd gennem alle de her elementer, der er i det her lovforslag.
Og det er jeg i hvert fald utrolig glad for og en lille smule stolt af.
Det er klart, at vi skal være åbne for justeringer; der kommer selvfølgelig henvendelser med ændringsforslag og justeringer, og det er jo noget, vi skal se på.
Brigitte Klintskov Jerkel (KF), 2018-11-15:
De Konservative er også rigtig glade for sammen med et enigt Folketing at kunne tilslutte sig lovforslaget om Familieretshuset.
Hvert tredje barn oplever, at forældrene går fra hinanden, og de rammes på forskellig vis.
For os har det været vigtigt, at hensynet til barnets tarv kom først, og det fremgår også tydeligt i formålsbestemmelsen, at barnets bedste er omdrejningspunktet i loven.
Hvert år behandler systemet op imod 100.000 sager, hvoraf 37.000 sager er mere komplicerede og tunge – det er de såkaldte gule og røde sager.
Uanset om sagerne har den ene eller den anden farve, er det en stor omvæltning for de involverede parter, for mor og for far og ikke mindst for børnene.
Derfor er det vigtigt, at vi med dette lovforslag indfører et system, som er smidigt, og som tager hensyn til den svage part i et familiebrud, nemlig barnet.
Lovforslaget er ambitiøst på flere måder.
Der lægges op til en hurtig sagsbehandling med korte tidsfrister, så sagerne ikke samler støv på skrivebordene, men sikrer, at familierne kommer hurtigt videre i en svær tid.
Børneenheden er ligeledes en spændende nytænkning, som skal sikre børnene deres egen indgang til rådgivning og støtte.
Med lovforslaget styrkes barnets stemme og barnets tarv, hvilket glæder os.
Vi lægger som nævnt vægt på, at udgangspunktet er barnets bedste, og begge forældre kan i tilfælde af familiebrud, og hvis de er enige om det, få en fælles bopæl.
Dermed sikrer vi, at den ene forælder ikke kan føle at være en dårligere forælder end den anden.
Med lovforslaget her bortfalder den direkte skilsmisse, hvis der er mindreårige børn.
Fra den 1. april næste år indbygges der en refleksionsperiode på 3 måneder, før skilsmissen er endelig.
Fra Konservatives side ser vi frem til at følge arbejdet med Familieretshuset, og vi kan som nævnt støtte lovforslaget.
Søren Søndergaard (EL), 2018-11-15:
Nu har den socialdemokratiske ordfører flere gange sagt, at han kun kender sagerne fra pressen, men som folketingsmedlemmer får vi jo nogle gange nogle lukkede orienteringer, nogle fortrolige orienteringer, og dem har Mattias Tesfaye selvfølgelig også fået, og dem skal Mattias Tesfaye selvfølgelig ikke forholde sig til her, fordi de jo som sagt er fortrolige.
Men jeg kunne godt tænke mig at spørge Mattias Tesfaye, om Mattias Tesfaye har fået noget som helst argument på noget plan fra ministeren om, at den måde, lovgivningen administreres på, er i overensstemmelse med ret og rimelighed.
Mattias Tesfaye (S), 2018-11-15:
Jeg synes, at det vigtigste spørgsmål, jeg har stillet – jeg har stillet fire spørgsmål, jeg har fået tre svar – mangler jeg endnu at få svar på.
Jeg har fået svar på, hvor mange det her handler om, og en række andre svar, men det, jeg ikke har fået svar på, er, hvordan vurderingerne bliver foretaget – det er det, der er sagens kerne.
For jeg tror, at de fleste mennesker, når de sætter sig ned og læser loven fra 2016, vil give mig ret i, at det virker indlysende rigtigt, at vi foretager konkrete og individuelle vurderinger efter at have afvejet en række forhold.
Og vi kan også se ud af tallene, at langt de fleste får opholdstilladelse.
Vi kan også se ud fra historierne, både dem, vi kan fortælle om her i Folketingssalen, og dem, vi ikke kan fortælle om, at der også er noget, der overrasker os lidt, og som også for mig virker urimeligt.
Mattias Tesfaye (S), 2018-11-15:
Tak for ordførertalen.
Jeg ved, at Dansk Folkeparti tidligere har stemt imod både Flygtningenævnet og Udlændingenævnet.
Jeg har også kunnet se af presseomtalen, at Dansk Folkeparti har præsenteret den her idé om en afgrænset dispensationsmulighed, og jeg kan se, at der har været en diskussion om, at så skulle ministeren konkret kunne tage en enkelt sag op, eller – det så jeg et andet sted – at et flertal i Folketingets Udlændinge- og Integrationsudvalg skulle kunne bede ministeren om at tage en konkret sag op.
Jeg har lidt svært ved at forstå, hvordan det her i praksis skulle kunne fungere.
Så kan ordføreren ikke prøve at forklare lidt nærmere, hvad Dansk Folkeparti forstår ved en afgrænset dispensationsmulighed?
Martin Henriksen (DF), 2018-11-15:
Jo, vi er jo villige til at diskutere, hvordan det kunne være.
Der har jo tidligere i udlændingelovgivningen på en række områder været mulighed for, at et en minister kunne gå ind og dispensere og give folk lov til at være her, selv om de havde fået nej i første instans.
Og så begyndte man jo bl.a. at oprette Udlændingenævnet og også andre klageinstanser, hvor det er embedsfolk, der sidder og træffer de her afgørelse, og hvor det kan være domstolslignende organer, der sidder og træffer de her afgørelser.
Og oprettelsen af mange af de her nævn har Dansk Folkeparti været imod.
Det er jo ikke nogen hemmelighed.
Vi synes, der er behov for, og vi synes, det er rimeligt, at der en gang imellem også kommer en politisk vurdering ind.
For når vi sidder og laver udlændingelovgivning – og også andre love – så prøver vi jo at tage højde for alle mulige tænkelige og utænkelige situationer.
Men det er jo altid sådan, at der opstår noget hen ad vejen, som man ikke havde taget højde for.
Og der synes vi, det ville være fornuftigt, hvis der kunne være en menneskelig vurdering, en politisk vurdering, en moralsk vurdering af, om lovgivningen har ramt plet i de tilfælde.
Og så kan man så dispensere.
Det kunne være, at man sagde, at der kunne dispenseres i x antal sager om året – det kunne være fire, det kunne være fem sager.
Det er nogle af de muligheder, man kunne bruge.
Mattias Tesfaye (S), 2018-11-15:
Er det ikke at rode tingene lidt sammen, at tre fjerdedele af Folketingets Udlændinge- og Integrationsudvalg skulle fungere som udøvende myndighed?
Altså, er det ikke bedre, at vi laver reglerne og regeringen administrerer reglerne, og så er der en første instans i styrelsen, og hvis der er afslag der, kan man anke til Udlændingenævnet, hvor der sidder en uafhængig dommer, og så er det færdig slut?
Altså, det der risikerer jo at politisere alle mulige sager.
Det betyder, at alle lokale sager vil ryge ind på folketingsmedlemmernes bord, og så skal vi sidde og tage det op i Udlændinge- og Integrationsudvalget og overbevise dem fra de andre partier, om ikke den her sag skal omstødes.
Altså, er det ikke helt uholdbart det der?
Er det ikke bedre at stå fast på, at vi har en ankemulighed med en uafhængig dommer, og sådan administrerer vi lovgivningen i Danmark, og hvis vi er uenige, ændrer vi loven?
Det her
ville jo også betyde, at thailandske piger på 11 år, som ser søde og flinke og sympatiske ud, ville ryge gennem systemet, mens en 9-årig rod fra Somalia med fodboldmudder på benene ikke ville ryge gennem systemet.
Altså, det ville jo være en totalt uholdbar måde at administrere lovgivningen på.