runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Lars Christian Lilleholt (V), 2019-01-09:
For mig er det helt afgørende, at kvaliteten af den rapport, der kommer, er så god som overhovedet muligt.
Og jeg synes også, at det er helt naturligt, at embedsmændene i Energi-, Forsynings- og Klimaministeriet har en drøftelse med de embedsmænd, som arbejder med den her rapport i Klimarådet, for at sikre, at kvaliteten er i orden.
Der er jo ikke noget formål for mig i at modtage delkonklusioner og halvfærdige rapporter.
For mig er det helt afgørende, at vi får en rapport, som er i top med hensyn til kvaliteten og indholdet, således at den er så stærkt fagligt funderet som overhovedet muligt.
Sådan har det været denne gang, og sådan er jeg også blevet oplyst om, at der løbende hen over året – også i forbindelse med udarbejdelsen af rapporter – naturligvis har været og er drøftelser mellem embedsmændene både i Klimarådet og i Energi-, Forsynings- og Klimaministeriet.
I forhold til transport er der jo en klar plan om, en vision for udfasningen af nye benzin-og dieselbiler i 2030.
Jeg synes jo, det er et meget, meget markant aftryk, der dér er sat.
Så er det rigtigt, at der da er masser af udfordringer, og det er der også i forhold til landbruget.
Det er jo derfor, vi afsætter 90 mio. kr. til forskning i at finde ud af, hvordan vi kan løse den opgave, der ligger på til landbrugsområdet, hvor der jo er store udfordringer med udledning af CO 2 –
den opfattelse deler jeg sådan set – men hvor vi i allerhøjeste grad mangler nogle svar på, hvilke løsninger der skal til, hvis det ikke bare handler om at flytte landbrugsproduktion ud af Danmark.
Og det ønsker regeringen ikke.
Søren Egge Rasmussen (EL), 2019-01-09:
Jamen det er da rart at høre, at ministeren anerkender, at Klimarådets rapport er grundig og solid.
Men det undrer mig stadig væk, at man i et ministerium ikke har en praksis, sådan at man, når der er væsentlige rapporter fra regeringens egne rådgivere på vej til Folketinget, bliver orienteret om, at nu kommer der en kritisk rapport lige om et øjeblik.
Men det er da rart at høre, at ministeren betragter denne rapport som værende af en god kvalitet i sin kritik.
Lars Christian Lilleholt (V), 2019-01-09:
I forhold til kvalitetsarbejdet i Klimarådet synes jeg, at Klimarådet har gjort et godt stykke arbejde, som er fagligt i orden – slet ingen tvivl om det.
Men det er også vigtigt for mig, at de rapporter, der kommer, er kvalitetssikrede, og at man har fået luget ud i eventuelle misforståelser osv., altså at man sikrer sig, at det arbejde er i orden.
Det synes jeg faktisk er ganske naturligt.
Og derfor er jeg jo glad for at have fået oplyst, at der faktisk er et rigtig godt samarbejde mellem ansatte i Klimarådet og ansatte i ministeriet om at sikre kvaliteten, og at eventuelle spørgsmål af faglig karakter bliver ryddet af vejen, inden Klimarådet kommer med sin endelige rapport.
For mig som minister ville det være helt forkert at forholde mig til en rapport, som ikke er færdig, og som på en række områder står ufærdig.
For mig er det afgørende, at det, jeg forholder mig til, er den endelige rapport fra Klimarådet.
Søren Egge Rasmussen (EL), 2019-01-09:
Mener ministeren stadig, at det er »volapyk at påstå, at regeringen reducerer tempoet i den grønne omstilling«, som skrevet i ministerens pressemeddelelse den 27. november 2018?
Lars Christian Lilleholt (V), 2019-01-09:
Tak til Søren Egge Rasmussen for spørgsmålet.
Jeg mener fortsat, det er helt forkert at påstå, at regeringen sænker tempoet i den grønne omstilling – tværtimod.
Energiaftalen betyder, at drivhusgasudledningerne i 2030 forventes at være 10-11 mio. t mindre end uden en aftale.
Herudover har regeringen lavet et klimaudspil, der kan skære 32 mio. t af det nationale reduktionsbehov på 32-37 mio. t i perioden 2021-2030.
Så set i forhold til den forventede udvikling er effekten af energiaftalen og klimaudspillet fra 2018 større end effekterne af energiaftalen fra 2012.
Det er at sætte tempoet op og ikke ned.
Så skal vi huske, at de lavthængende frugter er væk i energisektoren.
Vi står nu over for en svær omstilling af transport- og landbrugssektoren.
Her er de gode klimaløsninger endnu dyrere eller ikke færdigudviklet.
Derfor kan vi se, at reduktionskurven frem mod 2030 falder langsommere end hidtil, men regeringen tager alligevel udfordringen op på en måde, som ingen anden regering tidligere har gjort.
Regeringen har i sit klimaudspil bl.a. fokus på transportsektoren – en sektor, hvor udledningerne indtil nu er gået én vej, og det er opad.
Regeringens målsætning om stop for salg af nye benzin- og dieselbiler fra 2030 vender denne udvikling.
Allerede frem mod 2030 reduceres udledningerne fra personbiler, og på sigt vil de forsvinde helt.
Heller ikke her sænker regeringen altså tempoet.
Til slut vil jeg minde om, at regeringens klimaindsats ikke slutter i dag.
Derfor giver det heller ikke mening at sammenligne udviklingen frem mod 2020 med perioden frem mod 2030.
Vi har lagt faste stock takes ind for klimaindsatsen frem mod 2030, og vi vil sætte yderligere midler af til klimaindsatsen – vi vil altså holde et højt tempo fremover.
Søren Egge Rasmussen (EL), 2019-01-09:
Nu fik vi at vide lige for lidt siden, at det var vigtigt, at det, som Klimarådet kommer med, var kvalitetssikret.
Man må altså konstatere, også ud fra de grafer, som Klimarådet er kommet frem med, at tempoet for CO 2 -reduktioner kun er en fjerdedel frem mod 2030, i forhold til hvad de var frem mod 2020.
Den konstatering synes jeg er meget væsentlig.
Vi kan se her i ministerens pressemeddelelse, at overskriften er: Lad os få klimadebatten tilbage på rette spor.
Altså, jeg synes jo, at det er klima indsatsen , at det er klima politikken , som vi skal have tilbage på rette spor.
Og der må man bare konstatere, at det varmluftudspil omkring klima, som regeringen er kommet med som et valgoplæg, hvor man ikke ønsker at forhandle hele pakken, men hvor man er startet med forhandlinger omkring elbildelen, er så uambitiøst, at det er pinligt for regeringen, synes jeg.
Man kan slet ikke leve op til det, som statsministeren luftede i sin åbningstale her i Folketinget om, at der sådan ville være kommet 1 million elbiler i 2030.
Jeg kunne egentlig godt tænke mig som et opfølgende spørgsmål at spørge: Når regeringen ligesom modtager en rapport fra Klimarådet og så bruger et ordvalg, som at det er volapyk at påstå, at regeringen reducerer tempoet i den grønne omstilling, og at den kritik, hvor man fra Klimarådets side gør opmærksom på, at det altså nu godt nok går langsommere, på trods af at vi sådan set har brug for at øge vores omstilling med øgede CO 2 -reduktioner, kan ministeren så ikke se, at han italesætter nogle konflikter, som der slet ikke brug for, men at der i stedet er brug for at finde løsninger i fællesskab?
Lars Christian Lilleholt (V), 2019-01-09:
Tak for spørgsmålet.
Jeg er meget, meget enig i, at der er behov for at finde løsninger i fællesskab.
Det er også derfor, vi har en bred energiaftale, hvor også Enhedslisten er aftalepartner.
Men der, hvor jeg bruger ordet volapyk, er i forhold til Klimarådets konklusioner om, at regeringen sænker tempoet i den grønne omstilling.
Det mener jeg er lodret forkert.
Når man ser på energiaftalen, som også Enhedslisten er en del af, så ligger reduktionen jo på cirka på 11 mio. t frem mod 2030.
Ser man på energiaftalen fra 2012, så er der reduktioner der på cirka samme niveau, nemlig mellem 10 og 11 mio. t.
Dertil kommer så oven i, at regeringen er kommet med et klimaudspil, som yderligere lægger op til reduktioner på mellem 27 og 32 mio. t frem mod 2030.
Samtidig kommer hertil også, at vi gør det her, 2 år før vi går i gang med den periode, altså fra 2020 til 2030, dvs. vi er rigtig god tid, og dertil er det også min forventning – det arbejder jeg kraftigt på, og det gør regeringen også – at der selvfølgelig også løbende frem mod 2030 kommer yderligere tiltag.
Det ligger som en del af regeringens klimaudspil, at både i 2022, i 2024 og 2026 og 2027 skal reduktionen vurderes med hensyn til behov for yderligere tiltag.
Søren Egge Rasmussen (EL), 2019-01-09:
Jo, men kigger man på Klimarådets rapport og den lille stiplede linje, der angiver, hvad det er for en lille forbedring, som regeringens klimaudspil vil medføre, så er det jo en alvorlig kritik, der kommer fra Klimarådet, altså af, at det langtfra er tilstrækkeligt
Det er jo korrekt, at i den energiaftale, vi har indgået, kom der heldigvis via forhandlinger tre havvindmølleparker i stedet for en, som var regeringens udspil.
Så det medfører sådan set, at vi får godt 10 mio. t CO 2 -reduktioner i 2030 – og det er et plus, men vi mangler at finde reduktioner i landbrug og i transport, og det er jo dér, regeringen svigter og ikke kommer med et klimaudspil, som kan løse de udfordringer.
Jens Joel (S), 2019-01-09:
Ministeren har selv beskrevet i det her læserbrev, at der tidligere har været en konflikt med Klimarådets formand.
Kan ministeren afvise, at de kontroverser, der har været med Klimarådets formand har noget som helst med regeringsbeslutninger at gøre?
Og kan ministeren så endnu en gang understrege for mig – for ministeren bliver ved med at sige, at han ikke vidste, hvad der stod i Klimarådets rapport – at der ikke var ministre i regeringen, som var klar over den hovedkonklusion fra Klimarådets rapport?
Lars Christian Lilleholt (V), 2019-01-09:
Jamen vi har da løbende været i dialog med Klimarådet.
Men det, jeg blev spurgt konkret ind til lige før, var det helt aktuelle, nemlig den drøftelse, der var mellem embedsmændene i Energi-, Forsynings- og Klimaministeriet og Klimarådet sidst i oktober, og om jeg var bekendt med indholdet af den, og det var jeg ikke bekendt med.
Men det betyder da ikke, at jeg ikke løbende, hen ad vejen – jeg tror, det har været et par gange om året – har haft et møde med Klimarådets formand og sekretariatschef og drøftet aktuelle forhold og de anbefalinger, som er kommet fra Klimarådet.
Jeg tror, det har været normal praksis, at vi efter hver eneste rapport, der er kommet fra Klimarådet, har sat os ned og i fællesskab drøftet de konklusioner, der var, og det videre arbejde i Klimarådet.
Tak til Jens Joel.
Jeg kan jo kun udtale mig på egne vegne, og jeg kan bare sige, at jeg ikke havde kendskab til indholdet af rapporten, før den blev offentliggjort.
Sådan er det, og sådan skal det også være.
Det er den måde, der arbejdes på.
Klimarådet er uafhængigt, og derfor er det også oplagt, at det skal være sådan, at vi afventer den endelige rapport; vi begynder ikke at komme med eventuelle delkonklusioner, inden der ligger en færdig rapport.
Ellen Trane Nørby (V), 2019-01-09:
Tak for spørgsmålet.
Jeg er rigtig glad for den diabeteshandlingsplan, vi sammen har aftalt, og som vi også er i fuld gang med at rulle ud.
Og et af de problemer, som det var vigtigt at få løst, var, at der var børn og unge, som havde problemer med at få tildelt en glukosemåler.
Det løste vi i diabeteshandlingsplanen med en aftale med Danske Regioner om, at regionerne fremadrettet udleverer glukosemålere til børn og unge til og med 18 år, som starter i behandling for type 1-diabetes, medmindre der i de konkrete tilfælde er særlige forhold, der taler imod.
Der blev afsat 15 mio. kr. til at løbe initiativet i gang, og regionerne har efterfølgende påtaget sig udgifterne til at fortsætte behandlingen med glukosemålere, også efter at de unge er blevet 19 år.
Så er det rigtigt, at der i diabeteshandlingsplanen også er nævnt Danske Regioners arbejde med at udarbejde retningslinjer på området, men det er et initiativ, som Danske Regioner selv har igangsat, og ikke noget, vi som sådan har aftalt som en del af diabeteshandlingsplanen i 2017.
Det ændrer heller ikke på, at det at udlevere en glukosemåler også til voksne med diabetes altid skal bero på en individuel lægefaglig beslutning.
Som det også fremgår af mit svar fra november måned på spørgsmål nr. 1468, er det jo tilfældet, at der skal ligge en lægelig vurdering.
Når det så er sagt, kan jeg ligesom spørgeren konstatere, at regionerne oplever en forsinkelse på området.
Det synes jeg er rigtig ærgerligt, fordi det er et område, som betyder rigtig meget for rigtig mange mennesker.
Liselott Blixt (DF), 2019-01-09:
Vi lavede den her diabetesplan sammen, og det er korrekt, at vi fik sat de under 18-årige ind i planen.
Det var netop, fordi man diskuterede, hvem der skulle have den, og nogle regioner gjorde det, andre gjorde ikke.
Så skulle man jo tro, at regionerne så kunne lave de retningslinjer, der lå for dem, der er over 18 år, fordi vi ved – og det var det, vi diskuterede i forbindelse med handlingsplanen – at det koster rigtig meget, hvis ikke vi giver de rigtige midler til at holde blodsukkeret i niveau.
Vi ved, at det koster 3,2 mia. kr. om året bare i sundhedsudgifter, tabt arbejdsfortjeneste osv. at gøre det.
Man lovede, at de her retningslinjer ville blive lavet sidste år, og så ser vi bare, at det bliver skubbet igen.
Det var altså i 2017, vi diskuterede de her ting, i 2018 skulle de ligge der – og nu er vi i 2019.
Det undrer mig og Dansk Folkeparti.
Ellen Trane Nørby (V), 2019-01-09:
Jamen jeg deler sådan set både frustrationen og også forundringen fra ordførerens side over, at Danske Regioner ikke har prioriteret og fået løftet området, og at man er blevet forsinket i arbejdet, fordi det går ud over patienterne.
Det var jo sådan, da vi diskuterede diabeteshandlingsplanen, at vi skulle vi prioritere, hvordan vi også fra centralt hold løfter indsatsen på diabetesområdet i Danmark for at gøre en god behandling endnu bedre.
Så må jeg jo sige, at det havde undret mig længe, at regionerne ikke for længst havde løst de problemer, der var i forhold til at sikre børn og unge en god behandling, så de fik det behandlingsredskab, som en glucosesensor jo er, og som kan gøre, at børn kan få lov til at være mere børn og have mindre fokus på at skulle stikke sig i fingeren og måle deres blodsukker.
Derfor var det en rigtig vigtig prioritering, at vi i fællesskab fik løst den del.
Men for de voksne kan det jo være en lige så stor udfordring i dagligdagen, at man ikke har en censor, der løbende måler det, og derfor ærgrer det mig rigtig meget, at Danske Regioner ikke har kunnet samarbejde hurtigere om at få det her arbejde iværksat, sådan at man har kunnet sikre fælles retningslinjer landet over for diabetesbehandlingen til voksne.
Liselott Blixt (DF), 2019-01-09:
Vi ved jo, at diabeteslægerne allerede har lavet nogle retningslinjer, som bliver lagt ud, specielt når vi taler om type 1-diabetes, altså dem, der er født med sukkersyge, eller som vi siger: diabetes.
Det er netop den gruppe patienter, som vil have gavn af det.
Og det er jo også den gruppe patienter, som vi ser har nogle udfordringer med senkomplikationer osv.
Så vil man prøve at se på de retningslinjer, der i forvejen ligger, og prøve at presse lidt på, så regionerne kommer ud med dem?
Ellen Trane Nørby (V), 2019-01-09:
Jeg synes, det er rigtig ærgerligt, at regionerne er blevet forsinket, men hele det her arbejde understreger for mig sådan set også bare behovet for en sundhedsreform, hvor vi også sikrer en større ensartethed landet over.
For der er lidt en tendens til, at man har siddet og lavet retningslinjer fem forskellige steder i landet, i stedet for at man har lavet det fælles.
Derfor hilste vi jo også velkommen som en del af diabetesplanen, at regionerne påtog sig arbejdet med at lave fælles retningslinjer, og desto mere ærgrer det mig så, at de er blevet forsinket.
For det her betyder faktisk noget for patienterne, men det betyder også noget for vores medarbejdere ude på vores endokrinologiske afdelinger, i forhold til hvad det er for et fagligt værktøj, de har at arbejde med.
Og der er det da godt, at de selv i det faglige selskab har nogle stærke retningslinjer.
Men det ville da være rart, hvis Danske Regioner også havde løftet opgaven i tide inden for 2018, hvilket var deres udgangspunkt i forhold til at sikre fælles regionale retningslinjer også.
Liselott Blixt (DF), 2019-01-09:
Det er korrekt.
Jeg tror, der er en, der er blevet forhindret.
Jeg synes, jeg har fået rigtig gode svar på mit spørgsmål.
Jeg kan kun glæde mig til, at vi kommer i gang med sundhedsreformen, som vi alle sammen går og venter på, for dér er netop nogle af de her ting, hvor vi kan få nogle retningslinjer og få den samme gode indsats rundtom i Danmark uanset hvad.
Så jeg takker for ministerens svar.
Ellen Trane Nørby (V), 2019-01-09:
Jamen tak for den kommentar, og også tak for spørgsmålet.
Jeg glæder mig ligesom ordføreren til, at vi kommer i gang med at forhandle en sundhedsreform, fordi der på en række punkter er behov for at få mere ensartethed og også sikre, at tingene sker hurtigere, sådan at de gode resultater, man får skabt nogle steder i vores sundhedsvæsen, langt hurtigere kommer patienter andre steder i vores sundhedsvæsen til gavn.
Det er jo også en anerkendelse af den forskning og den udvikling, som vores medarbejdere laver, for når man sådan set løfter en opgave godt et sted, skal man også have lov til både at kunne blære sig med det, men også at sikre, at de resultater kommer andre af ens kollegaer til gavn, også med en hurtigere hastighed, end vi ser det i sundhedsvæsenet i dag.
Liselott Blixt (DF), 2019-01-09:
Mener ministeren, at det er rimeligt, at regionerne har udskudt udarbejdelsen af kliniske retningslinjer for udlevering af FreeStyle Libre-sensorer til diabetespatienter, når dette allerede blev vedtaget i forbindelse med Diabeteshandlingsplan 2017?
Jens Joel (S), 2019-01-09:
Hvorfor blandede ministeren sig i 2015 i Klimarådets planer om at vurdere opfyldelsen af 40-procents-CO 2 -reduktionsmålet, og hvordan skal man forstå ministerens udsagn om, at »På det pågældende tidspunkt havde Danmark ikke en national klimamålsætning på 40 pct. i 2020«, når der på det pågældende tidspunkt faktisk var et flertal i Folketinget bag netop dette mål?
Lars Christian Lilleholt (V), 2019-01-09:
Tak til hr. Jens Joel for spørgsmålet.
Som det vil være spørgeren bekendt, står der i klimaloven, at Klimarådet skal, og nu citerer jeg: »Vurdere status for Danmarks opfyldelse af nationale klimamålsætninger og internationale klimaforpligtelser.«
Efter valget i 2015 havde partierne bag aftalen om en national klimamålsætning på 40 pct. i 2020 ikke længere flertal i Folketinget.
Derfor var aftalen ikke længere gældende.
Partierne, der bakkede op om 40-procentsmålsætningen fremsatte jo faktisk et beslutningsforslag, som ikke blev vedtaget.
Så jeg må bare konstatere, at Danmark ikke havde en national klimamålsætning på 40 pct.
Jeg kritiserede på et møde i 2015, at Klimarådet havde valgt at fokusere på 40-procentsmålet og regne på omkostningerne ved at nå det mål, som altså var en tidligere regerings mål, og som ikke længere var gældende.
Det synes jeg ikke var en særlig relevant rådgivning.
Der skal være plads til at mene, men jeg kan forsikre spørgeren om, at der på intet tidspunkt er udøvet politisk pres eller blevet opfordret til ikke at kritisere regeringens politik.
Det bliver jo også lidt meningsløst, hvis der ikke må være en dialog og også gerne uenigheder mellem rådgiverne og dem, der rådgives.
Klimarådet er og bliver uafhængigt, Klimarådet vælger selv sine anbefalinger og skal sige, hvad Klimarådet mener.
De vinkler, der har været i pressen, om politisk pres på rådet fra regeringen, er ganske enkelt ikke korrekte; det er pure opspind.
Jens Joel (S), 2019-01-09:
Tak for det.
Som et af svarene på mit sidste spørgsmål sagde ministeren, at han ikke fik den seneste rapport, før den var endelig, og at sådan skal det også være.
Så kunne jeg godt tænke mig at spørge ministeren, hvordan det harmonerer med, at ministeren her jo selv har fortalt, at man, inden der var en endelig rapport, prøvede at påvirke den.
Det er det første spørgsmål.
Det andet spørgsmål går på, om ministeren kan bekræfte, at der var et flertal, som støttede op om 40-procentsmålsætningen også efter valget?
Det er rigtigt, at regeringen ikke længere havde den målsætning, men der var stadig væk et flertal, hvis man antager, at Alternativet ville støtte op om en klimamålsætning, hvad man jo må antage.
Så siger ministeren, at beslutningsforslaget ikke var blevet vedtaget.
På det her tidspunkt var det jo faktisk ikke afklaret endnu, og derfor må man betragte det som en gældende beslutning, i og med at der ikke var et flertal i Folketinget, som havde ændret den beslutning, og at det stadig væk var den nuværende opposition og Det Konservative Folkeparti, som støttede 40-procentsmålet.
Så hvordan kan ministeren hævde, at der ikke var et nationalt mål på det her tidspunkt?
Jeg synes alligevel, det er friskt, at ministerens begrundelse for, at der ikke længere var et nationalt mål, baserer sig på, at ministeren tillader sig at antage, at Alternativet, som ikke var valgt i Folketinget, da vi stemte loven igennem, ikke ville have støttet op om den.
Altså, man skal i hvert fald lade være med at lytte til, hvad de siger i pressen.
Ministeren må så sige helt ærligt, at det er sådan, det er.
Så vil jeg spørge igen, for jeg fik ikke rigtig et svar: Hvorfor er det, at ministeren i forhold til 2018-rapporten siger, at ministeren ikke ønskede at se konklusionerne, før de var endelige?
Hvordan forklarer ministeren så, at man i 2015 tager det, ministeren i dag kalder en diskussion – men som ministeren i sit eget læserbrev har kaldt en kontrovers – med Klimarådets formand om, hvad der skulle behandles i rapporten?
Har ministeren ændret praksis, sådan at man i 2015 diskuterede det her med Klimarådet, inden rapporten var endelig, og i 2018 holdt sig helt ude af det, indtil den var endelig?
Lars Christian Lilleholt (V), 2019-01-09:
For mig er der ikke nogen forskel på de to ting.
I 2015 er der en drøftelse, hvor vi sidder og diskuterer tingene – nu synes jeg i øvrigt, at det der med at kalde det en kontrovers måske i virkeligheden er en overdrivelse, det var en almindelig drøftelse – nemlig: Hvad er det, Klimarådet skal arbejde med?
Hvad er det, man skal forholde sig til?
Og der fremgår det jo tydeligt af klimaloven, hvad det er, Klimarådet skal forholde sig til.
Det er de nationale og de internationale klimaforpligtigelser.
Og der syntes jeg det var naturligt at gøre Klimarådet opmærksom på, at jeg syntes, det var naturligt, at man forholdt sig til den siddende og nuværende regerings klimapolitik.
Så kan jeg sige i forhold til den anden del af spørgsmålet, om der fortsat var et flertal i Folketinget: Jamen jeg kan bare konstatere, at det flertal, der stod bag klimaloven, ikke var der længere, og jeg konstaterer, at det ikke lykkedes at komme igennem med et beslutningsforslag her i Folketingssalen om en 40-procentsmålsætning i 2020.
Jens Joel (S), 2019-01-09:
Altså, nu er det faktisk ikke mig, men ministeren selv, der i sit eget læserbrev – så det er jo ikke engang en journalistisk vinkling – skriver: »Jeg er helt enig med Birch Sørensen i, at vi havde en kontrovers ...« .
Så det er jo ministeren, der selv skriver, at det her var en kontrovers.
Så er jeg nødt til sige til det, ministeren står og siger i dag, at den dialog, man havde med Klimarådet i 2015, inden rapporten var færdig, er en dialog, som ingen af regeringens ministre har haft med Klimarådet i de efterfølgende år.
Lars Christian Lilleholt (V), 2019-01-09:
For det første har jeg ikke prøvet at ændre på nogen rapporter, på intet tidspunkt.
Det har været helt afgørende for regeringen og mig, at Klimarådet frit kunne arbejde.
Men det betyder jo ikke, at man ikke kan have en dialog, og det havde vi jo på det møde tilbage i 2015, hvor jeg sagde til Klimarådet, at jeg syntes, det måske var mere oplagt, at man forholdt sig til den nuværende regerings politik frem for til den forrige regerings klimapolitik.
Det står selvfølgelig Klimarådet frit for.
Så er der for det andet
spørgsmålet om det med et flertal, og hvad målsætningen var.
Det er jo således, at det flertal af partier, der stod bag klimaloven, ikke var der efter folketingsvalget, da partierne bag aftalen ikke længere havde et flertal i Folketinget.
Og så er det også således, at der efterfølgende har været fremsat et beslutningsforslag her i Folketingssalen om 40 pct., som aldrig kom til afstemning.