Astrid Carøe (SF), 2022-06-07:
Tak for det.
Jeg tror gerne, jeg vil starte med at takke fru Katrine Robsøe for at samle os partier om at stå sammen om den her forespørgsel.
Jeg synes, det er stærkt, når vi kan stå sammen, og når vi kan lave en bred vedtagelsestekst – desværre ikke med alle partier, men med mange partier – og da vi indkaldte til forespørgslen, var der også en bred enighed om, at det skulle handle om de unge på de videregående uddannelser, men det kunne også handle om vores børn og unge på ungdomsuddannelserne, for de trives heller ikke særlig godt.
Jeg har heller ikke lavet en vedtagelsestekst i dag om, at vi skal have et nyt taxametersystem på ungdomsuddannelserne, for det er uddannelses- og forskningsministeren, vi har i salen.
Aldrig har der været så mange unge, som mistrives, som i dag, og det har vi jo fået bekræftet gang på gang, også flere gange fra talere heroppe fra talerstolen i dag.
Hver tredje unge kvinde og hver femte unge mand
har lav mental trivsel, og samtidig føler hver anden unge kvinde og hver tredje unge mand sig stresset.
Det er altså ikke for sjov.
Den gode nyhed er, at vi har fået det kortlagt, og at vi kan handle på det, men den dårlige nyhed er, at udbredelsen af mistrivsel og stress blandt unge har været støt stigende i løbet af de sidste to årtier.
Når vi taler om mistrivsel blandt unge, kender vi ikke altid årsagerne til, at de unge føler sig stressede eller har angst eller depression.
Derfor skal vi også kunne turde at stille de svære spørgsmål om, hvad det er i vores samfund, der gør, at så mange unge går i stykker og ender i mistrivsel.
Hvorfor er det så svært at være ung og studerende i dag?
Og mens der er noget, vi ikke ved, så vil jeg også mene, at der er en del, vi godt ved, med hensyn til hvad det er, der presser.
Det er fænomener på sociale medier, men jo i høj grad også 12-talsjagten, præstationssamfundet og de perfekthedskrav, som mange føler de skal leve op til.
Spørger man de studerende selv, siger de også, at det er karakterpresset, det faglige niveau på studiet og tidspres, der er nogle af årsagerne til, at de bliver stressede.
Jeg tror, vi kan gøre meget her fra Christiansborg.
Hvis man spørger os i SF, har samfundet i dag nogle strukturer, som unge ikke kan holde til.
Det starter helt fra vuggestuen, hvor børn bliver sendt hurtigere af sted i børnehave, fordi der er penge at spare for kommunerne ved at sende dem fra vuggestue til børnehave tidligere.
Det fortsætter med, at man bliver målt og vejet i folkeskolen og på gymnasiet, og når huen er kommet på og du tror, at du skal have et pusterum og en velfortjent sommerferie, så vil alle vide: Hvad skal du næste gang?
Hvad vil du gerne være?
Det er altså bare på tide, at de unge får lov til at få ro på, både imellem deres uddannelser og på deres uddannelser, og det skal vi hjælpe dem med at få.
Man skal føle, at man er noget værd, at man er god nok, som man er.
Det er vores vigtigste opgave som samfund at skabe en inkluderende kultur i trygge omgivelser.
Hvis du spørger os i SF, skal vi have mindre fokus på karakterer og have mere vejledning, og så skal vi sikre meget mere fleksibilitet i uddannelsessystemerne.
Hvorfor kan man ikke tage sin ungdomsuddannelse over længere tid, hvis man f.eks. har en diagnose?
Hvorfor er det så svært for unge med diagnoser på de videregående uddannelser at få taget deres uddannelse?
Jeg tror ikke, at vi finder én løsning, for så havde vi nok fundet den, og jeg tror heller ikke, at jeg har alle svarene, men jeg tror, at vi kan komme tættere på, og at vi generelt skal yde en større indsats for at understøtte gode rammer på de videregående uddannelser for at fremme trivsel og fællesskaber for de studerende.
Så tror jeg lige, at jeg til sidst vil nævne nogle ting.
Vi har allerede været lidt inde på det, men jeg synes, det er relevant, at vi hurtigst muligt får lavet et nyt optagelsessystem.
Det har hængt i bremsen i et stykke tid, og vi har efterspurgt det længe.
Vi skal også have lavet en ny karakterskala.
Og så synes jeg, vi skal have mere fleksibilitet og mere feedback i undervisningen og vejledningen – det tror jeg kunne hjælpe de studerende.
Jeg har også nu et par gange spurgt til det her med de sidste rester af fremdriftsreformen, og det skyldes altså, at selv om vi herinde har lagt ret meget af det i graven, så spøger det stadig derude, særlig fordi universiteterne er meget afhængige af økonomien i det, og det betyder altså, at der er folk, der oplever at blive presset til at tage deres uddannelse hurtigere, end de måske behøver og det passer til dem.
Jeg har selv prøvet det.
Jeg var studerende, da jeg blev valgt til Folketinget, og jeg kunne ikke lige tage et pusterum og en pause – jeg skulle ligesom fortsætte med at være studerende, for ellers overgik jeg til maksimal studietid.
Jeg blev færdig med min bachelor, så det gik, og det var ikke så stort et problem for mig, men det var et større problem for min veninde, der lige havde fået et lille barn og skulle blive færdig med sin kandidat, for hun måtte ikke overskride den maksimale studietid, på trods af at hun havde et lille barn derhjemme.
Det er jo ikke nødvendigvis noget, vi har bestemt herinde – det er jo uddannelsesinstitutionerne – men vi har sat nogle rammer op for uddannelsesinstitutionerne, som gør, at de laver de her regler, fordi deres økonomi ellers falder sammen.
Derfor tror jeg også, at vi kan gøre noget kulturelt herindefra i forbindelse med fremdriftsreformen.
Jeg tror ikke, at det er løsningen på det hele, men jeg vil bare lige sætte den lille ekstra krølle på, for man oplever altså stadig væk det her derude, også selv om vi har lagt dele af det i graven.