Karsten Hønge (SF), 2019-04-25:
Tak for partiernes overvejende positive bemærkninger til beslutningsforslaget.
Jeg er ret sikker på, at vi i udvalget vil kunne nå hinanden og finde frem til en form, hvor både de partier, der udgør politiforligskredsen, og vi andre kan finde frem til en fælles beretning. Vold antager mange former, og nogle gange kan psykisk vold sætte kraftigere spor end fysisk vold.
SF foreslår med beslutningsforslaget at slå hårdt ned på trusler, styrke efterforskningen og tage bedre hånd om ofrene.
Vi skal først og fremmest gøre det for at forsvare det enkelte menneske, som udsættes for trusler, med den angst og usikkerhed, som følger med.
Men det handler også om selve kernen i demokratiet.
Det er jo meget fint med ytringsfrihed og forsamlingsfrihed, og det er rigtig godt, at vi kan demonstrere, men hvad nytter det hele, hvis vi i et demokrati alligevel ender i truslernes tyranni?
Og det er ikke nok at have retten til at tale frit, hvis det lykkes bøller at lukke munden på de mennesker, som har noget på hjerte.
Derfor synes vi i SF også, det er en god idé, at vi har en Ytringsfrihedskommission, men vi kan bare ikke se nogen grund til at vente på dens mere generelle indstilling til, hvordan vi griber det an, i forhold til her og nu at have behovet for at slå tilstrækkelig mange søm i for at markere en helt nødvendig stillingtagen til den udvikling, vi ser.
For hver eneste Halime Oguz, Sara Omar eller Zenia Stampe, der vælger at betale prisen for at stå frem med kontroversielle synspunkter, er der adskillige andre, som holder mund, fordi de frygter repressalier.
Og problemet vokser, hvis vi ikke gør noget.
Der er i dag en kort afstand mellem tanke og handling hos nogle mennesker, og internettet har gjort det let at genere og true.
Ved at hæve straffen kan vi lægge et filter ind i forhold til fingeren, der rammer sendknappen, eller den, der kører af sted for at stå i fordøren hos en offentlig debattør.
For det er nemlig de her offentlige debattører, der er saltet i demokratiet; det er dem, der giver maden smag med deres skarpe holdninger.
Og uden en skarp offentlig debat ender politik som en gang gennemtygget søbemad.
Det er en berigelse, når forfatteren til bogen »Dødevaskeren«, Sara Omar, giver et indblik i de pigers opvækst, og alligevel ender det med, at hun har brug for beskyttelse, fordi hun bliver truet på livet.
Og debattøren Halime Oguz er blevet truet efter at have deltaget i en tv-udsendelse og fortalt om de vanskelige vilkår i nogle parallelsamfund.
Og truslerne rammer jo også jævnligt politikere.
Det er demokratiets hjerte, der banker, når vi debatterer.
Vi skal ikke finde os i truslerne.
Ofrene skal beskyttes, demokratiet skal iltes, og bøllerne, der truer, skal straffes hårdt.
Så vil jeg lige slutte af med at sige, at Det Radikale Venstre har meddelt, at de også støtter beslutningsforslaget.
Også ved det her beslutningsforslag vil jeg da starte med at takke for den der imødekommenhed, der er over for ideerne i forslaget.
Men jeg kunne godt tænke mig at spørge ministeren om holdningen til, at vores eget Center mod Menneskehandel kan udpege 74 mennesker, som faktisk har været ofre for menneskehandel og tvangsarbejde, men at 0 er blevet dømt.