runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Trine Torp (SF), 2017-02-02:
Jeg hørte ikke rigtig noget spørgsmål – jeg stod og ledte lidt efter det, men det var vist bare en meningstilkendegivelse.
Henning Hyllested (EL), 2017-02-02:
Man kan næsten sige, at det nye i det her lovforslag jo netop er, at det ikke generelt fastlås, at der er et objektivt ansvar, som ifalder tilladelsesindehaveren.
Det bliver pludselig også et spørgsmål om den stakkels chauffør, vil jeg sige, som har siddet i en selvkørende bil.
I det ene øjeblik er han passager og lader sig fragte rundt, og i det næste øjeblik bliver han bedt om at gribe ind.
Der er jo skitseret nogle forhold der.
Der går jo noget tid, inden man bliver bedt om det, og noget tid, inden man når at reagere osv. osv.
Hvem har ansvaret for den ulykke, der måtte ske i det pågældende tidsrum?
Pia Adelsteen (DF), 2017-02-02:
Ja, heldigvis for det.
Jeg spørger, for hver gang vi taler om strandbeskyttelseslinjen, virker det på mig, som om der kun tænkes i åbent land, vestkyst, strand eller sommerhusbebyggelse osv., hvor man via lokalplaner sagtens kan regulere, om der må være hække eller stativer, eller hvad ved jeg, rundtomkring.
Det kan man sagtens gøre via lokalplaner.
Når jeg borer lidt i det, er det, fordi jeg oplever, at der er masser af mennesker, der bor inden for strandbeskyttelseslinjen, der faktisk bor i et parcelhuskvarter, men de ligger altså 300 m fra en fjord.
De må nu, på trods af at det er et parcelhuskvarter, på trods af at der er biler osv., ikke lave et haveskur i den anden ende af haven, selv om naboen ligger bagved.
Der er ikke strand, der er ikke åbent land, man må ikke vade rundt i det hele, men de må ikke gøre det.
Det begriber jeg ikke.
Jeg synes, det er ulogisk, jeg synes, det er mærkeligt, jeg synes, det er rigidt.
Jeg kan ikke forstå, at Konservative ikke vil være med til at ændre det.
Esben Lunde Larsen (V), 2017-02-02:
Jeg vil utrolig gerne undskylde, hvis ordføreren har fået den opfattelse, at jeg troede, at ordføreren havde en hund.
Det var bestemt ikke meningen.
Det var fru Trine Torp, jeg sigtede til.
Hun fortalte i sin udmærkede ordførertale hjertevarmt om, at hun gik tur med hunden.
Så det var bestemt ikke møntet på, at Enhedslistens ordfører også havde en hund.
Vi vil rigtig gerne væk fra, at der skal være det her bureaukratiske monster, hvor borgere er pligtige til at søge om dispensation for alt muligt.
Det giver ingen mening.
Det er noget af det, vi gerne vil deregulere.
Det er jo derfor, vi ændrer de her regler.
Så tror jeg ikke, jeg behøver at referere til, hvilke kampagner jeg har tænkt på.
Det kan ordføreren udmærket se i de debatter, der har været tidligere, omkring naturinteresser.
Mette Abildgaard (KF), 2017-02-02:
I forhandlingerne opererede man med begrebet »i umiddelbar nærhed af bebyggelse«.
Det er i lovteksten blevet konkretiseret til de her 15 m.
Hvorfor det landede på 15 m og ikke 12 m, tror jeg, man må spørge nogle embedsmænd om.
Men definitionen er »i umiddelbar nærhed af bebyggelse«.
I spørgsmålet om, hvorfor man ikke må lægge eksempelvis en stor terrasse i enden af haven, vil jeg sige, at det skyldes, at det har mere karakter af åbent land.
Vi har et hensyn at tage for at bevare den frie og vilde natur.
Det betyder bare noget, hvor mange opbrud der er i landskabet.
Det er klart, at det kan virke meget fredeligt med et gyngestativ her og en terrasse der, men det er opbrud i det åbne land.
Derfor mener vi, at man er nødt til at søge dispensation.
Men der står jo også i aftalen, at det skal være nemmere at få den dispensation, end det er i dag.
Maria Reumert Gjerding (EL), 2017-02-02:
Tak for det.
Jeg har også i min ordførertale kvitteret for, at Det Konservative Folkeparti var med til at trække den her aftale i en mere fornuftig retning i forhold til det, Venstre havde lagt op til.
Det har vi været inde på flere gange.
Jeg vil bare gerne bede ordføreren om at bekræfte, at sådan som reglerne er i dag, kan man godt beplante i eksisterende haver uden dispensation; man kan godt lave en udskiftning af tage og vinduer uden dispensation; man får stort set altid dispensation til friluftsaktivitetsting som stier, shelters, toiletbygninger, formidling, bænke, p-pladser.
Da jeg læste bemærkningerne til det her lovforslag, var jeg faktisk en lille smule overrasket over, hvor meget der i dag kan ske, uden at der skal søges nogen form for dispensation.
Mit ene spørgsmål er: Hvor er det, der har været det her store behov for at udvide råderetten?
Det, der er en enormt stor bekymring for, er, at der skal ske den her stigende haveliggørelse af områder, der i virkeligheden ligger langt væk fra folks boliger, sådan at man, når man går en tur ved stranden, skal zigzagge mellem gyngestativer og sandkasser og æbletræer.
Det er jo derfor, vi har haft de her regler.
Det vil jeg bare gerne spørge ordføreren til.
Mette Abildgaard (KF), 2017-02-02:
Tak for det.
Det er fuldstændig rigtigt, som Enhedslistens ordfører, fru Maria Reumert Gjerding, er inde på, at der er en række ting, man kan allerede i dag uden at søge dispensation.
Men der er også en række forhold, som man skal søge dispensation til i dag, uanset om det er i umiddelbar nærhed af bebyggelsen eller mere end de 15 m fra bebyggelsen – simple ting som eksempelvis højbede, sandkasser og alt muligt andet.
Og jeg har ligesom Dansk Folkepartis ordfører også fået rigtig mange mails fra nogle af de frustrerede borgere, der synes, det er en latterliggørelse af deres tid.
Men jeg kan sådan set godt følge ordføreren i forhold til beskyttelsen af det åbne land, hvorfor vi også er godt tilfredse med den her 15-metersregel – den opdeling, der ligger i forhold til dispensationsadgangen.
Maria Reumert Gjerding (EL), 2017-02-02:
Jeg vil gerne spørge om noget andet, som bekymrer mig i det, der ligger, og det er det her med, at man helt ophæver strandbeskyttelseslinjen mellem havn og by.
Men det er måske også bare, fordi jeg ikke kan overskue, hvor stort et areal der er tale om, og om der i virkeligheden er store naturarealer mellem en by og så en havn.
Har ordføreren nogen fornemmelse af, hvor store arealer det er, og hvad det i virkeligheden er, der er i spil her?
Carsten Bach (LA), 2017-02-02:
Tak for det.
Bedre balance.
Så er der jo ubalance.
Derfor, kan man sige, kunne ordføreren måske forklare, hvordan nogle ting måske kunne bringe det i merbalance.
I stedet for vil jeg spørge ordføreren, om ordføreren kan forklare mig som spørger, hvad der gør, at vi her i Folketinget skulle være bedre til at administrere den her lovgivning og de arealer, der er langs vores kyster, end man er lokalt.
Mette Abildgaard (KF), 2017-02-02:
Ordføreren og jeg havde jo en meningsudveksling om lige præcis det her tidligere.
Som konservativ tror jeg ikke på, at uhæmmet fri konkurrence nødvendigvis altid er godt.
Det mener jeg ikke det er, når det gælder vores kyster.
Den konkurrence, der ville opstå kommunerne imellem, mener jeg ikke gør noget godt her.
Så må jeg også bare konstatere, at der er forskel på at være liberal og konservativ.
Man siger jo, at liberale kender prisen på alt, men værdien af intet, og lige på dette område er jeg måske en lille smule tilbøjelig til at være enig i det citat.
Pia Adelsteen (DF), 2017-02-02:
Jeg skal høre noget om lokaldemokratiet.
Man har strandbeskyttelseslinjer.
Fru Mette Abildgaard nævnte selv, at man skal passe på det åbne land og de åbne strækninger, som alle taler om.
Dem er der en hel del af.
Der er den der regel om 15 m i haven.
Det er måske koteletgrunde, der er meget lange og meget smalle, og som må siges at være rimelig begrænsede.
Hvad er det lige præcis, der gør, at man ikke må lave en terrasse i den anden ende af haven?
Carsten Bach (LA), 2017-02-02:
»Bedre balance« står der i overskriften på aftalen, der jo er baggrunden for lovforslaget her.
Når der bliver sagt »bedre balance«, er det for mig sådan set et udtryk for, at der er en ubalance.
Vil ordføreren måske give mig ret i det?
Og vil ordføreren eventuelt forklare undertegnede og andre i salen, hvilke dele af aftalen der ifølge Det Konservative Folkeparti skulle have været rykket ved, for at aftalen blev mere ideel, altså så det blev en aftale i fuldstændig balance ifølge Det Konservative Folkepartis opfattelse?
Lotte Rod (RV), 2017-02-03:
Jeg spørger lige en gang til, fordi det, som produktivitetskravet jo muliggør, er, at vi kan behandle flere mennesker.
Hvis Enhedslisten bare siger, at nu fjerner vi produktivitetskravet, vi sætter ikke nogen anden styringsform i stedet, så skylder Enhedslisten jo enten at svare på, hvor der så skal komme flere penge fra, og jeg hører, at man siger, at man ikke vil finde flere penge, så må man da gøre det andet og sige, at okay, så ser man i Enhedslisten med åbne øjne ind i, at vi ikke kan behandle flere mennesker.
Peder Hvelplund (EL), 2017-02-03:
Prøv at høre her.
Det er sådan set ret simpelt.
Når vi i Enhedslisten siger, at vi skal afskaffe produktivitetskravet, er vi selvfølgelig villige til at gå ud at finde yderligere finansiering til sundhedsvæsenet.
Det er bare ud fra det ganske simple princip, at hvis vi beder om at få mere, betaler vi også for det, fordi den anden konsekvens ved at gøre, som regeringen nu gør, er, at der er en part, der kommer til at betale for det her, og det er personalet, for man kan ikke blive ved med at finde effektiviseringer for 2 pct.
Derfor betyder det, at det eneste sted, man kan finde dem, er ved, at personalet løber hurtigere, og det er simpelt hen ikke rimeligt.
Så det er et meget grundlæggende princip, at hvis vi bestiller mere, betaler vi selvfølgelig også mere, og det er vi helt sikkert med på at finde finansieringen til.
Ja, men samtidig er det jo også sådan, at regionerne er underlagt et budgetloft, som gør, at regionerne ikke bare frit kan disponere over det.
Det gør, at man ikke bare kan gå ud og bruge pengene.
Der er faktisk regioner, som har penge til at investere.
De har bare ikke mulighed for det på grund af anlægsloftet i regionerne og budgetloftet.
Så derfor er det jo rigtigt, at regionerne godt kan beholde nogle af pengene selv, de kan bare ikke selv bestemme, hvad de skal bruges til.
Jane Heitmann (V), 2017-02-03:
Jeg vil bare gerne spørge, om Enhedslisten anerkender, at pengene fra produktivitetskravet på 2 pct. forbliver i regionerne.
Peder Hvelplund (EL), 2017-02-03:
Det her er jo sådan set ikke et spørgsmål om at anvise flere penge.
Det er bare et spørgsmål om, at man siger, at man ikke forlanger af nogen, at de skal levere det samme og så få mindre for det, for det er jo det, det her handler om.
Det er jo, som det tidligere er blevet sagt, at det her ikke handler om besparelser.
Det gør det nemlig ikke.
Det handler om effektiviseringer, det handler om, at man forventer, at mennesker kan blive ved med at levere den samme ydelse uden at få mere tid eller flere penge til det, altså penge til regionerne og tid til de ansatte, og det er fuldstændig urimeligt.
Det er sådan set også det, Lægeforeningen peger på i deres oplæg, nemlig at de siger, at vi aflyser produktivitetskravet for 2018, og så sætter vi os ned og ser på, hvordan vi så kan oprette en ny styringsmodel, og det er også det, der ligger i det forslag til vedtagelse, som Enhedslisten sammen med Alternativet har lagt frem.
Liselott Blixt (DF), 2017-02-03:
Nu taler hr. Peder Hvelplund meget om, at vi lytter.
Det er jeg rigtig glad for at vi gør, fordi det synes jeg ikke Enhedslisten gør.
I lytter jo ikke til, hvad det er, vi siger, når vi siger, at det, vi ønsker, er ikke at stille ultimative krav, men det er at tale med sundhedsministeren og presse på for, at vi får ændret noget.
Så jeg tænker på, hvad Enhedslisten gjorde i de år, hvor man støttede en rød regering, der havde præcis det samme produktivitetskrav.
Gik man til finanslovsforhandlingerne og sagde til den røde regering: Vi støtter ikke jeres finanslov, medmindre I tager det her væk?
Lotte Rod (RV), 2017-02-03:
Man kan jo enten sige, at vi lader være med at behandle flere mennesker, eller man kan anvise finansiering til at betale for at behandle flere mennesker.
Hvor skal de penge komme fra?
Peder Hvelplund (EL), 2017-02-03:
Jamen, fru Liselott Blixt, det er sådan set ganske simpelt.
Hvis man tager situationen i dag, så skal regeringen lave en aftale med regionerne omkring det her.
Hvis der er et flertal i Folketinget, som pålægger regeringen at sige, at det her produktivitetskrav ikke skal indgå i forhandlingerne, så har regeringen ikke flertal for det.
Og når fru Liselott Blixt giver udtryk for, at det skal vi ikke; når Enhedslisten giver udtryk for, at det skal vi ikke; når Socialdemokraterne giver udtryk for, at det skal vi ikke; så er der faktisk et flertal uden om regeringen, som kan sikre, at det krav ikke bliver båret ind i de forhandlinger.
Liselott Blixt (DF), 2017-02-03:
Når der bliver lavet en aftale, er der aftaleparter, og dem respekterer vi.
Vi respekterer det, når man har lavet en aftale.
Når fagbevægelsen laver en aftale med Arbejdsgiverforeningen, er det på samme måde, som når en regering laver aftaler med KL eller regionerne.
Enhedslisten kunne, da den var støtteparti for en rød regering, have væltet regeringen, hvis den havde stillet et ultimativt krav, men det gjorde man ikke.
Man kunne have lavet den aftale, at regeringen ikke skulle lave den aftale med KL og regionerne, men det gjorde Enhedslisten ikke.
Hvorfor ikke?
Peder Hvelplund (EL), 2017-02-03:
Nu er det jo sådan, at det her produktivitetskrav er noget, der bliver vedtaget i økonomiaftalen mellem regeringen og Danske Regioner, og jeg kan forsikre fru Liselott Blixt om, at Enhedslisten ikke stemte for de aftaler.
Det gjorde Dansk Folkeparti, det gjorde Socialdemokratiet, og det gjorde regeringspartierne.
Hvis regeringen indgår en aftale med Danske Regioner, stemmer man pr. automatik for.
Det synes jeg er en mærkelig måde at udøve sit politiske mandat på.
Jane Heitmann (V), 2017-02-03:
Jeg prøver lige at spørge igen.
Anerkender Enhedslisten, at pengene fra produktivitetskravet på 2 pct. forbliver i regionerne?
Peder Hvelplund (EL), 2017-02-03:
Jeg tror, det er udtryk for den styringstankegang, der ligger i produktivitetskravet.
Det har haft konsekvenser, og det er dem, vi diskuterer i dag.
Derfor synes jeg, det er sådan lidt et forsøg på at afspore debatten, når man siger, at når de har kunnet spare det, er det nok ikke noget problem.
Jo, det er et problem.
Jeg tror, at når de har effektiviseret mere end det, er det, fordi det er det rigide styringsmål, de har lagt ind, og det har præcis været det, at de alene kigger på produktivitet.
May-Britt Kattrup (LA), 2017-02-03:
Jeg vil spørge ordføreren om de 2 pct. Når nu 2 pct. er så stort et problem, hvordan vil ordføreren så forklare, hvorfor regionerne har valgt at effektivisere for 2,4 pct., som altså er mere end aftalt?
Peder Hvelplund (EL), 2017-02-03:
Og jeg vil gerne anerkende formandens tålmodighed; den kan jeg kun sige at jeg også har kunnet observere.
Jeg tror helt bestemt, at man skal kigge på det i forhold til DRG-taksterne, og som sagt kan jeg se, at det system kan være godt på nogle områder og problematisk på andre områder.
Men det, der er pointen i forhold til det her, er, at selve effektiviseringskravet bliver vi bare nødt til at fjerne først, altså inden vi begynder at kigge på nye styringsmekanismer.
Og det er faktisk også det, de faglige organisationer lægger op til: at produktivitetskravet bliver vi nødt til at fjerne, og at vi derudover bliver nødt til at se på hele den her måde at styre det økonomiske på.
Kirsten Normann Andersen (SF), 2017-02-03:
Jamen nu nævner hr. Peder Hvelplund netop DRG-taksterne, som er et rigtig godt eksempel på noget, som lægerne har rigtig meget fokus på.
Jeg hørte Morten Hedegaard fra fødeafdelingen på Rigshospitalet sige, at han faktisk endte med kun at have 47 pct., underforstået at de øvrige 53 pct. så lå et andet sted på sygehuset.
Og det vidner jo også om, at der er noget, der godt kan gøres på en anden måde.
Jeg ved, at Region Midtjylland er i gang med at lave et andet styresystem end lige præcis DRG-taksterne, og man har f.eks. på Regionshospitalet Silkeborg samlet en række specialer, så man hurtigere kan diagnosticere patienter.
Det er jo et udtryk for en effektivisering.
Peder Hvelplund (EL), 2017-02-03:
Ja, og så bliver jeg nødt til at spørge ordføreren – nu har ordføreren jo ikke mulighed for at svare, men det kan vi så tage bagefter – om ordføreren ikke vil anerkende, at regeringen gennem aftalen bl.a. med de EU-krav, der ligger, har et budgetloft og et anlægsloft, som regionerne er underlagt, og derfor kan de ikke bare gå ud og bruge de penge, de sparer, til det, de gerne vil.
Jeg har da også i dag hørt, at der er en bred opbakning til, at vi skal kigge på den måde, vi udregner takster på, altså f.eks. DRG-taksterne.
Jeg er ikke en af dem, der siger, at de bare skal afskaffes; jeg synes faktisk, det er temmelig kompliceret at se på, hvordan man laver en ordentlig afregningsmodel.
DRG-takster kan være gode i nogle sammenhænge, mens de i andre sammenhænge kan være meget lidt konstruktive.
Men jeg mener bare, at det, der er fuldstændig afgørende, er – og det er jo også det, der er budskabet fra de faglige organisationer og fra Danske Regioner – at det, at vi pr. automatik indlægger et øget produktivitetskrav på 2 pct. eller på 1½ pct. eller 0,7 pct., eller hvad man kunne finde på, er en alt for rigid måde at styre på.
Der er simpelt hen behov for, at vi giver noget mere frihed tilbage til fagpersonerne, altså at det faglige ansvar kommer tilbage til personalet; at ansvaret kommer tilbage der, hvor det hører til, nemlig hos det faglige personale.
Det er ikke sådan, at det faglige personale har et ønske om, at ting skal være besværlige eller fungere dårligt.
De har faktisk et ønske om, at det skal fungere rationelt, og det er det ansvar, vi siger vi gerne vil have flyttet tilbage.
Kirsten Normann Andersen (SF), 2017-02-03:
Det skal der lyttes til, og det hører jeg faktisk fra samtlige ordførere at der bliver lyttet til.
Jeg tænker også, at mindre aktivitet svarende til 2 pct. jo vil ramme bestemte områder.
Altså, apropos de fødende er det jo sådan, at vi ikke kan bede de fødende om at holde op med at føde – det bliver de ved med at gøre – og det betyder så bare, at man alligevel skal løbe stærkere.
Så det regnestykke kan set med mine øjne ikke hænge sammen på den måde, som hr. Peder Hvelplund fremlægger det på.
Jeg tænker, at der godt kunne være behov for, at man også gør noget andet.
Altså, ulighed i sundhed gør, at der i nogle områder mangler rigtig meget personale, og det betyder også, at der i nogle områder i virkeligheden er behov for noget mere aktivitet.
Kunne man forestille sig, at der var et behov for, at vi satte os ned og omkalfatrede den måde, som vi tænker penge i sundhedssektoren på i almindelighed?
Peder Hvelplund (EL), 2017-02-03:
Jamen så vil jeg da anbefale ordføreren, at ordføreren finder Jyllands-Posten fra den 10. december frem og læser det brev, som samtlige regionsrådsformænd sendte, og hvor de opfordrede regeringen til at trække produktivitetskravet tilbage og ud af forhandlingerne.
Både regionsrådsformænd fra Venstre og Socialdemokratiet siger meget entydigt, at de ikke kan blive ved med at leve op til de krav, der ligger deri.
Så vi anerkender i den grad det regionale selvstyre, og det vil jeg da opfordre de øvrige partier i Folketinget til også at gøre.
Susanne Eilersen (DF), 2017-02-03:
Det er jo lidt sjovt, at man siger, at man anerkender kommunalt og regionalt selvstyre, men når en region eller en kommune laver en aftale med en regering, anerkender man ikke, at den aftale kan stå ved magt.
Der vil man så gå ind og stemme imod.
Så jeg forstår ikke rigtig, hvordan Enhedslisten anerkender kommunalt og regionalt selvstyre.
Kan ordføreren uddybe det lidt?
Peder Hvelplund (EL), 2017-02-03:
Ja, det gør vi i den grad, og det er også lige præcis derfor, vi ikke vil underlægge regionerne de krav om budgetloft og anlægsloft, som regeringen og Dansk Folkeparti jo har været med til at pålægge dem.
Susanne Eilersen (DF), 2017-02-03:
Tak for det.
Det skal også være et simpelt spørgsmål fra mig: Anerkender Enhedslisten regionalt og kommunalt selvstyre?
Kirsten Normann Andersen (SF), 2017-02-03:
Jeg er af den opfattelse, at vi skal finde en model, som er rimelig, og jeg synes umiddelbart ikke, at vi kan sidde her og vurdere i dag, om det er den ene måde eller den anden måde, vi skal gøre det på.
Hvis man f.eks. forestiller sig, at det lykkes for kommunerne at løse nogle af de opgaver, som de skal tage sig af, så vil det helt sikkert kunne aflaste på sygehusene.
Hvis vi lykkes med den specialisering, der er på sygehusene i dag, så vil man måske også kunne arbejde anderledes og tilrettelægge arbejdet anderledes.
Jeg tror, at der er mange forskellige årsager til, at tingene smelter sammen nogle ganske bestemte steder og ikke fungerer, mens der på andre områder måske er plads til, at vi stadig væk kan udvikle.
Ellen Trane Nørby (V), 2017-02-03:
Selv tak.
Det synes jeg også fremgår meget klart af den brede vedtagelse, som jeg er glad for at så mange partier i Folketinget står bag.
Det var det, der lå til grund for, at Venstreregeringen i økonomiaftalen med regionerne sidste år iværksatte arbejdet om de otte nationale mål, som netop handler om kvalitet og styring og udvikling af nye modeller, forsøgene med regionerne, og også det, at vi allerede sidste år afskaffede – lovforslagsmæssigt var det her før jul – men altså afskaffede akkrediteringsmodellen, som var unødig bureaukratisk og optog tid fra medarbejderne, som i stedet for kunne bruges på patienterne.
Så ja, der er et sporskifte i gang, men det er vigtigt, at vi udvikler det her ordentligt, for det handler om vores samlede sundhedsvæsen, og derfor er der i respekt for både medarbejderne og patienterne behov for, at vi gør os meget umage med at se på, hvilke modeller der virker, og hvilke der ikke virker.
Vi skal se på, hvor det er, der er behov for justeringer, og hvor der er behov for fortsat at have fokus på, hvordan vi får ny teknologi ind, ny medicin, bedre behandlingsmetoder til gavn for patienterne.
Brigitte Klintskov Jerkel (KF), 2017-02-03:
Det er svært for mig at svare på, hvad årsagen er til den overbehandling, som har været omtalt.
Men jeg vil sige, at jeg synes, det er flot.
Bl.a. Region Sjælland, som vi to jo selv kommer fra, har formået at effektivisere og gøre tingene på andre måder, så de har kunnet leve op til det her produktivitetskrav – endda hele 6,2 pct.
Bruno Jerup (EL), 2017-02-03:
Jeg vil bare spørge, om ordføreren er opmærksom på eller har en vurdering af, at den overbehandling, som bliver omtalt, rent faktisk ikke er en tilfældighed, men måske er en konsekvens af produktivitetskravet.