Anne Paulin (S), 2022-03-30:
Tak for det.
I 2008 blev verden kastet ud i en global finanskrise.
Årsagerne skulle findes i årtiers uklog deregulering af finanssektoren, hvor spekulative finansielle produkter fik lov til at opstå.
Da finansmarkedet krakkede, spredte krisen sig hurtigt til den reelle økonomi.
Virksomheder måtte dreje nøglen om.
Millioner af mennesker mistede deres job.
I Europa blev situationen håndteret dårligt, i høj grad på grund af den manglende vilje til at bruge ekspansiv finanspolitik.
Nok blev der lavet mange bankpakker, men det haltede gevaldigt med pakker, der skulle hjælpe almindelige mennesker i en svær situation.
Nu i 2022 står vi igen i svære økonomiske tider.
Inflationen er for alvor vendt tilbage som en faktor i vores økonomi og i vores dagligdag.
Men vi mærker det efterhånden også på andre varer, ikke mindst på fødevarepriserne.
Det skaber stor usikkerhed om økonomien i de private husholdninger såvel som i samfundsøkonomien.
I modsætning til finanskrisen skyldes de økonomiske udfordringer nu reelle fysiske forhold, og derfor kan man heller ikke blot smide flere penge eller afgiftslettelser efter problemer og forvente, at de går væk.
Markante afgiftslettelser på f.eks. benzin og diesel ville resultere i højere priser på netop benzin og diesel, for de høje priser på energi afspejler en reel risiko for, at disse varer kommer i mangel.
Der er en reel risiko for, at Europa kan løbe tør for diesel, et brændstof, som størstedelen af europæiske lastbiler er afhængige af.
Det er et fundament for, at lastbiler kan køre råstoffer og delkomponenter til fabrikker, og at færdige varer kan fragtes fra fabrikker eller marker til butikkerne.
Og også gasforsyningssikkerheden risikerer at komme under pres.
Skulle vi så stå her i dag og lade, som om det ikke har nogen betydning, hvor meget energi, diesel og benzin vi forbruger?
Skulle vi sende et signal til danskerne om, at de ikke behøver at skrue ned for deres forbrug, og at staten står klar til at dække alt ind; at der skulle være en eller anden form for højere retfærdighed i at fjerne afgifter på energi i en situation, hvor vi risikerer at stå med reelle fysiske udfordringer i form af mangel på energi?
Jeg er med på, at der er nogle, der har prædiket afgiftslettelser i mange år og nu synes, at situation er perfekt til at presse det argument frem, men jeg vil opfordre til, at I genovervejer det.
Det er også det, Nationalbanken har sagt sort på hvidt i den seneste prognose for dansk økonomi.
Jeg citerer: »Her er det ikke en holdbar løsning at anvende subsidier eller reducere afgifter, da de vil forøge markedspriserne yderligere«, og »I stedet er overførsler til særligt udsatte husholdninger et hensigtsmæssigt værktøj på kort sigt, da de sigter mod at understøtte forbrugsmulighederne bredt.«
Det er jo derfor, at vi har lavet varmechecken præcis på den måde, som vi har lavet den, altså målrettet den husholdninger, der har det økonomisk sværest.
Og ja, det er ikke en perfekt løsning, for den findes næppe, og vi er kede af, at udbetalingen først falder i august og september.
Men jeg har ikke hørt om nogen bedre model, der vil give en mere målrettet hjælp.
Udfordringerne med de høje energipriser kan ikke håndteres på samme måde som en finanskrise eller en covidkrise, for det her bunder i reelle fysiske forhold.
Vi risikerer en mangel på energi, og derfor opfører markedet sig, som det gør.
At fjerne danske energiafgifter ville ikke forbedre situationen, som Nationalbanken også understreger.
Så vil jeg gerne skynde mig at læse en vedtagelsestekst op på vegne af Socialdemokratiet, Enhedslisten, SF og Radikale Venstre
: Forslag til vedtagelse »De globale energiprisstigninger kan medføre en vanskelig økonomisk situation for mange danske familier.
Et flertal i Folketinget har i 2022 aftalt at afsætte samlet 2 mia. kr. til en varmecheck, som skal give danskere uden store indkomster en hjælpende hånd.
Regeringen følger udviklingen løbende.
Den langsigtede løsning er grøn omstilling.«
Tak for ordet.