Sigurd Agersnap (SF), 2024-02-20:
Tak for ordet, formand, og tak til Radikale Venstre for denne vigtige forespørgselsdebat.
På alt for mange skoler er børnene blevet sat uden for døren, når de voksne har snakket om skolens fremtid, og det er på høje tid, at vi ikke blot åbner døren for eleverne, men at vi også giver dem nøglen til reel medbestemmelse, ikke kun over deres egen hverdag, men også over den samlede skole.
Vi må aktivt arbejde for at inddrage deres meninger i de beslutninger, som også omfavner dem.
Det øger motivationen for undervisningen, og det forbedrer trivslen, og det er vores tro, at det også kan forbedre vores skoler.
Det er nedslående at kunne konstatere, at op imod 70 pct. af eleverne i folkeskolen ikke føler, at de har indflydelse på deres skolemiljø, og det er også trist at kunne læse, at jo højere man kommer op i klassetrinnene, desto mere svækkes elevernes oplevelse af indflydelse.
Kigger man på det internationalt, er vi ifølge UNICEF næstsidst blandt en større række af lande, når det kommer til oplevelsen af indflydelse.
Det vidner selvfølgelig om, at danske folkeskoleelever har en stor ambition om at blive hørt i skolen og få inddragelse, og det er det gode.
Men det dårlige er jo, af det viser, at de ikke får afløb for den ambition om at få medindflydelse.
Folkeskolen skal for de mange være mødet med vores hverdagsdemokrati, med det demokrati, som forgrener sig i alle dele af det danske samfund, i foreningslivet, her i Folketinget og også gerne ude på skolerne.
Det skal indebære muligheden for, at den enkelte elev kan vælge mellem forskellige måder at lære om industrialismen på, at man kan bidrage til, hvad for en undervisningsform der er i klasselokalet, at man kan have større frihed i forhold til valget af valgfag, som vi har snakket om, og som vi roser i regeringens folkeskoleudspil.
Det kan indebære ønsket om mere bevægelse og en mere åben skole med inddragelse af foreninger og virksomheder i lokalområdet og at anerkende, at styrkerne kan ligge i andet end i læsehastighed og titabeller, og at vi skal give mere plads til det.
Hvad kan vi så gøre i praksis?
I praksis handler det om, at der i mange skoler er for langt mellem det ideal om medbestemmelse, vi har, og så hverdagen i en økonomisk presset skole, hvor man har travlt.
Jeg tror ikke på, at det er manglende vilje til medindflydelse fra skolelederne eller lærernes side, men det er jo, at demokratiet og medinddragelsen af borgere og af elever altid er besværligt; det er mindre besværligt at træffe beslutningerne selv.
Men vi tror på, at det ikke er det, der skaber de bedste beslutninger.
Det er ikke nødvendigvis kæmpestore ændringer, der skal til, men det handler om at gøre små og betydningsfulde justeringer.
Ligesom man på en arbejdsplads kræver en arbejdsmiljørepræsentant, kunne det også på vores folkeskoler være obligatorisk med undervisningsmiljørepræsentanter blandt eleverne.
Det er i dag en mulighed, og det kunne blive noget, vi forpligtede os på og forpligtede skolerne på.
Vi kunne styrke elevrådene, vi kunne sørge for flere midler til elevrådskontaktlærerne, så man har bedre mulighed for at omfavne den store opgave, det er at inddrage elevrådene, og vi kunne sikre, at der under skoleudviklingssamtaler ikke bare er én elevrepræsentant, men flere elevrepræsentanter til stede.
Det er nogle af de muligheder, vi i SF kan se der er for at styrke medbestemmelsen og medinddragelsen i vores folkeskole.
Tak for ordet.