Rasmus Jarlov (KF), 2019-02-05:
Tak for det.
Det er som bekendt et beslutningsforslag mere fra Enhedslisten, som skal førstebehandles.
Regeringen pålægges i beslutningsforslaget at ændre udbudsloven, så en ordregiver – dvs. staten, kommunen eller en region, så længe vi har dem – ved anvendelse af tildelingskriteriet bedste forhold mellem pris og kvalitet, som altså er et af de kriterier, der indgår i et udbud, kan fastsætte, at der også skal tages hensyn til potentialet for genanvendelse.
Hvis ordregiveren ikke anvender den mulighed, skal ordregiveren oplyse, hvorfor ordregiveren ikke gør det.
Det er det, man kalder et følg eller forklar-princip; ordregiveren skal enten lade genanvendelsespotentialet indgå i udbuddet eller forklare, hvorfor det ikke indgår i udbuddet.
Udbudsloven giver allerede i dag mulighed for, at genanvendelse kan indgå som et kriterium for tildeling af en offentlig kontrakt.
Ordregiver kan altså allerede i dag prioritere genanvendelse.
Beslutningsforslaget lægger op til at indføre et følg eller forklar-princip, så ordregiver skal forklare sig, hvis de ikke konkurrerer på genanvendelighed.
Det er sådan set det, der er det nye i beslutningsforslaget.
Dermed forpligtes ordregiverne til at overveje, om der skal konkurreres på genanvendelsespotentialet.
Det kan måske medføre, at der i flere tilfælde end i dag vil blive konkurreret på, om der er et udbud, som prioriterer genanvendelse, men det er en lidt usikker effekt og sandsynligvis en beskeden effekt, da det allerede i dag som nævnt er muligt at lade leverandører konkurrere om, hvem der er bedst til at genanvende.
Til gengæld vil forslaget modvirke målet om at nedbringe de administrative omkostninger i forbindelse med udbud, fordi der skal medfølge en forklaring, hvis man ikke lader genanvendelse indgå som en af de ting, der bliver konkurreret om.
Høje udbudsomkostninger giver i sidste ende en tilskyndelse til, at man beholder opgaver i stedet for at lade dem blive udsat for konkurrence, og at man udfører man dem selv, hvis det er for besværligt at lave udbud.
Og det er klart, at det selvfølgelig også påfører ekstra omkostninger til det offentlige, hvis de skal lave de her forklaringer.
Jeg er med på, at vi ikke taler om store omkostninger, men vi taler formentlig heller ikke om store gevinster ved forslaget.
Vi synes, at på det her punkt ligger udbudsloven, som den skal, for der er mulighed for at prioritere genanvendelse i offentlige udbud, men der er ikke et påbud om følg eller forklar-princippet.
Så vil jeg nævne, at vi i slutningen af 2018 lancerede en strategi for cirkulær økonomi, som indeholder en række andre og efter vores opfattelse mere effektive veje til at opnå en større grad af genanvendelse.
Det er jo ikke, fordi vi ikke er enige i, at genanvendelse er vigtigt.
Det er det.
Men vi har eksempelvis for at styrke en række partnerskaber for bæredygtigt indkøb foreslået mere lige vilkår på markedet for affald, så det bliver nemmere også at opbygge forretninger, som beskæftiger sig med genanvendelse, altså få nogle private i gang med at tage føringen og udvikle løsninger, som kan sikre mere genanvendelse, og at der udvikles en frivillig bæredygtighedsklasse i bygningsreglementet.
Så for at opsummere: Vi mener, at der vil være en ret lille gevinst ved at pålægge alle offentlige ordregivere at skulle lade genanvendelse indgå som kriterium eller forklare, hvorfor de ikke gør det.
Vi mener, det er administrativt besværligt og bureaukratisk, og at der er bedre måder at fremme genanvendelse på, som vi bestemt mener er en vigtig dagsorden.
Derfor kan vi ikke støtte beslutningsforslaget.