runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Pernille Skipper (EL), 2019-01-15:
Jeg hopper simpelt hen ikke på den der med, at hvis nu man bare lod være med at nævne problemerne, forsvandt de nok.
Det er dybest set
det, hr. Søren Pape Poulsen siger, nemlig, at hvis nu vi bare lod være med at tale det danske samfund ned, men talte det op, så blev det nok bedre.
Vi bliver nødt til at indse, at det jo er virkeligheden, at der er fødende, der bliver sendt direkte fra fødegangen og ud på gaden med deres lille nyfødte barn.
Det er da et problem.
Vi bliver nødt til at indse, at den grønne omstilling bare slet, slet ikke går hurtigt nok, hvis vi vil efterlade en klode til vores børn og børnebørn.
Det er da et problem.
Sådan kunne vi blive ved.
Der er da problemer, der skal løses.
Vi kan da ikke bare lade, som om de ikke er der.
Betyder det, at det ikke kan lade sig gøre?
Nej, det gør det heldigvis ikke.
Heldigvis kan vi få et andet flertal.
Heldigvis kan vi træffe nogle andre politiske beslutninger, for det kommer ikke fra oven.
Det kommer herinde fra Christiansborg, og derfor kan vi også gøre det om igen.
Det er et problem, fordi den del af samfundet, den top, tager en større og større del af samfundskagen.
Det handler om, hvordan vi fordeler ressourcerne i vores samfund helt grundlæggende.
Det store brede flertal har oplevet nedskæringer på velfærden og trygheden.
Hr. Anders Samuelsens nabo i Horsens kender jeg ikke, men hvis vi taler om en gennemsnitlig dansker, er det en, som nu må se sin pensionsalder stige, og som må opleve nedskæringer på sygehusene, og som også, hvis han eller hun mister sit arbejde, ikke får den samme tryghed, som man havde før i tiden.
Derfor er det et problem.
Anders Samuelsen (LA), 2019-01-15:
Men det bliver jo faktisk en forfladigelse af diskussionen, når vi skal diskutere, om det er 25 dage eller 12 dage.
Der er sikkert også nogle, der efter 4 dage har tjent, hvad andre tjener på et helt år.
Spørgsmålet er, om vi giver flere mennesker i det her land en mulighed for at udleve deres drømme – få et job, hvor de gerne vil være i beskæftigelse, komme ud af kontanthjælp; at man får nogle forældre, som faktisk har et arbejde, i stedet for at de går derhjemme og er arbejdsløse.
Er det ikke en langt, langt større og vigtigere diskussion?
Hvis man så samtidig ved siden af det i det her land tiltrækker eller kan fastholde nogle virksomhedsledere, som kan være med til at skabe de mange ekstra arbejdspladser i samarbejde med medarbejderne på arbejdspladsen, er det så ikke en god ting?
Jeg er sådan set ikke i tvivl om, at man nogle steder godt kunne justere ydelserne.
Vi har jo haft de her fattigdomsdiskussioner i Danmark, og der er nogle, der er kommet ret meget på bagkant, fordi de ikke rigtig har været klar over, hvad folk egentlig får udbetalt, hvad de egentlig har i rådighedsbeløb.
Men det er ikke der, mine ambitioner rækker hen.
Det er ikke det, der står først for for mig.
Jeg vil plukke de lette frugter først, som er en bedre organisering af den offentlige sektor, og bruge nogle af de midler, som man sparer dér, til at sørge for, at vi får de strukturer for vores erhvervsliv, der gør, at det bliver langt mere attraktivt at skabe arbejdspladser i Danmark og fastholde arbejdspladser i Danmark og ikke flytte dem ud af Danmark, og desuden gøre det nemmere for folk at tage et ikke så godt lønnet job ved at lette skatten markant i bunden, så ingen skal betale skat af de første 7.000 kr., de tjener.
Det vil jeg bruge rigtig meget energi på.
Lars Løkke Rasmussen (V), 2019-01-15:
Men det er jo ikke en europæisk afvisning.
Det er også den britiske premierministers afvisning.
Det er sådan, at der er to parter, der har forhandlet med hinanden, nemlig EU 27 repræsenteret ved vores forhandler over for og sammen med en britisk premierminister, der alt andet lige tænkeligt repræsenterer Storbritannien.
Der er indgået en aftale, som begge parter er enige om, og som den britiske premierminister står på mål for og havde en læsning af hun kunne få et nik til.
Hvis hun ikke kan det, er det jo altså hendes pligt, medmindre der sker noget helt andet, at reflektere over det, og der tror jeg at der helt principielt vil være en åbenhed.
Men det vil selvfølgelig være beroende på, at man kan blive præcis.
Hvis jeg bare lige må slutte med det, er en del af problemstillingen jo den, at man i britisk politik, som jeg i øvrigt ikke skal kloge mig på, ikke har håndteret den her nationale udfordring i en eller anden form for national konsensus.
Det står jo i skærende kontrast til, da danskerne stemte nej til Maastrichttraktaten og der var en generation af politikere før vores, der på tværs af i virkeligheden dybe skel satte sig sammen og fik formuleret et nationalt kompromis, gik til EU og sagde: Vi repræsenterer en bredde i det danske Folketing, og vi tror, at hvis man kan justere Danmarks tilhørsforhold på de og de punkter, er vi fortsat med.
Det er den form for tydelighed, der har manglet, hvis vi nu skal være ærlige, og bliver det et nej, må man jo håbe, at det kan afstedkomme, at der kommer klarere politiske prioriteringer af, hvad det så er, der skal ske.
Og kommer de, tror jeg, der vil være en lydhørhed.
Pernille Skipper (EL), 2019-01-15:
I lørdags var vi kommet 12 dage ind i året, og der kunne de såkaldte C25-direktører holde sidste arbejdsdag, hvis de kunne nøjes med en gennemsnitlig årsindkomst.
På 12 dage havde direktionerne fra de største virksomheder i snit tjent det, der svarer til en gennemsnitlig lønmodtagerindkomst.
Det er ret vildt.
Og i løbet af et år vil de i snit tjene 14,6 mio. kr.
Det var der en hel masse – formentlig folk, som er medlem af Liberal Alliance – som var rasende over Enhedslisten påpegede, fordi det var udtryk for misundelse.
Dertil vil jeg bare sige: Nej.
Det kan godt være, at der er en promille misundelse, men grundlæggende handler det jo om, at vi har et reelt problem med den stigende ulighed.
For de sidste årtier har tydeligt vist, at det ikke drypper på degnen, når det regner på præsten.
Tværtimod har de milliarder, der er blevet brugt på skatte- og afgiftslettelser, nærmest kun betydet en større koncentration af ressourcer på meget, meget få hænder i vores samfund.
For mens man i toppen af samfundet er blevet rigere, er utrygheden blevet større for helt almindelige danskere.
Det er utrygheden ved vores pensionsalder, der stiger, ved nedskæringer på sygehusene og i børnehaverne.
Det er utrygheden ved at vide, at hvis man bliver syg eller arbejdsløs, har en årrække med reformer betydet, at det bliver rigtig, rigtig svært.
Og det skal stoppe.
Vi skal udvikle vores velfærd og ikke bare stoppe nedskæringerne.
Pensionsalderen skal ikke stige – heller ikke med det, der allerede er aftalt, i hvert fald ikke, hvis det står til os.
Og så skal uligheden i vores samfund også mindskes, så færre børn vokser op i fattigdom.
Det er grundlæggende et spørgsmål om politisk prioritering.
Det er det, der er det interessante ved det.
Vi kan faktisk godt skabe et trygt velfærdssamfund, samtidig med at vi hjælper mennesker på flugt og får en grøn omstilling og et ordentligt velfærdssamfund, hvis vi er villige til at lade dem, der har mest – som også har fået rigtig meget mere de sidste årtier – betale deres del af det.
Den finanssektor, som vi alle sammen har talt så meget om her det seneste stykke tid, og som sådan set også sendte verden ud i økonomisk krise for bare 10 år siden, har jo ikke forbedret sig.
Det er jo ikke moralen, der sådan plager den del af vores samfund.
Og de har ikke siden sat sig ned og tænkt: Gud, nu må vi også forbedre os og blive gode samfundstjenere.
Tværtimod.
Og når skandalerne har vist sig og skeletterne er væltet ud af skabet, er det fortsat.
Morten Østergaard (RV), 2019-01-15:
Mon ikke fru Pernille Skipper kan regne ud, hvad jeg vil spørge om.
Det ligger helt i forlængelse af hr. Kristian Thulesen Dahls spørgsmål for et øjeblik siden om brexit, fordi det jo er dagen, hvor det bliver afgjort i det britiske parlament – eller det er i hvert fald en vigtig dag.
Efter afstemningen var det fru Pernille Skippers opfattelse, at sådan en afstemning skulle vi også have i Danmark.
Jeg tror, fru Pernille Skipper ved den lejlighed sagde: Vi må gribe dette momentum, der er så stor en skepsis; sådan en afstemning må vi have i Danmark hurtigst muligt.
Og det ligger endda nogle år tilbage.
Nu har vi så set, hvad det har udviklet sig til, og mit spørgsmål er: Er det stadig væk Enhedslistens opfattelse, at vi hurtigst muligt bør skride til afstemning, helt parallelt med, hvad man havde i Storbritannien, om et fortsat dansk medlemskab af EU?
Det er ikke noget, jeg vil anbefale, men jeg synes egentlig med alt det, der er sket i mellemtiden, at det ville være godt at få genopfrisket, hvor Enhedslisten står i dag i forhold til sådan en afstemning om dansk EU-medlemskab.
Pernille Skipper (EL), 2019-01-15:
Det korte svar er nej.
Det vil jeg ikke anbefale.
Jeg kunne godt regne ud, hvad hr. Morten Østergaard ville spørge om, for hr. Morten Østergaard har spurgt om det før, og hr. Morten Østergaard får det samme svar.
Nej, jeg vil ikke anbefale, at vi laver det, som briterne er i gang med.
Og den aftale, som briterne har indgået, er ikke en aftale, som jeg synes vi skal have i Danmark.
Det er jo bl.a., fordi den cementerer en højreorienteret, liberalistisk økonomisk politik, som ikke gør det nemmere for helt almindelige briter.
Det, som jeg tror vi har lært af Brexit, er, at hvis man skal have en afstemning – og det synes jeg bestemt vi skal – så skal vi have en genforhandling først, så man ved mere præcist, hvad det er, man stemmer om.
Noget af det, der er problemet i Storbritannien lige nu, er, at det har man ikke vidst på forhånd.
Morten Østergaard (RV), 2019-01-15:
Det var et langt mere præcist svar – og ros for det.
Det var et klart nej til sådan en dansk afstemning.
Det synes jeg er vigtigt, for det afspejler jo også, tror jeg, en udvikling, hvor der generelt er flere og flere, der slutter op om et dansk medlemskab.
Men så fortsatte svaret jo med, at vi så skal indlede, forstår jeg, hvis det stod til Enhedslisten, forhandlinger om at udtræde af EU og så holde en folkeafstemning.
Det fører jo så lidt et andet sted hen, kan man sige, for det ender så med, at det, Enhedslisten egentlig synes, er, at en dansk regering skulle indlede forhandlinger om, på hvilke vilkår Danmark kunne følge efter Storbritannien ud af EU.
Jeg vil ikke anbefale det, jeg synes, det skaber en enorm usikkerhed.
Alle de problemstillinger, fru Pernille Skipper ridsede op, og som jeg er enig i langt hen ad vejen, kan bekæmpes langt bedre i tæt samarbejde med vores naboer gennem EU end ved at stå udenfor.
Pernille Skipper (EL), 2019-01-15:
Jeg tror ikke, at det kommer som nogen nyhed for hr. Morten Østergaard, når jeg siger, at Enhedslisten er stærkt skeptisk over for EU som det internationale samarbejde, der skulle løse de store internationale problemer, vi har.
Det er et problematisk projekt, som udelukkende har ført til, at uligheden er steget i Europa – nej, ikke udelukkende, men det har ført til, at uligheden er steget i Europa.
Der bliver gennemtvunget en højreorienteret økonomisk politik, som har betydet nedskæringer af velfærden rundtomkring i Europa, og det er jo også med til at skabe en stor del af den utryghed, der sender mange mennesker i armene på højrenationalistiske grupperinger, mener jeg.
Og derfor mener jeg, at vi skal erstatte det med et andet internationalt samarbejde.
Skal man gøre det, skal man gøre det ordentligt, og jeg synes ...
Der er sikkert andre, der stiller mig det samme spørgsmål.
Anders Samuelsen (LA), 2019-01-15:
Der er den der diskussion om ulighed og om, hvem der har tjent en årsløn efter 25 dage.
Altså, hvis man nu gør det op i en fodboldmetafor, er det jo svært at forhindre folk i at give Messi en rigtig, rigtig høj løn, hvis man faktisk synes, han er det værd, fordi han er med til at bidrage til, at holdet kommer til at spille endnu bedre, og at indtægterne samlet set kommer til at stige for hele holdet.
Man får sponsorindtægter og opmærksomhed osv.
Sådan er det jo sådan set også i erhvervslivet.
Det er svært for os i Folketinget at forhindre folk i at give en erhvervsleder en rigtig god løn, hvis man mener, at han er det værd.
Man skiller sig vel af med ham eller hende, hvis man ikke synes det længere, og så ligger der nogle kontraktlige forpligtelser.
Skulle fokus ikke ligge et andet sted, nemlig på den her regerings evne til at skabe øget beskæftigelse, altså at vi trækker folk ud af kontanthjælp i en hastighed, som man sjældent har set; at beskæftigelsen stiger og arbejdsløsheden falder?
Det er jo med til at skabe flere muligheder for langt flere i stedet for at have fokus på nogle enkelte, som relativt set har tjent en årsløn efter 25 dage.
Pernille Skipper (EL), 2019-01-15:
12 dage.
Det er efter 12 dage.
Det er ikke efter 25 dage, men 12 dage.
Jeg hopper ikke på den der fodboldmetafor, også fordi det er med til at forfladige den diskussion, som egentlig ligesom er det grundlæggende, nemlig uligheden i vores samfund, der er stigende.
Det er jo ikke kun, fordi direktørerne for de største virksomheder pludselig alle sammen er blevet til Messi'er på en eller en måde.
Det er også, fordi der træffes nogle politiske beslutninger herinde, som hr. Anders Samuelsen jo gerne vil træffe flere af, og som netop omfordeler fra bunden af samfundet til toppen af samfundet.
Vi kunne godt lægge fokus et andet sted.
For min skyld kan vi også godt lægge fokus på de 64.000 børn, der vokser op i fattigdom.
Mette Frederiksen (S), 2019-01-15:
Man bliver jo helt bekymret for den konservative leder, men jeg kan se, at skjorte og ansigtsfarve matcher igen.
Jeg synes nu heller ikke, at det, der blev sagt, lød så galt, og jeg var faktisk glad for et indlæg med et stærkt fokus på ulighed fra Enhedslistens side.
Nu forstod jeg på Folketingets formand, at debatten i dag også er en måde at replicere på statsministerens nytårstale på, og noget af det, der jo var fuldstændig fraværende i den, var den nødvendige og relevante kritik af en finansiel sektor, som i det forgangne år jo har vist os, at samfundskontrakten for nogles vedkommende er opsagt med hvidvaskskandaler og udbytteskatskandaler.
Jeg tør godt sige, at det er en grådighed, som vi ikke har kendt til tidligere.
Er det i virkeligheden ikke et meget godt eksempel på, at Danmark fortjener både et nyt politisk flertal og en ny politisk retning?
Pernille Skipper (EL), 2019-01-15:
Jeg er fuldstændig enig.
Det kunne nærmest være noget, jeg havde sagt, lige efter statsministeren havde holdt sin tale.
Jeg er meget enig i, at det var slående, at det i den finansielle sektor overhovedet ikke var nævnt i statsministerens nytårstale, i betragtning af hvor voldsomme og samfundsundergravende skandaler vi på det seneste har set.
Jeg er egentlig også glad for, at Socialdemokraterne igen taler om ulighed sammen med Enhedslisten.
Vi har også nogle forslag til, hvordan vi kan gøre Socialdemokratiets ulighedsudspil endnu bedre.
Anders Samuelsen (LA), 2019-01-15:
Enhver kan jo slå op i den 2025-plan, som Liberal Alliance tidligere har lagt frem, hvor vi har argumenteret for, at man godt kan finde midler ved at omstrukturere den offentlige sektor, som kan sikre, at enhver, der går på arbejde, ikke skal betale skat af de første 7.000 kr., de tjener hver måned, at vi kan komme af med registreringsafgiften på biler, hvilket jo i øvrigt også kunne gøre det meget nemmere at bosætte sig ude i yderområderne – det er ret væsentligt, at man har adgang til et ordentligt transportmiddel der, hvor den offentlige transport ikke er og heller ikke kommer, for det tror jeg ikke der er nogen der har råd til at stille nogen i udsigt – at vi kan få halveret selskabsskatten, at vi kan få fjernet topskatten.
Alle de ambitioner har Liberal Alliance stadig væk, for det vil være med til at generere vækst, skabe arbejdspladser, skabe skatteindtægter yderligere til det her land, fordi der kommer flere gode arbejdspladser i det her land.
Problemet i det her Folketing er, at vi taler, som om der kun er én kage at fordele, og at den har den størrelse, som den har.
Vores opgave er at få kagen til at vokse, komme nogle ingredienser ned i, der gør, at der er mere at fordele af.
Pia Olsen Dyhr (SF), 2019-01-15:
Nu mener jeg at huske, at Liberal Alliances 2025-plan er tilbage fra 2015, og der er faktisk sket ting i dansk økonomi siden hen, som jo både går i den ene og den anden retning – det må hr. Anders Samuelsen have fundet ud af – og derfor er der ændrede forhold i forhold til at gennemføre den plan.
Så hvis hr. Anders Samuelsen siger, at man vil gennemføre alle skatteelementer af planen for 2025, vil der jo være elementer i den offentlige sektor, som yderligere skal skæres væk, fordi man ikke har det samme råderum, som man havde tidligere.
Så er hr. Anders Samuelsen meget fast i kødet og siger, at alt i 2025-planen skal gennemføres, alle skattelettelserne, og at vi er klar til at fyre yderligere folk i den offentlige sektor for at leve op til det?
Anders Samuelsen (LA), 2019-01-15:
Jamen der er jeg jo så utrolig heldig, at jeg kan tage udgangspunkt i den tidligere regering, som havde en afbureaukratiseringskommission, som lagde en rapport frem, der viste, at man godt kan effektivisere og gøre tingene smartere i den offentlige sektor for, hvad der svarer til omkring 10 pct.
Det er ikke mine tal; det er den tidligere regering, altså den, som fru Pia Olsen Dyhr var medlem af, som lagde den rapport frem.
Så hvis man bare tager udgangspunkt i den, kan man gøre tingene lidt smartere i den offentlige sektor – og det er ikke et spørgsmål om, at folk skal løbe hurtigere, det er også et spørgsmål om at blive bedre til at bruge ny teknologi og få det indført i det rigtige tempo.
Det er jo ikke sådan, at man nødvendigvis pisker hurtigere af sted, når man skal lave hofteoperationer, end man gjorde tidligere, selv om det går meget stærkere i dag.
Det er, fordi man bl.a. bruger ny teknologi bedre.
Alle de der ting skal vi da bruge, vi skal da ikke bare tænke, at hvis der kommer én mindre i den offentlige sektor, er det sikkert, fordi den offentlige sektor er ved at falde sammen.
Det kunne jo også være, fordi man organiserer sig smartere og der er blevet efterspørgsel på den arbejdskraft ude i den private sektor i stedet for.
Pia Olsen Dyhr (SF), 2019-01-15:
Jeg vil springe over til det, som statsministeren vist sagde der kommer noget om lige om lidt eller i morgen, nemlig hele sundhedsområdet.
Der er ingen tvivl om, at der bliver løbet hurtigt derude, der er ingen tvivl om, at der mangler penge i den offentlige sektor, og det er jo ikke ligefrem Liberal Alliance, der har slået sig op på, at man gerne vil bruge flere ressourcer på den offentlige sektor eller på sundhed.
Derfor vil jeg gerne spørge hr. Anders Samuelsen: Hvor mange penge skal der bruges på skattelettelser frem til 2025, og hvor mange skal der bruges på sundhed?
Uffe Elbæk (ALT), 2019-01-15:
Mit spørgsmål går på klimaet, måske ikke overraskende.
Et af de eneste partier, som jeg har været usikker på om står op for, at klimaforandringerne er menneskeskabte, er Liberal Alliance.
Det er selvfølgelig, fordi der har været politikere fra Liberal Alliance, som har sat spørgsmålstegn ved den kendsgerning.
Derfor er jeg rigtig, rigtig glad for virkelig at få det skåret ud i pap nu: Er det Liberal Alliances holdning, at klimaforandringerne er entydigt menneskeskabte?
Jeg er faktisk glad for, at Anders Samuelsen helt klart siger, at klimaforandringerne er menneskeskabte, og jeg hører også, at Liberal Alliance siger, at vi har et problem, vi skal løse, at det er en bunden opgave.
Anders Samuelsen (LA), 2019-01-15:
Ja, det kan jeg nemt forklare.
Det var, fordi der ikke var et flertal, der ville være med til at finansiere, at vi kunne holde afgifterne nede.
Vi har jo lagt en plan frem, som sikrer nul afgifter på biler, og det inkluderer jo så elbiler.
Jeg vil gerne starte med fuldstændig at sikre langt frem i tiden, at der er nul afgifter på elbilerne.
Det vil jeg gerne.
Men spørgsmålet er især, om de røde partier er villige til at betale prisen, for det er jo ikke gratis.
Problemet med de grønne ambitioner er, at det koster, og så er vi tilbage ved fru Pia Olsen Dyhrs diskussion om, hvem det så er, der skal være færre af i den offentlige sektor, for det koster.
Der er jo manglende skatteindtægter, hvis alle kører rundt i en elbil med nul i afgift.
Man kan spørge i Norge, om ikke det koster.
Det gør det.
Skulle vi så sætte os ned omkring bordet og finde de penge?
Vi er klar på det; vi har pengene.
Spørgsmålet er, om de røde partier har pengene, eller om de kun har retorikken.
Mette Frederiksen (S), 2019-01-15:
Jeg tænker egentlig bare at stille nogle helt konkrete spørgsmål, når hr. Anders Samuelsen siger, at der er behov for yderligere reformer, så vi kan komme det lidt nærmere.
Nej, Lad os bare holde det dér.
Er der ydelser, der skal sættes ned?
Anders Samuelsen (LA), 2019-01-15:
Det er jo det, der er det interessante.
Er det et spørgsmål om, at man tager på en rejse mindre til udlandet, sørger for at sætte ekstra afgifter på flyrejser, så de fattige ikke kan komme ud at flyve, og så det kun er de velstående, der kan komme ud at flyve?
Eller er det, at vi bl.a. investerer, som den her regering også gør i de kommende år, i mere forskning, sådan at vi kan komme frem til nye teknologier, som kan lave de kraftspring frem, som gør, at vi kan redde klimaet?
Jeg tror jo på den sidste del og vil bruge mere energi på det end på at diskutere, om man skal gå fra at spise syv bøffer eller fem bøffer om ugen til at spise fire bøffer om ugen.
Det kommer ikke til at redde det klima, som vi har en fælles interesse i at værne om, fordi der kommer flere indbyggere ude i verden, der kommer op i middelklassen og ønsker de samme forhold, som hr. Uffe Elbæk lever under.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2019-01-15:
Når vi nu er ved den nye politik efter et valg osv., kom jeg bare til at tænke på, at det var nyttigt at få fru Pernille Skipper til at fortælle Folketinget, om hun stadig har det samme synspunkt, som er gjort gældende tidligere, nemlig at det, hvis det bliver sådan, at et folketingsvalg ender med, at Enhedslisten, De Radikale og Alternativet er større end Socialdemokratiet, er et af de tre partier, der skal besætte statsministerposten.
Der er jo blandt de tre partier to, der har budt ind på posten, nemlig fru Pernille Skipper selv og så hr. Uffe Elbæk.
Anders Samuelsen (LA), 2019-01-15:
Men det er faktisk også i absolut forstand let at svare på, og det er måske en af årsagerne til, at jeg ikke længere er i Det Radikale Venstre, for jeg er ikke naivt liberal, jeg er realistisk liberal.
Og det betyder, at jeg også har anerkendelse af, at verden ikke er ideel.
Verden er ikke det sted, hvor vi bare kan sige, at vi kan være ligeglade med alt, og at vi bare åbner grænserne og har helt åbne grænser.
Det skulle jo så i øvrigt også modsvares af lukkede kasser, for ellers bliver man jo en magnet for hele verden.
Det er ikke den situation, vi er i, og derfor bliver vi nødt til også at have det, som hr. Morten Østergaard så kalder for symbolske tiltag.
Jeg tror, at det er mere end et symbolsk signal.
Jeg tror, at det er med til at sende et signal, som gør, at folk tænker sig om yderligere, også i forhold til de andre regler, som vi har justeret på herhjemme, altså i forhold til om det lige er Danmark, de søger hen til.
Så kan flere blive hjulpet i nærområderne, hvor de bør hjælpes, i stedet for langt væk fra der, hvor de er flygtet fra.
Pernille Skipper (EL), 2019-01-15:
Jeg vil gerne gentage det, jeg mindes jeg har sagt, og det er, at hvis partierne i SF, Alternativet og Enhedslisten tilsammen er på størrelse med eller er større end Socialdemokratiet, er det ikke en naturlov, at statsministerposten skal tilfalde Socialdemokratiet, og i sådan et tilfælde synes vi, at man skal forhandle om det.
Så er der ingen tvivl om, at så stiller vi gerne en statsministerkandidat til rådighed.
Grundlæggende handler det om, at det ikke er sådan, at det kun er to partier herinde, der kan sætte sig på statsministerposten, for det er faktisk muligt også at sætte andre partier på den post.