Victoria Velasquez (EL), 2025-12-18:
Tak, formand.
De 15 mio. kr. står i grotesk kontrast til det reelle behov.
Kommunerne brugte ca. 242 mio. kr. i 2024 på den tidligere særlige boligstøtte.
Det vil sige, at den pulje, som der bliver lagt op til nu, kun svarer til 6 pct. af det behov, som der er.
Det svarer til omkring 84 kr. pr. person om måneden.
Det vil sige, at vi står i alarmerende risiko for, at vi har med symbolpolitik at gøre, ikke social sikkerhed.
Ordningen er midlertidig, og den kommer kun til at gælde i 2026, selv om fattigdom, høje huslejer og boligmanglen ikke forsvinder i 2027.
Organisationer har peget på behovet for en varig løsning eller en genindførelse af § 34, men ministeriet afviser det med at sige, at det er uden for lovforslagets rammer.
Men det er et politisk valg.
Der er et klart behov for en varig lovhjemmel til huslejestøtte.
Uden en permanent løsning bliver hjælpen uforudsigelig, og kommunerne kan ikke arbejde langsigtet med at forebygge udsættelser og hjemløshed.
Midlertidige ordninger løser ikke strukturelle problemer; i stedet kommer det til at være de mennesker, vi alle siger at vi ønsker at hjælpe, som kommer til at betale regningen.
Derudover er der også flere dele, der bliver adresseret i forhold til selve administrationen af de her midler, som gør, at flere økonomisk pressede kommuner er bekymrede for, om de egentlig reelt har en mulighed for at kunne deltage og adressere den udfordring og det problem, at det vil give geografisk ulighed.
Hjælp skal ikke afhænge af ens postnummer; vi skal sikre, at det er trygt at være i Danmark og vokse op i Danmark, uanset hvor i landet du bor.
Fordelingsnøglen, hvor kun 40 kommuner er med, eller at flere hjemløse får midler, virker vilkårlig.
Samtidig virker det også vilkårligt for mange, hvordan det kan være, man er landet på de 15 mio. kr.
Hvor kommer det tal fra?
Samtidig ser modellen bort fra mennesker, der stadig har en bolig, men er akut udsættelsestruede, og den midlertidige karakter gør ordningen, hvilket flere adresserer, faktisk nærmest ubrugelig for hjemløse.
Kommunerne vil ikke anvise boliger, hvis de allerede ved, at borgeren ikke kan betale huslejen efter 2026, og midlertidig hjælp kan ikke danne grundlag for stabile boligløsninger.
Tildeling uden ansøgning skaber også en risiko for, at borgere, som kommunen ikke er i tæt kontakt med, kan blive overset, og samtidig fravælges almindelige forvaltningsretlige garantier, hvilket øger risikoen for usaglig forskelsbehandling og manglende gennemsigtighed.
Vi kommer til at stille et ændringsforslag, der giver kommunerne hjemmel til allerede fra 2026 at bruge egne midler uden statsrefusion til at yde samme type huslejestøtte til samme målgruppe som i lovforslaget.
Faktisk er det det, ministre konsekvent har sagt at kommunerne skal gøre, så med det her ændringsforslag gør vi det sådan, at kommunerne rent faktisk kan gøre det, som ministrene har sagt at kommunerne skal gøre.
Så jeg forventer at se, at regeringen bakker op om det ændringsforslag.
Så vil jeg bare sige, at det her hurtigt kan komme til at handle om nogle tal, men det er virkelige mennesker, det handler om.
Det er Katarina Pedersen fra Odense, som er alenemor til to, og som risikerer at ende på gaden efter jul, fordi hun ikke længere kan betale sin husleje.
Efter kontanthjælpsreformen og afskaffelsen af § 34 er hendes ydelse faldet til 9.000 kr. om måneden.
Odense Kommune har midlertidigt overtaget huslejen frem til februar for at undgå, at hun og børnene skal miste deres hjem.
Katarina måtte opgive sit arbejde som hjemmehjælper for at passe sin yngste søn, der er født med en hjernetumor og har hjerneskade.
Odense Kommune deler frygten for, at borgere, de tidligere har kunnet hjælpe med § 34, nu ikke kan finde en bolig, de har råd til, og boligselskaber i Odense melder om en markant stigning i antallet af rykkere siden november måned.
Det er bl.a. Kirkens Korshær, hvor en tidligere hjemløs bruger også stod til at komme i egen bolig, men så nu ikke gør det alligevel.
Sådan kunne listen fortsætte.
Tak for ordet.
Jeg bliver selvfølgelig nødt til at svare tilbage på den kommentar.
For når vi netop kigger på den tunge viden, der er på området, så har de her tiltag ikke en betydning for, om folk kommer tættere på arbejdsmarkedet.
Tværtimod ser vi, hvordan det får folk længere væk fra arbejdsmarkedet.
Så det er bare for at sige, at vi om noget er optaget af, at mennesker med handicap og mennesker, som har været udsat for en arbejdsulykke, har fået en sygdom eller har noget andet, som er sket i deres liv, og som gør, at de måske står i en udsat position, får så værdigt og trygt et liv som overhovedet muligt.
Det er ikke værdigt at blive fastholdt på kontanthjælp eller en lav ydelse
, så vi er meget optaget af, hvordan vi får folk i arbejde.