runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Jette Gottlieb (EL), 2024-04-30:
Tak for det.
Se, min store bekymring går på en situation, hvor projektet ikke bliver til noget.
Derfor håber jeg bestemt, i øvrigt i lighed med Venstres ordfører, at forhandlingsmulighederne ikke er udtømt.
Det vil vi så gå yderligere efter i udvalgsarbejdet.
Hvis det er tilfældet, skal det selvfølgelig undersøges yderligere.
Det er klart.
Så det vil vi også spørge ind til under udvalgsbehandlingen.
Men under alle omstændigheder er det allervigtigste for os – og for adskillige ordførere, kan jeg høre – selve projektet med at styrke den kollektive transport, først og fremmest på tværs af de normale hovedlinjer i den kollektive transport i hovedstadsområdet, og at få den styrket i et sådant omfang, at den på sigt måske endda ville kunne komme til at give overskud.
Det ville jo være fantastisk.
Så kunne det også være, at kommunerne måske hurtigere kunne betale det tilbage, de ønsker at låne.
For hvis vi får held med at få flere til at benytte den kollektive transport, kan vi jo komme i en situation, hvor den er mere samfundssammenhængende og samfundsøkonomisk sammenhængende.
Og hvis det er muligt, og hvis det er der, vi havner, så har vi jo alle sammen vundet ved det, for det er jo noget, vi alle sammen synes er rigtig godt.
Men jeg studser en anelse over den måde, man er meget benhård på, i forhold til om man kan give nogen særlige dispensationer i en særlig situation, hvor kommunerne er særlig pressede, mens man, når man laver vejprojekter, ikke er bange for at bevilge ekstra halve og hele milliarder til at få bygget de vejprojekter, der er blevet dyrere på grund af tidernes ugunst og inflation, og hvad ved jeg.
Så jeg ser en meget stor forskel i måden, man behandler projekter på, alt efter om de er kollektive, eller om de er vejprojekter – altså kollektiv transport sammenlignet med almindeligt vejbyggeri.
Så i den sammenhæng synes jeg, vi skal tænke lidt mere over, at man kunne vise den samme fleksibilitet i forhold til projekter, der er aftalt for et par år siden.
Under alle omstændigheder synes jeg – og det tror jeg at de fleste i salen synes – at det er rigtig vigtigt, at det her projekt, som jo er en begyndelse på noget andet, bliver til noget under alle omstændigheder.
Og det vil jeg så prøve at arbejde mig hen imod i løbet af udvalgsarbejdet, hvor vi kan se, om det er sådan, at forhandlingsmulighederne er udtømt, eller om der ligger flere muligheder, f.eks. gennem mindre ændringer af projektet.
Christina Olumeko (ALT), 2024-04-30:
Vi har i Alternativet undret os over forløbet her, som jeg også kan høre flere af mine kollegaer her i Folketingssalen sige i dag.
Sagen er jo grundlæggende den, at vi fra Folketingets side indgår en bred aftale om at anlægge to BRT-linjer, hvorefter regeringen efterfølgende spænder ben for projektet ved ikke at ville give kommunerne lov til at få udvidet lånemulighederne og lov til at fravige anlægsloftet.
Det virker jo lidt mærkeligt.
Derfor er vi også i Alternativet skuffede, for det virker lige nu, som vi ser det, usandsynligt, at projekterne kan lade sig gøre, hvis ikke kommunerne får hjemmel til at bruge de finansielle muligheder.
Så tak til Enhedslisten for at fremsætte et godt forslag og for, at vi kan tage debatten her i dag.
Alternativet kan støtte forslaget.
Og så bliver jeg også bare nødt til at sige, at jeg simpelt hen ikke synes, at de udvalgsspørgsmål, som Enhedslisten har stillet, er blevet besvaret tilstrækkeligt.
Spørgsmålene besvares grundlæggende ikke.
Jeg synes, der bliver svaret udenom, og det er ikke i orden.
Tak for ordet.
Nick Zimmermann (DF), 2024-04-30:
Tak for det.
Jeg vil starte med at give Enhedslisten ret i, at der i virkeligheden er tale om en meget mærkelig sag.
Altså, i Dansk Folkeparti står vi jo altid bag de aftaler, som vi indgår.
Det skal man selvfølgelig kunne stole på.
Vi står også bag de beslutninger, der er truffet vedrørende de her investeringer i de to BRT-linjer vest for København, og det burde man selvfølgelig også kunne forvente at regeringen gør.
Derfor har jeg i virkeligheden også en lille smule svært ved at forstå, at to ministerier ikke kan finde ud af, hvem der skal gøre hvad i sagen.
Men jeg vil slutte af med at sige, at jeg ikke mener, at den her sag nødvendigvis egner sig til at blive taget i Folketingssalen.
Men sådan er der jo så meget.
Stinus Lindgreen (RV), 2024-04-30:
Tak for det.
Jeg skal beklage, at jeg kom for sent, men jeg kan forstå, at der var nogle ordførere, der ikke kunne møde op i salen, og pludselig skred det hele jo.
Men nu er jeg her.
Tak til forslagsstillerne for at rejse sagen her.
Det ville jo være rart, som andre ordførere har været inde på, hvis vi bare kunne have klaret det i forligskredsen, men som det er blevet nævnt, er der lidt uklarhed om – det kunne jeg også forstå på transportministerens indlæg heroppefra lidt tidligere – hvad der egentlig er op og ned i den her sag.
Jeg deler lidt den forvirring, som fru Mai Mercado var inde på for et øjeblik siden, for hvad er egentlig op og ned her?
Jeg synes, det er et ekstremt sympatisk forslag, som vi i Radikale Venstre støtter, for selvfølgelig skal vi videre med det her projekt.
Altså, det er vigtigt at styrke den kollektive transport.
Vi har haft talrige sager i forligskredsen, hvor vi jo også har fået ekstrafinansiering til projekter.
Som udgangspunkt støtter vi forslaget.
Vi har som sagt brug for at få afklaret, hvad der er op og ned i det, især efter ministerens seneste indlæg fra talerstolen her.
Jeg har selvfølgelig altid tillid til, at ministeren oplyser os korrekt og fyldestgørende fra talerstolen – det er klart – men jeg har brug for lige at få besvaret nogle ting, for min klare opfattelse er, at der faktisk er noget at komme efter, og at forslagsstillerne har ret i, at der er nødt til at blive gjort noget her, så vi kan komme videre.
Jeg ved også, at der er kommuner derude, der forventer, at de kan leve op til den aftale, som er blevet indgået omkring låneramme og omkring ikke at blive underlagt anlægsloftet, for det her er dyre projekter, og det betyder noget for kommunerne, om de rent faktisk kan få lov til at lave det her uden at skulle sætte alt andet i bero.
Så det er et meget, vil nogle sige, radikalt svar.
Men som udgangspunkt støtter vi forslaget.
Tak for ordet.
Mai Mercado (KF), 2024-04-30:
Når man som helt ny transportordfører læser det her beslutningsforslag, har man brug for at dykke lidt ned i baggrundsmaterialet.
Det er et beslutningsforslag, som ligesom har til formål, fortolker jeg, at afklare status og også værdien af det forståelsespapir, som blev besluttet af en række kommuner i hovedstaden samt Transportministeriet og regionen i 2022.
Blev der givet et tilsagn eller ikke?
Og hvordan har man efterfølgende valgt at håndtere det ovre i Transportministeriet?
I selve forståelsespapiret står, og nu citerer jeg, at det er »en forudsætning, at de lokale parter kan lånefinansiere eventuelle anlægsudgifter«, og der står også, »at medfinansieringen af et eventuelt anlæg sker uden for det kommunale anlægsloft«.
Når man læser forståelsespapiret, er det i virkeligheden sådan meget klart.
Så mens forslagsstillerne ligesom mener, at parterne har fundet et fælles fodslag – det er vel også det, der ligger i et forståelsespapir – til ovenstående citat, skriver ministeriet selv i et svar senere, at der blot er tale om en oplistning af kommunernes finansielle forudsætninger for anlæg af BRT-ruter.
Der står også i beslutningsforslaget, at der så skulle arbejdes på at lave en afklaring, og det er jo så den afklaring, som blev formidlet til parterne den 18. december.
Med ministeriets svar er der altså ikke givet noget konkret tilsagn til mulighed for lånefinansiering eller medfinansiering uden for det kommunale anlægsloft, og det må man jo lægge til grund er rigtigt, ligesom vi også må tro på ministeren, når han siger, at han har leveret sin del af aftalen.
Derfor ser det med det foreliggende ud til at blive meget svært for Det Konservative Folkeparti at stemme for forslaget, som det ligger her.
Peter Have (M), 2024-04-30:
Tak for det, formand.
Ud over det, min kollega og ministeren har givet udtryk for, har jeg kun lige et par småting at tilføje.
Jeg skal ikke bruge for meget tid på det.
Projekterne kan føres ud i livet, men det forudsætter, at parterne tilvejebringer finansiering til den resterende del af projekterne, hvilket er muligt, hvis det prioriteres i de respektive kommuner.
Det ville jeg bare lige tilføje og så sige tak for ordet.
Moderaterne kan ikke støtte forslaget.
Sofie Lippert (SF), 2024-04-30:
Nu vil jeg jo nødig referere fra forligskredsmøder, men min opfattelse har klart været, at man har vurderet, at det ikke har været muligt at imødekomme kommunerne på det her område, og den beslutning er ikke nødvendigvis taget i Transportministeriet.
Derfor forstår jeg godt, at forslagsstillerne har følt et behov for at tage det op et andet sted, fordi det faktisk ikke virkede til, at der var så meget forhandlingsrum i Transportministeriet, og det tror jeg ikke er på grund af ond vilje fra hverken ministerens eller ministeriets side.
Peter Juel-Jensen (V), 2024-04-30:
Det synes jeg også er en slags ligebehandling.
Jeg er jo rigtig ked af, at ordføreren har taget det her med ned i Folketingssalen – undskyld, det er jo så Enhedslisten, der har gjort det.
Men er ordføreren ikke enig med mig i, at alle forhandlingsmulighederne ikke er udtømt?
Altså, Transportministeriet og kommunerne skal have mulighed for at se hinanden i øjnene og finde nogle mindelige løsninger, men også for sammen at være med til at skære det her projekt til, således at det kan realiseres.
Sofie Lippert (SF), 2024-04-30:
Der er ikke nogen tvivl om, at vi har været med til at skære projekter til.
Vi har jo også været med til at tilføre en halv milliard til en motorvej til Kalundborg.
Og det her handler jo ikke om økonomi – eller jo, det handler om økonomi, men det handler ikke om kroner og øre.
Det handler ikke om, at vi som stat skal komme med flere penge.
Det beder kommunerne ikke om; de beder blot om at få samme vilkår, som hvis man havde skullet etablere en letbane eller en metro.
Det synes jeg er retfærdigt, hvis vi ønsker en kollektiv transport, som er af højere klasse, og som når ud over det, en almindelig busrute kan.
Der synes jeg, at det er helt rimeligt at forvente samme vilkår, som hvis det havde været en letbane.
Peter Juel-Jensen (V), 2024-04-30:
Jeg fik trykket mig ind på et tidspunkt, hvor jeg troede at ordføreren for SF var ved at aflyse alt det her, og det vil jeg bare sige at vi ikke er klar til i Venstre.
Jeg var jo desværre ikke med, dengang man lavede infrastrukturaftalen, men jeg vil gerne spørge ordføreren for SF, om ordføreren ikke har oplevet, at der har været andre projekter, mens ordføreren har siddet i forligskredsen, hvor man har været tvunget til at skære projektet til, fordi økonomien ikke lige har slået til.
Altså, infrastrukturaftalen er lavet i en helt anden tid – før det ene og før det andet.
Har ordføreren ikke været med til at skære andre projekter til, netop fordi økonomien så lidt svær ud?
Jeg synes jo, at man har prøvet på at strække sig utrolig langt, både økonomisk, men også ved at betale for alle undersøgelserne på forhånd.
Men jeg synes måske også, at der er en manglende vilje til at skære projektet til blandt de 12 kommuner, som nok også burde kunne spytte lidt i kassen og også lægge en låneramme og en anlægsramme til for at få det her til at hænge sammen.
For det bliver en stor gevinst.
Det er jeg meget enig med ordføreren i.
Sofie Lippert (SF), 2024-04-30:
Jeg tror ikke, der er nogen, der er uenige i, at vi skal lave det bedste projekt, og at vi ikke skal lave et projekt, der er unødvendigt dyrt.
Jeg oplever heller ikke, at det er forslagsstillernes intention, at vi skal etablere noget, der er unødvendigt dyrt.
Og så må jeg jo til Aalborg, for den eneste light-BRT-løsning, jeg har kørt med, er linje 5C, og der er få ting, der føles mindre BRT-agtige end at køre med 5C gennem København.
Thomas Danielsen (V), 2024-04-30:
Vi bistår naturligvis gerne med råd og vejledning til de berørte kommuner.
Jeg er ikke bekendt med, hvordan de har tænkt sig at fastsætte en fordelingsnøgle, for linjerne berører jo flere kommunegrænser.
Vil de regne det ud i forhold til antal kilometer BRT-strækning, vil de regne det ud i forhold til antal stoppesteder, eller vil de regne det ud på en helt anden måde?
Det er jo sådan set op til dem, og de forskellige modeller har forskellige konsekvenser.
Men det er helt oplagt, at vi måske også rådgiver, understøtter og vejleder dem lidt, f.eks. med en studietur til Aalborg, hvor de rent faktisk har fået et hammergodt projekt, som er utrolig velfungerende, og hvor man er gået på kompromis med hensyn til kravet om, at bussen ikke må dele vejbane med andre trafikanter på noget som helst tidspunkt.
Og det er klart, at hvis man kan pille de allermest fordyrende dele ud, kan det dels være, at projektet bliver samfundsøkonomisk rentabelt, og det kan dels være, at det bliver mere overkommeligt lånemæssigt, men vi skal bare passe på ikke at opgøre succeskriteriet for vores kollektive transport ud fra, hvor mange penge man bruger på det, men i stedet opgøre det ud fra, hvor godt det er.
For det her belaster jo den samlede anlægsramme, når der skal prioriteres skoler, plejehjem eller anden kollektiv transport.
Så hvis man vælger uhensigtsmæssigt dyre løsninger, fravælger man samtidig at kunne lave anden kollektiv transport for de penge.
Jens Meilvang (LA), 2024-04-30:
Mange tak til formanden.
Som flere ordførere har været inde på, er det nok lidt svært at tilføje så meget nyt til debatten.
Jeg kan sige, at vi ikke støtter forslaget fra Enhedslisten og egentlig med nogenlunde de samme argumenter, som regeringspartierne har været inde på.
Det har hele tiden været en forudsætning, at kommunerne selv skal prioritere deres andel inden for deres egen ramme.
Jeg synes faktisk også, at vi har løftet en kæmpe opgave igennem IP35 ved at finansiere store dele af det, som normalt skulle have været 100 pct. kommunalt finansieret.
Jeg er også helt sikker på, at hvis projekterne er samfundsøkonomisk rentable og en god idé, skal kommunerne nok finde en løsning på det her og give hinanden noget ramme, til at det kan løses.
Mikkel Bjørn (DF), 2024-04-30:
Jeg skal bare lige forstå noget.
Er SF enig i, at hvis man som flygtning påstår at være flygtet fra land og så rejser på ferie til selv samme land, så har man ikke det beskyttelsesbehov; så tyder ens adfærd ikke på, at man har det beskyttelsesbehov, som man påstår at have?
Peter Juel-Jensen (V), 2024-04-30:
Jeg synes, at spørgeren fra Danmarksdemokraterne skal glæde sig umådelig meget over, at ordføreren for Venstre sidder i en regering, som både har midlerne, men som også har viljen til at satse på mere mobilitet i Danmark, for så kan vi nemlig gøre noget for vores landdistrikter.
Jeg synes faktisk, det er en rigtig god idé at sidde i regering og få indflydelse.
Carl Valentin (SF), 2024-04-30:
Jeg vil gøre det relativt kort.
I SF mener vi sådan set, at det er meget rimeligt, at myndighederne kan inddrage asylstatus ved besøg i hjemlandet.
De regler er så også bare rigtig stramme i dag, og hvis man skal tro ministeriet, er der endda muligvis nye stramninger på vej.
Der skal gå mange, mange år og være adskillige andre forhold opfyldt, før man ikke er i risiko for at miste sin asyl, og det synes vi egentlig er godt.
Derfor er vi også i SF kritiske over for det her forslag.
Der er åbenlyse retssikkerhedsmæssige problemstillinger ved det, og så fjerner det princippet om individuel behandling.
Jeg synes, at det ville være proportionsløst, hvis man automatiserer en allerede ret streng proces.
Derudover er vi bekymret for, at det her forslag også vil kunne ramme nogle børn hårdt – børn, der måske kun har tilknytning til Danmark, men risikerer at miste deres opholdstilladelse, fordi deres familie har taget dem med på rejse.
Derfor kan jeg meddele, at SF ikke støtter det her forslag.
Mette Thiesen (DF), 2024-04-30:
Det her er jo en sindssygt vigtig debat.
Og tak til fru Mette Abildgaard for også at stille dét spørgsmål – det var også et rigtig godt spørgsmål.
Jeg kunne bare godt tænke mig at spørge ministeren om noget inden for psykiatrien, som jeg er stødt på.
Jeg har eksempelvis en god bekendt, og han og hans hustru har en søn, som nu er over 15 år, og som er meget, meget psykisk udfordret, faktisk så meget, at han har været frivilligt anbragt og har fået meget, meget svær behandling.
Men fordi han er over 15 år, kan han faktisk sige, at hans forældre ikke må vide, hvilken form for medicinsk behandling han får, og så kan det altså være meget, meget svært som forældre at støtte op og bakke op og hjælpe til, og det kan i øvrigt også være ekstremt frustrerende, fordi de simpelt hen ikke ved, om han tager sine piller eller ej, eller om han egentlig er på rette vej eller ej.
Mener ministeren, at lovgivningen er skruet rigtigt sammen i forhold til det her med, at 15-årige og derover eksempelvis kan holde deres forældre helt uden for deres egen journal?
Sophie Løhde (V), 2024-04-30:
Det er ikke for at være lyseslukker, men spørgsmålet henhører under beskæftigelsesministeren.
Men til gengæld er der budskabet, i forhold til om vi i virkeligheden nu også er begyndt at indføre nogle behandlingsmetoder i sundhedsvæsenet, der gør, at vi kan give et meget mere nært tilbud til forældre og børn, som også vil føles meget mere trygt, fordi man kan modtage mere hjælp og behandling i eget hjem, som man tidligere skulle være indlagt på sygehuset for at få.
Nej, det tror jeg bestemt ikke.
Og det kommer vi jo også vedblivende til at blive udfordret på, fordi vi går en fremtid i møde, hvor langt flere tilbud kommer til at ske ude tæt på borgeren og ofte også i borgerens eget hjem, og der skal vi selvfølgelig også sikre et helhedsblik på de muligheder, vi giver til bl.a. familierne i forhold til at kunne være der for deres børn i forbindelse med eksempelvis alvorlig sygdom eller for tidligt fødte børn, så vi også dér sikrer, at man så at sige ikke diskriminerer på baggrund af en historisk udvikling, i forhold til hvordan sundhedsvæsenet så ud, kontra hvordan det eksisterer og fungerer i dag.
Mette Abildgaard (KF), 2024-04-30:
Tak for det, og tak til ministeren for en god tale.
Forleden var der en dækning af den problematik, der er i forhold til for tidligt fødte børn, ofte meget for tidligt fødte, som jo kan være i et behandlingsforløb på et hospital.
Der får forældrene forlænget barslen med det antal uger, som de nu opholder sig der, hvor barnet er født for tidligt.
Men hvis de tager barnet hjem, hvilket kan være det bedste for familien – måske er der ældre søskende, hvor det giver rigtig god mening at give hjemmebehandling, og det er jo fantastisk, at teknologien giver den mulighed i dag – så mister de faktisk de ekstra barselsuger.
Systemet er indrettet sådan, at så får man ikke forlænget det, ligesom man ville, hvis man var blevet på hospitalet.
Og nu kan ministeren sagtens svare, at det hører under beskæftigelsesministerens område eller et eller andet, og det gør det sikkert også, men kan ministeren egentlig ikke se, at vi er med til at underminere noget, der ellers er ret hensigtsmæssigt i vores sundhedsvæsen, nemlig det at give muligheden for hjemmebehandling, som er et fantastisk tilbud til de pårørende og til familien, ved at have nogle strukturer, der omvendt ikke understøtter det, f.eks. med barslen?
Sophie Løhde (V), 2024-04-30:
Jeg elsker, når der bliver stillet sådan et mere bredt spørgsmål, og så har man 1 minut til at svare.
Hurtigt, for så vidt angår ældre: Jeg tror, jeg vil tillade mig også at henvise til, at der kommer en ældreminister på om lidt.
Men hele dagsordenen om et tættere samarbejde, mellem hvad der foregår ude i kommunerne og på sygehusene, er jo også et vigtigt opmærksomhedspunkt i den Sundhedsstrukturkommission, vi nu har til at arbejde, og som skal sikre bedre patientforløb med mere sammenhæng for ikke mindst også ældre patienter.
For så vidt angår det med også at kunne forstå nogle af de informationer, man modtager som pårørende, vil jeg give et meget lavpraktisk eksempel: Da jeg selv var pårørende til et nært familiemedlem, der pludselig blev akut alvorligt syg, oplevede jeg selv, at jeg fik mange informationer, men jeg kunne ikke huske et ord af, hvad der var blevet sagt, efterfølgende.
Det var ikke, fordi jeg ikke var opmærksom, men fordi man også bliver ramt af en eller anden sindstilstand, hvor man ikke kan kapre alle de mange informationer.
Derfor udviklede jeg sådan et lille redskab til mig selv i forhold til at skrive alting ned i en notesbog, ikke for at der skulle være personale, der troede, at nu sad man og overvågede dem og ville notere, om der måske var sagt noget forkert, eller hvad der nu var blevet sagt til en eller anden samtale, men fordi det var min eneste vej til også bagefter at kunne huske, hvad det var, jeg havde modtaget af informationer, også i forhold til som pårørende at være i stand til at kunne give de informationer videre til min familie.
Kirsten Normann Andersen (SF), 2024-04-30:
Jeg synes selv, at det her med, at pårørende er vigtige i sundhedsvæsenet, er et vigtigt tema at tage fat på.
Jeg er selv opmærksom på, at flere og flere sårbare ældre risikerer at blive sendt alene på et sygehus i en akut situation, uden at der er nogen, der kan følge med, i øjeblikket.
Jeg ved ikke, om der er brug for et tættere samarbejde med kommunerne, så svækkede ældre eksempelvis ikke risikerer at blive sendt akut på sygehuset uden selv at kunne svare for sig, uden selv at kunne forklare, hvad det er, der er problemet, for dialogen er jo en del af udredningen.
Det gælder for så vidt også meget syge patienter, som har brug for et par ekstra ører.
Sophie Løhde (V), 2024-04-30:
Og det ligger mig rigtig meget på sinde, at vi skal sikre netop børn, som er pårørende til mennesker med psykisk sygdom, den tilstrækkelige hjælp, for vi ved, det er en særlig udsat børnegruppe, som også er i en markant forøget risiko for mistrivsel og typisk har, i hvert fald for nogles vedkommende, sværere kår end deres jævnaldrende.
Det er også derfor, at jeg i dag synes, der er anledning til at fremhæve den aftale, vi har indgået omkring bedre hjælp til børn som pårørende, som ét vigtigt element.
Et andet kunne også være at fremhæve den lovbehandling, vi er i gang med omkring etablering af et nyt lettilgængeligt behandlingstilbud, som jo også kommer til at betyde rigtig meget for de forældre, som er pårørende til et barn i psykisk mistrivsel.
For det er jo forældre, der bl.a. også i dag oplever, at deres barn så at sige er for rask – i gåseøjne – til at kunne få hjælp fra børne- og ungdomspsykiatrien, men for syg til at få den tilstrækkelige hjælp fra de eksisterende behandlingstilbud i kommunen.
Der etablerer vi nu et nyt lettilgængeligt behandlingstilbud, så vi dermed også kan forebygge, at så mange forældre føler sig nødsaget til at tage orlov fra arbejde, fordi vi måske taler om børn, der både halve og hele år ikke er i skole.
Helt uden for journalen kan man ikke holde dem.
Det er i hvert fald ikke det, vi tilstræber i sundhedsvæsenet.
Jeg anerkender, at der kan være forskellige dilemmaer.
Der kan være situationer – det behøver ikke nødvendigvis at have noget med alder at gøre; uanset om man er 15 år eller 29 år, kan der være den slags situationer – hvor en patient af forskellige årsager ikke ønsker, at vedkommendes forældre som pårørende inddrages og informeres.
Der er lovgivningen i dag indrettet på en sådan måde, at sundhedspersoner uden at bryde tavshedspligten kan modtage informationer og gå i dialog med de pårørende om de oplevelser af situationen og de problemer, som de pårørende oplever, og på den måde jo også kan forsøge at agere brobyggere for at kunne finde den bedste vej frem.
Og det handler jo om at sikre en balance mellem hensynet til patienten og hensynet til de pårørende, og det handler bestemt ikke altid om alder på nogen måde.
Det hensyn er lige så vigtigt at tage, hvad enten man er 30 år eller man er 40 år eller noget helt tredje for den sags skyld, for det er ikke alle, der ønsker, at ens pårørende modtager informationer.
Men det er klart, at der er en yderligere skærpet pligt, når vi snakker om behandling af unge og børn, i forhold til at sikre, at forældrene også inddrages i videst muligt omfang.