Rune Lund (EL), 2021-01-21:
Det er jo også derfor, at hver eneste gang der laves internationale sammenligninger, ligger Danmark helt i top.
Det koster penge at finansiere et samfund, som er så erhvervsvenligt, så konkurrencedygtigt og så innovativt, og det skal erhvervslivet selvfølgelig også være med til at betale for, ikke mindst i en situation, hvor vi jo har set den ene skatte- og afgiftslettelse efter den anden i de senere år, herunder også i perioden fra 2015 til 2019, hvor de borgerlige partier stod i spidsen for, at der blev aftalt skatte- og afgiftslettelser, som hvert år vil koste 21,7 mia. kr. – hvert år.
Så det kommer næppe som et chok, forestiller jeg mig, for hr. Ole Birk Olesen og Liberal Alliance, at Enhedslisten stemmer nej til det her forslag.
At udvalgte brancher nu for første gang i adskillige år skal bidrage lidt mere til fælleskassen, er kun rimeligt.
Og derudover må man jo også bare sige, at erhvervslivet p.t. modtager milliarder af kroner i støtte under coronakrisen – støtte, der i omfang langt overgår de skatter, der stiger.
Så virksomhederne har i den henseende skattemæssigt heller intet at klage over.
Enhedslisten har indgået en række aftaler, hvor vi selvfølgelig også står bag finansieringen af aftalerne, og derfor kommer vi naturligvis heller ikke til at støtte et forslag, der annullerer disse rimelige skatteforhøjelser.
Vi synes f.eks., det er fint, at man lukker et skattehul for hovedaktionærer, der blev lavet i starten af 1990'erne.
Vi synes f.eks., det er rimeligt, at fordi det er sådan, at man arver en stor virksomhed, skal man ikke nøjes med at betale en tredjedel i skattesats på arveafgiften sammenlignet med en person, der arver et sommerhus.
Det, som i virkeligheden er problemet, hvis man skal fremhæve et problem med den her regering og skattepolitikken, er, at den socialdemokratiske regering i alt for stort omfang sådan set kun har en ambition om at videreføre status quo.
Og vi har nu igennem to finanslove og også via andre initiativer øget ligheden siden valget i juni 2019, men man bliver også bare nødt til at sige det, som det er, altså at hvis vi for alvor ikke bare skal gøre noget ved uligheden og ikke bare tale om at gøre noget ved uligheden, er der to greb, vi bliver nødt til at kigge på.
Det ene er skatteområdet, hvor vi bliver nødt til at tilbagerulle skatterabatter, som de rigeste har fået – dem, som tjener mest og har mest, har fået dem – og som det andet bliver vi nødt til at lave en genopretning af det sociale sikkerhedsnet.
Ellers må vi konstatere, at så vil den bekæmpelse af uligheden, som forståelsespapiret taler om, være mere af navn end af gavn – det vil i hvert fald ikke være på et niveau, hvor man kan sige, at de mange mennesker ude i samfundet, som har en berettiget forventning om, at vi genopbygger det sociale sikkerhedsnet, og at vi får et skattesystem, som i højere grad er mere retfærdigt, vil få deres ønsker indfriet, i forhold til hvad en ny regering skal levere, både i forhold til velfærd og i forhold til grøn omstilling, men jo også i forhold til at genoprette den lighed, som der har været tidligere, og at vi i højere grad får bekæmpet uligheden.
Så i forhold til det her forslag bliver det et nej tak fra Enhedslisten.