Karsten Lauritzen (V), 2016-12-07:
Tak for det, formand.
Vi er her jo i dag, som det blev læst op, for at debattere et beslutningsforslag fra SF om dansk tilslutning til det forstærkede samarbejde i EU, der sigter på at indføre en afgift på finansielle transaktioner, den såkaldte FTT.
Indledningsvis lidt historik.
I 2011 fremsatte Europa-Kommissionen sit forslag om en europæisk afgift på finansielle transaktioner for alle EU-lande.
Efterfølgende fulgte så drøftelser, og de viste, at der ikke kunne opnås den nødvendige opbakning til Kommissionens forslag eller for den sags skyld andre former for finansielle transaktionsafgifter blandt alle EU-landene.
Forslaget blev derfor opgivet i juni 2012, i øvrigt da Danmark havde EU-formandskabet.
Efterfølgende anmodede 11 lande Kommissionen om at indlede et forstærket samarbejde om en FTT.
En gruppe af EU-lande har altså siden februar 2013 drøftet og drøfter fortsat en FTT inden for rammerne af det forstærkede samarbejde.
Men der foreligger på nuværende tidspunkt ikke et samlet kompromisforslag, fordi de ti tilbageværende lande i det forstærkede samarbejde hidtil ikke har kunnet blive enige om en konkret model – og når der før var 11 og nu er 10, er det, fordi Estland i marts i år forlod det forstærkede samarbejde.
Det er således uklart, om de deltagende lande kan og i øvrigt vil finde svar på de tekniske, juridiske og økonomiske udfordringer, som er forbundet med FTT'en.
Det er dermed også uklart, hvilken FTT Danmark med beslutningsforslaget vil blive pålagt at skulle indtræde i et samarbejde om.
Derfor synes vi umiddelbart ikke fra regeringens side, at det er fornuftigt at indtræde.
Og dem vil jeg lige beskrive for dem, der ikke skulle være helt bekendt med dem.
Det første princip er det, der hedder etableringsprincippet.
Det betyder, at der skal betales transaktionsskat, når der handles med eller mellem finansielle institutioner fra det område, hvor man har en transaktionsskat.
Det andet princip, altså princip nr. 2, hedder udstedelsesprincippet.
Det betyder, at en finansiel transaktion beskattes, hvis der handles med værdipapirer fra et land, hvor man har en transaktionsskat, mellem parter uden for det område, hvor man har en transaktionsskat.
Og hvis man sådan skal give et konkret eksempel på det, så betyder udstedelsesprincippet, at danske banker, selv om de kun handler med andre danske virksomheder, vil skulle betale FTT'en til et deltagende land, hvis de handler med et værdipapir udstedt i et land, der har en transaktionsskat.
Det kunne f.eks. være tilfældet, hvis danske banker handler med tyske aktier.
Det kunne f.eks. være en Deutsche Bank-aktie.
Der ville man skulle betale, fordi Tyskland deltager i det forstærkede samarbejde.
Og blot et af de to principper, altså ikke begge, men kun et af dem, skal være opfyldt, for at transaktionen beskattes.
Beskatningsprincipperne kan dæmpe risikoen for udflytning fra de EU-lande, som vil have en transaktionsskat, til de EU-lande, som ikke vil have en transaktionsskat.
Men principperne vil i hvert fald efter Skatteministeriets opfattelse næppe forhindre udflytning af finansielle aktiviteter til lande uden for EU.
Med risiko for udflytning følger også risiko for en forholdsvis stor reduktion i den økonomiske aktivitet i EU.
Bare for at give et tænkt eksempel, kunne man jo rent hypotetisk forestille sig, at et land, der er på vej ud af Det Europæiske Fællesskab, ville gribe den mulighed og her sige – hvis man skulle vælge at indføre det: Vi vil gøre det til forretningsmodel, at i vores land skal man ikke betale den her transaktionsskat.
Og så tror jeg, man vil forudse en vis søgning mod det pågældende land, som i forvejen er et stort land for finansielle transaktioner, og de vil benytte den model til at tiltrække udenlandsk kapital, investeringer og arbejdspladser til skade for de EU-lande, som så måtte være en del af det samarbejde, der har sådan en transaktionsskat.
Selv om Danmark ikke deltager i det forstærkede samarbejde, vil en gennemførelse af forslaget alligevel i et vist omfang have samfundsøkonomiske og i øvrigt erhvervsmæssige konsekvenser for Danmark.
Det skyldes, at de finansielle markeder vil blive mindre likvide og mindre effektive, og derfor vil en FTT kunne belaste husholdninger og virksomheder i form af højere finansieringsomkostninger, når der f.eks. skal optages gæld.
En afgift vil også falde tilbage på f.eks. pensionskunder eller pensionsopsparere og de finansielle virksomheders kunder.
En afgift på finansielle transaktioner blandt en gruppe af lande indebærer derudover en risiko for udflytning og forvridning af finansiel aktivitet til skade for realøkonomien i EU.
Det vil alt andet lige også reducere provenuet af afgiften.
Som det fremgår af beslutningsforslaget, er forslagsstillerne, altså SF, af den opfattelse, at man vil blive påvirket næsten på lige fod, uanset om man deltager i et forstærket samarbejde eller ej.
Argumentationen er, at så kan man lige så godt deltage og få del i provenuet.
Den argumentation er der jo en vis ræson i, hvis den var rigtig, men det er imidlertid ikke helt rigtigt, som det er fremstillet i beslutningsforslaget.
De deltagende og ikkedeltagende lande vil trods alt ikke blive påvirket lige meget.
Det skyldes, at der alt andet lige vil være færre finansielle transaktioner, som beskattes, når Danmark ikke deltager i det forstærkede samarbejde.
F.eks. vil der ikke skulle betales transaktionsskat, når danske finansielle institutioner indbyrdes handler danske værdipapirer, og det er trods alt en ret omfattende aktivitet i Danmark.
Og den negative påvirkning af de finansielle markeder og økonomien må således forventes at være større i de lande, som indfører en transaktionsskat, end i de lande, der ikke gør.
Nå, nu kommer vi til det spændende, nemlig regeringens holdning, og den opmærksomme lytter vil nok have noteret sig, at regeringen ikke umiddelbart deler forslagsstillernes ønske om at støtte en skat på finansielle transaktioner.
En afgift på finansielle transaktioner indebærer nemlig, som jeg allerede har været inde på, flere udfordringer i form af risiko for mindsket likviditet og effektivitet af de finansielle markeder, og der må således forventes at være en række skadeseffekter og risici forbundet med en afgift på finansielle transaktioner, som vil ramme såvel husholdninger og virksomheder som økonomien samlet set.
Derfor ønsker regeringen ikke at indføre en afgift på finansielle transaktioner og ønsker derfor heller ikke at deltage i det forstærkede samarbejde herom.
Herudover er regeringen helt overordnet imod en finansiel transaktionsskat, da afgiften vil svække landenes mulighed for frit at handle med hinanden.
På trods af at der selvfølgelig ligger et stort provenu derude, som man kunne bruge til forskellige ting – velfærd, sænke skatten på arbejde – så er det regeringens klare holdning, at vi ikke ønsker at støtte det her beslutningsforslag.