Lars Løkke Rasmussen (V), 2019-04-09:
Det kan jeg sjovt nok så bekræfte, men jeg vil gerne lige sætte et par ord mere på.
Det er for mig at se en meget vigtig beslutning, vi traf med at indføre det her såkaldte paradigmeskifte, som jo for mig i virkeligheden er et dobbelt paradigmeskifte.
For på den ene side er det at sige, at hvis man kommer her, fordi man er forfulgt, så er man her midlertidigt, så længe det, man er flygtet fra, er noget, man ikke kan vende tilbage til.
Så midlertidighed er midlertidighed.
På den anden side har man også en grundlæggende forpligtelse til, når man ikke længere har et beskyttelsesbehov, at vende tilbage.
Det er at understrege midlertidigheden.
Når jeg så kalder det et dobbelt paradigmeskifte, er det, fordi der i det så også ligger, at det, at man lærer vores sprog eller arbejder eller andet, der er rigtig godt, ikke i sig selv gør, at man kan flytte sig fra at være flygtning til at være indvandrer.
Når det er sagt, vil jeg sige, at der nu faktisk for første gang i Folketinget er ret bred opbakning til, at folk så skal arbejde, mens de er her.
For det er vel fair nok at sige, at med det gamle regelsæt, hvor man kunne opbygge tilknytning, var der hos nogle en reservation over for, om vi egentlig skal trække de her mennesker ind i vores samfund, for hvis vi trækker dem ind i vores samfund, forvandler vi dem til indvandrere.
For mig er det en meget, meget lykkelig ting, at vi har fået trukket en klar linje op, hvor vi siger, at man er her, når man har beskyttelsesbehov, og så skal man i øvrigt arbejde, og man må gerne lære vores sprog, det er kun godt, for man får nogle færdigheder, der kan bruges, når man kommer hjem igen.
Det er det, paradigmeskiftet går ud på.
Derfor er det også bekymrende, hvis nogen på et senere tidspunkt bliver presset til at rulle det tilbage.
Men når jeg valgte at tage afsæt et andet sted i dag, er det, fordi jeg fuldstændig anerkender, at fru Mette Frederiksen er med på den del af udlændingepolitikken.
Men det er jo åbenlyst, at Socialdemokratiet ønsker at øge ydelserne, hvilket i sig selv vil kunne trække folk til og erodere mulighederne for at få dem, der kommer, i beskæftigelse.
Altså, der findes jo ikke copyright i politik, så for det tilfælde, at fru Pia Olsen Dyhr synes, vi går rundt og mener noget, som hun har ment hele tiden, så skal hun holde op med at være så vred over det, men bare glæde sig over det.
Altså, vær dog lidt glad.
Det er da fantastisk, at vi lever i et land, hvor der er ret bred konsensus om at lave den her omstilling, og vi er i fuld gang.
Altså, vi er i fuld gang med at lave en markant omstilling.
Vi har sat det mål, at i 2030 – og det er ikke om lang tid, det er om 11 år – skal man ikke lovligt kunne indregistrere en ny benzin- eller dieselbil.
Det er en kæmpe ambition.
Nu har vi sat nogle kloge hoveder med Anders Eldrup i spidsen til at give nogle bud på, hvordan vi når derhen uden at tømme statskassen.
Når jeg kommer til møder i EU, møder jeg kolleger, som er bekymret over det, som Parlamentet har besluttet om reduktion af CO 2 -udledning fra biler generelt.
Altså, vi har sat en målsætning, som overgår det.
Vi er i arbejdstøjet.
Hvad angår det der med at måle CO 2 -reduktion, er man nok nødt til at gøre det over et spand af flere år, for hvis der er 3 måneder, hvor vinden ikke blæser og der ikke produceres energi fra vindmøllerne, så er vi jo nødt til at få strømmen et andet sted fra.
Og når vi i andre år har så meget godt vejr, altså set med vindmølleproducentøjne, at vi producerer mere, end vi kan bruge, så er vi nødt til at sende noget af det ud af landet.
Og hvis man kigger sådan på et spand af år, så leverer Danmark.
Det er der anerkendelse af alle andre steder, hvor jeg kommer hen, i hele verden – alle andre steder i hele verden end måske lige her i spørgetimen til statsministeren.