Christina Egelund (LA), 2017-03-28:
Tak, formand, og tak til Socialdemokratiet for at rejse den her forespørgselsdebat, som faktisk er, synes jeg, en rigtig vigtig debat.
I Liberal Alliance er vi varme tilhængere af princippet om arbejdskraftens frie bevægelighed.
Det frit at kunne bosætte sig i et andet europæisk land, tage et arbejde, leve og lære om tilværelsen uden for ens eget lands grænser er et ubetinget gode for den enkelte europæiske borger.
Den frihed skal vi værne om, ikke kun af hensyn til den enkelte, men også fordi det er en meget stor fordel for vores virksomheder, at de uden alt for meget besvær kan rekruttere medarbejdere på tværs af de europæiske landegrænser.
Men retten til at tage et arbejde i et andet land bør ikke automatisk være det samme som retten til at hæve samme velfærdscheck i andre europæiske lande.
Der skal være plads til forskellighed inden for rammerne af det europæiske samarbejde, og der er stor forskel på, hvordan vi har indrettet vores velfærdsydelser, fra nord til syd, øst og vest i Europa – og sådan skal det være.
Når det opleves, at f.eks. børnecheck cirkulerer hen over landegrænser, udfordrer det sammenholdet i Europa, og jeg er bekymret for, at det på sigt kan udfordre opbakningen til selve princippet om arbejdskraftens frie bevægelighed.
Der er behov for at adskille retten til at tage arbejde i et andet land fra retten til at modtage kontante velfærdsydelser i et andet land, hvis vi ønsker at sikre arbejdskraftens frie bevægelighed, og det gør vi i Liberal Alliance.
Derfor mener vi også, at Folketinget skal støtte regeringen i bestræbelserne på at få forhandlet forordning 883 derhen, hvor vi vil kunne indeksere børnechecken efter omkostningsniveauet i de enkelte lande.
Helt ærligt er det sådan set bare at tage bestik af virkeligheden, for virkeligheden er, at der er enormt stor forskel i leveomkostninger i de enkelte europæiske lande, og det skal udbetalingerne selvfølgelig afspejle.
Det vil være et godt skridt på vejen for et reformeret, fremtidssikret europæisk samarbejde.
Det kan måske også afmontere dele af de nationalpopulistiske bevægelsers forsøg på at destabilisere arbejdet, og det er der behov for.
Så vil jeg egentlig gerne lige afslutningsvis knytte et par kommentarer til den debat, der var med min gode kollega i Venstre, hr. Jan E. Jørgensen, om de blå partiers tidligere stillingtagen i den her sag.
Det blev fremført som noget helt vildt, at man i 2014 var parat til at vælte en socialdemokratisk ledet regering, og det er bare lige, for at ingen skal være i tvivl: Vi har været klar til at vælte en socialdemokratisk ledet regering i 2011, 2012, 2013 og 2014, og det vil vi også være fremadrettet, bare så der ikke er nogen tvivl om det.
Hvis man så også bare skal være alvorlig et øjeblik: Der er jo forskel på situationen dengang og nu.
Dengang var situationen, at man havde den her forordning, 883, som ikke var til forhandling i Bruxelles.
Det er den i dag.
Og det er da rigtigt, at vi var nogle, herunder jeg selv og mit parti og andre, der råbte højt – og måske også for højt, men vi råbte højt – og det har så gjort, at man nu har åbnet for en forhandling om de her regler.
Det gjorde man også, da det ligesom blev sat på spidsen, i forbindelse med Storbritanniens forhandling om en udtræden.
Og det er da klart, at når man ved at råbe højt får åbnet for en dialog om at lave tingene om, ville det da være underligt, hvis vi så gik ud og brød EU-retten.
Det er også bare for at sige, at vi godt kan drille hinanden med, at man mener noget andet, når man sidder i regering, end man gjorde før, og sådan noget, men der er jo også bare en anden forhandlingssituation nu, end der var dengang.