runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Ellen Trane Nørby (V), 2019-02-06:
Ja, og som jeg svarede indledningsvis, og det gentager jeg gerne, er Frederikshavns sygehus jo lige præcis et eksempel på en lang række funktioner, som ikke behøver at ligge på de højt specialiserede sygehuse: ambulatorier, jordemoderkonsultation, en række andre funktioner, herunder diætist. Det, vi ønsker, er sådan set at udvikle og udvide nogle af de tilbud, så de rykker tættere på, hvor man bor, også gennem en Nærhedsfond på 6 mia. kr. til at investere i moderne sundhedshuse.
Nogle af dem kan jo med klar fordel ligge på eksisterende sygehuse.
Det ser vi på sygehuset i Tønder, og det tror jeg sådan set også er det, vi delvis ser på Frederikshavns sygehus, hvor der nu også kommer en stor lægeklinik, hvor man dermed får flere kompetencer flyttet ind under samme tag og får det der faglige samarbejde, også i det nære sundhedsvæsen, der kan gøre, at man kan få flere tilbud tættere på, hvor man bor.
Astrid Krag (S), 2019-02-06:
Det vil altså sige, at det korte svar er, at de lokale fællesskaber, de 21 sundhedsfællesskaber – dér, hvor der er en eller anden grad af lokal indflydelse, fordi der sidder nogle borgmestre og nogle udvalgsformænd, der er udpeget – ikke har noget at skulle sige, i forhold til om der skal lukkes et lokalt sygehus.
Det kan tvinges igennem, også selv om det ikke er det, man ønsker i de lokale sundhedsfællesskaber.
Er det rigtigt, at det er det, der ud af den meget, meget lange talestrøm fra ministeren står tilbage som svar på spørgsmålet, som lød: Kan Sundhedsvæsen Danmark tvinge en bestyrelse i et sundhedsfællesskab til at lukke et af de lokale sygehuse?
Er det rigtigt, at svaret er: Ja, det kan de?
Henrik Dahl (LA), 2019-02-06:
Tak for det.
En af de ting, jeg godt kan lide ved redegørelsesdebatter, er, at vi kan tale om emner, som man normalt ikke taler om her i salen.
Og det vil jeg gøre nu, for Fukuyamas bog bygger jo på en god idé, nemlig en læsning af Hegel, hvor det er det liberale demokrati, der får plads som verdensånden.
Så det, som Fukuyama, siger, er, at det er det liberale demokrati, der er verdensånden, og så løber Hegelmetaforen jo måske nok lidt af med Fukuyama.
Hvad angår det her med det personlige og det private og med frihed, er det jo nogle meget store spørgsmål.
Jeg er nok ikke helt så skarp rent definitorisk med hensyn til det personlige over for det private – altså, jeg er nok i virkeligheden lidt tilbøjelig til at opfatte de to ord som synonyme.
Det, jeg i hvert fald mener – og det er sådan set det, som hr. Christian Langballe siger – er, at man ikke har ret til at påtvinge andre mennesker sit religiøse verdensbillede i et samfund af vores type.
Hvis jeg lige kan nå at sige det sidste, vil jeg sige, at jeg er enig i, at folkekirken er født ud af vores demokrati, men historisk har frihed og religion, også den kristne religion, jo haft et lidt mere anstrengt forhold til hinanden.
Christian Langballe (DF), 2019-02-06:
Jeg tror, der er nogle ting, vi godt kan diskutere.
Altså, jeg læste også og egentlig med stor fornøjelse Fukuyamas bog, som i øvrigt er meget velskrevet og har en ordentlig filosofisk basis, hvor han trænger dybt ned i grundlæggende ting.
Man skal gøre, hvad man kan, for at forsvare de grundlæggende ting, men jeg mener virkelig, at det er en utopi.
Jeg arbejder jo selv som præst, og jeg har ikke den der forskrækkelse i forhold til religion.
Altså, religion er noget meget elementært, hvis man ser på det sådan religionssociologisk – det er noget elementært for et samfund, at der er en religion, som ligesom følger med.
Det er, hvad man sådan kender fra et almindeligt samfund – at sådan er det.
Men tro er jo ikke nødvendigvis udelukkende et privat anliggende, det er vel egentlig nærmere et personligt anliggende.
Altså, det er jo ikke sådan, at man tager troen på, når man går ind i kirken, og så tager man den af igen, når man går ud.
Men selvfølgelig, vil jeg så sige, er forudsætningen – og det er i hvert fald også en kristen forudsætning – at troen er en frihedsakt, og derfor understøtter kristendommen det liberale demokrati.
Tro kan ikke påtvinges – kan ikke påtvinges.
Til kirken skal der ikke tvinges, men der skal ringes.
Og det synes jeg er et godt udtryk for, hvordan det er, når forholdet mellem religion og samfund er i orden – at der er troen en frihedsakt.
Og så er der selvfølgelig noget med opdragelse, der er noget med traditioner, vi går til barnedåb med vores børn og sådan noget.
Men troen er en frihedsakt, som ikke kan påtvinges noget menneske.
Henrik Dahl (LA), 2019-02-06:
Tak for ordet.
At man er fri til at tro, hvad man vil, og til at bekende sig offentligt til den gud, man tror på, er grundlæggende i et liberalt demokrati, ligesom det er grundlæggende, at man har ret til helt at lade være med at tro på noget.
Og det sidste er et projekt, som i meget høj grad er lykkedes her i Danmark.
Jeg vil sige, at det er kommet så vidt, at ateisterne som regel ikke ved, hvad det er, de ikke tror på.
Den indstilling til tro, tvivl og ateisme er speciel for de liberale demokratier.
Jeg føler mig sådan set generelt godt dækket ind af de ordførertaler, der er holdt.
Det er hele den her idé med, at religion anses for at være et privat anliggende, som ikke vedkommer andre.
Det er også en meget karakteristisk del af et liberalt demokrati.
I totalitære samfundsformer som f.eks. de kommunistiske og de islamistiske
Det er jo sådan set det, der er kernen i de eksempler, som f.eks. hr. Daniel Toft Jakobsen kom med lige før, og som vi også hørte fra hr. Christian Langballe, nemlig at det liberale demokrati må siges at være på tilbagetog, og at religionsfrihed er noget unikt for det liberale demokrati.
Desværre er den her islamistiske intolerance også noget, vi kender fra Danmark.
Det er jo noget, vi sådan helt banalt er nødt til at bruge ret store økonomiske ressourcer på at holde i skak, ikke mindst i forhold til den jødiske menighed i Danmark.
Det betyder, at man er ligestillet med udøvere af alle andre religioner eller med ateister.
Jeg synes, det er rigtig godt, at regeringen tager det her problem op, og jeg synes, at de initiativer, der er taget, er gode.
Men det, jeg synes først og fremmest er værd at tænke på, er, at ved at skrive en redegørelse om, hvordan det går med tros- og religionsfriheden, så har regeringen jo i virkeligheden også skrevet en redegørelse om, hvordan det går med det liberale demokrati.
Det er jo ikke nogen opmuntrende redegørelse, kan man sige, for det liberale demokrati er jo presset, hvis man ser, hvordan det udvikler sig verden over.
Jeg tilhører selv en generation, som læste både Fukuyama og Huntington tilbage i 1990'erne, og jeg er nok også en af de mange, der har været i en vildfarelse: I 1990'erne troede jeg, at Fukuyama havde ret, og at Huntington tog fejl.
Vi kan jo se nu, at Huntington havde ret, og at Fukuyama tog fejl.
Det er på en indirekte måde det, som redegørelsen her også handler om.
Så der er alle mulige gode grunde til at sige tak for redegørelsen, både for det, den på overfladen handler om, nemlig tros- og religionsfrihed, men også det her med det politisk liberale syn på tro og religion, som er på tilbagetog og er presset, og det er noget, der er værd at kæmpe for.
Det skal regeringen have tak for, og regeringen skal selvfølgelig opmuntres til at fortsætte sit store arbejde for at beskytte forfulgte religiøse mindretal overalt i verden, også gennem de internationale organisationer, vi er en del af.
Tak for ordet.
Carl Holst (V), 2019-02-06:
Men når det så er sagt, mener jeg faktisk, at det er alle samarbejdsfora, der har en interesse i at slå hårdt ned på det, vi oplever, også i det omfang, vi kan bruge det europæiske samarbejde.
Jeg vil ikke sige mere, for jeg vil egentlig ikke have, at vi skal snakke os fra hinanden, men snakke os tættere på hinanden.
Og så er jeg også enig i bemærkningerne om det europæiske samarbejde som et fredsprojekt.
Det var vel derfor, EU fik Nobelprisen for fred og ikke for økonomi.
Christian Langballe (DF), 2019-02-06:
Altså, nu synes jeg, ordføreren kommer godt i gang med det her med det europæiske samarbejde, så nu stopper vi!
Nej, prøv lige at høre her: Jeg kan jo bruge den her debat til at få hamret en hvid pæl igennem de antydninger, der er, som om jeg ikke skulle gå ind for samarbejde, også med de europæiske lande.
Man indgik den westfalske fred, og der kom diplomatiet og alt muligt andet.
Selvfølgelig skal vi da samarbejde; det er der ikke nogen der nogen sinde har benægtet.
Når jeg er imod det, er det på grund af hele den der unionsdannelse, som jeg ikke bryder mig om, fordi den har skabt et dysfunktionelt Europa.
Men det var bare lige for at svare.
Carl Holst (V), 2019-02-06:
Der er Venstres ordfører enig med ordføreren for Dansk Folkeparti.
Man kunne måske også i den sammenhæng nævne det europæiske samarbejde, der jo med en stærk stemme har haft nogle udtalelser og udtrykt nogle holdninger i forhold til styret i Venezuela.
Også her kunne det europæiske samarbejde bruges, ja, jeg havde nær sagt: Hvad ellers?
Når det så er sagt, er det sidste, jeg vil gøre opmærksom på i forhold til refleksionerne over hr. Christian Langballe, udviklingen i forhold til den kristne tros udbredelse i Mellemøsten, og lad mig starte med at understrege, at tallene er skræmmende.
Der var bare ingen grund til, at jeg nævnte det, for hr. Christian Langballe havde gjort det så fint.
Men Danmarks engagement i det internationale samarbejde kan også være båret af, hvad vi gør med udviklingsbistanden, at vi stiller nogle krav fremadrettet.
Christian Langballe (DF), 2019-02-06:
Altså, jeg vil godt lige påtale det, der kom ud af ordførerens mund, for jeg har jo aldrig nogen sinde været modstander af internationalt samarbejde.
Altså, det har jeg aldrig nogen sinde ment at det ikke var; det har jeg faktisk ikke.
Det tror jeg da virkelig det er.
F.eks. leverer vi faktisk en hel del hjælp til Irak, og hvad er det for noget – altså, hvad er det for noget? – at de kristne i Irak nu bliver fordrevet, og at de er ved at forsvinde nu?
Det kunne man da godt rejse som minister, tage derned og tale med de her mennesker og sige: Hvad er det, der foregår?
Det synes jeg da man skal.
Altså, landet bliver bygget op bl.a. med penge fra Danmark.
På den måde er jeg tilhænger af internationalt samarbejde.
Det er bare måden, hvorpå det skal foregå, man kan være uenige om.
Men internationalt samarbejde, selvfølgelig, hvad ellers?
Christian Poll (ALT), 2019-02-06:
Tak for det.
Jakob Ellemann-Jensen (V), 2019-02-06:
Altså, hvilke certificeringsordninger, som private virksomheder, hvis produkter, man som forbruger aktivt kan vælge til eller fra, vælger at anvende, så længe de ikke vildleder forbrugeren, er simpelt hen ikke lige inden for miljø- og fødevareministerens ressort.
Og det har jeg i kapacitet af miljø- og fødevareminister ikke nogen holdning til.
Karina Due (DF), 2019-02-06:
Man kan jo godt forestille sig, at mange af de her afgifter til det her Islamisk Kulturcenter bliver sendt ud af landet for så at blive sendt tilbage til Danmark til opførsel af moskeer, minareter, og jeg skal komme efter dig, skal jeg.
Synes ministeren virkelig, det er den måde, altså via sine fødevarer, at man skal betale for sådan nogle ting?
Jakob Ellemann-Jensen (V), 2019-02-06:
Tak for spørgsmålet.
Allerførst: Naturstyrelsen har begået en fejl ved ikke at orientere Verdens Skove.
Det har styrelsen beklaget, og det skal styrelsen også gøre.
Der er et stort lokalt engagement i Bjergskov Overdrev, som den her sag helst ikke skal gå ud over, og det har bestemt heller ikke været Naturstyrelsens hensigt.
Jeg tror, at sagen skyldes en misforstået modsætning mellem naturpleje med græssende dyr og naturpleje via maskinel fjernelse af f.eks. brombærkrat.
Bjergskov Overdrev er et af de vigtigste lysåbne overdrev i Sønderjylland, og tilgroning med brombær er sådan set en væsentlig trussel mod naturtilstanden på overdrevet.
Uden naturplejen vil arter, der trives i næringsfattige miljøer, blive udkonkurreret af hurtigtvoksende arter, f.eks. brombær.
Brombærrene kan holdes nede med både græssende dyr og maskiner – det er altså ikke maskinerne, der er græssende, det er kun dyrene – men det er ikke altid muligt at sikre et højt nok græsningstryk.
Derfor bruges maskinel slåning, hvis det bliver nødvendigt.
Kørespor efter store maskiner i et naturlandskab er ikke kønt, men brud og åben jord til frøspredning kan altså også have en gavnlig effekt.
Der er stadig brombærkrat, og der er stadig andre vedplanter på arealerne, som hestene også vil kunne spise i løbet af vinteren.
Så bliver jeg altså nødt til at anfægte, at spørgeren kalder rydningen af et brombærkrat på 0,3 ha for et dybt tragisk forløb.
Altså, tragedier opstår ved menneskelig ulykke og ikke ved beskæring af et brombærkrat – kan vi lige få bare en anelse proportioner i debatten her, vil det være alle tiders.
Gør Naturstyrelsen altid det rigtige?
Friske øjne på indsatsen skader aldrig, og derfor vil jeg nu se nærmere på Naturstyrelsens arealpleje – ikke fordi jeg tror, at den sådan skal omkalfatres i alt væsentligt, men fordi vi skal sikre, at naturen altid er i fokus.
Karina Due (DF), 2019-02-06:
Det vil altså sige, at ministeren synes, det er fuldstændig uproblematisk, at man uden at vide det kan betale til Islamisk Kulturcenter, når man går ned og køber sine dagligvarer – medmindre man har tid til at sidde ved computeren og undersøge samtlige produkter for at finde ud af, om den her virksomhed betaler til et islamisk kultursamfund.
Jakob Ellemann-Jensen (V), 2019-02-06:
Hvis man ønsker flere oplysninger end dem, der fremgår af emballagen eller markedsføringen af en vare, så må man jo spørge virksomheden.
Altså, man må antage, at de fleste af dem, som får foretaget den her halalcertificering, også skilter med det på produktet, fordi det ligesom er det, der er pointen med det.
Hvis man så ønsker at fravælge det, kan man vælge et produkt, som dette mærke ikke er på.
Ellers må man jo spørge producenten.
Det er jo heller ikke angivet på produkterne, uanset om det vedrører halalmærkning, et politisk parti eller noget andet.
Karina Due (DF), 2019-02-06:
Ministeren snakkede selv om slagtemetoder.
Jeg troede også engang, at det kun var et spørgsmål om slagtemetode, men det er det altså ikke.
Jeg ser et problem i, at det er en frivillig ordning, hvis det er sådan, at jeg og mange andre danskere gerne vil have lov til at fravælge det i forbindelse med de produkter, vi køber.
Jeg kan jo ikke være sikker på, at en del af produktets kostpris ikke går til Islamisk Kulturcenter.
Det ser jeg som et meget stort problem, og det ser jeg faktisk som meget vildledende for forbrugeren.
Én ting er, hvis det var sådan, at alle varer skulle mærkes, men her er det frivilligt, om man vil lade det mærke.
Jeg kan godt kigge på en vare og se, om mærket er der, men jeg kan ikke være sikker på, at der sidder et mærke på alle de varer, hvor der automatisk bliver betalt til Islamisk Kulturcenter.
Hvad siger ministeren til det?
Jakob Ellemann-Jensen (V), 2019-02-06:
Uanset hvor gerne jeg vil, kan jeg jo ikke som forbruger få nogen garanti for, at de produkter, jeg køber, ikke er produceret af en virksomhed, som yder støtte til organisationer, jeg ikke bryder mig om, eller partier, jeg ikke bryder mig om, eller et eller andet andet, jeg ikke bryder mig om.
Det har jeg jo ikke nogen garanti for.
Det er jo en helt, helt anden kategori, vi er inde i der, og ikke bare noget, man ikke bryder sig om.
Halalcertificering er en privat ordning, som virksomheder kan vælge at tilslutte sig og dermed betale for, ligesom det gælder for andre private ordninger.
Idet der er tale om en privat ordning, som Miljø- og Fødevareministeriet ikke administrerer, har jeg ikke kendskab til antallet af virksomheder, der tilslutter sig ordningen, hvad der betales af afgifter i forbindelse med ordningen, eller hvad afgifterne anvendes til.
Virksomheder kan frivilligt mærke med de oplysninger, de ønsker at mærke med, herunder slagtemetode, så længe mærkningen er klar og ikke er vildledende for forbrugeren.
Det følger af reglerne om information til forbrugerne i forbindelse med markedsføring af fødevarer.
I den forbindelse vil jeg også sige, at en frivillig mærkning jo kan betyde, at man som forbruger kan vælge en vare til, men den kan også betyde, at man som forbruger kan vælge en vare fra.
Reglerne om fødevareinformation til forbrugerne er EU-harmoniserede, og en indførelse af krav om oplysninger til forbrugerne om eventuelle afgifter i forbindelse med private mærkningsordninger vil kræve en ændring af reglerne på EU-niveau, hvis man ønsker det.
Så vil jeg bare sådan helt afslutningsvis som svar på den sidste del af spørgsmålet sige, at hvis man har en mistanke om, at danske virksomheder på den ene eller på den anden måde, på en direkte eller indirekte måde er med til at finansiere terrorvirksomhed, så har jeg en krystalklar forventning om, at man så tager den mistanke med til politiet.
Jens Joel (S), 2019-02-06:
Tak for det, og tak til ministeren for besvarelsen.
Jeg er enig med regeringen og ministeren i, at vi har brug for mere forskning i nye metoder.
Jeg er til gengæld ikke enig med ministeren og regeringen i, at det eneste, vi kan gøre på landbrugsområdet, er at forske i nye metoder.
Jeg mener også, vi har brug for noget handling, og jeg mener sådan set, at der allerede nu er meget veldokumenterede redskaber, som regeringen burde tage op af redskabsskuffen.
Jeg spørger ministeren, hvorfor der kun er det her ene tiltag ud af dem, som figurerer i regeringens egen tabel over reduktionstiltag – det ligger også i spørgsmål 14, hvis ministeren på et tidspunkt vil genbesøge det, hvor der er en gennemgang af, hvad reduktionen egentlig er af klimabelastningen i regeringens udspil.
Og der er der desværre kun ét tiltag på landbrugsområdet, og så kan man jo sige, at ministeren i hvert fald har sagt på nationalt tv, at den eneste mulighed, der er, er at skyde dyrene.
Men ministeriets egne forskere, som jo er blevet bedt om at lave de her rapporter, som burde indgå i ministerens arbejde, har lavet et virkemiddelkatalog.
Det er forskere på Aarhus Universitet, der har taget udgangspunkt i, at de fem virkemidler, de foreslår, skal være nogle, som har en betydelig effekt på den samlede udledning; de skal være dokumenterede, sådan at man kan bruge dem i sine årlige opgørelser; de skal være økonomisk konkurrencedygtige; og de skal være uden væsentlige negative sideeffekter.
Lars Christian Lilleholt (V), 2019-02-06:
Tak til hr. Jens Joel for spørgsmålet.
Regeringens klimaudspil indeholder en lang række tiltag på landbrugsområdet, så jeg må sige, at jeg ikke kan genkende det billede, spørgeren tegner.
Jeg må minde om, at omstillingen i landbruget bliver langt mere vanskelig end i energisektoren.
Hvor energisektoren har vindmøllen, biomassekedlen og solcellerne, og hvor transportsektoren har elbilen, har landbruget ikke den gode løsning, der blot skal gøres billig og rulles ud i stor skala.
Derfor sætter regeringen med klimaudspillet massivt ind for at støtte og fremskynde udviklingen af nye klimaløsninger til landbruget.
Konkret har vi afsat 90 mio. kr. til en fokuseret forskningsindsats.
Derudover er der i klimaudspillet, foruden tiltag til at forbedre biogasanlæggene, som spørgeren nævner, flere tiltag, der også på sigt vil kunne reducere udledningerne fra landbruget.
Det drejer sig ikke mindst om det partnerskab med landbruget, vi snart er klar med; vi skal have erhvervet med hele vejen.
Det er den bedste og mest holdbare måde at få omstillet en sektor, der står for en betydelig del af Danmarks eksport, på.
Derudover indeholder regeringens udspil tiltag til at fremme præcisionslandbrug og en tilskudsordning til klimavenlig staldteknologi.
Og så har vi jo sammen med spørgerens eget parti etableret en jordfordelingsfond, der også har klimaet for øje.
Til slut vil jeg minde om, at regeringens klimaindsats ikke slutter i dag – det gælder også for landbruget.
De 90 mio. kr., vi nu bruger på forskning, skal bl.a. sikre udvikling af nye løsninger og dokumentation af effekten.
Det vil vi tage bestik af, når vi løbende gør status frem mod 2030, og når vi skal udmønte de yderligere midler, vi har afsat til klimaindsatsen.
Jens Joel (S), 2019-02-06:
Jeg vil læse spørgsmålet op.
Det lyder: Hvad er grunden til, at der i regeringens klimaudspil kun er et eneste tiltag, nemlig forbedring af biogasanlæg, der reducerer klimagasudledningen fra landbruget?
Christian Poll (ALT), 2019-02-06:
Jeg er glad for, at ministeren anerkender, at der her er begået en fejl i kommunikationen, men det er mit indtryk, at fejlen stikker lidt dybere.
Verdens Skove skriver jo, at der var et møde, hvor man blev enige om en aftale om, hvordan man nærmere kunne hjælpe det her forsøg på vej.
Man drøftede i samarbejdsgruppen, om hestene skulle hjælpes på vej i starten med mindre indgreb.
Her foreslog Verdens Skove afbrænding af mindre områder, og at der kunne ryddes små stier og lysninger i de tætteste brombærkrat med mindre, håndholdte maskiner.
Det kunne give hestene bedre adgang.
Hele pointen med det her er jo, at heste ikke spiser brombær om sommeren, hvor der er andre lækre ting i området.
Hele pointen med det her projekt er, at det er om vinteren, når der ikke er andet end brombær tilbage, at hestene spiser de her krat.
Det var jo det, hele forsøget gik ud på.
Nu står man i den situation, at samarbejdet er blevet ophævet af Verdens Skove, og det er jo, fordi hestene ikke har mulighed for at spise noget hen over vinteren, for brombærkrattet er væk.
Så skal man tilskudsfodre, og så gør man det, man plejer, og som ikke er til nytte for naturen, men som alene er til nytte for f.eks. at få en kødproduktion, hvis nu det var kvæg, som man ser det på mange andre områder.
Så er ministeren ikke enig i, at det her forsøg er blevet ødelagt 2 år inde i et forløb, som var aftalt til at vare 5 år, og at hele grundideen er ødelagt, ved at man altså har fjernet det her brombærkrat?
Jakob Ellemann-Jensen (V), 2019-02-06:
Først vil jeg lige anholde det her med, at biodiversiteten i området er ødelagt.
Det er den ikke; der er stadig væk brombærkrat; der er stadig væk andre vedplanter.
Men jeg synes, at selve ideen om rewilding, som vi også har drøftet ved anden lejlighed, er god og spændende.
Jeg tror, der er mange borgere her i landet, der skal vænne sig til at se nogle lidt mere end slanke dyr ude på de her arealer, og det skal vi nok også lige vænne os til ud fra en dyrevelfærdsmæssig betragtning.
Hvis man vil holde de her områder ved lige ordentligt ved hjælp af afgræsning, betyder det altså også noget for, om dyrene er ved godt huld.
Christian Poll (ALT), 2019-02-06:
Det her område er jo noget helt særligt, og Naturstyrelsen har en praksis for naturpleje, som ofte indebærer store systematiske tilskudsfodringer hen over vinteren og store maskiner.
Og det er jo det, som netop gør, at vi aldrig får den fantastiske biodiversitet, vi ville kunne få i sådan et område som Bjergskov her.
Så hvordan ser ministeren man fremover kunne ændre Naturstyrelsens fokus, så man får langt mere fokus på netop biodiversitet i de her særlige områder?
Jakob Ellemann-Jensen (V), 2019-02-06:
Jeg mener altså ikke, at hele ideen med det her projekt er ødelagt.
Og jeg synes, der er meget god grund til at læne sig op ad den faglige vurdering fra Naturstyrelsen, som dog også ved en anelse om pleje af naturen.
Men som jeg sagde i mit oprindelige svar: Gør de alting perfekt?
Skal man se med åbne øjne på nye muligheder?
Ja, selvfølgelig skal man det.
Men altså, det her med at konkludere, at Naturstyrelsen ikke aner noget som helst om, hvordan man plejer naturen, synes jeg måske er at strække den lidt vidt.
Og at kalde det en tragedie, at man flytter 0,3 ha af et brombærkrat, som ellers risikerer at ødelægge et overdrev, synes jeg måske er en lillebitte smule ude af proportioner.
Christian Poll (ALT), 2019-02-06:
Og det kan man jo godt gøre uden at ødelægge et område, selv om det er fugtigt.
Man benyttede her muligheden for at bruge store maskiner, fordi man så, at det var frostvejr, men det er jo det, der så har ødelagt hele ideen med projektet.