runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Helena Artmann Andresen (LA), 2024-11-06:
Jeg bakker fuldt ud op om regeringens intentioner med den nye taxameterreform: at lave en harmonisering af taxametrene på tværs af gymnasieuddannelserne, at de midlertidige tilskud skal væk, og at der er bæredygtige gymnasier i landdistrikterne.
Men jeg synes, at reformen lidt modarbejder det, som regeringen ønsker, nemlig et højere fagligt niveau på gymnasierne, ved at man skærer i A-fagstaxameteret.
For det handler ikke rigtig om, hvor mange elever der går der, eller om geografien rundt om dem.
Derfor er der også nogle af udkantsgymnasierne, som mister penge på det her.
Mener ministeren ikke, at man burde have lavet en genberegning af det i forbindelse med forslaget og så have rettet op på nogle af de huller, der er i reformen?
Mattias Tesfaye (S), 2024-11-06:
De 46 af dem får i alt 42 mio. kr. ekstra.
Så er det rigtigt nok, at der også er 10 institutioner, der ligger der, som i alt får 2 mio. kr. mindre.
Og i alt får de 56 institutioner så 90 mio. kr. mere.
Det er en kæmpe tilførsel af økonomi til ungdomsuddannelser i landdistrikterne.
Helena Artmann Andresen (LA), 2024-11-06:
Tak for svaret.
Det er jo ikke nogen hemmelighed, at vi i Liberal Alliance ikke synes, at den elevfordeling, vi har i dag, er god nok, at der er elever nok, der får deres førsteprioritet, i forhold til hvad de kunne få.
Når jeg spørger ind til det her, er det, fordi regeringen i sit gymnasieudspil skriver, at der i de seneste år har været fokus på enkelte gymnasier med høj andel af elever med ikkevestlig baggrund, og at der har været faglige, pædagogiske og sociale udfordringer, som har gjort det vanskeligt at opretholde kvaliteten på gymnasieuddannelserne.
Jeg er lidt nysgerrig på, hvor langt regeringen er villig til at gå for at opnå det, der ifølge regeringen er en balanceret elevfordeling, for sidst var Socialdemokratiet jo villig til at gå ret langt med at fordele på baggrund af forældrenes indkomst.
Nu kom ministeren også selv lige ind på noget af det, jeg også synes er en udfordring ved den her reform, nemlig knæktaxameteret.
Altså, helt principielt bryder jeg mig ikke om, at man straffer store, velfungerende gymnasier, som over 700 elever ønsker at gå på.
Og jeg er bekendt med, at der er stordriftsfordele, men heller ikke regeringens rapport , som lægger til grund for, at knækket ligger ved de 700 elever, kan påvise, at man skulle kunne finde så mange millioner, som nogle af de her gymnasier skal kunne finde.
Synes ministeren virkelig, at det her knæktaxameter er helt fair?
Ane Halsboe-Jørgensen (S), 2024-11-06:
Det er først og sidst et arbejdsgiver- og et bygherreansvar, at hvis man ved, at der er gift på en grund og der er medarbejdere, der skal arbejde på den, skal man sørge for, at det sker ifølge reglerne.
Reglerne er til for, at mennesker ikke bliver syge af at gå på arbejde.
Det er derfor, vi har lavet dem.
Hvis det så alligevel forekommer, synes jeg, at det er et helt centralt spørgsmål, ordføreren stiller, om, hvad det så har af konsekvenser.
Vi har jo reglerne, for at det ikke forekommer.
Så hvis man så alligevel får nogle af de her reaktioner og påbud, hvad har det så af konsekvens?
Det er jeg glad for at ordføreren og jeg løbende og i selskab med andre kræfter herinde har drøftelser omkring.
Hvad er bøderne?
Hvad er reaktionerne?
Hvad er konsekvensen ved at bryde vores arbejdsmiljølovgivning?
Og jeg er også glad for, at vi også i vores tid har strammet op.
Victoria Velasquez (EL), 2024-11-06:
Men det er det, jeg synes næsten er så groft i den her sag.
Det er, at i det påbud, som arbejdsgiveren har fået, er der ikke nogen konsekvenser, fordi byggeriet nu snart er færdigt.
Så det vil sige, at det bare har kunnet betale sig for arbejdsgiveren at være fuldstændig hensynsløs, og det kan vi ikke acceptere.
Så derfor vil jeg gerne spørge: Hvad gør vi, for at det har konsekvenser?
Hvad gør vi for at sanktionere de arbejdsgivere?
Ane Halsboe-Jørgensen (S), 2024-11-06:
Noget af det handler om, hvor høje bøder vi giver.
Det har ordføreren og jeg drøftet tidligere, og vi har ovenikøbet også lavet en aftale, som er i gang med at træde i kraft, hvor vi markant hæver bøderne for alvorlige overtrædelser.
Det mener jeg er en af vejene, sådan at man kan mærke det på økonomien, hvis man spekulerer i menneskers helbred.
En anden ting er jo, hvem der har ansvaret.
Der har vi også i vores seneste social dumping-aftale været inde at stramme på, hvad det er, hovedentreprenøren har af ansvar, når der bliver lavet alvorlige lovovertrædelser.
Jeg tror ikke, vi er færdige med den her diskussion.
Vi har også anvist nogle veje frem i forhold til yderligere at lave nogle handlingsplaner på det her område, og det synes jeg vi skal holde snuden i sporet på, sådan at vi lærer af de eksempler, der er.
Leila Stockmarr (EL), 2024-11-06:
Tak til ministeren.
Som min kollega Victoria Velasquez også var inde på, er det jo altså et faktum, at jorden under området Lynfrosten er meget forurenet.
I 1960 nedbrændte en tjærefabrik, og siden da har ingen gjort noget for at rydde op i den kemisk forurenede jord.
Region Syddanmark har vurderet, at 1.000 t fenolrester og 50-100 tønder med plantegift er gravet ned på grunden.
Arbejdet med at opføre et storcenter på grunden har frigivet mange af de farlige stoffer, og det har medført en stor sundhedsrisiko for dem, der har arbejdet på grunden, og for grundens naboer.
Vi er altså i en meget alvorlig situation, hvor mennesker er blevet decideret syge af at gå på arbejde og helt almindelige mennesker, herunder børn, der bor i området, er blevet udsat for stor risiko blot ved at være hjemme i deres egne lejligheder.
Forløbet i den her sag har også været meget problematisk.
3F Nyborg har gentagne gange bedt kommunen om at gøre noget, de har bedt om møder med miljøafdelingen i kommunen, uden at kommunen er dukket op, og bygherre har på intet tidspunkt været tilskyndet til at overholde nogen miljøregler og har derfor kunnet overtræde de begrænsninger, der har været i den byggetilladelse, han har fået, uden at der er givet nogen påbud eller bøder.
På baggrund af den her meget uheldige sag er ministeren så ikke enig i, at der er behov for at forbedre kontrollen med og vurderingen af den her slags kemiske risici, herunder at sikre, at kommuner i højere grad og mere systematisk griber ind over for en given bygherre?
Ane Halsboe-Jørgensen (S), 2024-11-06:
Vi har allerede lovgivning, der siger, at hvis man ved, at der er farlig kemi, så skal man i første omgang forsøge at fjerne den, inden man sender medarbejdere ind.
Hvis det ikke er muligt, skal man prøve at gøre sådan, at medarbejderne ikke bliver udsat for kemien, og hvis det heller ikke er muligt, skal man i det mindste sørge for, at de er beskyttede, når de er der.
Det er fornuftige regler og fornuftige krav, for der er ingen, der skal blive syge af at gå på arbejde i Danmark.
Det, vi diskuterer her, er jo konsekvenserne, hvis man så ikke følger de regler, vi har.
Det er vores spilleregler på det danske arbejdsmarked.
Hvis man ikke følger dem, hvad er så konsekvensen?
Det synes jeg er en vedvarende diskussion, vi skal have med hinanden, for vi kan jo godt se, at konsekvenserne af at spekulere i menneskers helbred, så de bliver syge af at gå på arbejde, er ret massive for den enkelte medarbejder, men økonomisk kan det til tider betale sig, fordi gevinsten er så stor.
Det siger jeg ikke er tilfældet her.
Jeg tør ikke udtale mig om det konkrete tilfælde, i forhold til hvad der ligger bag, men jeg synes, vi skal lære af alle de eksempler, der kommer frem, og derfor er det også godt, at det bliver taget op –
velkommen til spørgeren i forhold til det også, og tak for det.
Leila Stockmarr (EL), 2024-11-06:
Tak for det svar.
Kunne ministeren mere konkret komme ind på, hvilke tiltag ministeren og regeringen kunne tage i den kommende tid?
Det er jo ikke nogen hemmelighed, at det her kan ske i alle byer alle steder i Danmark.
Der er mange giftgrunde.
Så det er jo ikke en tænkt situation, at det her problem kan opstå igen.
Så kunne vi gøre noget her og nu inden for en fornuftig tidshorisont for at sikre, at det her ikke sker igen?
Ane Halsboe-Jørgensen (S), 2024-11-06:
Jeg vil slet ikke afvise, at vi kan gå videre med noget af det, vi er i gang med at vedtage, og som træder i kraft inden længe.
Det er jo hele opstramningen for primært byggeriet i vores social dumping-aftale, der netop handler om alvorlige overtrædelser af arbejdsmiljølovgivningen, både i forhold til at fordoble nogle af bøderne, især ved gentagne overtrædelser, men også i forhold til at sørge for, at hvis du er hovedentreprenør på et stort projekt og der er mennesker, der ikke bliver passet ordentligt på, og der er alvorlige overtrædelser, så er det faktisk i sidste ende både dit ansvar, men også din økonomiske hovedpine.
Victoria Velasquez (EL), 2024-11-06:
Jeg vil gerne spørge, om ministeren mener, det er rimeligt, at vi faktisk kan se en situation, hvor en arbejdsgiver kan have tjent over 200 mio. kr., samtidig med at dem, der virkelig har betalt regningen, ikke kun er de skatteborgere, som ved, hvad for nogle konsekvenser det har, at deres penge bliver brugt, men er de arbejdere, der har været på den byggegrund og er blevet forgiftet og har oplevet det helt tæt på og på deres egen krop.
Mener minsteren, at det er rimeligt, at vi nu ser, at der en arbejdsgiver her, der ikke bliver sanktioneret?
Ane Halsboe-Jørgensen (S), 2024-11-06:
Jeg er meget optaget af, at den økonomiske vinding, der f.eks. er for en arbejdsgiver i byggeriet, ved ikke at overholde den lovgivning, vi har her i landet, kan være så stor, at man systematisk spekulerer i det.
Her taler jeg ikke nødvendigvis om den konkrete sag, for i det hele taget ser vi eksempler i byggeriet på, at man systematisk omgår vores lovgivning, fordi der er så stor et provenu at hente, at man spekulerer i det uden tanke på menneskers liv og helbred .
Det er noget af det, der er mest undergravende for vores arbejdsmarked herhjemme.
Det må og skal være sådan, at man får en løn, man kan leve af, og har et arbejdsmiljø, man ikke bliver syg af, når man går på arbejde i Danmark.
Helena Artmann Andresen (LA), 2024-11-06:
Tak for det.
Vil ministeren be- eller afkræfte, om ministeren påtænker, at flere elever skal tvinges til at gå på et gymnasie, som de ikke har lyst til at gå på, blot fordi regeringen ønsker en mere balanceret elevsammensætning?
Mattias Tesfaye (S), 2024-11-06:
Tak for spørgsmålet.
Det er selvfølgelig ikke på nogen måde tilfældet.
Som det fremgår af regeringsgrundlaget, vil vi præsentere en ny model for fordeling af elever til de gymnasiale uddannelser, der modvirker en skæv elevsammensætning, især i de større byer, og det gælder også i et nyt fremtidigt gymnasielandskab, fordi det fortsat er et problem, der skal løses for de unges skyld og for samfundets skyld.
Vi skal sikre os, at alle gymnasiale uddannelser har de bedste forudsætninger for at udbyde en uddannelse af høj kvalitet, samtidig med at vi som det klare udgangspunkt fortsat tilgodeser de unges valg.
Jeg mener derfor, at der skal udvikles en ny elevfordelingsmodel, som tilpasser elevsammensætningen lokalt i de ganske få områder, hvor der opleves faglige, pædagogiske eller sociale udfordringer.
Pointen er her netop kun at se på de få steder, hvor der faktisk er et problem.
Sammensætningen af lokalbefolkningen varierer fra sted til sted, og det er klart, at det også naturligt vil påvirke sammensætningen på gymnasierne.
Det er derfor også relevant at overveje, om der skal være mulighed for forskellige løsninger frem for én løsning, der gælder i hele landet.
Dermed kan vi lave noget, der er lokalt forankret, og som målrettet griber ind i de få områder, hvor der er udfordringer, uden at påvirke de unge i resten af landet.
Vi er fortsat i regeringen
i gang med at vurdere, hvad sådan en fremtidig model kan indeholde, og har ikke lagt os fast på noget endeligt, men det er vigtigt for mig at understrege, at ligesom i de eksisterende regler, som vi arbejder efter nu, skal de unges valg også som det klare udgangspunkt tilgodeses.
Tak for ordet.
Victoria Velasquez (EL), 2024-11-06:
Men hvad gør vi så, når de ikke bliver beskyttet?
Hvad gør vi så, når reglerne ikke bliver håndhævet?
For mig er det her spørgsmål fuldstændig grundlæggende.
Vi har en konkret sag med giftgrunden i Nyborg, og jeg er så glad for, at de betonarbejdere er taget hele vejen fra byggepladsen til Borgen og igen er mødt op her på Christiansborg og er med inde i Folketingssalen for at rejse det her spørgsmål.
For det er ikke kun en kamp for dem selv og deres eget arbejdsliv og det, de er blevet udsat for.
De tager kampen for de mange, der bliver udsat for et farligt arbejdsmiljø, men også en kamp mod, at når en arbejdsgiver spekulerer i det, har det ikke nogen konsekvenser.
Vi kan ikke rulle det tilbage.
Uanset hvor inderligt jeg ville ønske, at vi kunne gøre det, kan vi ikke rulle det tilbage.
De har haft kvalme og hovedpine og har brækket sig.
Alle de konsekvenser, det har haft – og nogle af dem ser vi måske først om flere år – kan vi ikke rulle tilbage.
Men det, vi kan gøre, er at sikre, at en arbejdsgiver ikke kan gøre det her mod de ansatte, uden at det har nogen konsekvenser.
Derfor vil jeg gerne spørge om noget.
For de har jo gjort det fuldstændig rigtige: De har taget fat i chefen, de har taget fat i Arbejdstilsynet, og de har endda taget fat i politiet, og det har ikke haft nogen konsekvenser.
De er ikke blevet passet på, og de er ikke blevet beskyttet.
I sidste ende er det vores ansvar herinde og ministerens ansvar.
Så hvad gør vi?
Magnus Heunicke (S), 2024-11-06:
Affaldstilsynet skal sikre, at alle virksomheder overholder kravene, bl.a. om affaldssortering.
Det styrkede affaldstilsyn bliver risikobaseret.
Det vil sige, at vi fører tilsyn de steder, hvor vi ved der er en risiko for at finde noget.
Og for at gøre det tilsyn mest effektivt, er vi nødt til at vide, hvilke virksomheder der sender genanvendeligt affald til forbrænding imod reglerne.
Det er derfor, at der også er en modtagekontrol ved selve forbrændingsanlæggene, og det her lovforslag skaber hjemmel til, at man på forbrændingsanlæggene kan se, at her er der altså en virksomhed, som sender affald, som egentlig burde være blevet afvist, til forbrænding.
Og så vil der være større risiko eller chance for, at de kommer med i puljen af risikobaserede tilsyn hos virksomheden eller hos affaldshåndteringsselskabet derude.
Det er jo helt korrekt, at det nogle gange fysisk er sådan, at man først kan se det, når det er på vej ned, altså ved hjælp af kameraer, eller hvis det er lagt ned på asfalten foran ovnen ude på forbrændingsanlægget, og rent arbejdsmiljømæssigt må vi ikke skovle affaldet der op igen.
Så er man nødt til at brænde det, men så håndterer vi det jo ved at sige, at så er det altså en administrativ afvisning.
Og den vil så tælle på samme måde som en fysisk afvisning, og man vil altså så være i større risiko for at få et risikobaseret tilsyn hos de virksomheder, som leverer det affald.
Så det er på den måde, det hænger sammen.
Theresa Scavenius (UFG), 2024-11-06:
Det første spørgsmål er: Hvad er ministerens holdning til, at den fysiske afvisning af et affaldslæs ikke vil være praktisk muligt, som det fremgår af bemærkningerne til lovforslag nr. L 38 om affaldstilsyn, da affaldstilsynet placeres ved indgangen til forbrændingsanlæg og ikke ved indsamling eller indsamlingsvirksomheder, der blander affaldslæs sammen?
Magnus Heunicke (S), 2024-11-06:
Vi bør jo starte der.
Og så vil jeg nyde hele resten af dagen, at hr. Kim Edberg Andersen i Folketingssalen har sagt, at han blev mundlam.
Det var et meget fint moment.
Kim Edberg Andersen (DD), 2024-11-06:
Jeg blev helt mundlam, for jeg troede, jeg havde haft dem alle sammen.
Det er alt sammen noget, som kræver råstoffer.
Det er ikke noget i forhold til cirkulær økonomi, for der er vi ikke kommet i mål endnu.
Lige nu mangler vi ganske almindelige råstoffer, vi graver op af jorden: kabelsand, sand til beton.
Skal jeg som jyde være bange for, at ministeren kan tænke, at det er så synd for de borgmestre, der har været meget aktive på det her område i Køge Bugt, at vi tager det sand derfra?
Det er stadig væk lidt uklart, for når ministeren siger, at vi af hensyn til den marine naturnationalpark skal stoppe råstofindvindingen, betyder det så ikke også de facto, at vi ikke kan hente det sand i de to områder, der bliver brugt lige nu?
Magnus Heunicke (S), 2024-11-06:
Det ville være en alt for hård konklusion at lave på nuværende tidspunkt, og før vi har det arbejde fra Miljøstyrelsen.
For sagen er jo den, at det er logisk, at hvis noget stopper et sted, flytter det et andet sted hen.
Nu er det Køge Bugt, vi taler om her.
Der ligger også Faxe Bugt; så vil man tage dertil og hive mere sand op, og så vil det skulle transporteres længere med alt, hvad det betyder for økonomi og miljøbelastning.
Derfor skal man jo tænke mere end lige kun fra sted til sted.
Det er vi nødt til at gøre, og det mener jeg vi gør bedst sammen og ved at se mere overordnet på det, men vi skal reducere råstofindvindingsområderne i Køge Bugt, og vi bør starte de steder, hvor vi skal have en marin naturnationalpark.
Kim Edberg Andersen (DD), 2024-11-06:
Tak for svaret.
Vi er i Danmarksdemokraterne meget interesserede i at finde en god løsning på det her, og jeg synes faktisk også, at ministeren kom med gode svar, men jeg bliver stadig væk en lille smule forvirret.
Der er to områder, der lige nu bliver brugt til råstofindvinding i Køge Bugt.
De ligger jo inden for 3-sømilegrænsen, i hvert fald for størstedelens vedkommende.
Er det, jeg hører ministeren sige, enten som ønske eller som virkelighed, at der ikke længere skal optages råstoffer fra de to områder for at opnå den her naturnationalpark, eller er det forkert?
Magnus Heunicke (S), 2024-11-06:
Det er præcis noget af det, vi er i gang med.
Det er en del af den kommende nationale råstofplan, der skal ruste os til at bruge råstofferne bedre og sikre, at vi har råstoffer nok.
Vi har orienteret aftalekredsen omkring havplanen om, at partierne vil blive inddraget og informeret i 2025, altså til næste år, hvor vi forsøger at forelægge partierne et forslag.
Vi drøfter det selvfølgelig med dem, men vi har gode folk, der sidder og laver et forslag til, hvordan vi kan reducere arealerne til råstofindvinding, også for Køge Bugt, selvfølgelig med henblik på at der også er råstoffer fremover.
Kim Edberg Andersen (DD), 2024-11-06:
Jeg ser såmænd meget positivt på, at der er ret store områder i Køge Bugt, som er udlagt til, at man faktisk kunne få lov til at have råstofindvinding, også uden for 3 sømil.
Det er så en anden type råstoffer, og det er derfor, at min bekymring lidt er der.
Nu sagde jeg godt nok hovedstadsområdet, men som gammel entreprenør ved jeg jo, at det, de suger dernede, er kabelsand.
Kabelsand – det er jeg bare nødt til at fortælle ministeren – får vi brug for rigtig meget af, når nu den grønne omstilling med omlægning af stort set hele det danske elnet skal ske.
Sådan en god 400-kilowattsledning skal vel bruge noget, der ligner en halv kubikmeter kabelsand pr. meter, og så bliver jeg bare bekymret, hvis ministeren ikke allerede nu er begyndt at gøre sig klart, hvor det kabelsand skal komme fra, hvis ikke det skal komme fra Køge Bugt.
Jeg deler såmænd intentionen om, at det ikke er ret kønt, når vi ser, hvad der sker, når vi suger sand i havet, men vi skal bruge sand, og det skal jo komme et eller andet sted fra.
Så vil ministeren ikke fortælle mig, hvor kabelsandet så skal komme fra?
Jeg deler med et varmt hjerte intentionen om en naturnationalpark, om end jeg så synes, at vi også skulle kigge på spildevand, men det er et andet spørgsmål.
Magnus Heunicke (S), 2024-11-06:
Det er meget fint, der kan stilles to spørgsmål, for så kan vi måske komme lidt dybere ned i det her.
Jeg vil prøve at skære noget af det, som er gentagelser, væk fra min besvarelse her.
Jeg vil lige tage fat i aftalen om Danmarks havplan, hvor vi skriver, at vi er enige om at reducere det areal, der er udlagt til råstofzoner i Køge Bugt med henblik på at sikre en bedre balance mellem havnatur – bl.a. nærliggende Natura 2000-områder – og råstofforsyningssikkerheden.
Det er klart, at det er fuldstændig i den ånd, vi skal arbejde videre.
Det er jo reelt sandsugning, vi taler om, og det har jo en effekt på vores havmiljø – det er der ingen tvivl om at det har – og vi er enige om, at vi skal reducere det, særlig i Køge Bugt med den naturrigdom, der er, og det pres og den aktivitet, der er.
Der sker utrolig meget i Køge Bugt, og vi har brug for at få naturen mere i højsædet, og det vil vi jo få, hvis der kommer en marin naturnationalpark der.
Vores forslag fra regeringens side er altså en 3-sømilegrænse fra kysten i Køge Bugt hele vejen op i Øresund, hvor vi så skal se på, hvordan vi kan reducere råstofindvindingen, og jeg mener, det vil være naturligt også at have fokus der, når vi alligevel skal have fokus på at reducere råstofindvindingen i Køge Bugt.
Vi kan også have fokus et andet sted, men jeg mener, at det må være der, hvor vi forsøger at lave en marin naturnationalpark.
Det må vi så drøfte med hinanden og finde ud af hvordan vi når videre med.
Så jeg kan ikke rigtig komme med en helt klar konklusion på det nu her, for det afhænger jo af, hvad vi bliver enige om med Folketingets partier.
Man er velkommen til ikke at være med i de forhandlinger, men jeg hører det slet ikke sådan, at der er nogen, der ikke vil det.
Jeg hører også, at hr. Kim Edberg Andersen har interesse i at være med i det her.
Det handler jo om at beskytte vores natur bedre, og så er det helt rigtigt, at vi også har brug for råstoffer, og der skal også bygges sygehuse og børnehaver og andre gode ting fremover.
Vi skal have meget mere cirkulært byggeri og genbruge vores byggematerialer, men vi kommer ikke udenom, at vi også skal bruge nogle råstoffer.
Det skal så gøres på en måde, som ikke belaster vores sårbare havnatur.
Kim Edberg Andersen (DD), 2024-11-06:
Tak for det, formand.
Mener ministeren, at en kommende naturnationalpark i Køge Bugt, som inkluderer områder inden for 3 sømil, altså 5,56 km, fra land, bør medføre et stop for råstofindvinding i bugten, og i så fald hvor vil ministeren hente råstofferne til hovedstadsområdet?