Alexander Ryle (LA), 2023-03-28:
Tak for ordet, formand.
Og tak til udenrigsministeren for den årlige redegørelse om OSCE, Europarådet og Østersørådet.
Når man læser redegørelsen, bliver det ganske tydeligt, at alle tre organisationer har været præget af Putins overfald på Ukraine.
Det kan næppe komme som en overraskelse for nogen i det her lokale.
I OSCE er samarbejdet med Rusland blevet reduceret til et absolut minimum, og de lande, der traditionelt har haft tætte bånd til Rusland, har foretrukket tavshed frem for at bakke op om Rusland og krigen.
I Europarådet er Rusland blevet ekskluderet, og alle forbindelser med myndighederne i Belarus blev ligeledes suspenderet.
I Østersørådet blev Rusland suspenderet, og Rusland udtrådte efterfølgende helt af organisationen.
I disse tider bliver vi for alvor mindet om, hvor vigtigt det er med stærke internationale fællesskaber, der kan stå sammen om at stå imod.
For når et land som Rusland på det kraftigste forbryder sig mod det internationale samfunds spilleregler og ikke ønsker at gå dialogens vej, er der ikke andet valg end at stoppe samarbejdet, også selv om det ikke har været uden omkostninger.
Som det kan læses af redegørelsen, har det i OSCE f.eks. ikke været muligt at opnå enighed om et budget for hverken 2022 eller 2023, og polarisering og mistillid har betydet, at der for første gang nogen sinde ikke er blevet fremlagt forslag til beslutninger eller fælleserklæringer på årets udenrigsministermøde.
Det har ikke engang været muligt at blive enige om, hvem der skal overtage formandskabet efter Nordmakedonien.
I Europarådet er der skabt betydelige udfordringer med at følge op på de mange sager ved Den Europæiske Menneskerettighedsdomstol, og derudover er en af de fem store bidragsydere til organisationens budget forsvundet, hvilket har betydet, at de øvrige medlemslande, herunder Danmark, har måttet kompensere for den manglende russiske betaling.
I Østersørådet bliver man nu tvunget til at reflektere over organisationens fremtid, så det kan sikres, at den fortsat kan fungere som et forum for samarbejde og dialog i vores region.
Men hvad så nu?
I Liberal Alliance anerkender vi, at OSCE er et vigtigt organ og et af de få tilbageværende, hvor det fortsat er muligt direkte at kritisere Ruslands invasion af Ukraine.
Men vi skal også være ekstremt kritiske over for den obstruktion af OSCE's arbejde, som Rusland og Belarus foretager for øjeblikket.
Når jeg læser redegørelsen, er det nemlig tydeligt, at organisationen er mere eller mindre handlingslammet lige nu, i hvert fald i alle spørgsmål, der tilnærmelsesvis relaterer sig til krigen i Ukraine.
Ligeledes har det vist sig, at Rusland er villig til at blokere for OSCE's menneskerettighedsaktiviteter.
Tilbage står så, at man kan vælge at fokusere på andre udfordringer såsom konflikter i Nagorno-Karabakh, Georgien og Moldova samt bl.a. Belarus' undertrykkelse af egen befolkning.
Det synes jeg helt bestemt man bør gøre, men jeg synes også, det er vigtigt, at OSCE ikke indgår kompromiser og laver handler med Rusland.
I mellemtiden kunne man så rykke relevante aktiviteter over i andre fora, hvor Rusland ikke har mulighed for at blokere for dem.
Det kunne jeg egentlig godt tænke mig at høre regeringens holdning til, når udenrigsministeren senere skal herop på talerstolen.
I Europarådet pågår arbejdet med at oprette en særdomstol til retsforfølgelse i forbindelse med aggressionsforbrydelsen i Ukraine samt at fremme skadeserstatning for Ukraine.
Det er noget, som vi i Liberal Alliance synes er rigtig vigtigt, og i maj skal medlemslandene i Europarådet genbekræfte de fælles værdier om demokrati, retsstatsprincipper og menneskerettigheder i Europa og sikre en samlet vision for det kommende års arbejde med et klart fokus på organisationens støtte til Ukraine og andre udsatte nabolande, f.eks. Moldova, Georgien og lande på det vestlige Balkan.
Derudover udestår et stort arbejde i forhold til at få medlemslandene til at efterleve afgørelser fra Menneskerettighedsdomstolen, for Rusland er absolut ikke det eneste land, der ikke efterlever menneskerettighederne.
I Tyrkiet har de fængslet menneskerettighedsaktivisten Osman Kavala, som har siddet uberettiget fængslet i Tyrkiet siden 2017.
Vi kan ikke blive ved med at acceptere Tyrkiets disrespekt over for domstolens afgørelse.
Også i Polen og Ungarn er der en række sager, som vi venter på at der tages hånd om.