Mai Mercado (KF), 2024-10-22:
Lovforslaget er sådan et godt samlelovforslag, som rummer en række elementer, som egentlig ikke har andet tilfælles, end at de i fællesskab vedrører retsområdet.
Således kommer lovforslaget både omkring udmøntning af den politiske aftale om domstolenes økonomi fra sidste år, et beslutningsforslag fra foråret 2023, digitalisering af dødsboskiftesager og opgavebortfald.
Jeg vil starte med at sige om dommerne, at det er vigtigt, at vi får udnævnt flere dommere, for domstolene har lange ventetider, og det er kritisabelt med så lange ventetider i et retssamfund.
Der, hvor jeg er fra lokalt i Odense, står vi lige nu med en sag, hvor et bandemedlem er blevet løsladt, fordi han var syg, på det tidspunkt hvor en ankesag i landsretten skulle optages, og idet han har siddet varetægtsfængslet i så lang tid, at man ikke længere kan fastholde den varetægtsfængsling, er han altså nu på fri fod, til trods for at domstolene jo faktisk har nedlagt påstand om udvisning.
Det krænker min retsfølelse, og det krænker Konservatives retsfølelse, at borgerne i Odense og på hele Fyn nu skal være utrygge, fordi en bandeleder ikke længere sidder bag lås og slå, imens han venter på, at sagen kommer for retten.
I Danmark er antallet af dommere bestemt ved lov, og derfor skal forøgelse af dommere ved de danske domstole også besluttes ved lov.
I det her lovforslag kan man jo se, at vi eksempelvis øger antallet af landsdommere med i alt otte nye dommere, og det lyder jo som en ganske stor vitaminindsprøjtning.
Men hvis man dykker lidt ned i lovforslaget, vil man se, at det reelt kun er to nye dommerstillinger, da de seks af dommerne altså allerede indgår i den faste normering.
Det er en af de problemstillinger, som Dommerforeningen gentagne gange har rejst over for aftalekredsen, nemlig at man igennem årene har haft en del dommere ansat i midlertidige stillinger, som dermed kommer til at indgå i den faste normering, således at når man så tilfører nye dommere, er det reelt ikke så stor en vitaminindsprøjtning, som det antages.
Det er vigtigt at nedbringe ventetiderne ved domstolene.
Nu nævnte jeg lige før et eksempel med et bandemedlem, som altså kom på fri fod i Odense, men jeg kan også bare nævne, hvordan ventetiderne og antallet af måneder, man venter ved civile sager, også er eksploderet.
Det er ikke holdbart i et retssamfund.
Derfor kommer vi også til at have fokus på, i hvor høj grad det kommer til at lykkes domstolene at få nedbragt sagsbehandlingstiden i de kommende år.
Men vi kommer også til at have fokus på, hvordan det påvirker de øvrige dele af straffesagskæden.
For det har konsekvenser for hele straffesagskæden, når man forbedrer et enkelt led, i det her tilfælde domstolene, og derfor bliver man i høj grad nødt til at sammentænke de forskellige dele af kæden, som indbyrdes påvirker hinanden.
Det er politi, det er domstole, og det er kriminalforsorgen.
Dem mangler vi allerede i dag, og det kommer vi i høj grad også til at mangle i fremtiden.
Dernæst lægger lovforslaget også op til en revision af Advokatsamfundet, således at advokatkredsene nedlægges, og der indføres et dekorumkrav, en slags værdighedskrav for medlemmer af Advokatsamfundets organer.
Vi har noteret os, at der i høringssvarene er opbakning til, at hvis en advokat opfører sig på en måde, som ikke er forenelig med ordentlig skik og værdighed, så kan man simpelt hen frakendes valgbarhed til både Advokatnævnet og Advokatrådet, og det bakker vi selvfølgelig op om.
Så er der også i lovforslaget indførelse af en ny regel i retsplejeloven, hvor retterne altså fremover kan bestemme, at værgen for en mindreårig, som har anlagt en retssag på den mindreåriges vegne, skal betale de sagsomkostninger, som ellers ville påhvile den mindreårige.
Her er det jo på sin plads at sige et stort tillykke til Danmarksdemokraterne, som fremsatte et beslutningsforslag og nu altså får opfyldt ønsket fra beslutningsforslaget.
Det er faktisk anden gang i dag, så et stort tillykke til Danmarksdemokraterne.
Vi sætter også pris på, at man nu forenkler den civile retspleje, således at hovedforhandlingen i en civil sag fremover kan foregå i tilslutning til et forberedende møde.
Det vil konkret betyde, at man som part ikke længere kan trække en sag i langdrag, og det er ganske fornuftigt; det bakker vi op om.
Det bakker vi også op om.