Nikolaj Villumsen (EL), 2017-12-19:
Tak for det.
Enhedslisten kan ikke støtte forslaget fra regeringen.
Ærlig talt
, jeg må faktisk sige, at jeg er noget forundret over, at regeringens svar på nyhederne om, at ISIL er bekæmpet i Irak og næsten nedkæmpet i Syrien, er at øge den militære indsats.
Hvis der skal skabes en stabil og demokratisk fred i Irak og Syrien, er der behov for humanitær hjælp; så er der behov for genopbygning, der er behov for en inkluderende fredsproces i Syrien, og det er det, vi skal satse på.
Jeg må faktisk sige, at det er ret vildt, at regeringen i det her beslutningsforslag ikke en eneste gang forholder sig til, at den irakiske regering, som vi nu igennem 3 år har ydet militær bistand, gang på gang er under voldsomme anklager for brud på menneskerettighederne og krigens love.
I nyhederne strømmer det jo ind med rapporter om overgreb begået af irakiske regeringsstyrker og tilknyttede militser.
Senest har vi kunnet høre Danmarks forsvarsminister fortælle, at danske soldater har måttet se magtesløse til, mens en irakisk enhed, som Danmark samarbejder med, har kastet sten, nikket skaller og givet stød og slag til en fange, uden at de danske soldater havde mulighed for at bruge deres handlepligt.
For problemerne med overgreb begået af de irakiske styrker er åbenbart så store, at det faktisk ville være reelt farligt for danske soldater, hvis de brugte deres handlepligt og forsøgte at forhindre krigsforbrydelserne.
Altså ærlig talt
, det er da en fuldstændig urimelig situation at sætte de danske soldater i, og jeg mener, man som ansvarlig politiker her i Folketinget bør kigge sig selv i spejlet og overveje, om det virkelig er en situation, man kan byde de danske soldater.
Ligeledes har man kunnet læse, at den dansktrænede A'ali al-Furat-brigade, som er sunnimuslimsk, ikke regelmæssigt får udbetalt deres løn fra den shiamuslimsk dominerede regering i Bagdad.
Og det spørgsmål, som jo melder sig, er, om den her brigade er et rent show, der skal vise goodwill over for bl.a. det danske Folketing, men så dække over en fortsat sekterisk politik, som vi gang på gang ser det fra regeringen i Bagdads side.
Der er en overhængende risiko for, at der inden for ganske få år igen kan være en ny konflikt og en ny borgerkrig i Irak.
Det peger de spændinger, som vi ser, på, både i de sunnimuslimske områder, men også i det nordlige Irak mellem kurderne og den irakiske hær.
Her har konkret været kampe mellem den irakiske hær og den kurdiske peshmergamilits, begge enheder, som Danmark er allieret med som en del af koalitionen.
Det er drønhamrende farligt, og det viser desværre, hvor sekterisk politikken fra regeringen i Bagdad er.
Muligheden for fred og stabilitet i Irak afhænger af, om vi formår at lægge pres på den irakiske regering.
Det virker ærlig talt naivt at tro, at yderligere militær støtte til en åbenlys sekterisk regering skulle resultere i, at tilstanden forbedres.
En forøgelse af Danmarks militære tilstedeværelse risikerer derimod at fungere som en legitimering af de overgreb, som den irakiske regering ser
totalt igennem fingre med.
Ser vi på Syrien, er det afgørende spørgsmål jo ikke, hvornår IS er endeligt bekæmpet.
Det afgørende spørgsmål er, hvad der skal ske bagefter.
Skal det være prodemokratiske kræfter fra SDF-alliancen, der samler en mangfoldighed af etniske og religiøse grupper og kontrollerer et område på størrelse med Belgien med flere millioner indbyggere, der kommer til at tegne fremtidens Syrien?
Eller skal det være ekstremistiske jihadgrupper, som støttes af Tyrkiet og Saudi-Arabien, og som kontrollerer områderne ved Idlib og nord for Aleppo, der skal have lov at sætte sig på magten?
Eller skal det være Assadregimet, der med støtte fra Iran og Rusland kan få lov at fortsætte sit brutale diktatur med hundredtusinder af civile drab på samvittigheden?
Det spørgsmål forholder regeringen sig ikke til, og man kan ikke agere i Syrien uden at forholde sig til det spørgsmål.
Det helt afgørende for os i Enhedslisten er, at man støtter de prodemokratiske kræfter; at man arbejder for, at de inkluderes i fredsprocessen, så de ikke bliver løbet over ende af Assadregimet; at man hjælper dem med at genopbygge Raqqa og andre ødelagte byer i de befriede områder, så flygtningene kan begynde at vende tilbage; og at man sikrer mad og medicin til de millioner af udsatte civile, der ikke kan få den hjælp, som de har behov for, fordi Assadregimet og den tyrkiske regering modarbejder de prodemokratiske kræfter.
De her forslag har vi stillet som spørgsmål til udenrigsministeren, om det var noget, han ville arbejde med i skriftlige udvalgsspørgsmål til udenrigsministeren.
Svaret fra udenrigsministeren har været: Nej, det er ikke noget, man vil beskæftige sig med.
Og samtidig øger man så en militær tilstedeværelse, hvor man risikerer at styrke Assadregimet.
For hvem er det, der kommer til at overtage de områder, som danske soldater befrier?
Ja, det kan være Assadregimet, der kan sætte sig på områderne og dermed fortsætte den brutale undertrykkelse, som på ingen måde er acceptabel, men som foregår for øjnene af os i Syrien.
Enhedslisten kan på den baggrund ikke støtte forslaget fra regeringen.