Holger K. Nielsen (SF), 2017-05-24:
Tak for debatten, som jo ikke gav den store opbakning til vores forslag.
Jeg skal prøve at forklare lidt mere om baggrunden for det.
Der er i hvert fald mindst to udfordringer, som det forsøger at adressere.
Det ene er integrationen i det her land og at få etniske minoriteter, indvandrere og flygtninge ud på det danske arbejdsmarked.
Dem, der siger, at det er vigtigt, har jo fuldstændig ret.
Men et af problemerne er jo, at det har vist sig at være særdeles svært, specielt for kvinder, der ofte står i en svær situation, og som også sprogligt og uddannelsesmæssigt tit har haft vanskeligt ved det, og som ofte har børn at tage sig af.
Derfor kan det være en udfordring for dem.
Det første er integrationen, og det andet er at få de kvinder, der alternativt er isolerede i forhold til omgivelserne, som ofte sidder hjemme, som ikke har et job, som kan sproget dårligt, ud i samfundet og få dem ud på arbejdsmarkedet.
Det er jo det, som det her i sidste ende handler om, altså at de mennesker, som i dag i en lille udstrækning kommer ud på arbejdsmarkedet, får bedre muligheder for det.
Det kan f.eks. handle om, at de har små børn, og det er svært at gå til danskundervisning, når man har små børn, man skal tage sig af samtidig.
Der har det jo vist sig, f.eks. på Kringlebakken, at det, at man har danskundervisning i nogle sammenhænge, hvor man kan have sin baby med, giver de kvinder en helt anden tilskyndelse til at gå til danskundervisning, og at man samtidig på et tidligt tidspunkt får fat i dem.
Det vil sige, at de børn, der kommer i de integrationshuse, på et tidligt tidspunkt får erfaringer med det danske samfunds værdier, og hvordan det danske samfund fungerer, og at de jo derfor langt, langt lettere kan indgå i sammenhænge, når de kommer i vuggestue, i børnehave og i skole til sin tid.
Jeg tror faktisk, det er noget, vi skal være langt mere opmærksomme på i vores integrationsindsats.
Det handler ikke bare om at sige, at nu skal de ud på arbejdsmarkedet.
Det handler jo også om, at vi i en meget tidlig alder får fat på de børn og unge, som vi i dag ikke får ordentlig fat på, og som derfor får vanskeligheder.
Det var jo glimrende, at hr. Naser Khaders nabo ville hjælpe hr. Naser Khader med at læse lektier, da han kom til Danmark, men det er jo ikke alle, der har den mulighed.
Mange af dem, vi taler om her, har jo ikke danske naboer til at hjælpe dem.
De bor ofte i ghettoområder, hvor der er andre i samme situation, og de har ikke den mulighed for at få lektiehjælp af en nabo, og det er jo derfor, at man har udviklet det her tilbud.
For man kan se, at det er nemmere at få fat på mange af de ganske sårbare kvinder, når man har et tilbud, der ikke er et direkte offentligt tilbud, men er sådan et civilsamfundstilbud, som kan fungere på en speciel måde, og som kan tage fat på udfordringerne ud fra de forskelligartede forudsætninger, der nu er.
Så jeg synes et eller andet sted, at det er den her form for tænkning, vi er nødt til at arbejde videre med, hvis vi skal have en bedre integrationsindsats i det her land, og hvis vi også skal gøre mere for at få kvinderne ud på arbejdsmarkedet.
For fra SF's side ligger der i det her også en diskussion om et opgør med det, man kalder social kontrol.
Vi mener, at alle kvinder skal have muligheder på arbejdsmarkedet, og jeg er helt enig med fru Johanne Schmidt-Nielsen, når hun siger, at en forudsætning for kvindefrigørelse er, at man kan forsørge sig selv, og at man kan være på arbejdsmarkedet, og derfor er det her jo en mulighed.
Altså at man netop gør en indsats for at få kvinderne ud på arbejdsmarkedet.
Og det er jo der, hvor Kringlebakken har nogle meget, meget gode erfaringer med det på baggrund af en fuldstændig specifik indsats med mange forskellige kvalifikationer og forskellige kompetencer, der kommer ind, og hvor man har en helhedstænkt indsats, hvor man fra et tidligt tidspunkt tager fat på mennesker, forsøger at stimulere dem til at komme ind på arbejdsmarkedet, støtter dem i at komme ind og lærer dem sproget ud fra de forskelligartede forudsætninger, de nu har.
Selvfølgelig skal det ikke det.
Men jeg tror virkelig, vi er nødt til at tænke på, at der kan være behov for alternative indsatser, som ved siden af adresserer nogle af de der specielle problemstillinger, som kommer op, og som i det her tilfælde ikke mindst handler om kvinder, der risikerer at blive isoleret, ikke at komme uden for deres gadedør, som har små børn, og som hænger fast i en kultur, hvor de ikke kommer ud på arbejdsmarkedet i sidste ende.
Det er jo det, det her handler om, og det tror jeg sådan set vi er enige om.
Men der siger SF så: Lad os da se på nogle af de positive eksempler, der er på alternative måder at gøre det på, og sige, at vi godt vil støtte det økonomisk, hvis der er interesse for det udeomkring.
Det er jo det, det her handler om.
Der er jo ikke tale om en kæmpe sum penge, det kan relativt nemt findes på finansloven – det er et svar til Det Radikale Venstre, der er meget optaget af det spørgsmål – for så meget handler det jo heller ikke om.
Hvis der er enighed om, at det her er vigtigt, så kan vi til enhver tid finde de penge på finansloven.
Men som sagt: Jeg synes, det er ærgerligt, at der ikke var mere interesse for det.
Vi arbejder selvfølgelig videre med de her tanker, for det er vores dybe overbevisning, at man er nødt til at tænke i civilsamfundsbaner, at man er nødt til at tænke i alternative måder at gøre det på, ikke som et alternativ til den kommunale indsats, men som et supplement til den kommunale indsats, som vi stadig væk mener er vigtig.
Og der ligger i det her på ingen måde nogen kritik af de mange offentligt ansatte og de mange andre, der i kommuner og andre steder beskæftiger sig med det her område.
Men tak for debatten.