Jens Joel (S), 2021-04-26:
Tak for det, formand.
Og tak til Venstre for beslutningsforslaget om at ændre på uddannelsesparathedsvurderingen.
Det er jo også igen for folk, der ikke måtte være så tæt på undervisningssektoren, sådan lidt kodesprog, men grundlæggende set er det vel ikke svært for nogen mennesker at forholde sig til, hvor frustrerende det må være, eller hvor demotiverende det må være, eller i virkeligeheden hvor negativt stemplende det må være at sige til et ungt menneske: Du er ikke klar til uddannelse.
Derfor har det selvfølgelig heller ikke – jeg har jo ikke siddet med ved de forhandlinger – været hensigten, er jeg sikker på, at man ville fortælle folk, at de ikke var klar.
Man har selvfølgelig og forhåbentlig diskuteret noget om, at der skulle være nogle adgangsforudsætninger, at der skulle være nogle ting på plads, og at man ligesom skulle lave en vurdering.
Men det, der er vores udgangspunkt for at byde Venstres forslag velkommen, er selvfølgelig, at vi jo må vende bøtten om og sige: Hvad er det, de unge mennesker har mulighed for?
Hvad er det, de har lyst til?
Hvad er det, de er klar til?
Der ligger jo også lidt i det der med, om man bliver vurderet parat, at der er sådan et hierarki i ungdomsuddannelser, og at man, hvis man lever op til de her krav, kan vælge frit; hvis man ikke lever op til de her krav, er man ligesom henvist til en særlig gruppe af uddannelser.
Og der ville vi meget, meget gerne ind i en situation, hvor man i langt højere grad betragter uddannelserne som forskellige tilbud til forskellige unge mennesker med forskellige interesser, forskellige talenter.
Det er klart, som ministeren også sagde: Hvordan skal man vide, at man har et talent eller en interesse for det praktiske, hvis praksisfagligheden har fyldt alt for lidt i folkeskolen?
Så ved man jo ikke, at det faktisk er det, man tænder på, eller er det, man er god til.
Og derfor kommer der også en skævhed, der hedder, at så skal man nok videre på stx, medmindre der er noget, der står i vejen for det.
Og det går selvfølgelig ikke, hverken for os som samfund eller for de unge mennesker, som ville være rigtig glade for og ville have rigtig meget gavn af at blive faglærte.
Det skal vi jo animere til og tale op og opfordre til.
Så jeg er glad for og støtter fuldstændig op om – og det er også det, der ligger i forståelsespapiret, som blev lavet, da regeringen tiltrådte – at vi ikke skal give unge mennesker et stempel, der hedder »ikke uddannelsesparat«, men tværtimod fokusere på, hvad man er parat til.
Og det er glædeligt, som jeg allerede har indikeret, at se, at Venstre jo har rykket sig på det her punkt, siden man havde magten, og at man i virkeligheden også vil være med til at lave om på noget af det her.
Så det kunne jo borge godt for en bredere aftale.
Når vi ikke støtter forslaget i dag, er det i virkeligheden, fordi vi synes, at det er en lidt større diskussion.
Der er jo helt konkret det der med, at man i Venstres forslag ikke lægger op til at afskaffe den i 8. klasse; man lægger op til at ændre den.
Og det er en lille smule mindre end det, vi har skrevet i forståelsespapiret, men det er i virkeligheden også bredere end uddannelsesparathedsvurderingen.
På den baggrund ønsker vi i virkeligheden at sende et signal om, at det skal laves om.
Vi er glade for, hvis Venstre også vil bidrage til diskussionen om, at det skal laves om.
Og så handler det her jo om at sikre, at de unge mennesker får et godt tilbud om en ungdomsuddannelse efter grundskolen, og at vi som samfund selvfølgelig har et ansvar for, at der er det tilbud til de unge mennesker, men også at vi hjælper dem med at vælge det, og at vi hjælper deres forældre med at kvalificere det valg; for det er vist også en relativt dårligt bevaret hemmelighed, at selvfølgelig betyder forældrenes opfattelse af, hvad der er den rigtige uddannelse, eller hvad det er, de unge skal, rigtig, rigtig meget for deres valg.
Og derfor har vi også brug for, om man vil, at bearbejde, oplyse og vejlede forældrene.