Kristian Hegaard (RV), 2021-05-17:
Tak for ordet.
Ret til uddannelse, ret til at deltage i det politiske og offentlige liv, ret til tilgængelighed, ret til beskyttelse af den personlige integritet, ret til værdighed – ja, det er bare nogle af de få meget grundlæggende og basale rettigheder, der er slået fast i FN's handicapkonvention.
I 2017 fik vi endda i Danmark en lov om forbud mod diskrimination af mennesker med handicap uden for arbejdsmarkedet, og den trådte i kraft i 2018.
Derfor skulle man umiddelbart tænke, at det går den rigtige vej i forhold til rettigheder for mennesker med handicap i Danmark.
Desværre kender vi alle sammen herinde til de tårnhøje omgørelsesprocenter i Ankestyrelsen, og som Danske Handicaporganisationer skriver på deres hjemmeside i dag forud for det her beslutningsforslag, er der stadig et par tusind borgere, som ikke er sikret retten til at stemme ved valgene i Folketinget, fordi de har et handicap.
Institut for Menneskerettigheder har afdækket, at fem ud af seks danske trafikselskaber ikke vil hjælpe mennesker med fysisk handicap om bord på almindelige busser.
Og ifølge VIVE er kun 58 pct. af alle mennesker med handicap i beskæftigelse mod 84 pct. af alle mennesker uden handicap.
Lad os derfor tage skridtet fuldt ud med FN's handicapkonvention og inkorporere rettigheder for mennesker med handicap i dansk lovgivning.
For ser man eksempelvis på FN's anbefalinger om menneskerettigheder til Danmark, var der i 2016 8 forslag til forbedringer relateret til mennesker med handicap, og i 2020-21 var der 15 forslag til forbedringer for mennesker med handicap.
Så der er plads til forbedring, kan man vist roligt sige.
En af årsagerne til, at Radikale Venstre har rejst det her beslutningsforslag i dag, er, at vores minister på et samråd den 11. februar 2021 1 time, 50 minutter og 11 sekunder inde i tv-sendingen sagde – og jeg citerer: »Jeg vil til enhver tid antage, at vi lever op til handicapkonventionen, og at man lever op til det ansvar«.
En naturlig del af det ville jo være at indarbejde handicapkonventionen i vores lovgivning – for som Udvalget om inkorporering mv. inden for menneskerettighedssområdet skrev i sin betænkning i 2014: »En inkorporering vil efter udvalgets opfattelse i sig selv medføre en tydeliggørelse af privates muligheder for at påberåbe sig konventionen for de nationale domstole«.
Udvalget fremhæver særlig, at det har betydning for prøvelsesintensiteten; det er det, der på jurasprog betyder, hvor dybt man går ned i vurderingen af, om noget er overholdt.
Det er vel en god ting at øge muligheden for at kunne påberåbe sig de rettigheder, som jeg går ud fra vi er enige om man som menneske med handicap har.
I Frankrig er handicapkonventionen umiddelbart anvendelig, i Tyskland har man indarbejdet den som en del af tysk ret ved en konventionslov.
Ville det ikke være godt, hvis Danmark var et land, der som minimum var på omgangshøjde med de lande, som vi sammenligner os med, når det kommer til at sikre mennesker med handicaps rettigheder?
Og det vil, som inkorporeringsudvalget også skriver, give en positiv signalværdi i international sammenhæng, og når vi skal ud i verden og overbevise andre om, at de skal forbedre mennesker med handicaps rettigheder, vil det være stærkt, at vi også selv har indarbejdet dem i vores egen lovgivning.
I forhold til flertallet i udvalget vil jeg lige gøre opmærksom på, at der i udvalget var 6, der talte for, og 4, der talte imod; der var altså fem, der undlod at stemme, fordi de var repræsentanter for ministerierne og derfor ikke mente, at de ville give deres besyv med.
Og med de 6 mod de 4 gav udvalget den vurdering, at konventionen er særlig egnet til inkorporering i dansk lovgivning, fordi der er tale om en persongruppe, som er i særlig risiko for indgreb og overgreb.