runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Mattias Tesfaye (S), 2019-04-25:
Nej, ikke umiddelbart.
Jeg synes, det har en enorm værdi, både for det danske samfund og for de danskere, som ønsker udenlandske ægtefæller hertil, at der er politisk ro omkring reglerne for ægtefællesammenføring.
Og vi vil gerne sammen med de partier, vi har lavet den aftale med, prøve at se, om ikke de regler, vi har lavet nu, faktisk kan fungere i nogle år, så folk ved, hvad det er, de har at rette sig efter.
Og jeg tror, at alle politiske partier har det sådan, at der er enkelte elementer i politiske aftaler, man er mere glad for end andre, og det her var som sagt ikke vores opfindelse.
Men vi synes, det har en politisk værdi i sig selv, at der er skabt ro omkring de her regler, så det vil vi som udgangspunkt holde fast i.
Andreas Steenberg (RV), 2019-04-25:
Jeg kunne godt tænke mig at spørge Socialdemokratiets ordfører, om Socialdemokratiet vil holde fast i, at det her beløb skal være 100.000 kr.
For da vores partier sad i regering sammen, var det, så vidt jeg husker, 50.000 kr., og det har også tidligere været 20.000 kr.
Ligger det fuldstændig fast i forhold til den socialdemokratiske optik, at kravet her skal være 100.000 kr.?
For det betyder, at jo mere velhavende man er, jo større chancer er der så for, at man kan få sin ægtefælle fra USA, Australien, Kina, eller hvor det er uden for EU, til Danmark.
Vil Socialdemokratiet holde fast i, at det skal være pengepungen, der afgør, om man kan få sin ægtefælle hertil?
Søren Søndergaard (EL), 2019-04-25:
Det var en formulering, der gik på, at det her var et godt redskab, hvis den familiesammenførte skulle stille nede på kommunen og bede om penge, må man forstå.
Men var det så ikke lettere bare at sige, at familiesammenførte ikke kan få penge nede på kommunen?
Karen J. Klint (S), 2019-04-26:
Tak for det, formand.
Jeg kan på mit partis vegne sige, ligesom ministeren fik sagt rigtig godt, at den lille ændring, der er sket i beslutningsforslaget siden sidste og forrige gang, det har været drøftet, ikke ændrer på vores stillingtagen til det, så vi kan ikke støtte forslaget.
Så jeg kunne i princippet sådan set bare læse hr. Mattias Tesfayes ordførertale fra sidst op, men jeg vil så alligevel give det en lille Karen J. Klint-drejning.
Vi er jo enige i, at vi i Danmark er et sekulært land, der bygger på vores lovgivning, og at religion ikke må overtrumfe lovgivning i Danmark.
Vi taler altid om i vores parti, at religion er en personlig sag, ikke en privat sag, man kan gemme væk og dermed skjule for offentligheden, for så sker der jo, kan man se i flere religiøse samfund, både kristne og ikke kristne, nogle mørke ting som undertrykkelse og social kontrol, som vi faktisk ikke får brudt med.
Der er også nogle, der føler, at de ikke bliver forstået, hvis de ønsker at bryde med den familietradition, der er i en bestemt trosretning.
Det er jo sager, vi aktuelt har fokus på i Kirkeudvalget, hvor vi i øjeblikket også har nogle spørgsmål om, hvordan vi kan hjælpe de mennesker, der vil bryde med de religiøse forhold, de er vokset op under.
Og hvis man vil bryde med nogle andre miljøer, har vi jo exitprogrammer, men vi mangler faktisk exitprogrammer, der har forstand på, hvad tro kan gøre ved folk, som mister deres familie, fordi de ønsker at bryde med det.
Det, som jeg synes er meget problematisk i beslutningsforslaget, er, at det sådan set fortrinsvis er det ene køn i familiestrukturen, man så kan pege ud og sige til: I må ikke vise jeres tro, fordi den er synlig.
Men er det tørklædet alene, der viser, hvordan ens personlige adfærd er?
Jeg synes, at tænkningen under tørklædet er vigtigere end selve tørklædet.
Vi skal gå op imod social kontrol, og vi skal gå op imod den ufrivillighed, der ligger i det.
Jeg kan huske for nogle år siden, da jeg brugte en af buslinjerne fra Amager meget, var den buschauffører, der faktisk blev den mest anerkendte og mest roste buschauffør på linjen, en, der bar turban.
Så borgerne havde i hvert fald ingen problemer med at blive mødt af ham og køre med ham, når han var chauffør.
Så jeg synes, vi skal passe på med at tale nogle fjendebilleder op, som kun kan blive misforstået, og som kun kan være med til at øge det fravær af integration, som vi har.
Men samtidig skal vi holde fast i, at religion ikke må være en hindring for integration, og religion må heller ikke påvirke den sagsbehandling, man giver borgerne.
Så vi kan ikke støtte forslaget, som det ligger, heller ikke, selv om det nu er et begrænset ansættelses- og medarbejderområde, det vil ramme.
Inger Støjberg (V), 2019-04-26:
I så fald ville det i hvert fald være noget, vi måtte diskutere til den tid.
Men jeg er ikke uenig i, at tørklædet er et kvindeundertrykkende symbol.
Lad mig sige det sådan.
Liselott Blixt (DF), 2019-04-26:
Jeg undrer mig bare, for ministeren taler om, at hvis der skal gøres noget, skal der laves en udredning, og jeg synes jo, det kunne være på sin plads, at det jo netop var udlændinge- og integrationsministeren, der tog den udredning på tværs af de forskellige ministerier og områder, for at se, hvor det kunne være relevant, hvor det er, vi ønsker, at vi ikke har den religiøse hovedbeklædning, som vi ser i dag.
Så derfor kunne jeg da godt tænke mig at spørge, hvis vi nu leger, at ministeren bliver genvalgt og får den samme ministerrolle: Vil ministeren så sætte gang i et udredningsarbejde?
Inger Støjberg (V), 2019-04-26:
Det, jeg siger, er, at hvis man vil forbyde tørklæder – lad os kalde det, hvad det er – vil det betyde, at man skulle gå igennem hver enkelt jobfunktion.
Og hvis du spørger mig om, hvad jeg mener om tørklædet, så svarer jeg, at tørklædet er et kvindeundertrykkende symbol.
Så kan det godt være, at der er nogle, der har valgt frivilligt at tage tørklædet på, men det ændrer jo ikke på, at selve symbolikken i tørklædet er, at det er et kvindeundertrykkende symbol.
Og så er der jo altså dem, der ikke selv har valgt at tage et tørklæde på.
Men i sin grundsubstans er tørklædet et kvindeundertrykkende symbol.
Martin Henriksen (DF), 2019-04-26:
Jamen vi har fået fastslået igen og igen, at regeringen synes, at konventionerne er umådelig fantastiske, og det støtter resten af Folketinget bortset fra Dansk Folkeparti jo så regeringen i.
Altså, konventionerne er simpelt hen, må jeg næsten forstå, guds gave til menneskeheden – mener regeringen og andre partier, men ikke Dansk Folkeparti.
Ministeren siger så, at det skal være relevant og det skal være sagligt.
Men det er jo relevant, og det er jo sagligt, at borgere har en forventning om, at når de møder en repræsentant for det offentlige, fremstår den repræsentant så vidt muligt så neutralt som overhovedet muligt.
Det er relevant, og det er sagligt – det er en rimelig forventning at have som borger.
Er ministeren enig i, at det er en rimelig forventning at have?
Og hvis ministeren er enig i det – så kan man diskutere graden, og hvor man præcis skal lægge snittet – burde vi så ikke i fællesskab finde ud af at udforske, hvad der så rent faktisk juridisk kan lade sig gøre?
Inger Støjberg (V), 2019-04-26:
Man kan sagtens politisk mene, at det både er relevant og sagligt, men det er sådan set ikke det, der er spørgsmålet i dag.
Det er, om det også er juridisk gangbart.
Og det er der, jeg siger, at det så vil kræve en større udredning af hver enkelt jobfunktion i situationen.
Til kommentaren om, at regeringen skulle mene, at konventionerne nærmest er en guds gave, tror jeg der blev sagt, og umådelig fantastiske, vil jeg sige, at jeg nu nok tror, man må sige det sådan, at hvis konventionerne blev skrevet i dag, og hvis vi selv kunne skrive konventionerne, så var der ting, der ikke så ud, som de gør.
Og det er jo også derfor, at vi sammen med Dansk Folkeparti jævnligt, må man sige, er gået til kanten og også har udfordret konventionerne og løbet en procesrisiko.
Lad mig bare minde om bl.a. spørgsmålet om tidspunktet for familiesammenføring.
Så deri ligger der jo ikke, at vi synes, at alting er umådelig fantastisk, men det, vi siger, er sådan set bare, at vi har brug for en stærk retsorden i verden, og det er der ingen tvivl om at vi som lille land har gavn af.
Liselott Blixt (DF), 2019-04-26:
Mange tak.
Jeg sidder her som sundhedsordfører, og derfor begiver jeg mig ud i sundhedsområdet, for jeg undrer mig over, at det hele går op i konventioner.
Jeg får om ikke dagligt, så i hvert fald jævnligt mails og henvendelser fra folk, der i sundhedsvæsenet har været ude for at blive mødt af folk med religiøs hovedbeklædning, og som føler sig stødt, og som ikke ønsker den behandling af nogen, der har en tankegang, der er langt fra deres egen.
Og jeg ved ikke, om ministeren kan sætte sig ind i det, men det, der undrer mig, er, at vi har en udlændinge- og integrationsminister, der siger, at der så bør laves en udredning.
Martin Henriksen (DF), 2019-04-26:
Tak for det.
Vil hr. Martin Geertsen afvise, at Venstre på et tidspunkt vil kunne komme til at støtte et forslag, som eventuelt vil gælde mindre grupper, hvis man afgrænser det på en bestemt måde?
Jeg har ingen forventninger om, at Venstre for fuld skrald vil blæse ind i et sådant forbud – Venstre skal jo som regel trækkes hen til det.
Derfor har jeg også en forventning om, at når vi på et tidspunkt forhåbentlig når frem til, at der skal komme et forbud, så vil det – hvis det kommer til at ske, det ved vi jo ikke – ske, fordi der skal være brugt en del tid på at overtale Venstre til det.
Jeg er slet ikke i tvivl om, at det vil være med den indgangsvinkel til det.
Jeg vil opfordre hr. Martin Geertsen til også at tage udgangspunkt i de borgere, som helt oprigtigt føler og mener, at det går klart over deres grænse, når de f.eks. – som fru Liselott Blixt, som er sundhedsordfører for Dansk Folkeparti, også var inde på – kommer som patienter på et hospital i en meget sårbar situation og bliver serviceret af nogle, der repræsenterer en ideologi, som de måske endda tager stor, stor afstand fra og kan have alle mulige argumenter, gode og dårlige, for at gøre det.
Der synes jeg bare, at man godt kunne tage hensyn til f.eks. patienten eller til den ældre, som får en sundhedsplejerske eller en hjemmehjælper hjem i sit hjem.
Der kunne man også godt vælge at sige, at så er det den borger, som får hjælpen, og som er i en udsat position, vi tager størst hensyn til.
Det synes jeg ikke er et helt urimeligt synspunkt, men det kunne være, hr. Martin Geertsen kunne reflektere lidt over det.
Inger Støjberg (V), 2019-04-26:
Og som jeg også sagde, vil det så betyde, at man skal lave en specifik udredning af hver enkelt jobfunktion og også en saglig beskrivelse af formålet med sådan et forbud for hver enkelt jobfunktion.
Og jeg vil sige, at det ville være et arbejde, som man kunne sætte i gang, hvis man ville, men jeg kan jo ikke sige, hvordan det falder ud.
Det, jeg kan sige med sikkerhed, er – som hr. Martin Henriksen også var inde på – at regeringen selvfølgelig overholder de konventioner, som vi har skrevet under på.
Martin Geertsen (V), 2019-04-26:
Jamen jeg har det selv på den måde, at hvis man på en eller anden måde kan påvise, at det for grupper af offentligt ansatte og deres virke i forhold til borgere er et problem med den beklædning, de har på, helt uagtet hvad det er for en type af beklædning, så må man selvfølgelig diskutere det.
Men der skal jo være noget proportionalitet i det her; det skal jo udgøre en problemstilling for dem, som de pågældende mennesker skal servicere.
Men med det her udgangspunkt, hr. Martin Henriksen har for den her debat, har jeg svært ved at se Venstre sådan for fuld skrald blæse ind i det, som jeg tror hr. Martin Henriksen lægger op til.
Martin Henriksen (DF), 2019-04-26:
Tak for det.
Altså, for god ordens skyld: Hvis det her forslag bliver gennemført, vil det jo også betyde, at kalot og turban så vil blive forbudt.
Det er jo, fordi det er indrettet på en sådan måde, at det her forslag i den forstand er religionsneutralt.
Men jeg synes, at man i forhold til andre religioner faktisk også godt kan argumentere for, at man med rette kan have en forventning om, at man nedtoner sin religiøsitet og sine politiske og ideologiske holdninger, når man repræsenterer det offentlige.
Det synes jeg faktisk godt man kan argumentere for.
Så vil jeg også godt sige, at hvis det her forslag blev gennemført, sådan som det ligger her, ville det jo ikke betyde, at der ville være et forbud mod, at f.eks. en muslimsk kvinde viste, at hun var muslim.
Det ville der ikke være et forbud mod.
Det ville hun jo med det her forslag kunne vise ved f.eks. at have et diskret smykke om halsen, ligesom der er mange kristne, der har et lille kors hængende rundt om halsen.
Det vil jo stadig væk være tilladt.
Det er jo også det, som jeg synes ministeriet lægger op til i nogle af de svar, de har givet til udvalget.
De siger – og det synes jeg også ministeren siger her i sin tale, sådan som jeg hører det – at man kan gøre det, men at man bare skal afgrænse det til nogle grupper og så også finde ud af, hvor snittet ligger, i forhold til hvilke religiøse symboler man vil acceptere, og hvornår det går hen og bliver for voldsomt og for markant.
Men skal jeg forstå det sådan, at selv hvis man kunne afgrænse det osv. og man siger, at en muslimsk kvinde godt må vise, at hun er muslim, bare på en mere diskret måde end ved at bære et hovedtørklæde, så vil Socialdemokratiet stadig væk være imod, fordi man simpelt hen mener, at det vigtigste er at tage hensyn til den offentligt ansatte, der ønsker at reklamere meget, meget tydeligt med sit religiøse tilhørsforhold?
Det er det vigtigste hensyn at tage og ikke det at tage hensyn til den borger, der kan have en forventning om, at man bliver mødt af en repræsentant for det offentlige, som fremstår så neutral som muligt.
Karen J. Klint (S), 2019-04-26:
Vi har læst beslutningsforslaget, både første, anden og også her tredje gang, og vi synes ikke, at det er det rigtige værktøj til at opnå det mål, som forslagsstilleren taler for.
Vi vil hellere sige, at vi skal gå direkte ind i miljøerne og kigge på den sociale kontrol, og vi skal også legalisere de unge mennesker, der føler, at de er udsat for social kontrol, og sørge for, at de har et sted at gå hen for at få hjælp, hvis det er.
Der ser vi ikke tørklædet som det altoverskyggende problem; vi ser også unge muslimske kvinder – skolebørn, voksne kvinder – som er veninder, og her bærer nogle tørklæde, og andre gør ikke.
Så der er også i de kredse blevet et meget mere liberalt forhold til, hvorfor man går med tørklæde.
Martin Henriksen (DF), 2019-04-26:
Noget af det, som jo udløser de problemer med social kontrol osv., hvilket vi i Dansk Folkeparti synes er en utrolig interessant og vigtig debat, er jo bl.a. det muslimske tørklæde.
Det bliver brugt som et redskab til at kontrollere, hvad andre gør, og hvad andre må.
Så hvis man vil komme social kontrol – det er måske mere rigtigt at sige religiøs kontrol, måske endda mere rigtigt at sige islamisk kontrol – til livs, så skal man jo kigge på nogle af de redskaber, der bliver brugt til at fastholde folk i den kontrol, og det er jo bl.a. det muslimske tørklæde.
Men jeg vil bare godt sige, så der ikke er nogen misforståelser her, at hvis vores forslag bliver gennemført en til en, må man jo gerne vise sin tro.
Det må man gerne med vores forslag.
Så hvis en muslimsk kvinde gerne vil vise sin tro, så kan hun jo gøre det ved at bære et diskret, neutralt smykke rundt om halsen – en halvmåne – og en jøde kan jo så vise det på den måde, som vedkommende ønsker at gøre det, med en davidsstjerne.
Så man må godt.
Så kan det ikke gøre, at Socialdemokratiet alligevel tænker, at vi så godt kan finde ud af det?
Karen J. Klint (S), 2019-04-26:
Vores holdning er ikke, at det at vise sin tro konsekvent er i modstrid med det at være demokrat og respektere samfundets normer.
Vi lever jo i en verden, og vi lever under en grundlov i Danmark, hvor man har sin trosfrihed.
Vi ser nogle af de dilemmaer, som forslagsstilleren kommer med, men vi ser det ikke som et overskyggende problem, så det alene lige er det, og så det alene lige er den kvindelige sundhedsperson eller den kvindelige buschauffør, vi går efter, mens der måske er mange flere med helt andre ikkedemokratiske holdninger på grund af en overbevisning, der ikke går med hovedbeklædning.
De møder så borgerne med en væremåde, der kan være mere problematisk end den venlige sundhedsperson eller den venlige rengøringsdame, der gør rent på skolen, hvor det overhovedet ikke er problematisk at man har en hovedbeklædning.
Så vi synes, det er bedre at få talt om, hvad der udløser de reelle problemer, og hvordan vi håndterer dem, end at tale om en enkelt beklædningsgenstand.
Martin Geertsen (V), 2019-04-26:
Tak for det, og tak for ordet.
Tak til Dansk Folkeparti for endnu en gang at rejse en væsentlig og god debat.
Som jeg forstår det – nu er jeg ikke normalt ordfører på det her område, men har dog fulgt med – er det ikke mere end et par måneders tid siden, at Dansk Folkeparti ønskede at forbyde alle offentlige ansatte at bære religiøs hovedbeklædning, når de var på arbejde.
Dengang stemte Venstre imod det beslutningsforslag, og det gjorde vi jo, bl.a. fordi det var vores vurdering, at forbuddet var et udtryk for forskelsbehandling og ikke muligt at gennemføre inden for rammerne af menneskerettighedskonventionen og for den sags skyld heller ikke inden for rammerne af grundloven.
Nu ønsker Dansk Folkeparti så at afgrænse forbuddet, så det målrettes offentligt ansatte med direkte borgerkontakt.
Jeg erkender og anerkender, at religiøse symboler og beklædning kan være et udtryk for negativ social kontrol, altså undertrykkende med andre ord, og det skal vi selvfølgelig bekæmpe, men jeg tror bare ikke, at et forbud er løsningen, og i hvert fald ikke et beklædningsforbud.
Derudover deler jeg sådan set heller ikke nødvendigvis den opfattelse, at religiøse symboler og beklædning er noget, man agiterer med.
Agitation er jo noget, der foregår typisk gennem ord og handling, og her skal borgerne selvfølgelig mødes med, hvad vi vel kan definere som en neutral offentlig sektor.
Som jeg sagde før, er vi villige til at kigge ind i de her spørgsmål med et fuldstændig åbent sind, også det spørgsmål, som spørgeren spørger til.
Alt afhængigt af, hvordan valget nu kommer til at gå, glæder jeg mig til den drøftelse.
Jamen jeg reflekterer meget over sundhedsvæsenet og beskæftiger mig også med det i en del af mit politiske virke i øvrigt, og man plejer jo at løse sådan nogle ting i mindelighed ude på de enkelte institutioner og ude på de enkelte hospitaler.
Så det har jeg sådan set rimelig tiltro til at man kan finde ud af ude på hospitalerne.
Så har jeg bare sådan en iboende lyst til at lade være med at lovgive, hvis det ikke er nødvendigt.
Det ligger dybt i mig, hr. Martin Henriksen.
Liselott Blixt (DF), 2019-04-26:
Mange tak.
Jeg vil gerne fortsætte lidt i forhold til den her autorisation, som ordføreren var inde på, og at det jo nok ikke havde været bedre.
Nej, det er jo korrekt, at nogle af de her sager er sket hos en autoriseret psykolog.
Problemstillingen er, at når man så får frataget autorisationen, kan man fortsætte som psykolog.
Så kunne jeg godt tænke mig at høre, om ordføreren tror, at borgerne lægger mærke til den forskel, altså om man er autoriseret eller ikke er autoriseret, og om ordføreren mener, at det er i orden, at man fortsætter med at behandle borgere, når man får frataget sin autorisation.
Martin Geertsen (V), 2019-04-26:
Jeg synes, der er to ting i det, som fru Liselott Blixt der berører.
Det første er det, der handler om synligheden i forhold til autorisation.
Den skal være skarpere, det er jeg sådan set enig i.
Og hvis der er behov for, at der er hjemmesider, der skal gås ordentligt igennem, og at hele det der system skal kigges efter i sømmene, så synes jeg, vi skal gøre det.
Kan man så få lov til at praktisere videre?
Jeg synes, og det prøvede jeg vist også at signalere, at vi skal være helt åbne over for, hvad det er for nogle værktøjer, vi skal tage i brug fremadrettet i forhold til de hersens spørgsmål om, hvem der kan bedrive, og hvem der ikke kan bedrive psykologbistand i det her land.
Så det er jeg sådan set villig til at kigge på.
Liselott Blixt (DF), 2019-04-26:
Jeg synes ikke, jeg fik svar på spørgsmålet: Er det i orden, at man, hvis man får frataget sin autorisation som psykolog, kan blive ved med at behandle?
Det er sådan meget, meget kort: ja eller nej.
Peder Hvelplund (EL), 2019-04-26:
Tak for det, formand.
Allerførst tak til Dansk Folkeparti for at rejse den her forespørgsel.
Baggrunden for forespørgslen i dag er jo formentlig den række af sager, der har været beskrevet i pressen, som har vist, at der er et hul i tilsynet med psykologer, der ikke har en autorisation.
Når man er uddannet psykolog, skal man for at opnå en autorisation gennemgå et uddannelsesforløb, hvor der bl.a. er krav om supervision.
Man kan imidlertid stadig væk fungere som psykolog uden autorisation, blot med nogle begrænsninger i forhold til f.eks. at kunne få tilskud fra det offentlige.
Tilsynet med psykologer ligger ikke, som det gør med øvrigt sundhedsfagligt personale, forankret i sundhedsloven, men i stedet for i sociallovgivningen.
Tilsynet bliver varetaget af Psykolognævnet, og problemet opstår, ved at Psykolognævnet kun fører tilsyn med autoriserede psykologer.
Det betyder, at du som borger, der opsøger en psykolog, som ikke er autoriseret eller har fået frataget autorisationen, reelt står med en temmelig usikker beskyttelse.
Det er fuldstændig afgørende af hensyn til både patientsikkerhed, men også beskyttelse af psykologernes faglighed, at der hersker fuldstændig sikkerhed omkring tilsynet med psykologernes virke.
Ud over at det kan ramme borgere i en sårbar situation, kan det også skabe tvivl om fagets integritet.
Det skal vi gøre alt hvad vi kan for at forhindre.
Psykologer spiller en væsentlig rolle i det danske sundhedsvæsen, og den rolle bliver næppe mindre de kommende år.
Derfor er det også fuldstændig afgørende, at vi får sikret tydelighed og sikkerhed omkring det faglige tilsyn.
For Enhedslisten er det fuldstændig afgørende, at vi får styrket Psykolognævnets kompetencer, både i forhold til de ressourcer, de har, og i forhold til de muligheder, de har, for at sætte ind med restriktioner.
Vi så gerne, at der blev tilført Psykolognævnet yderligere ressourcer, både til at behandle komplekse sager, men også til at få nedbragt sagsbehandlingstiden.
Vi har i flere sager oplevet, at der har været en meget lang sagsbehandlingstid til stor ulempe for både de borgere, der har indklaget en psykolog, men også de psykologer, der har en klagesag.
Samtidig mener vi, at det er nødvendigt at give Psykolognævnet flere kompetencer.
Psykolognævnet bør kunne føre tilsyn med alle psykologer – også dem uden autorisation.
Tillige bør Psykolognævnet have mulighed for at fratage en psykolog retten til at praktisere, uden at det skal være nødvendigt at gå til domstolene.
Det mener vi bør være det første skridt, men samtidig kan vi overveje at flytte tilsynet med psykologer ind under sundhedslovgivningen, som det er tilfældet med andet sundhedspersonale.
Det bør også være en fremtidig overvejelse, også når det er sådan, at vi skal til at kigge på autorisationsordningen generelt.
Derfor kan vi støtte det forslag til vedtagelse, som Dansk Folkeparti har fremsat, men vi er også klar til at gå videre, hvilket jeg har gjort opmærksom på her i min ordførertale.
Men det ser vi frem til at se på i det videre arbejde.