runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Mai Mercado (KF), 2017-04-20:
Jeg synes i al fald, det er nogle meget, meget inspirerende tanker.
Jeg tror, at alle os, som er indvalgt, gerne vil sikre bedst muligt, at den lov, som er vedtaget, også er nem at fortolke, let at tilgå, sådan at det er enkelt for kommunerne at vide, hvordan de skal tage lovgivningen ned, og hvordan de skal bruge den.
Der er lige et ord hos ordføreren, der trigger mig, og det er børnehandicap.
Det er jo ikke nogen hemmelighed, at jeg her har øjnene ret skarpt rettet mod, om loven så også bliver fulgt.
Når vi når op på, at næsten 50 pct. af afgørelserne på børnehandicapområdet, bliver omgjort, synes jeg, det er et meget højt tal.
Det er også derfor, jeg har lavet den her såkaldte tørresnor, hvor vi ligesom siger: Godt, så får vi altså vist, hvad det er for nogle kommuner, som har høje omgørelsesprocenter.
Liselott Blixt (DF), 2017-04-20:
Det er nu den tredje forespørgsel, vi har, med en ny minister.
Det er jo meget rart.
Det er det, vi synes kunne være rigtig godt: at vi fik en handlingsplan, der simpelt hen bredte sig ud over alle ministerområder, der har med f.eks. mennesker med demens at gøre.
Utilregnelig i øjeblikket – sådan sagde retten i Glostrup om en ældre kvinde, der havde overfaldet en sundhedshjælper.
Selvfølgelig er det ikke i orden, at personalet overfaldes, når de passer deres arbejde.
Men at føre en proces, selv om man ved, at personen ikke selv er bevidst om sine handlinger på grund af en svær demens, mener vi i hvert fald i Dansk Folkeparti er unødvendigt.
Det hjælper ikke de ansatte, det hjælper ikke den syge, og det hjælper slet ikke familien, der bliver pålagt at betale for retssagen.
Samtidig bruger vi en del ressourcer i retsvæsenet, som kunne have været brugt langt bedre.
Det er begrundelsen for den forespørgsel, som vi rejser, da vi mener, vi kan sikre det på andre måder.
Jeg ser frem til debatten.
Orla Østerby (KF), 2017-04-20:
Tak for det.
I de kommende år har vi afsat 470 mio. kr. prioriteret over de her 4 år til 23 nye initiativer, som skal give et markant løft på området.
Det synes jeg da må være det vigtigste budskab, og så kan man have en diskussion, hvor man går ned i tingene.
Det er jo første gang nogen sinde, der bliver afsat så mange penge på området.
Den nationale demenshandlingsplan er nu på vej ud for at virke til gavn for mennesker med demens, men så sandelig også til gavn for de pårørende.
De pårørende er her en meget, meget stor og belastet kategori, som vi skal have fokus på, for det er dem, der står med mange af opgaverne.
Det er glædeligt, at kommunerne rundtomkring ifølge KL alle sammen har ansat en demenskoordinator.
Det er jo for at koordinere de her ting og de her fokusområder, som der er i den nationale handlingsplan.
Vi har tidligere opsporing, bedre kvalitet i pleje, støtte til mennesker med demens og pårørende, demensvenlige boliger og øget viden og kompetenceniveau.
Når vi går ind og ser på det, viser det sig, at der jo er mange spillere på det her område.
Jeg har i kommunalt regi arbejdet meget med demensområdet, og jeg kan sige, at vi konstant får nye publikationer.
Senest er der kommet et magasin her i påsken fra socialpædagogerne, som har indspark til, hvordan vi takler problematikken omkring de demente.
Der er mange forskellige spillere på det område.
Det vil sige, at det jo er et område, der er i rivende udvikling – og heldigvis for det.
Derfor er det, at vi også går i gang med det her med en national handlingsplan, noget, der gør, at det breder sig som ringe i vandet.
Det betyder jo, at kommunerne får meget viden, dels fra de 12-15 rådgivnings- og aktivitetscentre, vi er i gang med at etablere, dels fra de ekspertiser, der er i regionalt regi, men så sandelig også ude i de kommunale institutioner.
Jeg ved, at der er mange andre kommuner, der også er i gang med det.
Det er jo sådan set essensen af det, altså at man kommer fra regionalt regi, hvor man har fået en diagnose, og så kommer hjem til sin kommune og bliver hjulpet i det område, og der er demenskoordinatorer meget, meget vigtige spillere.
Vi kan komme meget længere.
Vi ved, at det er et meget komplekst område.
Der er – som det er blevet nævnt flere gange – godt 200 diagnoser.
Så det er en meget svær problematik, også fordi det er en sygdom, som jo slår ned, hvor man ikke selv forestiller sig, at den vil slå ned.
Derfor har vi f.eks. i min kommune også for længst oprettet og etableret et dagcenter for demente, sådan at demente simpelt hen kan komme ind.
Og det betyder, at den pårørende kan få en fritime eller to eller tre, for alle de her tiltag er jo med til at gøre, at man kan få en værdig hverdag, men måske samtidig også stadig væk kan holde sammen som ægtefæller.
Vi er i gang med en proces, som jeg tror vil give udvikling på masser af forskellige områder, som vi slet ikke kan forudse nu.
Jeg synes, at vi er på rette vej, og De Konservative støtter forslaget til vedtagelse, som er læst op af DF's ordfører.
Kirsten Normann Andersen (SF), 2017-04-20:
Men det er jo i virkeligheden tankevækkende, at når regionen er færdig med udredningen, går den information jo ikke automatisk til nogen kommune, fordi sådan er vores system indrettet, så det er faktisk den enkelte borger, der selv aktivt skal være opsøgende i forhold til den kommunale sagsbehandler efterfølgende.
Jeg kunne godt drømme om, at man tænkte sagsbehandling sammen i forhold til borgere, som har progredierende lidelser, fordi det eneste, vi er sikre på, er, at det bliver værre, og derfor er der også behov for nogle, som hele tiden kan holde hånd i, hvad næste step kunne være i forhold til behov for hjælp – det kunne være bolig, det kunne være pension, det kunne være medicintilskud, det kunne være hjælpemidler osv.
Jane Heitmann (V), 2017-04-20:
Tak for det.
Jeg vil godt indledningsvis takke Dansk Folkeparti for at rejse debatten i dag.
Det er en vigtig debat, og vi har det i Venstre, fuldstændig som man har det i Dansk Folkeparti, sådan, at demensområdet er et område, som vi har særdeles skarpt fokus på.
Jeg skal i øvrigt hilse fra Venstres socialordfører.
I dag har mere end 35.000 danskere fået konstateret demens.
Det samlede antal demensramte skønnes dog at være langt højere, og læg dertil, at antallet af demensramte forventes at stige de kommende år.
Det stiller store krav til indsatsen på området.
Det er også baggrunden for, at regeringen og de øvrige partier bag satspuljen i efteråret præsenterede en national demenshandlingsplan, og med planen øremærker vi knap en halv milliard kroner til området frem mod 2019, så vi kan gøre Danmark til et mere demensvenligt land både for de demensramte og for de pårørende.
Sundhedsministeren sagde i forbindelse med præsentationen af handlingsplanen, at: »Demens er et stort og komplekst sygdomsområde«.
Det er der ingen tvivl om.
Derfor er det også helt på sin plads, at vi investerer i demensområdet, og derfor er det også glædeligt, at vi over en bred kam politisk er enige om netop den prioritering.
For så vidt angår forespørgslen her, adresserer den som bekendt sagsbehandlingen på socialområdet: Hvordan vi sikrer, at mennesker med demens får en mere sammenhængende sagsbehandling med så få sagsbehandlere som muligt, og hvordan vi sikrer, at ansøgninger om sociale ydelser og hjælp eller støtte bliver lettere at håndtere.
Venstres generelle tilgang til demensindsatsen bygger på værdighed, tryghed og respekt for forskellighed.
Det var også nogle af de værdier, der blev fremhævet af satspuljepartierne i forbindelse med demenshandlingsplanen.
Og det er vigtige værdier.
Derfor danner de også grundlaget for Venstres tilgang til forhandlingen af denne forespørgsel.
Venstre støtter en sammenhængende indsats, fordi det i vores optik medfører den mest optimale sagsbehandling for både de demensramte og deres pårørende.
Samtidig har vi øjet på individet og dets forskelligheder.
Vi må nemlig ikke glemme at have blik for den enkelte, for det enkelte menneske – heller ikke i sagsbehandlingen.
På den baggrund kan jeg meddele, at Venstre kan tilslutte sig det forslag til vedtagelse, som Dansk Folkepartis ordfører netop har læst op fra talerstolen.
May-Britt Kattrup (LA), 2017-04-20:
Tak for det.
Mennesker med demens kan have svært ved at forstå og forholde sig til, hvad der sker omkring dem.
De kan blive meget utrygge ved den mindste ændring i deres hverdag, for de har brug for stabilitet og så få, men genkendelige mennesker og omgivelser som muligt.
De er meget afhængige af pårørende eller andre, som kan hjælpe dem med selv den mindste lille ting i hverdagen, for slet ikke at tale om komplicerede ting som sagsbehandling i det offentlige system.
Jeg har hørt om ansøgning til støttestrømper, som krævede ansøgning i hele fem eksemplarer, og ud over at det er besværligt, er ansøgningen forbundet med en hel del flere omkostninger end selve støttestrømpen.
Jeg kan kun støtte, at der indføres mere sammenhængende og enkle procedurer for sagsbehandling og ansøgninger og i øvrigt gerne en bagatelgrænse.
Det gælder helt generelt for alle områder, og for mennesker med demens gælder det især, fordi de som regel ikke selv vil være i stand til at hitte rundt i alle papirer, procedurer og mange forskellige sagsbehandlere.
LA synes helt sikkert, at en bedre og mere sammenhængende og mindre bureaukratisk sagsbehandling med færre sagsbehandlere på alle områder bør være et mål, og for at understøtte dette mål på ældreområdet har ældreministeren bl.a. nedsat en arbejdsgruppe, som skal komme med forslag til, hvordan overflødigt bureaukrati kan undgås fremover.
Også på socialområdet er der sat et arbejde i gang med at udvikle redskaber til netop dette formål.
Et af initiativerne i den omfattende nationale handlingsplan for borgere med demens er også, at der bliver etableret 12-15 rådgivningscentre, hvor borgere med demens og deres pårørende kan få råd og vejledning fra et og samme center.
Ud over at sagsbehandling bør være sammenhængende, enkel og med så lidt bureaukrati som muligt, lægger jeg også meget vægt på, at sagsbehandling skal tage hensyn til det enkelte individ, og at borgere generelt gøres bekendt med alle valgmuligheder for hjælp og behandling, både private og offentlige, således at vi styrker det frie valg.
Liberal Alliance støtter teksten, som tidligere blev læst op af hr. Jeppe Jakobsen.
Pernille Schnoor (ALT), 2017-04-20:
Nu er der flere i dag, der har nævnt, at de har kendskab til mennesker, der har demens.
Min farmor havde Alzheimers sygdom.
Det er en frygtelig sygdom, og det har også været nævnt flere gange i dag, at mennesker med demens er i en helt særlig situation.
Det var hun også.
Jeg har selv set, hvor alvorligt det er for den person, der får demens, og for de pårørende, altså familien, hvor alle bliver berørt af den demens.
Og selv om alle forløb er forskellige, ved vi, som det også er blevet nævnt i dag, at det er en sygdom, hvor selve sygdommen ikke over tid kan blive bedre, desværre.
Men det kan den enkeltes livssituation og hverdag godt blive, og det skal vi gøre alt, hvad vi kan, for at den bliver.
En af de urimelige ting, der sker nu, er, at mennesker, der frygter at have en demenssygdom, kan risikere at vente op til 50 uger på overhovedet at komme igennem en sagsbehandling og på at blive udredt.
Det sker på trods af lovkrav om hurtig udredning, som man kan læse på Alzheimerforeningens hjemmeside.
Samtidig skal vi også sikre, at regeringen sammen med kommunerne retter opmærksomhed på at sikre enklere og mere sammenhængende sagsbehandling, som det også bliver nævnt i den vedtagelsestekst, vi er med i.
Og vi håber, at de ting tilsammen kan gøre, at hverdagen og livssituationen for den enkelte med demens bliver bedre.
Kirsten Normann Andersen (SF), 2017-04-20:
Tak for det.
Tak til Dansk Folkeparti for at sætte vilkårene for demente på dagsordenen.
Man lad mig også indledningsvis afsløre, at jeg gerne havde set, at Dansk Folkeparti havde været lidt mere rummelige i forhold til målgruppen for debatten.
Jeg er enig med fru Liselott Blixt i, at vi bør holde godt øje med den sammenhængende indsats i forhold til sagsbehandlingen og vilkår for mennesker med demens, men også i forhold til øvrige patientgrupper med progredierende sygdomme som f.eks. Parkinsons sygdom og sclerose m.v., for fælles for de diagnoser er nemlig, at det desværre kun bliver værre.
Så meget desto mere overrasket er jeg også over Dansk Folkepartis forslag til vedtagelse, som efterlader det indtryk, at det faktisk går ganske godt.
Jeg vil da ikke undlade at benytte lejligheden til at udtrykke et ønske om, at vi i forhold til borgere med demens og andre progredierende sygdomme kan forbedre indsatsen i forhold til sagsbehandling.
Og ud over at det i sig selv kan udløse en krise, betyder det også et behov for tæt, håndholdt og koordineret samarbejde mellem kommuner og regioner.
Alt for ofte må borgere, som modtager sådan en diagnose, nemlig klare sig selv alt for længe, og det er ærgerligt af flere årsager.
Det er de færreste, som har kendskab til, hvordan man forebygger, at sygdommen udvikler sig hurtigt, og de færreste har kendskab til, hvilke hjælpemidler der eventuelt kunne gøre hverdagens nye udfordringer mindre.
Men forebyggelsen har betydning for livskvaliteten og – sekundært i den her sammenhæng – altså også for samfundsøkonomien.
Det kunne derfor i den grad også give mening, om patienter med progredierende diagnoser modtager én samlet handlingsplan, en plan, hvor sagsbehandlere, hjemmepleje og den regionale behandler samarbejder om at afhjælpe de udfordringer, som diagnosen medfører, både i forhold til job eller pension, i forhold til diverse behov for tilskud til medicin, i forhold til hjælpemidler, som kan lette hverdagen, og i forhold til boligforhold, hvor der kan være behov for hjælp både på kort og lang sigt, og meget andet.
Derfor er jeg også glad for, at flere partier tilslutter sig en vedtagelsestekst, som i det mindste anerkender udfordringen og insisterer på, at der er behov for en særlig indsats, så sagsbehandlingen i forhold til borgere med bl.a. demens skal være håndholdt og koordineret mellem regioner og kommuner.
SF bakker derfor også op om forslaget til vedtagelse fremført af hr. Orla Hav fra Socialdemokratiet.
Liselott Blixt (DF), 2017-04-20:
Nu var der nogle direkte spørgsmål til undertegnede, ikke at man stiller spørgsmål ad den vej, men det kan man jo godt en gang imellem, eller en undren over, hvorfor vi ikke tager de andre diagnoser med, og jeg har sagt, at vi to arbejder sammen bagefter om det.
Jeg kunne jo stille det samme spørgsmål: Hvorfor er Socialistisk Folkeparti gået med ind og har lavet en demenshandlingsplan, der kun hjælper demente?
Hvorfor laver man kun pårørendekursus for pårørende til mennesker med demens?
Og sådan kan jeg stille en masse spørgsmål vedrørende det, som den nationale handlingsplan indeholder.
Det er jo derfor, vi har indkaldt til forespørgslen, og det er jo det, vi har prøvet at sige gentagne gange: Vi mener, at når vi laver en national handlingsplan, skal den gå ind over alle ministerier.
Jeg kunne godt tænke mig at spørge ordføreren om forslaget til vedtagelse, med hensyn til at udredningen er det vigtigste.
Nu har jeg ikke set det endnu, jeg har ikke fået det, så det er jo svært at huske det, men jeg ved bare, at der blev stillet en masse udredningsspørgsmål.
Er det ikke med i den nationale handlingsplan?
Kirsten Normann Andersen (SF), 2017-04-20:
Jeg har læst forespørgselsteksten i dag, som at det også handler om at kigge på den sammenhængende sagsbehandling med så få sagsbehandlere som muligt i forhold til mennesker med demens isoleret set, altså noget med ansøgninger og noget med sagsbehandlere.
Så jeg tænker, at forespørgselsdebatten giver anledning til også at kigge mere bredt på, hvad der kunne være af behov for at være koordinerende i forhold til borgere med demens, og der prøver jeg så bare at sige, som jeg også gjorde i den foregående debat, at jeg godt tror, at man også kunne overføre det til andre områder, hvor der er tale om borgere med progredierende lidelser, nemlig det der med at have én sagsbehandler, som kan holde fast i, hvad det nu er, de siger på hospitalet i forhold til min nuværende situation, hvad det er for nogle hjælpemidler, jeg kan have behov for her og nu, og hvilke jeg kan have behov for på den lange bane osv.
Det giver rigtig god mening, og det var egentlig bare den pointe, jeg godt kunne tænke mig at samle op igen.
Liselott Blixt (DF), 2017-04-20:
Det glæder jeg mig til, så den dag, jeg kommer med de næste handlingsplaner på Parkinsonområdet og scleroseområdet, ved jeg i hvert fald, at vi har en støtte – det kan også være, vi kan lave det sammen.
Men der, hvor jeg vil hen, er, at grunden til, at man indkalder socialministeren til en forespørgsel, jo er, fordi man mangler at lave nogle ting på det område.
Sundhedsministeriet og udredning og alle de her ting har vi sat penge af til, så det her handler jo om, at når man går op til sin kommune, får man den hjælp, man skal have, i socialforvaltningen.
Kristian Hegaard (RV), 2017-04-20:
Tak for det.
Demens er desværre kommet for at blive, og antallet af demente kommer til at stige.
Når der sker en stigning i antallet af demente, sker der også en stigning i antallet af pårørende.
Pårørende såvel som demente er i kontakt med sagsbehandlere og visitation, når det stigende behov løbende indtræffer.
Det er en rigtig svær situation.
Hjælp skal man dog have i den meget svære situation, så det er særdeles afgørende, at kontakten med den hjælp, man skal have, er smidig.
Den sidste tid skal bruges med den demente, ikke med en masse forskellige sagsbehandlere, ikke med at starte forfra med nye sagsbehandlere, ikke med usikkerhed om, hvem der nu behandler ens sag.
Det her er i virkeligheden så væsentligt et princip, at man jo sagtens kan bruge det også på andre områder: på ældreområdet, handicapområdet og området for udsatte børn.
Og jo færre sagsbehandlere, man er i kontakt med, jo bedre.
Men det vigtige er ikke kun færrest mulige sagsbehandlere, for det er også et sammenhængende patientforløb, og det er det, vi sætter fokus på i vores forslag til vedtagelse, for kommuner og regioner har en væsentlig rolle at spille i forhold til hinanden.
Det gør man eksempelvis med forløbsprogrammer i sundhedsaftaler, med opgaveafgrænsninger og samspilsrelationer i en fælles koordination og et sammenhængende sagsforløb for at sikre, at den pårørende og den syge kan have mest muligt samvær i den meget svære tid.
Yildiz Akdogan (S), 2017-04-20:
Tak for det.
Tak til Dansk Folkeparti for at rejse den her forespørgselsdebat.
Det ligger os på sinde, at mennesker, som har en psykisk lidelse, et handicap eller en demenssygdom, ikke trækkes igennem unødvendige retssager eller skal betale store beløb i sagsomkostninger.
Mennesker, som er ramt af demens eller en psykisk lidelse, skal kunne få en behandling, som er fair og retfærdig, og som tager hensyn til, at de er ramt af en sygdom.
De skal ikke udsættes for at skulle betale omkostninger for handlinger, de på grund af deres sygdom ikke er herre over.
For os i Socialdemokratiet er det væsentligt både at beskytte den syge, men selvfølgelig også de mennesker, som bliver udsat for vold eller overfald af en, der er syg – som oftest personale, der arbejder med udsatte borgere.
Det er vigtigt at understrege, at deres vilkår og sikkerhed er meget vigtigt for os.
Vi skal sikre, at dem, som arbejder med de mest udsatte mennesker i vores samfund og gør en kæmpe indsats, ikke bliver udsat for vold og/eller overgreb.
Hvis man er erklæret varigt inhabil, fordi man eksempelvis lider af en demenssygdom, er det allerede muligt at blive fritaget for at betale sagsomkostninger.
Det er op til retten at vurdere i den enkelte sag, og derfor ser vi også, at nogle kommer til at betale, herunder demente.
Det er netop på den baggrund, at denne forespørgsel er blevet stillet, altså fordi der åbenbart findes sager, hvor mennesker, som tydeligvis har været svært demente, er blevet dømt og tvunget til at betale sagsomkostninger, og det giver jo ikke nogen mening.
Vi vil gerne være med til at se på, om det kan gøres bedre, altså at vi sikrer, at personer, som er erklæret syge, for syge til at kunne stå til ansvar for deres handlinger, og er erklæret inhabile, fritages for strafansvar og for at betale omkostninger.
Det synes vi er fornuftigt.
Derfor er vi også glade for, at der bliver sat fokus på området, og at der bliver set på, om der er noget, vi kan gøre bedre fremadrettet.
For det skal selvfølgelig give mening.
Jane Heitmann (V), 2017-04-20:
Tak for det.
Jeg vil gerne indledningsvis sige tak til Dansk Folkeparti for at rejse forespørgselsdebatten her.
I Venstre har vi det faktisk ligesom i Dansk Folkeparti, nemlig at demente og deres livsvilkår ligger os meget på sinde, og vi har en fælles ambition med Dansk Folkeparti om at sikre, at mennesker med demens på alle måder lever et værdigt liv.
Jeg skal hilse fra Venstres retsordfører, og så skal jeg indledningsvis også sige, at jeg taler på vegne af Det Konservative Folkeparti.
For så vidt angår denne forespørgselsdebat, bør vi måske lige forsøge at afgrænse emnet, for jeg går ud fra, at der alene tales om sagsomkostninger i straffesager, altså ikke i civile sager, som jo er mellem to borgere.
I straffesager bærer staten omkostningerne til selve rettens virke, altså dommerløn, anklager, husleje osv., og hvis der medvirker en forsvarer, skal den dømte betale salær hertil, og det er vel denne udgift, som vi taler om i debatten.
Selv om en dement dømmes, men fritages for straf efter disse bestemmelser, risikerer vedkommende alligevel at blive idømt sagsomkostninger.
Det kan virke urimeligt, og allerede i dag har vi faktisk en bestemmelse i retsplejelovens § 1008, stk. 4, hvorefter retten kan – og jeg citerer – »begrænse omkostningsansvaret, når den finder, at dette ellers ville komme til at stå i åbenbart misforhold til domfældtes skyld og vilkår.
« Den bruges åbenbart ikke, og derfor hilser vi en yderligere præcisering og ministerens varslede initiativer velkommen med glæde.
Venstre kan støtte vedtagelsesteksten, som Dansk Folkepartis ordfører tidligere læste op, og det samme gør sig gældende for Det Konservative Folkeparti.
Kenneth Kristensen Berth (DF), 2017-04-20:
Så Socialdemokratiet bakker varmt op om den her aftale – det er vel, hvad man kan konkludere.
Er sandheden ikke den, spørger jeg hr. Peter Hummelgaard Thomsen, at den menige politibetjent ude i marken ikke vil opleve nogen som helst former for ændringer, i forhold til hvad der var gældende før den 1. maj 2017 og gældende efter den 1. maj 2017?
Peter Hummelgaard Thomsen (S), 2017-04-20:
Hr. Kenneth Kristensen Berth kan konkludere, at Socialdemokratiet bakker op om den her aftale.
Vi havde stadig gerne set, at vi havde været fuldt og helt med, og det er jo bl.a. også på baggrund af den bekymring, som jeg også synes bør tages alvorligt af alle Folketingets politikere og partier, som Rigspolitiet kom med, dengang vi fik aftaleudkastet til at starte med.
Nikolaj Villumsen (EL), 2017-04-20:
Tak for det.
Socialdemokratiet sagde i valgkampen op til folkeafstemningen, at dansk politi ville blive markant dårligere stillet, hvis det blev et nej ved folkeafstemningen.
Nu blev det som bekendt et nej, og så vil jeg bare gerne høre den socialdemokratiske ordfører, om ordføreren kan bekræfte, at dansk politi med den aftale, vi står og diskuterer i dag, vil have præcis samme operationelle muligheder, som de har på nuværende tidspunkt – lige nu, som vi står her og taler.
Peter Hummelgaard Thomsen (S), 2017-04-20:
Det kan jeg bekræfte, altså at det er tilfældet lige nu her, som vi står og taler.
Men samtidig kan jeg gentage det citat, som Rigspolitiet kom med som en del af en udtalelse, hvor de siger, at den manglende søgeadgang i nær fremtid – nær fremtid – vil indebære en meget væsentlig begrænsning af dansk politis mulighed for at bekæmpe grænseoverskridende kriminalitet.
Og det er jo det, vi selvfølgelig tager med os.
Der er ikke nogen tvivl om, som jeg også nævnte over for hr. Kenneth Kristensen Berth, at Socialdemokratiet gerne havde set, at vi var fuldt og helt med i Europol.
Vi synes, at den her aftale er god i den forstand, at det bringer os meget tæt på at være fuldt og helt med, men det ændrer ikke ved, at vi har nogle bekymringer, som vi bl.a. bliver bekræftet i, når vi læser Rigspolitiets vurdering af aftalen.