runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Jakob Ellemann-Jensen (V), 2017-01-27:
Tak for det.
Lad mig starte med at sige, at jeg er meget enig i den socialdemokratiske ordførers synspunkter omkring doping og Ruslands systematiske brug heraf.
I Danmark har vi jo et konstitutionelt monarki, vi har et kongehus, vi er et kongerige.
Det kan man jo mene forskellige ting om, og det kan man have forskellige holdninger til, og det er også min klare opfattelse, at forespørgeren til dagens debat og jeg selv måske ikke nødvendigvis ser modsatrettet, men så lidt forskelligt på kongehuset – og det er der jo sådan set ikke noget galt i.
Venstre og jeg er meget glade for det danske kongehus i almindelighed og for husets indsats for Danmark i særdeleshed.
Når jeg er i udlandet, og talen falder på det danske kongehus, så må jeg tilstå, at jeg er så vemodig, at jeg simpelt bliver stolt over at være dansk.
Vi har et kongehus, som mestrer den svære balancekunst mellem at være klare og markante repræsentanter for Danmark i udlandet og samtidig forholde sig ganske neutrale i politiske anliggender herhjemme.
Det gælder naturligvis for Hendes Majestæt Dronningen, men det gælder sådan set også for kronprinsparret, som er gode, stærke og markante repræsentanter for Danmark i alle henseender.
Kronprinsen er tidligere elitesoldat i såvel frømandskorpset som i Siriuspatruljen.
Han er en toptunet og toptrænet sportsmand, som både ved, hvad der kræves for at dyrke eliteidræt, og som er et fantastisk forbillede for mange mennesker, unge såvel som gamle.
Når man er kronprins af Danmark – jævnfør også, hvad statsministeren sagde om denne balance – så er der nogle relativt snævre grænser for, hvad man kan engagere sig i.
En af de ting, som kronprinsen har kastet sig over med både forstandighed og entusiasme – i min optik – er dansk idræt.
Jeg fornemmer i hvert fald en oprigtig interesse og indlevelsesevne hos kronprinsen, som er meget ud over det sædvanlige, og som smitter.
Og det ser jeg som en gave, altså netop det her med at det smitter.
Det skyldes både hans position og hans engagement.
Og jeg synes, det er noget, der betyder noget for Danmark, både nationalt og internationalt; og det betyder endnu mere for sportsudøvere, hvad enten de er store eller små.
Det engagement kommer også til udtryk gennem kronprinsens medlemskab af Den Internationale Olympiske Komité, IOC.
Her leverer kronprinsen et vigtigt stykke arbejde, og i min optik gør han det som en værdig og flot repræsentant for både den olympiske ånd og for idrætten.
Så i Venstre tilslutter vi os regeringens opfattelse af, at kronprinsen har forvaltet sit medlemskab af IOC aldeles tilfredsstillende, og at kronprinsens medlemskab ikke har hindret regeringen i at føre sin idrætspolitik.
Så jeg vil henvise til statsministerens redegørelse og meddele, at Venstre – ikke så overraskende – bakker op om det forslag til vedtagelse, som Socialdemokratiets ordfører, hr. Mogens Jensen, læste op for lidt siden.
Rasmus Nordqvist (ALT), 2017-01-27:
Det, jeg så simpelt hen ikke forstår, er, hvordan man sådan kan sige noget politisk, som ikke er politisk, og at man altid udtaler sig som repræsentant for Danmark og som kommende statsoverhoved, altså tronfølger, men at man alligevel bare repræsenterer IOC.
Det er simpelt hen den der skillelinje, man kan sætte, som jeg har svært ved at sige præcist hvor ligger, for jeg kan da ikke forestille mig noget mere politisk inden for sport i dag end netop doping.
Det er et af de spørgsmål, vi bruger allermest tid på inden for idrætspolitik.
Derfor mener jeg, at kronprinsen, hvis man ikke ønsker, at han stemmer imod, så gør, som den tidligere spørger var inde på, altså netop træder ud af lokalet og siger, at det er for politisk til, at han kan deltage i det.
Søren Espersen (DF), 2017-01-27:
Først til det sidste: Selvfølgelig er det det.
Vi lægger en dopingpolitik her i Folketinget – det er noget, der ofte engagerer – hvor vi sørger for at få udryddet det djævelskab, som doping er.
Til spørgsmålet, om kronprinsen er repræsentant for Danmark, kan jeg svare: Det er han selvfølgelig.
Han er repræsentant, i kraft af at han er tronfølger.
Der har han en særlig rolle, men han går ikke ind, og det er det, jeg siger der er det usædvanlige ved den her situation, og meddeler Danmarks regerings holdning til noget, IOC skal beslutte.
Om der skal være boykot af Rusland, om der ingen boykot skal være, eller om der skal være delvis boykot,
havde jeg nær sagt lidt bramfrit: Hvad rager det den danske regering? Hvad rager det den danske regering og det danske Folketing, hvad IOC beslutter i forhold til et af sine medlemslande, om det skal udelukkes fra et arrangement eller ej?
Jeg ved godt, der var masser af politisk pression, dengang man besluttede sig til at boykotte legene i Rusland – jeg tror det var i 1980.
Der var masser af politisk interesse i det.
Dengang var jeg også glødende modstander af, at regeringer skulle sidde og diktere den slags.
Jeg sagde jo faktisk i mit sidste svar, at doping er noget møg, og at det helt klart er en politisk beslutning, hvordan vi bekæmper doping inden for Danmarks grænser – også gerne gennem internationalt samarbejde.
Det er, som det skal være.
Men det er ikke vores bord, om IOC, Den Internationale Olympiske Komité, skal beslutte, hvilke lande der skal boykottes, ikke boykottes eller delvist boykottes.
Der er det, det går galt; der er det nemlig, at politikken begynder at tage over.
Og det er det, vi skal vægre os imod.
Marie Krarup (DF), 2017-01-31:
Vores ordfører har flere gange sagt, at det var en fejl, at der blev stemt ja til operationen i Libyen.
Det skulle vi ikke have gjort med den grundindstilling, som vi har.
Grunden til, at man skal lade være med det, ud over at man sætter sine egne soldaters liv på spil for noget, som ligesom ikke er med i den samfundskontrakt, vi har, er, at det jo ikke lykkes at skabe de samfund med overholdelse af menneskerettighederne, som man ønsker.
Prøv at se, hvad der skete i Libyen.
Det har jo ikke ført til, at der bliver dræbt færre mennesker.
Der er opstået et kaos, hvor der er rigtig mange, der er omkommet i slipstrømmen på det.
Så det er kontraproduktivt.
Rasmus Jarlov (KF), 2017-01-31:
Det har fru Marie Krarup så ret i – altså, hvis man med menneskerettigheder mener at stoppe folkemord, så er det rigtigt, at det i hvert fald har været en vigtig del af motivationen for operationerne i bl.a. Kosovo og Libyen.
Det forstår jeg så at fru Marie Krarup og Dansk Folkeparti er modstandere af, altså at vi stopper folkemord.
Så skal vi bare være enige om, at det er det, vi taler om, og at vi ikke taler om at fremme ligestilling eller pressefrihed eller et eller andet andet, som lyder, som om vi sender soldater ud for noget, der ikke er særlig vigtigt.
Så vil jeg bare høre, om det skal forstås som en sønderlemmende kritik af Dansk Folkepartis egne beslutninger om bl.a. at støtte operationen i Libyen, som bl.a. hr. Kristian Thulesen Dahl og hr. Søren Espersen stemte for dengang sammen med resten af Dansk Folkeparti.
Når fru Marie Krarup farer så voldsomt frem og siger, at det er for dårligt, at man sender danske soldater ud for at installere bestemte styreformer eller for at kæmpe for menneskerettigheder rundtomkring i verden, så kunne man jo få det indtryk, at det er der nogen i Folketinget, der gør.
Men jeg håber, at fru Marie Krarup vil bekræfte, at det er der ikke nogen eksempler på.
Der er ikke nogen eksempler på, at Danmark har sendt soldater i krig med et formål om at fremme bestemte menneskerettigheder.
Da vi gik i krig i Irak, handlede det om masseødelæggelsesvåben, da vi gik i krig i Afghanistan, handlede det om, at der var terroristtræningslejre for Taleban efter et meget konkret angreb på en af vores allierede i New York og Washington.
Sandheden er, at Folketinget ikke sender danske soldater ud for at fremme menneskerettigheder, ej heller for at installere en eller anden dansk form for demokrati rundtomkring i verden.
Marie Krarup (DF), 2017-01-31:
Det er lige præcis det, jeg ønsker.
Jeg ønsker at afskære fremtidige Folketing fra kunne diskutere det, fordi vores soldaters liv simpelt hen er for kostbare til det.
Jeg er glad for, at min søn ikke længere er i forsvaret.
Jeg ville være nervøs for, hvad Folketinget kunne finde på, og der mener jeg at alle soldater mødre i Danmark skal kunne være helt rolige og vide, at deres liv bliver sat på spil, når Danmarks overlevelse er i fare.
Og så er det fuldt rimeligt, og det er den aftale, vi har med det danske samfund; det vil vi godt.
Men at politikere kan bruge det til mere eller mindre eventyrlige eller prestigeskabende operationer rundtomkring i verden, er ikke i orden.
Carsten Bach (LA), 2017-01-31:
Tak for svaret.
Det er jo igen principielt, og derfor synes jeg egentlig i virkeligheden også, at de her diskussioner hører til fra beslutningsforslag til beslutningsforslag, hvor Folketinget her kan debattere den konkrete situation og det konkrete bidrag, som Danmark eventuelt skal stille med.
Med det her forslag synes jeg jo at fru Marie Krarup i en vis grad afskærer fremtidige folketingssamlinger fra at kunne tage den debat konkret.
Vil fru Marie Krarup ikke give mig ret i det?
Marie Krarup (DF), 2017-01-31:
Jeg mener, at operationerne i Libyen og Kosovo lige præcis var menneskerettighedsoperationer.
Og jeg mener, at det militære er en del af de beslutningsforslag, som vi behandler her i salen, men at der derudover også er andre dele af det.
Så det er jeg uenig i.
Og jeg mener, at det er en meget stor del af vores debat, og dermed kan det også være en aktivistisk retorik, som kan oppiske en stemning, hvor man ved, at man kan true med at deltage i operationer, fordi vi har den her lovgivning og den her indstilling.
Det kan i sig selv skabe risiko for konflikter.
Der mener jeg, at det vil være stabiliserende for alle, hvis man erkender, at det danske forsvar selvfølgelig skal bruges udelukkende til at forsvare Danmark og hævde Danmarks interesser og ikke i de her utopiske eller missionerende felttog.
René Gade (ALT), 2017-01-31:
Nogle gange er det rigtig godt at få sat tingene meget skarpt op, og det synes jeg er blevet gjort i det her beslutningsforslag.
Mit spørgsmål kommer på baggrund af, at jeg ofte selv og Alternativet står i en situation, der er svær.
At komme med kritik af eksempelvis NATO's rolle eller af den rolle, vi ser USA i dag har, er godt nok svært, for jeg mener faktisk, vi er dybt, dybt afhængige af både USA og NATO i dag i Danmark, også forsvarspolitisk.
Så i den kritik, jeg kan komme med, vil der altid være et stort hul, for hvad er vores svar så, og hvad er det så, vi i stedet for vil levere?
Det kan jeg så prøve at argumentere så godt som muligt for.
Jeg oplever lidt det samme her.
Det her beslutningsforslag læser jeg, som om vi i højere grad i Danmark alene skal beskytte os selv, og måske er det en indirekte afstandtagen til de alliancer, vi skal bidrage til.
Det kan være, det er mig, der overfortolker, men jeg læser det, som om Danmarks forsvar skal beskytte Danmark, og vi skal i mindre grad indgå i de alliancer, vi er en del af.
Og jeg tænker, at vores forsvar alene består på baggrund af de alliancer, vi er en del af, fordi vi simpelt hen ikke kan forsvare os selv.
Det er min opfattelse.
Marie Krarup (DF), 2017-01-31:
Tak for spørgsmålet.
Selvfølgelig er det enormt vigtigt, at vi er med i NATO.
Det er jo vores selvforsvar, at vi er med i den alliance, som er så stærk og har den meget, meget vigtige musketered.
Og vi skal da lige præcis fokusere på NATO, men det er faktisk det, vi ikke gør i dag.
Det er meget uheldigt, at vi ikke bidrager tilstrækkeligt til NATO.
Det er ikke et kritikpunkt, som jeg har med i beslutningsforslaget i dag, for når det danske forsvar skal bidrage til at sikre Danmarks sikkerhed, integritet osv., mener jeg jo lige præcis, at det gør vi gennem NATO.
Det er en rigtig god måde at gøre det på, så det støtter vi
Vores kritikpunkt i det her beslutningsforslag går på alle de andre ting, som vi mener skaber en uklarhed om, hvad forsvarets formål egentlig er, og giver nogle muligheder for fremtidige Folketing til at stemme for noget, som jeg ikke mener danske soldatermødre egentlig har sagt ja til.
René Gade (ALT), 2017-01-31:
Men er det ikke ordførerens opfattelse, at eksempelvis FN's fredsbevarende indsatser, som vi også bidrager til, netop er med til at sikre Danmark, altså at forsvaret af Danmark sker igennem de alliancestrukturer, vi har bygget op, fordi vi ikke selv kan forsvare os?
Det er der, at jeg og Alternativet simpelt hen er helt uforstående over for ønsket om at fratage nogle af de i vores øjne vigtigste elementer, nemlig at vi skal bidrage til og fremme en fredeligere verden, fordi vi ikke selv kan og derfor må bidrage til den.
Marie Krarup (DF), 2017-01-31:
Jeg mener, at man tager munden for fuld, når man siger, man skal bidrage til og fremme en fredelig verden.
Hold nu op!
Man må lige koncentrere sig om der, hvor man faktisk har en indflydelse.
På samme måde vil jeg anbefale ordføreren ikke at ville gøre alle kvinder lykkelige, men måske koncentrere sig om sin kone.
Sådan kunne vi også koncentrere os om at skabe fred og udvikling i Danmark i stedet for at gøre det i hele verden, for det kan vi alligevel ikke, og så bliver det til noget virkelighedsfjernt utopi, og vi risikerer at misbruge vores soldater i nogle missioner, som måske fører til præcis det modsatte.
Peter Juel Jensen (V), 2017-01-31:
Tak for det, formand.
Det forslag, vi behandler her i dag, går i bund og grund ud på at begrænse Danmarks forsvar til Danmarks nærområde, og det er vi i Venstre ikke enige i det skal.
Forsvarsloven, som der er ønske om at ændre, sikrer, at Danmark i dag kan vælge at indsætte forsvaret, hvor det giver mening, for at passe på Danmark og på danske interesser, og Danmarks sikkerhed starter ikke kun ved grænsen, men også der, hvor der er ustabilitet og konflikt.
Der er sagt mange begavede ting her i debatten, så jeg vil ikke forlænge den yderligere, men blot sige, at Venstre ikke kan støtte dette beslutningsforslag.
Holger K. Nielsen (SF), 2017-01-31:
Jeg havde desværre ikke mulighed for at være der under behandlingen, men tillader mig alligevel her at stille et spørgsmål til ordføreren.
Det er et interessant opgør med denne neokonservative tilgang, som jo lå bag Irakkrigen, og som George Bush og Cheney og de der folk advokerede for.
Men sandheden er jo altid konkret.
Derfor synes jeg stadig væk, at det bliver meget vidtløftigt, når ordføreren taler om, at vi ikke skal ud og kæmpe for menneskerettigheder og alt det der, men siger, at det kun er for Danmarks interesser.
Men kunne jeg ikke godt få at vide, hvad de snævre danske interesser i, at vi har været i Afghanistan, er.
Har det sænket terrortruslen i Danmark, at vi har været i Afghanistan?
Hvad er den helt specifikke, konkrete danske interesse i, at vi er i Irak og i Syrien i øjeblikket?
Og tror ordføreren i øvrigt, at man får ændret politiken, ved at man ændrer formålsbestemmelsen i forsvarsloven?
Marie Krarup (DF), 2017-01-31:
Det her forslag er lige præcis et opgør med den neokonservative tankegang og også det, som man kalder den liberale verdensorden.
Så tak for den gode observation.
Dansk Folkeparti har stemt for, at Danmark kæmpede i Afghanistan og imod Islamisk Stat i Irak, fordi vi derved fjerner trusler imod Danmark.
Vi har ikke stemt ja, for at man skulle indføre et nyt styre, et mere demokratisk styre eller et styre, som var mere venligt over for menneskerettigheder i Afghanistan eller i Irak.
Jeg er godt klar over, at der også er den slags dele i de beslutningsforslag, vi normalt stemmer om her, men når Dansk Folkeparti har stemt for de her operationer, er det af den realistiske årsag, at vi ønsker at fjerne trusler imod Danmark og Danmarks eksistens, og det ønsker vi også at gøre, selv om de befinder sig langt væk fra Danmarks grænser.
Det giver absolut mening.
Det har givet større sikkerhed i verden, at al-Qaeda ikke længere kan opbygge fra Afghanistan.
Det vil give større sikkerhed i verden, når Islamisk Stat ikke længere kan opbygge fra Irak.
Men det betyder jo ikke, at de er udryddet fra jordens overflade, desværre.
De vil desværre poppe op andre steder, det er rigtigt, men det havde været værre, hvis man ikke havde angrebet dem i Afghanistan og nu i Irak og Syrien.
Holger K. Nielsen (SF), 2017-01-31:
Det er der, hvor det går galt, synes jeg, altså når man begynder at analysere krigsdeltagelse ud fra formålsbeskrivelserne, og hvad der står i de pågældende lovforslag.
For hvis man ser på virkeligheden, har den danske deltagelse i Afghanistankrigen jo ikke mindsket truslen mod Danmark – tværtimod er terrortruslen da blevet ganske meget større.
Irakkrigen var jo i den sammenhæng det, som genererede Islamisk Stat, via al-Qaeda – og hvis man mener, at de er en trussel, skal man huske, at de er der, fordi vi gik ind i Irakkrigen i sin tid.
Der er sådan set ikke stor forskel på det.
Alle de her krige har skabt kaotiske forhold i deres omgivelser.
Vi støttede også Libyenkrigen, og det var en fejl – det erkender jeg – men vi støttede ikke Afghanistankrigen og ikke Irakkrigen.
Jeg synes også, at Dansk Folkeparti ligesom skulle kunne se på det her på en anden måde og sige, at det i det hele taget er et problem, at vi tror, at vi kan, om jeg så må sige, skabe stabilitet i Mellemøsten gennem krigsdeltagelse.
Og det har ikke en dyt at gøre med menneskerettigheder, frihed, ligestilling, men har noget at gøre med, at det bare er et forkert middel at bruge i den kontekst.
Marie Krarup (DF), 2017-01-31:
Men vi kan fjerne de folk, som vil begå terrorangreb, og som pønser på et terrorangreb.
Det kunne vi med al-Qaeda i Afghanistan, og det kan vi med Islamisk Stat i Irak – og det er jo det, vi skal gå efter.
Når vi er ude og nedkæmper nogle, er det da klart, at der opstår en masse problemer.
Det skal man da ikke være bleg for, og det skal man jo også overveje, når man gør det.
Men jeg mener, at verden er blevet et sikrere sted, ved at der ikke er mulighed for al-Qaeda for at opbygge terrorcentre i Afghanistan.
Det, jeg jo synes er interessant, er, at den her bestemmelse om Forsvarets formål først er kommet ind i 1993.
Før har man ikke haft en formålsparagraf, fordi det har givet sig selv, at Forsvaret naturligvis var til forsvaret af Danmark og ikke så meget mere.
Derfor synes jeg, at vi skal rydde op i det her, for det er en meget ideologisk lovgivning.
Og ud over at Forsvaret altså allerede efter min mening er blevet brugt forkerte steder, risikerer vi, at det i højere grad vil kunne lade sig gøre i fremtiden.
Det mener jeg bare at vi skal have ryddet op i og afmonteret.
Dansk Folkeparti stemte for at deltage i Irakkrigen, fordi vi mente, der udgik en trussel fra Irak.
Det viste sig bagefter ikke at være rigtigt.
Men man skal kun sige ja til en militær operation, hvor man sætter danske soldaters liv på spil, hvis der er en trussel imod Danmark.
Når ordføreren siger, at vi nu skal lade det være frivilligt for folk, om de vil deltage eller ej, så er vi jo ude i det fuldstændig absurde – helt absurde! Skal vi så overhovedet stemme om, om de skal i krig eller ej?
Skal vi ikke bare skrive nogle avisartikler og spørge, om folk vil af sted eller ej?
Det er det, det drejer sig om.
Det er en principiel debat om, hvad vi må bruge Forsvaret til.
Og der er ordføreren ikke kommet med noget klart budskab.
Carsten Bach (LA), 2017-01-31:
Tak til forslagsstilleren for at have fremsat det her beslutningsforslag, for jeg giver egentlig forslagsstilleren fuldstændig ret i, at det her er en principiel diskussion, som skal tages ofte og ved mange lejligheder.
Men jeg synes måske også, at fru Marie Krarup i svaret til socialdemokraternes spørger lige før ikke tager, man kan sige udviklingen, det tidsmæssige perspektiv, ind i det, for det er jo ikke den samme situation vi står over for nu, som vi gjorde for 10 år siden, og som vi vil gøre om 10 år.
Derfor vil jeg gerne spørge lidt mere ind til, hvad det er for nogle ting, som fru Marie Krarup måske så forestiller sig at vi ikke skulle bidrage til.
Kunne det være en stabsudsendt FN-observatør?
Eller er det et FN-bidrag til en konflikt i Afrika, hvor menneskerettighederne bliver trådt under fode?
Eller hvad er det præcis for nogle situationer, som fru Marie Krarup ikke synes at vi skal kunne bidrage til fremadrettet?
Claus Hjort Frederiksen (V), 2017-01-31:
Forslagsstillerne bag dagens beslutningsforslag ønsker at ændre forsvarsloven, således at forsvaret fokuserer på i højere grad at varetage Danmarks interesser.
Vi står over for et alvorligt og stadig mere komplekst trusselsbillede i forhold til for få år siden.
Udviklingen i retning af et mere aggressivt og selvhævdende Rusland er bekymrende, og også terrorisme og cybertrusler og centrale sikkerhedsmæssige udfordringer for Danmark.
Kampen mod terrorisme begynder ikke kun i Danmark, men også langt væk fra Danmark, og det er bl.a. derfor, at danske soldater deltager i internationale operationer.
Jeg mener, at Danmark fortsat skal virke for en fredelig og demokratisk udvikling i verden.
Respekt for menneskerettigheder er i min forståelse også en vigtig og væsentlig del af en fredelig og demokratisk udvikling.
Forsvarsloven fastsætter de overordnede rammer for forsvarets virke.
Inden for de brede rammer beslutter Folketinget konkret, hvordan dette udmøntes i operationer m.v.
Vi skal både kunne hævde Danmarks suverænitet, deltage i internationale operationer og sikre det kollektive forsvar sammen med NATO.
Der er derfor behov for, at vi fremover orienterer vores forsvarspolitik bredere.
Danmarks sikkerhed begynder i vidt omfang i Baltikum og i Mellemøsten og Nordafrika, og derfor giver det også god mening, at forsvaret er aktivt længere væk fra Danmark.
Forsvaret er efterspurgt til at forebygge konflikter og stabilisere konfliktramte lande gennem langsigtede stabiliseringsindsatser, og forsvaret har unikke kompetencer, der kan være med til at sikre danske sikkerhedspolitiske interesser.
Så også fremadrettet er det vigtigt med et troværdigt, robust og samtidig fleksibelt forsvar, der kan håndtere vor tids sikkerhedspolitiske udfordringer og trusler såvel tæt på Danmark, ude i verden og i cyberspace.
Derfor mener jeg ikke, at der på nuværende tidspunkt er behov for at justere loven som ønsket af forslagsstillerne, og det er derfor min anbefaling, at dagens beslutningsforslag, B 49, afvises.
Marie Krarup (DF), 2017-01-31:
Forsvarsministeren og jeg er jo fuldstændig enige om, at vi skal have et stærkt forsvar, der er parat til at afværge trusler imod Danmark.
Og forsvarsministeren og jeg er også enige om, at Danmark skal kunne deltage i internationale operationer.
Det er jo slet ikke det, som det her forslag går ud på.
Det, som det her forslag går ud på, er at sige, at det er en national opgave.
Det er Danmark, man skal frelse – det er ikke resten af verden.
Man har ikke ret til at gribe ind i andre lande på baggrund af særlige principper.
Det er det, den her lov jo desværre giver, og det kan blive misforstået af nogen.
Derfor bør der selvfølgelig ryddes op i lovarbejdet, sådan at loven rent faktisk beskriver det, som det danske forsvar skal.
Men da det lyder, som om vi er uenige om nogle grundprincipper, så vil jeg godt spørge forsvarsministeren: Hvad er fred?
Claus Hjort Frederiksen (V), 2017-01-31:
Men kan også stille spørgsmålet på den måde: Skal vi ikke sikre, at der f.eks. ikke sker terrorangreb i Europa?
Er det ikke en form for fred, at der ikke sker terrorangreb, og at vi er medvirkende til at bekæmpe terroristorganisationer som ISIL i Irak?
Marie Krarup (DF), 2017-01-31:
Grunden til, at jeg spurgte om, hvad fred er, er, at fred er fravær af krig, fred er fravær af terrorangreb.
Fred er ikke at indføre bestemte styresystemer og bestemte værdier rundt omkring i hele verden.
Hvis man definerer fred på den måde, får man en krigerisk verden, hvor man går i krig for principper; så får man en missionerende verden, hvor man tillader sig at udbrede sine egne principper rundt omkring.
Men selvfølgelig skal Danmark da gå imod trusler mod Danmarks eksistens, også når det er terrortrusler – der er vi ikke uenige.