Karina Adsbøl (DF), 2021-04-23:
Tak for det.
Og det gode ved det er jo, at man har lidt ekstra taletid heroppe på talerstolen, når forslagene bliver sambehandlet.
I Dansk Folkeparti har vi arbejdet i mange år for at ændre servicelovens § 109, igennem diverse forhandlinger, og vi har også fremsat det her forslag og tidligere et lignende forslag.
Men formålet med det her beslutningsforslag er jo netop at sikre, at mænd, der er i krise, får adgang til samme tilbud efter servicelovens § 109, som gælder for kvinder.
Kommunerne er jo efter servicelovens § 109 forpligtet til at tilbyde midlertidigt ophold i boformer til volds- og kriseramte kvinder og til bl.a. at tilbyde støtte og rådgivning til kvinderne i forhold til bolig, økonomi, arbejdsmarked, sundhedsvæsen, skole, daginstitution osv.
Desværre er servicelovens § 109 i dag kun møntet på kvinder, der har været udsat for vold, trusler om vold eller tilsvarende krise i relation til familie eller samlivsforhold.
Og herudover er kvindernes eventuelle børn omfattet af bestemmelsen.
Og i Dansk Folkeparti mener vi, at hjælp til volds- og kriseramte personer ikke skal afhænge af personens køn, og vi er således af den opfattelse, at hjælp til volds- og kriseramte mænd og kvinder altså bør være ens.
Jeg er helt med på, at der kan være nogle forskellige behandlingstilbud, afhængigt af hvad det er for en vold, man har været udsat for.
Men det handler sådan set om lige muligheder.
Regeringen fremsatte tidligere et lovforslag om kvinders ret til psykologhjælp.
Lovforslaget gik ud på, at kommunalbestyrelsen skulle tilbyde 10 timers psykologbehandling til kvinder, der fik ophold på et krisecenter efter § 109.
Også her var mændene glemt.
Vi stillede endda også et ændringsforslag til den lov, vi dengang debatterede, om psykologhjælp til mænd og deres børn.
Det blev desværre skudt ned i Folketingssalen.
Vold mod kvinder har ligget nogenlunde på samme niveau, mens man faktisk kan se en stigning i forhold til vold mod mænd.
Når der er vold i en familie, kan det heller ikke undgås, at det rammer flere, herunder de børn, der lever med vold i familien.
De børn skal have hjælp, og det skal de have, uanset om de møder op sammen med mor på et krisecenter, eller om de møder op sammen med far på et mandecenter.
Og derfor kunne jeg også godt tænke mig at høre ministeren svare på, hvorfor regeringen ikke ønsker en ligestilling på området, herunder at det skal ligestilles, så man kan få de samme tilbud i forhold til både psykologbehandling, men også i forhold til servicelovens § 109.
Det er rigtig godt, at man vil hjælpe kvinder og børn, der er udsat for vold, og det vil vi også gerne i Dansk Folkeparti.
Men vi ønsker, som jeg tidligere har sagt, lige muligheder.
Og der må man bare sige, at serviceloven i dag ikke ligestiller det behov.
Dansk Folkepartis forslag har vi sagt ja til bliver sambehandlet med Nye Borgerliges forslag, så det går ud på noget af det samme, men alligevel ikke helt.
Altså, vi skriver ikke i vores beslutningsforslag om at kønsneutralisere, men det handler for os om, at mænd i hvert fald får de samme muligheder.
Vi mangler, at der er fornuft og rimelighed, når mænd og deres børn har en dårligere retsstilling end kvinder, og når der ikke er nogen tvivl om behovet for hjælp til mænd og deres børn.
Og den forskellige retsstilling mellem mænd og kvinder skyldes jo, at mænd kan få et tilbud efter servicelovens § 110.
Det kan kvinder også, for § 110 gælder for begge køn, men det gør § 109 ikke.
Blandt forskellene mellem mænd og kvinders retsstilling kan man jo fremhæve, at kvinder efter § 109 kan indskrives anonymt, mens mænd ikke har samme muligheder efter § 110.
Kommunen har en særlig rådgivende pligt over for kvinder, der er indskrevet efter § 109, altså at koordinere med rådgivning, men det har man ikke den samme pligt til over for mænd.
Efter § 109 er personalet også specialiseret i at arbejde med vold i nære relationer, og det samme gælder nødvendigvis ikke efter § 110.
Efter § 109 er børn og kvinder sikret en omsorg og støtte, herunder også psykologbehandling, men mænd har ikke samme mulighed i forhold til ret til deres børn efter § 110.
Der er så en forsøgsordning i gang, og det er vi rigtig glade for at vi i det mindste kunne få kæmpet igennem.
Det er sådan i dag, at mænd ofte må rejse længere i forhold til krisetilbud, og det er jo også en udfordring.