Lars Boje Mathiesen (NB), 2022-01-12:
Tak for det.
Lad mig først starte med at sige, at det både for mig og for Nye Borgerlige er ligegyldigt, om vi kalder det sundhedshuse, eller om det kommer til at hedde nærhospitaler.
Det er ikke en diskussion, vi vil gå ind i.
Man kan kalde det, hvad man vil, men det er jo indholdet, der er det væsentlige i det, og jeg synes også, at vi skal prøve at se fremad.
Så kan man skyde på, at der under den tidligere regering var nogle effektiviseringer, som man ikke bryder sig om.
Men skulle vi ikke sætte os ned og prøve at være konstruktive i det her og så se, om vi kan finde noget indhold, vi kan blive enige om?
Det tror jeg sådan set at borgerne derude efterspørger.
Vi har i Nye Borgerlige spillet ud med, at vi synes, at der skal være et løft på 3 mia. kr. oven i det, der er, og vi har også fundet en finansiering til det.
Vi er enige i, at der skal ske en øget decentralisering, og vi synes, der er nogle gode takter i det, både fra den tidligere regering og fra den nuværende regering.
Det fokus, som jeg synes man bliver nødt til at have på det her, er de mennesker, som skal varetage opgaverne i det decentrale sundhedsvæsen, som vi gerne vil have.
Hvis vi ikke har fokus på de mennesker og på at give dem nogle arbejdsforhold, så de rent faktisk kan løse de opgaver, vi gerne vil have de løser, så hjælper det ikke noget, og det er, lige meget hvilken struktur man sætter op herindefra.
Når sygeplejerskerne derude råber vagt i gevær om, at de er pressede, så er det måske for nogle af dem ud fra noget mere aktivistisk og et krav om en altid højere løn, men der var også rigtig mange derude, som råbte vagt i gevær om, at deres arbejdsforhold gjorde, at de ikke kunne holde til at arbejde så meget, og jeg ved det.
Min kæreste er sygeplejerske, hun har arbejdet på en hjerteafdeling i 13 år,
og når du har en 12-timersvagt uden at have tid til at komme på toilettet, uden at have tid til at spise, så kan du godt klare det en enkelt dag, og du kan også klare det to dage, men hvis du ved, at du lige skal hjem og sove 10 timer, og at du altså så skal i gang igen, og at du har to af de vagter mere bagefter, så kan du ikke, og så kan du ikke arbejde fuldtid.
Men man kan, når man laver den her struktur, også kigge på, hvad de her normeringer derude kan gøre.
For de ved jo godt, at de, når de går ned på deltid, så efterlader noget arbejde til deres kollegaer derude, og det gør også ondt på dem.
Så jeg tror faktisk, at mange vil have et ønske om og måske vil kunne se sig i at arbejde flere timer, hvis arbejdsforholdene og normeringerne derude fulgte med, så man havde tid til at spise sin frokost.
Hvis man kommer hjem og føler, at man rent faktisk har leveret et fagligt ordentligt stykke arbejde, så tror jeg også, at man vil kunne se sig selv i at være i det i flere timer og kunne holde til at være i det flere timer, og når vi kan se, at kun omkring 52 pct. af sygeplejerskerne er på fuldtid, så ligger der jo et kæmpe potentiale der.
Det samme gælder sosu-assistenterne, hvor det er endnu værre, hvor vi kan se, at omkring 72 pct. af dem er på deltid, og vi ved også, at de også arbejder i det nære sundhedsvæsen.
Når der er så mange, som ikke arbejder fuldtids, så har vi et strukturelt problem derude, og det skal vi også adressere i det her.
Man kan jo, når man kigger på de praktiserende læger, og man siger, at man mangler læger, så skyde på den her regering, og man kan skyde på den tidligere regering, men når vi nu sætter os ned og laver det, så lad os lave den her demografiske fremskrivning, så vi kigger frem i tiden og også mange år ud i fremtiden, for at vi kan dække det her, og så må vi løse det med fokus på, ikke om det skal være den ene struktur eller den anden struktur, om vi skal kalde det det ene eller det andet, men hvad det reelle behov for det derude er, både for de mennesker, som skal være i systemet, og de mennesker, som skal arbejde i systemet.
Det skal være vores ønske fra Nye Borgerliges side til de kommende forhandlinger.