Jakob Sølvhøj (EL), 2017-03-24:
Folketingets beslutning i 2013 om at forlænge skoledagen i folkeskolen har været en kilde til en massiv utilfredshed blandt lærerne, eleverne og blandt forældrene.
Og hvis nogen har haft den tanke, at det nok ville gå hurtigt over, så må man vel sige, at der har de taget grundig fejl.
Da Danmarks Lærerforening for trekvart år siden lavde en rundspørge til deres medlemmer om deres vurdering af de lange skoledage, mente 1 pct. – 1 pct. – af lærerne, at det havde haft en positiv indvirkning på eleverne i udskolingsklasserne.
Når det gjaldt mellemtrinnet og indskolingen var topscoreren 6 pct.
Når man spurgte, hvor mange der mente det havde været en forringelse, var svaret fra mellem 76 pct. og 82 pct. af lærerne, at de lange skoledage var udtryk for en forringelse.
I en SFI-undersøgelse, der kom her for en tre, fire måneder siden, kunne man læse, at 82 pct. af eleverne i folkeskolen synes, at dagen er for lang.
Man må dog sige, at blandt forældrene ser det lidt bedre ud, end det gjorde en overgang, men der er dog 41 pct. af forældrene, som tilkendegiver en utilfredshed med de lange skoledag og derudover, er der jo rigtig mange, der ikke bare nøjes med at svare på et spørgeskema, men stemmer med fødderne og har taget deres børn ud af folkeskolen og over i et privat skoletilbud.
Jeg er sikker på, at partiernes undervisningsordførere kender de her tal lige så godt som jeg, og det er vist svært at bortforklare, at de lange skoledage er tordnende upopulære.
Men det er jo et åbenlyst, tegn på, at de lange skoledage har påvirket både trivslen og læringen i negativ retning og bliver ved med at gøre det.
Det nytter kort sagt ikke, at man bare lukker øjne og ører, og på den baggrund synes jeg, det er rigtig fornuftigt, at ministeren har lyttet til den kritik, der er, og har sat forsøg i gang med kortere skoledage, men jeg synes, at det til gengæld virker fuldstændig udsigtsløst bare at insistere på, at der skal falde ro over folkeskolen, selv om problemerne ikke er løst.
Jeg vil også understrege, at jeg ikke mener, at problemerne alene hænger sammen med skoledagens længe.
Der er i den grad mange andre problemer, der ikke mindst koncentrerer sig om forsøg på en læringsmålsstyring af skolen.
Men vi kommer ikke uden om, at de lange skoledage er et kerneproblem.
Den omstændighed, at de lange skoledage blev finansieret af forringelser af lærernes forberedelsestid og en besparelse på ikke mindre end 1,2 mia. kr. på skolefritidsordninger og klubber, har betydet, at de lange skoledage vil blive ved med at stå i vejen og vanskeliggør en konstruktiv udvikling af dialogen om folkeskolen.
Det er derfor, vi ofte kan have sympati for andre forslag om, hvad man kan bruge midlerne fra den korte skoledag til.
Men vi synes faktisk, det er fundamentalt, at der bliver rettet op på den fejlfinansiering, der fandt sted med skolereformen, ved at tilbageføre de 1,2 mia. kr. eller et beløb i den størrelsesorden til fritidsordninger og klubber og ved at sørge for, at der er et rum til at forhandle ordentlige arbejdstidsregler for lærerne.
Jeg ved godt, at det kan være en overvindelse for nogle af partierne at ændre på de lange skoledage.
Jeg tror til gengæld, at den ustandselige gentagen af, at løsningen på folkeskolens problem er, at der bliver ro, simpelt hen er en umulig tilgang til at løse folkeskolens problemer.