Ane Halsboe-Jørgensen (S), 2024-12-10:
Tak for ordet, og tak til forslagsstillerne.
Jeg er enig i meget af det, der bliver sagt.
Den passive forsørgelseslogik underminerer integrationen og skader sammenhængskraften i vores samfund.
Rigtig mange gør det, de skal, og gør det godt, men der er også fortsat alt for mange i den anden kategori, som vi ikke har med, og som ikke bidrager.
Derfor tak for at bringe det her til debat.
Jeg har dog også brug for at sige, at jeg undrer mig over baggrunden og motivationen for beslutningsforslaget om at indføre danskkrav for at kunne modtage fuld kontanthjælp.
Jeg har noteret mig, at det er en delvis genfremsættelse af et beslutningsforslag tilbage fra folketingsåret 2019-20, og måske er det derfor, at det er glippet lige at fange, hvad der så er sket i de mellemliggende år.
Ifølge forslaget vil danskkravet skulle svare til det, der i dag kræves for at få en danskbonus.
Danskkravet betyder, at kontanthjælpssatsen skal sænkes ca. 1.600 kr. om måneden for kontanthjælpsmodtagere, der ikke kan dansk på et fornuftigt niveau.
Men her er jeg nødt til at nævne, at regeringen jo sammen med Det Konservative Folkeparti har indgået et forlig om et nyt og forenklet kontanthjælpssystem.
Forliget fastlægger alle satser i det nye kontanthjælpssystem og afskaffer i øvrigt også den gældende danskbonus.
Derudover er der også sådan en underliggende præmis om, at regeringen skulle føre en lempelig udlændingepolitik.
Også der må jeg sige, at jeg er helt uenig.
Tidligere i år indførte vi skærpede optjeningsregler for netop kontanthjælp.
Det var vel at mærke en aftale mellem regeringen, Danmarksdemokraterne, LA og K. Ændringen betyder, at alle, der er kommet til Danmark før 2008, vil blive sat ned i ydelse, hvis de ikke opfylder beskæftigelseskravet.
Med det nye kontanthjælpssystem fastholder vi en mindstesats for dem, der ikke opfylder opholdskrav og et beskæftigelseskrav.
Her er mindstesatsen bevidst lagt på et niveau, der skal sikre, at ydelsen ikke bliver en selvstændig tiltrækningsfaktor for udlændinge.
Derudover har regeringen sammen med Danmarksdemokraterne og Dansk Folkeparti indgået aftale om indførelse af arbejdspligt, hvor der stilles klare krav om, at man skal bidrage som udgangspunkt 37 timer om ugen for at modtage den fulde mindstesats i kontanthjælpssystemet.
Man kan ikke sige, at regeringen fører en lempelig udlændingepolitik på det her område; det er simpelt hen direkte modsat.
Med det sagt er det vigtigt, at man som ny borger i Danmark bliver mødt med en forventning om, at man skal lære dansk fra starten.
Så langt er vi enige – danskkundskaber betyder noget.
Det kan være en hæmsko for, om man nogen sinde kommer ud og forsørger sig selv, og derfor vil nytilkomne også fortsat modtage danskundervisning som en del af arbejdspligten.
Men jeg vil samtidig understrege, at dansk jo ikke kun læres på skolebænken, og at mangelfulde sprogkundskaber ikke skal være en hindring for at blive en aktiv del af vores samfund.
Vi skal forvente mere.
Vi skal have nytilkomne ud på arbejdspladserne, hvor der bliver talt dansk; det understøtter vi også med de nye aftaler.
Kort sagt er der sket alverden, siden det her beslutningsforslag blev fremsat første gang.
Jeg mener, at med de kæmpestore ændringer, der ligger forude på kontanthjælpsområdet, også en opstramning i forhold til udlændinge, der ikke er i arbejde, har det mistet sin aktualitet.
For det helt grundlæggende er, at vi har taget fat.
Vi har allerede iværksat et stort stykke arbejde og lavet tre kæmpestore aftaler, der adresserer de her udfordringer.
Derfor kan regeringen ikke støtte beslutningsforslaget.