Charlotte Broman Mølbæk (SF), 2024-02-29:
Tak for det.
Jeg vil også starte med at sige tak til hr. Søren Espersen for at rejse det her i virkeligheden meget svære spørgsmål, fordi det jo på mange måder strækker sig langt ud over de tre konkrete friser, som der stilles forslag om.
Det prøver os alle sammen af, både i forhold til hvor liberale vi er, og hvor beslutningerne skal ligge henne, og det prøver os også af sådan historisk set i forhold til at kigge på, hvor værdifulde kulturgenstande egentlig hører til.
Så det er også med en vis alvor, at jeg står her i dag for at tale lige præcis om det her forslag, som berører vores alle sammens kulturelle identitet og vores forpligtelser over for andre nationer.
Vi befinder os også i en tid, hvor spørgsmål om udlevering af kulturgenstande har rejst sig som en vigtig diskussion, og det er jo ikke kun herhjemme.
Danmark har tidligere vist vejen ved at aflevere kulturgenstande tilbage til eksempelvis Island og Grønland, og det skal selvfølgelig også ses i lyset af en postkolonial tid, da begge lande tidligere har haft København som deres hovedstad, og det har skabt en unik dynamik mellem vores nationer, men vi står over for en ny udfordring.
Spørgsmålet om de tre konkrete kulturgenstande har i årtier været genstand for kulturudenrigspolitisk debat.
Historien bag de her genstande er kompleks og fuld af mange nuancer.
Der var flere talere før mig, der har været gode til at gøre rede for dele af det, men genstandene er jo bragt til Danmark for en del år siden og faktisk også på relativt lovlig vis.
Men det er ikke stjålet, hvilket er noget af det, der giver hjemmel til, at vi som regel tilbageleverer kulturgenstande, jævnfør lovgivningen.
Udfordringen er ikke unik og gælder ikke kun for Danmark.
Andre europæiske lande, f.eks. Storbritannien,
står også over for store dilemmaer med store samlinger af græske genstande.
Nyere politiske begivenheder har også ført til en voldsom eskalering af debatten, og det britiske lederskab har jo netop også været under pres for at genoverveje deres holdning til udlevering af kulturgenstande.
I den her kontekst foreslår Danmarksdemokraterne, at Danmark indleder forhandlinger med Grækenland om at returnere de omstridte genstande.
Forslaget er set fra vores synspunkt egentlig meget sympatisk og kan potentielt tjene som et forbillede for andre nationer, men vi skal også være opmærksomme på kompleksiteten i de sager og den indlejrede nationale identitetspolitik, der kan gøre det rigtig svært at finde en løsning.
Bliver det politisk betinget, kan det jo afhænge af, hvilket flertal der er, og vi kan i SF godt være rigtig bekymret for, at det kun bliver politisk betinget, og det skal i allerhøjeste grad være fagligt velfunderet og begrundet, hvis vi begynder på flere udleveringer og på en anden praksis end den, vi har i dag.
For hvis der går hen og bliver konkrete forhandlinger mellem stater, kan det godt blive en højkonfliktsag.
Så det kunne være interessant at arbejde med det internationalt.
Det kunne også være i EU.
Det kunne også være UNESCO, der kunne udvide sig endnu mere, i forhold til hvordan de kan rådgive og vejlede og sige, hvilken måde vi kan gøre det på.
Vi er i hvert fald villige til at kigge videre på, hvordan vi kan udvide praksis, men det helt afgørende for os er, at den er fagligt velfunderet og begrundet.
Så i den her komplekse udfordring tror vi på dialog og samarbejde og på, at vi kan finde løsninger og finde en retfærdig balance for både at værne om vores kulturarv og respektere andre nationers rettigheder.
SF kommer ikke til at stemme for Danmarksdemokraternes beslutningsforslag, men håber, at vi kan komme videre i en proces, der måske kan sætte lidt mere lys på, hvilke muligheder vi har, og eventuelt, om det ikke er tid til lidt at modernisere den måde, vi gør tingene på i Danmark.