Mai Mercado (KF), 2018-12-06:
Og tak for en rigtig god og konstruktiv debat, som jo både har afspejlet, at der er en række forskelle sådan på tværs af partierne, men altså også, at der til trods for, at der er en række forskelle, igennem mange år har været en solid tradition for, at vi har samarbejdet i fællesskab om anbringelsesområdet.
Derfor synes jeg også, det er vigtigt at sige, at folkestyret altså er langt bedre end sit rygte, og det er lige præcis det her område sådan set et udtryk for – i al fald indtil nu.
For jeg kan jo ikke lade være med at bemærke den lidt friske bemærkning, der er til sidst i vedtagelsesteksten til V 31, hvor der står, at man gerne ser, at forhandlingerne om socialtilsynet bliver genoptaget.
Og der kan jeg ikke lade være med at tage fru Karina Adsbøls ord og gøre dem til mine egne, nemlig at det altså synes en lille smule hyklerisk, hvis man bare lige husker tilbage på, hvorfor forhandlingerne om socialtilsynet kuldsejlede.
Men lad mig først lige minde om, hvorfor det var en god ting med de 38 mio. kr., der lå på bordet.
Det handlede jo både om at sikre et stærkere økonomisk tilsyn og sikre flere muskler, således at man bedre kunne føre kontrol med økonomien ude i de tilbud, hvor bl.a. anbragte børn og unge altså er, men det var også et spørgsmål om at give bedre mulighed for at kunne sanktionere i forhold til at kunne komme med påbud.
Og så er det jo klart, at der undervejs i løbet af de forhandlinger kom en lang række af indrømmelser, bl.a. det, vi har kaldt det kloge uddannelseskrav.
Alt det endte med at blive afvist, og jeg forstår stadig ikke hvorfor.
Jeg kan forstå, det var, fordi man gerne ville noget mere i en retning, jeg er dybt uenig i, som vil gå ud over fagligheden, som vil betyde en afspecialisering ude på anbringelsesstederne.
Det er noget, jeg i hvert fald ikke fagligt kan stå på mål for.
Så sandheden er jo, når vi kigger ned i, hvordan forhandlingerne om socialtilsynet kuldsejlede, at det var, fordi der ikke var enighed om at bruge de 38 mio. kr., som lå på bordet, til de gode, solide indsatser, som jeg i al fald havde en oplevelse af der grundlæggende var en stor opbakning til og enighed om.
Og så er det bare ærgerligt, og det er beskæmmende, at ét parti fik lov til at blokere det.
Jeg håber ikke, at det sådan bliver den nye norm, at det er den måde, vi fremover skal arbejde socialpolitisk på, for jeg synes, det har været en styrke, at vi har samarbejdet.
Vi har haft et rigtig tæt samarbejde om familieret.
Grundlæggende i satspuljen har vi altid fået enderne til at mødes – vi har fundet hinanden, fundet gode løsninger.
Alle har kunnet se sig selv i det.
Derfor er det en ny tilstand, og jeg tilskriver det, at vi er ved at komme ind i en valgkamp.
Jeg håber, det er det, og jeg håber ikke, det er det, vi ellers vil komme til at se nu, nemlig en fragmenteret politisk kampplads, hvor alle kæmper mod alle, og hvor der ikke længere er enighed om i fællesskab at holde hånden under anbringelsesområdet.
Afslutningsvis vil jeg bare sige, at regeringen jo fortsat vil følge kommunernes indsats tæt og også fortsat have fokus på at understøtte implementeringen af de store lovændringer, som er sket på området de senere år, sådan at de altså kommer ud at virke i yderste led.
Og desuden vil regeringen også fortsat arbejde for, at kommunerne i højere grad kan basere deres arbejde på viden om effekt, således at indsatser over for udsatte børn og unge og deres familier forbedres.
Og tak for alle ordførernes engagerede indlæg.
men det var der ikke.