Pernille Rosenkrantz-Theil (S), 2023-05-02:
Tak for det, og tusind tak for opbakningen til det her.
Det skal ikke være nogen hemmelighed, at da det her blev foreslået – det er en del år siden, og jeg var socialordfører på det tidspunkt, og det var Liberal Alliances Laura Lindahl, som i dag er konservativ, som bar det ind, fordi fru Nanna W. Gotfredsen, der så er blevet folketingsmedlem i mellemtiden, havde fået overtalt fru Laura Lindahl til, at det var en mægtig god idé, og i øvrigt tror jeg også, at fru Marianne Jelved i hvert fald endte med at være med, eller også havde de fået lavet en alliance og en eller anden studehandel om noget andet, men i hvert fald var det de to, der kæmpede den her kamp – tænkte jeg, at de simpelt hen var fuldstændig bindegale, at det her, de havde foreslået, altså var helt pløk.
Så tænkte jeg: Okay, 5 mio. kr. – taget i betragtning, hvor ufattelig dårlige vi er til rigtig meget socialpolitik i det her land, så skulle man være et skarn, hvis ikke man lod det her køre igennem, selv om man som udgangspunkt syntes, det var relativt galt, ikke?
Det var grundlæggende min opfattelse af det, så jeg sagde: Ja, ja, bla bla, det kører vi med.
Og så har det vist sig at være, synes jeg faktisk godt man kan tillade sig at sige, en socialpolitisk guldåre.
Jeg synes virkelig, man har ramt noget her.
Så til fru Nanna W. Gotfredsen vil jeg sige tusind tak for at bringe det ind dengang og få overbevist et par af mine kollegaer, der havde et lidt mere åbent sind, end jeg havde i forhold til nye idéer.
Det har i hvert fald lært mig den lektie, at det der med, at idéer er skøre, ikke nødvendigvis betyder, at man skal afvise dem fuldstændig.
Og man kan sige,
at når vi taler om beløb af den størrelsesorden, som vi oprindelig gjorde med det her, får man jo mulighed for at se tingene an og se, om man kan få det til at flyve.
Alt i alt må man bare sige, at det sociale frikort jo har vist en vej, og vi har i forbindelse med regeringsgrundlaget fra regeringens side defineret, at vi har et ønske om at tage en større gruppe af de allermest udsatte ud af beskæftigelsesindsatsen, og det er jo, bl.a. fordi det ikke handler om ikke at ville have et beskæftigelsessigte – det er der nogle, der misforstår – det handler om at have det på en respektfuld måde, det vil sige på en måde, hvor man faktisk kan modsvare de forventninger, der ligger på den anden side.
Og det kan man altså ikke i den beskæftigelsesindsats, som vi har lavet i dag.
Den er ikke lavet for de allermest udsatte; den er lavet for alle mulige andre.
Det sociale frikort er til gengæld i den grad lavet, sådan at det passer til borgere, der er meget socialt udsatte, og er derfor en vældig god vej.
Og der er slet ikke nogen tvivl om, at man selvfølgelig vokser med det at være noget for nogle andre, selvfølgelig gør man det.
Selvfølgelig gør det en forskel, at man kan være noget for nogle andre, og det er man naturligt, når man deltager på et arbejdsmarked.
Der er rigtig mange af de borgere, som vi taler om her, som kæmper med hjemløshed, afgrundsdybe psykiske udfordringer, stofafhængighed og andre ting, og de har stadig væk lyst til at være med.
Jeg talte med en kvinde på Reden mandag i sidste uge eller noget, der ligner, som sagde til mig, at hun drømte om at få et rengøringsjob.
Hun var en af dem, der gik på socialt frikort på Reden og hjalp til.
Hun elskede at gå i køkkenet.
Når hun havde overskud til det, gik hun og hjalp til med at lave mad nede på Reden som en del af sit sociale frikort.
Altså bare ved det at se hendes kropssprog, i forbindelse med at hun fortæller om de her ting, behøver man jo slet ikke at være i tvivl.
Det er så vanvittig god en idé at have det her perspektiv på beskæftigelse.
Og det vil sige, at hvis det er sådan, det begynder at blive brugt, skal vi selvfølgelig følge op på det.
Så kan det være, at de ting, der ikke måtte læses op fra telefonen, kan sendes over til os, og så kan vi prøve at se, om vi kan dykke lidt mere ned i, hvad det er, det handler om, og hvordan det bliver brugt.
Tak for ordet.