runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Christina Egelund (LA), 2017-03-24:
Men det er ikke nødvendigt at bryde EU-reglerne, for der er jo lyttet i Europa til den holdning, som bl.a. Liberal Alliance og andre har.
Så det går jo politisk i den retning, som vi fremførte
vi mente det skulle gå tilbage i 2014, og vi har ikke ændret holdning på det område.
Men det er klart, at vi forholder os til den virkelighed, vi er i, og hvis ikke det er nødvendigt at bryde reglerne, skal man selvfølgelig ikke bryde reglerne.
Det ville da være dumt.
Kenneth Kristensen Berth (DF), 2017-03-24:
For nu læser jeg det op, hr. Anders Samuelsen sagde i den pågældende artikel – citat: »Der er kun en løsning lige nu, og det er at bryde EU-reglerne. Det er den eneste løsning der er.
I Liberal Alliance er vi klar til at tage de bøder, der måtte komme fra EU.
De kan komme og true os med, at Danmark bliver smidt ud.
Det kommer aldrig til at ske.«
Det sagde hr. Anders Samuelsen engang.
Nu er det så, jeg spørger en gang til: Har Liberal Alliance ændret holdning, så Liberal Alliance ikke længere er interesseret i at bryde EU-regler, eller hvornår kan vi forvente bøderne kommer ind?
Christina Egelund (LA), 2017-03-24:
Vi skal ikke bryde med EU-reglerne, vil jeg sige til hr. Kenneth Kristensen Berth.
Når man forpligter sig til noget internationalt, skal man overholde de aftaler, man indgår.
Den politiske udmelding, som lå i den artikel, som Dansk Folkepartis EU-ordfører refererer til – og jeg går ud fra, at referatet er korrekt – handler jo om, hvad det er for en politisk retning, man mener EU skal bevæge sig i.
Jeg sagde sådan set også i min ordførertale, at der er masser af ting, som vi i Liberal Alliance mener EU ikke skal blande sig i.
Vi mener f.eks. ikke, at det er en god idé, at der er fælles regler for, hvilke velfærdsydelser man skal udbetale til hvem.
Kenneth Kristensen Berth (DF), 2017-03-24:
Tak for det.
Vi skal jo have det hele med, hr. formand.
Forud for det valg var der en artikel i Berlingske med hr. Anders Samuelsen – det var den 4. april 2014 – hvor hr. Anders Samuelsen tilkendegav, at hr. Anders Samuelsen mente, at man skulle bryde med EU-reglerne, for så vidt angik børnechecken.
Der var ikke nogen grund til at følge de regler, mente hr. Anders Samuelsen.
Han tilføjede, at de jo kunne true med at smide os ud, men det ville jo alligevel ikke blive til noget.
Så jeg vil spørge fru Christina Egelund: Hvornår bliver der brudt med de der regler om børnechecken?
Christina Egelund (LA), 2017-03-24:
Tak, formand.
Når man læser den redegørelse, står det klart, at EU står over for en række udfordringer – forholdet til Rusland, det fortsatte samarbejde med USA under en ny administration, terrorbekæmpelse, migration, kontrol med de ydre grænser, vækst, beskæftigelse og mange andre ting.
Læg dertil to helt afgørende valg i to af de største medlemslande, Tyskland og Frankrig, som kan få afgørende indflydelse på styrken af samarbejdet.
Det er vist ikke for meget sagt, at det europæiske samarbejde på nogle områder står midt i en brydningstid.
Her skal vi kende vores besøgelsestid, holde sammen og præge samarbejdet i den retning, som vi mener er til størst gavn for borgerne i Europa.
Der sker også fremskridt, og EU har handlet på mange af de udfordringer, som vi har oplevet i de seneste år.
Den flygtninge- og migrantstrøm, som vi så i Europa forrige sommer, hvor mennesker i hobetal vandrede op igennem Tyskland på flugt fra fattigdom og krig, er kommet under bedre kontrol, end den var.
Det er et godt eksempel på, hvor vigtig EU er, når det kommer til de store spørgsmål; spørgsmål, hvor et lille land som Danmark vanskeligt kan handle alene.
Også i bestræbelserne på at få stoppet flygtninge i at tage den livsfarlige tur over Middelhavet fra Libyen til Italien spiller EU en vigtig rolle.
Vores indflydelse på den anden side af Middelhavet er større, når vi står sammen i Europa.
Det kan være besnærende at ty til lette løsninger, når det føles, som om verdenen er i opbrud og vores kerneværdier, demokrati, de liberale frihedsrettigheder og retssamfundet, er truet af kræfter, som er fjender af de åbne, frie samfund.
Men det er ikke løsningen at lukke os om os selv, holde os for ørerne og lukke øjnene og håbe på, at problemerne går væk.
For det er igennem internationalt samarbejde, at vi løser internationale udfordringer.
Når det kommer til økonomisk vækst og velstand, kan det europæiske samarbejdes betydning nærmest ikke overdrives.
Danmark er som en lille åben økonomi fuldstændig afhængig af at handle med andre.
Ikke bare som samfund samlet set har vi jo stor gavn af det indre europæiske marked, men også på det helt nære plan for den enkelte borger.
Helt almindelige danskere har takket være det indre marked og frihandel oplevet en enorm vækst i deres egen private økonomi, og det er det, som EU er bedst til, nemlig at skabe rammerne for fri handel på tværs af landegrænser ved at nedbryde den protektionisme, som tidligere prægede handelsmulighederne mellem de europæiske lande.
Alternativet til det frie indre marked er fri adgang for stater til at bygge en mur af handelshindringer omkring sig.
Hvis vi også i fremtiden skal opleve den samme vækst i velstand og frihed, skal EU koncentrere sig om sin kerneopgave frem for at blande sig i alt for mange ting, som i sidste ende bedst varetages af medlemslandene eller nogle gange af den enkelte borger.
Derfor skal Danmark arbejde for, at EU bliver mere effektivt og mere fokuseret.
Det skal vi sikre i fællesskab og ikke ved at gå enegang.
Rasmus Nordqvist (ALT), 2017-03-24:
Det er, fordi jeg egentlig er lidt nysgerrig med hensyn til ønsket, for når man indkalder til en forespørgselsdebat og dermed siger, at der er noget specielt, som man gerne vil have bliver diskuteret, så har det svinget frem og tilbage med hensyn til, hvad jeg egentlig har forstået var indholdet her.
Er det at snakke form, altså, med hensyn til EU-samarbejdet, om vi skal samarbejde?
Eller er det at snakke indhold, altså det politiske indhold?
Der er jeg altså lidt i tvivl, så kan ordføreren ikke lige uddybe det?
Er det formen, at vi overhovedet samarbejder, eller er det det politiske indhold, som ordføreren er imod?
Det er ren og skær nysgerrighed, så det synes jeg ikke at ministeren behøver at sætte sit ministerium i gang med at skulle svare på skriftligt.
Det overlever jeg nok.
Så det er godt, at vi også kan være i land med det inden mødet i New York, hvor der skal tages stilling til det her.
Anders Samuelsen (LA), 2017-03-24:
Jeg tvivler på, at det er noget, der bare lige pludselig er sat i gang her under min ledelse, men vil jeg faktisk ikke kunne svare hundrede procent på heroppe fra talerstolen, men jeg vil gerne svare på det i et skriftligt svar.
Rasmus Nordqvist (ALT), 2017-03-24:
Nu har jeg jo ikke været udenrigsminister endnu, men derfor er det meget godt lige at forstå, hvordan tingene hænger sammen, for jeg så det her, og så tænkte jeg: Hold da op, hvorfor er vi ikke længere i forhold til ratificering?
Er det først noget, der bliver sat i gang her og nu af vores nuværende udenrigsminister, eller er det noget, der har været i gang siden 2012, da de første lande ratificerer det her?
Anders Samuelsen (LA), 2017-03-24:
Jeg har jo ingen intentioner om at trække det her i langdrag.
Vi har sat en proces i gang for at sikre, at det kommer til at ske på den rigtige måde, men lad os vende tilbage til det i udvalgsarbejdet.
Nick Hækkerup (S), 2017-03-24:
Så det vil sige, at man, jævnfør det i øvrigt, synes jeg, gode og konstruktive forslag, som hr. Holger K. Nielsen kom med, f.eks. godt kunne forestille sig, at vi lavede en fælles udvalgsberetning, hvor vi tilkendegav, at det her forventede man at have afklaret inden udløbet af indeværende år.
Anders Samuelsen (LA), 2017-03-24:
Det skal forstås på den måde, at vi er bevidste om, at der ligger den her beslutning og venter i december 2017, og der skal vi, som jeg ser det, gerne have tingene på plads.
Nick Hækkerup (S), 2017-03-24:
Tak til udenrigsministeren for de, forstår jeg, positive bemærkninger.
I hvert fald blev det udtrykt som en fælles positiv holdning, og som jeg forstod udenrigsministeren på hans tale, skal grundlaget afklares i en regeringsbeslutning her hen over foråret.
Skal det forstås så bogstaveligt, så udenrigsministeren kan sige, at regeringen vil have taget stilling, inden vi går ind i juni måned?
Holger K. Nielsen (SF), 2017-03-24:
Det er fuldstændig rigtigt, at der er mange, der har ansvaret for, at der ikke er sket noget i den her sag.
Da jeg blev opmærksom på det her i efteråret, undrede det nemlig også mig, for vi var jo med i Kampala og stod bag det der.
Det er ikke gået op for mig endnu, hvad årsagen er til, at der ikke er sket noget – om sagen bare er blevet glemt, eller om der er andre årsager til det.
Det kan vi måske få at vide ved lejlighed.
Men jeg er helt med på, at det bestemt ikke kun er den nuværende udenrigsminister, der har ansvaret for, at det er gået så meget over tid.
Anders Samuelsen (LA), 2017-03-24:
Man kan jo altid diskutere, hvornår det her skulle have foregået, og hvor meget man skulle have forceret det undervejs.
Hr. Holger K. Nielsen har jo også undervejs i den periode selv haft ansvaret som udenrigsminister, så vi er mange, der deler ansvaret.
Man kan vel sige, at jeg deler den mindste del af ansvaret, næsten, men ikke helt, for jeg har trods alt overhalet hr. Holger K. Nielsen i anciennitet i forhold til at være udenrigsminister.
Men lad os dog bare blive enige om, at udgangspunktet er en fælles positiv holdning til at få det her på plads, selvfølgelig under hensyntagen til, at vi konkret er sikre på, hvilke strafferetlige konsekvenser det har i forhold til vores egen lovgivning.
Jeg er meget åben over for at se på, på hvilken måde vi også kan få det her skrevet ind i forbindelse med behandlingen.
Holger K. Nielsen (SF), 2017-03-24:
Tak til udenrigsministeren.
Vi skal ikke forcere, siger han.
Nej, men vi har jo haft den her sag siden 2010, så man kan ikke påstå, at der er tale om en forcering, når vi tager fat på det nu.
Men skidt være med det.
Jeg er sådan set tilfreds med, at der er sådan en positiv tilkendegivelse af, at regeringen godt vil gå i gang med det her.
Jeg har også respekt for, at der er en del tekniske vanskeligheder i det, herunder hvordan det strafferetlige skal implementeres her i Danmark i dansk straffelov osv.
Det er jeg med på.
Man kunne nu godt stemme for det her forslag med en bemærkning om, at det så skulle håndteres efterfølgende, men skidt være med det.
Det, som jeg godt lige ville være sikker på, er, om vi kan regne med, at regeringen og regeringspartierne vil medvirke til en form for beretning fra Udenrigsudvalget, hvor vi ligesom får bekræftet det og kvitteret for, at den her proces kommer i gang, og vi så får beskrevet en eller anden form for procedure for, hvordan Folketinget kan blive involveret i de overvejelser, regeringen måtte have.
Kenneth Kristensen Berth (DF), 2017-03-24:
Udgangspunktet for debatten er jo, at regeringen i sit regeringsgrundlag har skrevet om et slankere samarbejde, og så er det i øvrigt meget vanskeligt ud fra det at finde ud af, hvad regeringen så mener med det.
Og det var jo det, der sådan set var vores intention her, nemlig at vi skulle prøve at nå dybere ned i det.
Det er jeg ikke ganske sikker på at vi opnåede, men om ikke andet så har vi da haft debatten.
Jeg opfatter det som udgangspunkt ikke, selv om jeg blev en lille smule forvirret af det, hr. Rasmus Nordqvist sagde, som en kritik af, at jeg pegede på Alternativet som et EU-begejstret parti.
Nej, det reagerer hr. Rasmus Nordqvist ikke på, nej, det er godt.
Jeg skulle bare lige være helt sikker på, at det er sådan, det er.
Rasmus Nordqvist (ALT), 2017-03-24:
Jamen når jeg ikke spurgte om det her, da ordføreren var oppe første gang, var det, fordi det lød, som om det var det politiske indhold, vi skulle tale om skulle være slankere, hvilke områder vi skulle arbejde på, og hvad vi var og er uenige om i forhold til.
Der er nogle, der gerne vil samarbejde om flygtninge osv.
Og så oplever vi lige pludselig her i anden omgang, at man slår armene lidt ud og omtaler andre partier som stærkt begejstrede for det hele.
Jeg kunne nogle gange bare godt tænke mig, at vi fik skilt diskussionerne ad og snakkede politisk indhold og også form, så vi egentlig rykker videre i den her diskussion og ikke lidt hele tiden kører i ring.
Jeg synes, det er en meget vigtig diskussion omkring institutionernes formåen, som jeg også selv var inde på.
Hvordan skal de være bygget op?
Men der er også hele den der med, hvad det er for et politisk indhold, vi putter ind i de institutioner, om der er to, tre eller halvanden, ikke?
Anders Samuelsen (LA), 2017-03-24:
Som jeg sagde i min tale, er målet, at vi hen over foråret – det er også et svar til hr. Nick Hækkerup – forhåbentlig vil have det fuldstændige billede, så der kan træffes en regeringsbeslutning om, hvorvidt og hvordan vi skal gå videre med at indhente samtykke her i salen til ratifikation.
Og igen vil jeg gerne takke for initiativet og dermed også det, at vi får lys på sagen igen.
Henrik Dahl (LA), 2017-03-24:
Udenrigsministeren nåede at komme mig i forkøbet, efter jeg havde trykket mig ind, men jeg vil stille spørgsmålet alligevel.
Ligger der i Udenrigsministeriets arkiv nogen oplysninger, der kan belyse, hvorfor ratifikationsprocessen ikke blev sat i værk, mens hr. Holger K. Nielsen var udenrigsminister?
Naser Khader (KF), 2017-03-24:
Vi har en moralsk forpligtelse til at bidrage til en global retsorden.
ICC fortjener vores støtte i den sammenhæng.
Jeg er tilhænger af krigsforbryderdomstolene, der retsforfølger folk, der begår krigsforbrydelser mod deres egen civile befolkning, især i en tid hvor FN's Sikkerhedsråd er så impotent, at man ikke kan retsforfølge dem, der står bag nogle af de krigsforbrydelser, der foregår i øjeblikket, eksempelvis i Syrien fra Assad-regimets side.
Så for mig er ICC en prik i den aktivistiske udenrigspolitik, som jeg mener Danmark skal føre.
Men som udenrigsministeren gjorde rede for i sin tale, har vi endnu ikke det fulde nødvendige grundlag for at kunne melde ud, at vi ratificerer Kampalaændringerne.
En proces er sat i gang, og vi følger og afventer den proces og beslutning, der træffes i ICC ultimo 2017, for at se, om der er substansændringer af Kampalaændringerne.
Men det piller ikke ved det faktum, at vi også på sigt ønsker at kunne retsforfølge særlig grove brud på magtanvendelsesforbud.
Vi afventer den igangsatte proces, som udenrigsministeren har redegjort for i sin tale, og derfor kan Det Konservative Folkeparti ikke støtte det her beslutningsforslag.
Rasmus Nordqvist (ALT), 2017-03-24:
Jeg skal gøre det her kort.
Altså, jeg synes jo mest, at vi bare kan tage det alvorligt, at der internationalt er besluttet noget for nu rigtig mange år siden, som vi plejer at støtte op om, fordi det netop styrker den internationale retsorden.
Det har man så ikke rykket på endnu.
Og man kan jo ikke kalde det for hastværk, når vi kan se, hvor mange lande der kunne ratificere det i 2012, og når vi kan se, at der, så vidt jeg kan huske, er 17 andre EU-lande, der har ratificeret – så kan vi selvfølgelig også rykke.
Derfor er jeg glad for den trods alt positive tone fra udenrigsministeren om, at man allerede er i gang og vil skubbe kraftigere på, fordi vi jo faktisk har lidt travlt nu.
Det er ikke hastværk at sige, at vi jo skal være klar inden efteråret, når det ligesom skal tages op igen.
Så det burde være en god idé at have ratificeret; så det er jo dejligt.
Henrik Dahl (LA), 2017-03-24:
I 1998 vedtog 120 lande ved en konference i Rom at oprette Den Internationale Straffedomstol.
Formålet var at dømme i sager om folkedrab, krigsforbrydelser og forbrydelser mod menneskeheden.
Det blev også vedtaget, at domstolen skulle træde i kraft, når 60 lande havde ratificeret Rom-statutten, som det hedder, og det skete i 2002.
Siden 1998 har der jo været bred enighed i Folketinget om, at ICC var et meget vigtigt anliggende, og når Folketinget er bredt enig om noget, præger det jo ifølge sagens natur forskellige regeringers arbejde og tilgang, og det har også præget regeringen nu.
Alligevel er sagen jo den, at der ikke rigtig er sket noget med Kampalaerklæringen indtil for cirka et år siden under den daværende regering, som fik nedsat en tværministeriel arbejdsgruppe fra Forsvarsministeriet, Justitsministeriet og Udenrigsministeriet. Hvorfor gjorde man det?
Jamen det hænger jo sammen med, at man var nødt til at indgå en hel masse kompromiser.
Hvordan skulle man forholde sig til Sikkerhedsrådet, der ikke er koblet ind i spørgsmålet om aggressionsforbrydelser?
Hvordan skulle man forholde sig til jurisdiktionen sådan nærmere?
Hvordan forholder man sig til, hvad der er tærsklen for en aggressionsforbrydelse?
FN har jo også fastslået, at stater har responsibility to protect, hvis det er muligt at forhindre en situation som f.eks. den i Rwanda.
Der er det jo ikke antageligt, at man først lever op til den forpligtelse, og så har en eller anden form for risiko i forhold til spørgsmålet om aggressionsforbrydelse.
Så blev det så besluttet, at der fra den 1. januar 2017 skulle laves en ny beslutning med støtte fra mindst to tredjedele af ICC-landene, for at ICC kunne udvide sin jurisdiktion.
Det her forløb er sådan set tilstrækkeligt for mig til at sige, at i stedet for at stemme for beslutningsforslaget er det altså en god idé at lade den her arbejdsgruppe – som selvfølgelig godt kunne have været nedsat i den periode, hvor det var partierne bag forslagsstillerne, der havde regeringsmagten, men det lader vi ligge – gøre sit arbejde færdigt, før regeringen beslutter sig for at ratificere.
Altså, hastværk er lastværk, og derfor kan Liberal Alliance ikke støtte beslutningsforslaget.
Nick Hækkerup (S), 2017-03-24:
Tak for de bemærkninger.
Jeg hører – og det er jo givet de i øvrigt positive bemærkninger, der har været i debatten indtil videre – også fra Venstres side en villighed til at se, om vi i udvalgsregi kan lave en beretning, som peger på behovet for at komme videre ad den her vej og forhåbentlig siger, at det her skal vi kunne træde aktivt frem på, når det næste handlingsskridt kommer i New York i december.
Jeg vil sådan set bare høre, om ordføreren på vegne af Venstre vil være med til positivt at søge sådan en formulering i en udvalgsberetning.
Jan E. Jørgensen (V), 2017-03-24:
Forslagsstillerne skriver i bemærkningerne til forslaget, at Danmark altid har prioriteret indsatsen for en international retsorden højt, og at Danmark aktivt har støttet oprettelsen af og arbejdet i Den Internationale Straffedomstol, ICC.
Lad mig bare slå helt fast: Vi er meget enige, og Venstre og regeringen er da også yderst bevidste om, at Danmark skal prioritere det her arbejde højt i fremtiden.
Vi skal med andre ord fortsat slå hårdt ned på krigsforbrydelser, og derfor skal Den Internationale Straffedomstol, ICC, naturligvis også have det rette mandat til at kunne behandle så alvorlige sager.
De ændringer, som man blev enige om i Kampala, Ugandas hovedstad, i 2010, omhandler aggressionsforbrydelser, altså særlig grove brud på magtanvendelsesforbuddet, samt at kemiske våben og dum-dum-kugler karakteriseres som krigsforbrydelser og omfattes af ICC's kompetence, også i interne konflikter.
Forslagsstillerne er så, om man decideret kan sige hurtigt, ved jeg ikke, men i hvert fald lidt for hurtigt ude med dette forslag.
Derfor har regeringen nedsat en tværministeriel arbejdsgruppe i regi af Udenrigsministeriet, Justitsministeriet og Forsvarsministeriet, og de skal så studere andre landes tilgang til ratifikation af Kampalaændringerne og redegøre for, om en dansk ratifikation nødvendiggør ændringer i dansk ret.
På den baggrund afventer Venstre altså arbejdsgruppens redegørelse, og derfor kan vi ikke på nuværende tidspunkt støtte forslaget.
Søren Espersen (DF), 2017-03-24:
Jamen det medgiver jeg.
Det er så også det, der ligger i regeringens oplæg til i dag og også i udenrigsministerens tale – at der er ting i den forbindelse, der skal afklares.
Det er vi jo heller ikke inde i nu omkring de juridiske aspekter.
Så jeg vil da ikke sige, at det er en umulighed.
Men det bliver da interessant at se, hvad der kommer fra regeringen.
Jeg forstår, at det skal være rimelig hurtigt i løbet af efteråret.
Der vil vi da også være åbne for at se på, hvad det er.
Men som det umiddelbart ligger, synes jeg, det virker som en umulig ting.
Må jeg godt tilføje, at i det omfang Sikkerhedsrådet så har besluttet eventuelt at henføre noget til domstolen, har Sikkerhedsrådet jo allerede været enige, specielt de fem permanente medlemmer.
Der kan de i og for sig udstikke de beslutninger, de vil, som så bliver accepteret som international lov, hvor man så ikke behøver en lang retssag, hvor det vil være vanskeligt at skaffe regulære vidner og dermed have en ordentlig retsførelse.
Nick Hækkerup (S), 2017-03-24:
Men jeg anerkender sådan set problematikken, altså det her med, at der også er en reel politisk virkelighed, og at der er nogle lande, der spiller en større og tungere rolle end andre lande.
Jeg synes bare, at man med den formulering, som der er lavet, og den måde, som kompetencen ser ud på, har indlagt nogle muligheder, f.eks. for, som ordføreren også siger, at Sikkerhedsrådet kan henføre sager til domstolen – det er nok det mindste problem – men også at Sikkerhedsrådet kan udskyde efterforskningen, som finder sted.
På den måde synes jeg at man også har taget højde for den der realpolitiske virkelighed.
Søren Espersen (DF), 2017-03-24:
Hvis den socialdemokratiske ordfører mener, at det så var Sikkerhedsrådet, der skulle tage initiativ til at rejse sagen for domstolen, ville der vel være en mulighed for, at det kunne ske.
Men jeg mener stadig væk kun, det er realistisk i det omfang, at begge de stridende parter er enige om det her.
Sådan er det selvfølgelig i mange civilretlige ting.
Vi har jo selv – uden sammenligning i øvrigt – haft sådan en sag for den internationale domstol omkring Grønland i 1933, hvor de to involverede stater var enige om det.
Så er det let, og så kan man gøre det.
Men det er svært at forestille sig, at begge parter i en krig, i krigsførende lande eller efter en krig vil være med til at sige til en international domstol: Vi accepterer det udfald, der eventuelt kommer.
Nick Hækkerup (S), 2017-03-24:
Men vil ordføreren ikke give mig ret i, at der i den konstruktion, der er lavet, dog er indlagt nogle sikkerhedsventiler, som gør, at Sikkerhedsrådet har betydelig indflydelse på, om sager rejses for domstolen?