Rasmus Stoklund (S), 2022-01-28:
I integrationsdebatten er der sjældent historier, der giver anledning til stor optimisme og opmuntring, men i sidste uge læste jeg en klumme i Berlingske, der gav grund til masser af håb.
De fleste af os er blevet podet utallige gange i næse og svælg, og på det teststed, hvor jeg oftest er blevet podet, har det de fleste gange været unge mennesker med rødder et sted i Stormellemøsten, der med venlighed, omhyggelighed og håndelag har taget imod.
Utilsigtet er testcentrene som en sidegevinst måske endt med at blive et af danmarkshistoriens mest vellykkede integrationsprojekter, vel at mærke uden at være et projekt.
De her unge mennesker har klaret sig på ordinære vilkår: Der var ingen særbehandling, ingen sagsbehandlere, intet løntilskud, ingen projektmagere – kun dem, deres arbejdsgivere og så en masse folk, der skulle testes.
De søgte et job, de fik det, de passer det, og fremtiden ligger for deres fødder.
Snart er restriktionerne et overstået kapitel, og her står vi altså med tusindvis af unge mennesker, som har vist deres værd.
Det er unge mennesker med en profil, som historisk set har været overrepræsenteret i nogle af de forkerte statistikker, men det er unge mennesker, der har vist, at de ikke hører til i den overrepræsentation.
Det er værd at glæde sig over.
Ifølge Berlingske har erhvervslivet, bl.a. Coop og Salling, allerede fået øje på den her gode arbejdskraft, der snart bliver tilgængelig.
Og nu ligger der jo et medansvar hos arbejdsgiverne, uanset om de er offentlige eller private.
Når de her tusindvis af unge mennesker banker på jeres dør, kan I roligt give dem en chance, for de har bevist, at de har tænkt sig at gribe den og leve op til den tillid, som I viser dem.
Det kan være i kommuner, der mangler plejepersonale, som elever til sosu-uddannelserne, som lærling hos håndværksmestre og industrivirksomheder, der mangler en lærling, som kan stå op om morgenen og har lyst til at tage fat, eller hvilken vej de unges interesser nu trækker dem.
Det vigtige er, at de her unge mennesker har vist, at de vil fællesskabet, de vil klare sig selv, ikke ved at tjene hurtige penge og stå ved siden af majoritetsbefolkningen; nej, de har vist, at de ønsker at bidrage til Danmark, de er om bord.
Selv om man kan mene, at man i integrationsdebatten ikke skal tale om dem og os, så har de, når man taler om dem og os, ikke desto mindre vist, at de hører til blandt os.
Når et ungt menneske ikke har noget at miste, er risikoen for at komme på afveje større, og derfor er arbejde, uddannelse, en læreplads, en indtægt og nogle, der afhænger af en, vigtige bidrag til at sætte et ungdomsliv på skinner.
Et stort flertal i befolkningen – og det afspejler sig jo heldigvis også her i Folketinget – går ind for en fast, ansvarlig og stram udlændingepolitik.
Det er en politik, der passer på det Danmark, som de fleste af os er opvokset i og holder af, et Danmark, som vi ikke ønsker grundlæggende forandret af indvandring, og et Danmark, hvor alt derfor heller ikke konstant er til forhandling.
Ikke alle, men for mange, der reelt ikke ønsker at leve i Vesten, har alligevel fundet det bekvemt at komme hertil siden 1983.
Det medfører diskussion om islams rolle i samfundslivet, diskussion om kultursammenstød, om ligestilling, om særhensyn, diskussion om afvisning af særhensyn, diskussion om frihedsrettigheder, om vold, om negativ social kontrol, diskussion om æresbegreber, diskussion om modkultur, diskussion om demokratisk forståelse eller mangel på samme.
Ud over de her diskussioner har det været nødvendigt med utrolige mængder lovgivning for at beskytte vores land og vores frihed.
Folk er velkomne i Danmark, og jeg møder masser af udlændinge, som trives her og glæder sig over friheden, demokratiet, mulighederne, fremtidsudsigterne for sig selv og deres børn.
Men dem, der er kommet hertil og siden har haft et ønske om at trække Danmark i en retning, der minder om deres oprindelsesland, bør tænke over, hvorfor de i sin tid kom.
De kom, fordi Danmark er et land med muligheder – fredeligt, sikkert og velstående – modsat de lande, de kom fra.
Og her bør refleksionen sætte ind.
Man bør spørge sig selv: Er Danmark et godt land, fordi der er noget særligt i drikkevandet, som der ikke var i mit hjemland, eller er Danmark et godt land på grund af demokrati, kultur, værdier og idéer?
Når man så når frem til det indlysende, bør man overveje, om man ikke straks skulle tjekke lidt mere helhjertet ind i forhold til skik og brug hertillands; f.eks. lade sin datter gå uden tørklæde, hvis det er det, hun ønsker; lade sin søn være åben om homoseksualitet; underrette myndighederne, hvis man ved, at et barn bliver udsat for vold; kontakte PET, hvis man hører om nogen, der forsøger at sprede had og radikalisere; overveje at lade sig vaccinere mod covid-19; og acceptere, at både mænd og kvinder er på arbejdsmarkedet.
Jeg ser frem til den videre debat og vil på vegne af Socialdemokratiet læse et forslag til vedtagelse op.
Forslag til vedtagelse
»Folketinget konstaterer, at mange udlændinge bidrager til det danske samfund og lever et liv i overensstemmelse med danske værdier.
Folketinget konstaterer, at de danske værdier er under pres fra ekstreme islamistiske kræfter, og at der er brug for, at samfundet står fast på de danske værdier.
Folketinget konstaterer desuden, at der er særlige udfordringer i forhold til piger og kvinders mulighed for at leve et liv med frihed og selvbestemmelse i visse minoritetsmiljøer.
Folketinget noterer sig med tilfredshed, at regeringen nedsætter en kommission for kvinder og pigers rettigheder samt arbejder for at øge kontrollen med indvandringen, så integrationen kan følge med.«