Pernille Rosenkrantz-Theil (S), 2023-05-26:
Tak til forslagsstillerne for at fremsætte endnu et forslag vedrørende borgere med handicap, i den her sammenhæng om forbindelsen og overgangen fra barn til voksen.
Beslutningsforslaget pålægger regeringen inden udgangen af oktober 2023 at fremsætte lovforslag, som skal sikre en afbureaukratisering af reglerne på handicapområdet og give en mere fleksibel hjælp til borgere efter det fyldte 18. år.
Lovforslaget skal indebære, at der igangsættes et forsøg i en række kommuner, hvor hjælp til borgere med et handicap videreføres, efter at borgeren er fyldt 18 år, medmindre der er sket væsentlige ændringer i deres situation.
Der er jo slet ikke nogen tvivl om, at der skal være en tryghed og der skal være en forudsigelighed og
der, hvor det er nødvendigt, også en kontinuitet.
Det vil sige, at dér, hvor det er relevant, er det vigtigt med kontinuitet, men jeg tror, de fleste af os også gerne vil have respekteret, at vi på et tidspunkt faktisk bliver voksne mennesker og derfor har brug for en anden støtte og hjælp, end vi havde, da vi var børn.
Det gælder selvfølgelig også borgere med handicap.
Som jeg har tilkendegivet tidligere, vil jeg gerne se nærmere på, hvordan vi får afbureaukratiseret på handicapområdet.
Jeg synes, vi har taget et første virkelig væsentligt skridt i forbindelse med aftalen med kommunerne i går i forhold til særlig den del, der vedrører merudgiftsydelsen, som jeg er meget positiv over, at vi har kunnet finde fælles fodslag om.
Der sker rigtig meget i overgangen fra barn til voksen, og betydningen af at blive myndig er stor.
Det er den, både når det gælder borgere i almindelighed, men også når man går fra at være ung til at være voksen, når man har et handicap.
Det er vigtigt, at det bliver forberedt ordentligt, og jeg deler sådan set opfattelsen af, at overgangene er rigtig svære.
Derfor indførte et enigt Folketing i 2020 en forpligtelse til, at kommunerne skal påbegynde planlægningen af overgangen fra barn til voksen, når den unge fylder 16 år.
Jeg mener sådan set, at lige præcis den måde at gøre det på er det rigtige snit at lægge.
Det er, fordi jeg mener, man har ret til at blive behandlet som voksen, når man er voksen.
Men at en overgang skal forberedes ordentligt, og at der skal være en mulighed for at få kontinuitet der, hvor det er relevant: Ja tak til det.
Jeg mener sådan set, at det snit, der er blevet lagt af et enigt Folketing i 2020, er det rigtige.
Formålet med den forpligtelse er netop at sikre, at der er en tryghed og en forudsigelighed, og at det er planlagt i god tid, sådan at man som familie og ung meget tidligt kan forholde sig til, hvad der skal foregå i den overgang.
Det er selvfølgelig intentionen med det, at man skal nedbringe den usikkerhed, og man kan sige, at baggrunden for det jo formodentlig er den samme som baggrunden for, at det her beslutningsforslag bliver fremsat, nemlig at overgangen er for hård og for brat.
Det er det, som man med reglerne fra 2020 ønsker at gøre op med.
Derfor er jeg altså ikke tilhænger af, at man viderefører hjælpen efter børnebestemmelserne efter det fyldte 18. år.
Punktum.
Det mener jeg simpelt hen ikke er den rigtige måde at gøre det på.
Jeg synes faktisk, at det er forberedelsen og det, at man får god tid og mulighed for at planlægge og forberede sig, der er det rigtige.
Men den undersøgelse blev lavet, inden reglerne for kommunerne var trådt i kraft.
Derfor mangler vi lige nu viden om, hvordan de regler og den lovgivning, der blev indført i 2020, fungerer i praksis.
Vi ved det simpelt hen ikke.
Derfor kan jeg godt være lidt bekymret for, når vi nu står og behandler det her beslutningsforslag i dag, om det så er gammel strøm.
Vi ved reelt ikke, om det har forandret sig siden 2020.
Vi ved, at der er enkeltsager, hvor det ikke har.
Det er klart, dem kender vi alle sammen til.
Men er det generelle billede, at det faktisk har forandret sig, efter at reglerne blev indført?
Er det generelle billede, at det overhovedet ikke har forandret sig, siden reglerne blev indført, eller er billedet, at det for nogle kommuner har forandret sig og for andre har det ikke?
Vi ved det simpelt hen ikke.
Jeg mener sådan set, at grebet på det, man lavede i 2020, er det rigtige, og derfor synes jeg jo, at vi, inden vi begynder at lave reglerne om, skal vente på resultaterne af den nye undersøgelse, som Ankestyrelsen er i gang med netop nu, af kommunernes erfaring og praksis med forberedelsen af børn og unge.
Det vil altså sige, at det jo så er viden, vi får, efter at den nye forpligtelse er trådt i kraft.