Astrid Krag (S), 2022-04-29:
Tak for det.
Med beslutningsforslaget her ønsker forslagsstillerne dels at pålægge regeringen at fremsætte et lovforslag, som ulovliggør, at der udtages overskud fra sociale tilbud, der er underlagt det såkaldte selvmøderprincip, dvs. kvindekrisecentre og herberger, som er reguleret efter servicelovens §§ 109 og 110, dels at pålægge regeringen at indkalde til forhandlinger om et skærpet tilsyn med fagligheden i de to boformer.
Jeg vil gerne indlede med at kvittere for forslaget, som jeg har set frem til at debattere her i dag.
Det er jo ikke nogen hemmelighed, at regeringen gerne havde set, at vi allerede nu havde sat ind over for muligheden for at tage overskud ud af de sociale tilbud, ligesom jeg er enig med forslagsstillerne i, at der er brug for, at vi drøfter kvaliteten af de tilbud, som tager imod nogle af de mest udsatte i vores samfund, nemlig voldsramte kvinder og mennesker i hjemløshed.
Da beslutningsforslaget omhandler to dele, vil jeg starte med at adressere den del, som handler om et forbud mod at tage overskud ud fra herberger og krisecentre.
Boformer efter servicelovens §§ 109 og 110 er som bekendt omfattet af selvmøderprincippet, hvilket skyldes tilbuddenes akutte karakter.
Selvmøderprincippet sikrer, at den voldsramte kvinde og det hjemløse menneske kan blive optaget direkte af tilbuddets leder og ikke skal forbi kommunen.
Som forslagsstillerne understreger i bemærkningerne til forslaget, har selvmøderprincippet afgørende betydning for nogle af de mest udsatte mennesker i vores samfund.
Det er noget, vi skal værne om.
Men selvmøderprincippet betyder også, at de her tilbud adskiller sig fra andre sociale tilbud, som kommunerne visiterer borgerne til.
Samtidig er der fri adgang for private aktører til at oprette og drive herberger og kvindekrisecentre enten som private nonprofittilbud eller som private kommercielle tilbud med mulighed for at udbetale udbytte, hvis de kan opnå godkendelse hos socialtilsynet.
Ser vi på kvindekrisecentrene, kan vi konstatere, at antallet af tilbud og pladser de seneste år er steget.
Stigningen er primært drevet af, at der er kommet flere private kommercielle kvindekrisecentre til.
Antallet af private kommercielle kvindekrisecentre er fra december 2019 til marts 2022 steget fra 6 til 20 og udgør således i dag en betydelig andel af de i alt 71 kvindekrisecentre.
Civilsamfundet har historisk spillet og spiller også i dag en stor og vigtig rolle på herbergs- og kvindekrisecenterområdet, og det er selvsagt ikke alle private kommercielle tilbud, der er problematiske.
Men når jeg taler med interessenter på området som f.eks. LOKK, fremhæver de, at der er aktører, som er på markedet af forkerte årsager og driver krisecentre med det formål at generere overskud, der kan udbetales som udbytte til den private ejerkreds.
I bemærkningerne til forslaget her er flere af de historier gengivet.
Fra december 2019 til marts 2022 er antallet af private kommercielle herberger steget fra 11 til 23.
De private kommercielle herberger udgør nu omkring en femtedel af de i alt 110 herberger.
Der er altså for begge boformer tale om markante stigninger i private kommercielle tilbud.
Sammenholdt med det faktum, at kommunerne ikke har indflydelse på, hvilke tilbud der oprettes, og at der ikke findes en kritisk køber, når kommunerne ikke har visitationsretten, men skal betale prisen for opholdet, som tilbuddet har sat, ja, så mener jeg, at det ikke burde være muligt at drive et herberg eller et krisecenter og tage udbytte ud.
Som jeg indledte med at sige, støtter regeringen altså et forbud mod at kunne udtage overskud på private sociale tilbud efter servicelovens §§ 109 og 110, men jeg må også sige, at et lignende forslag allerede har været drøftet i forbindelse med forhandlingerne om styrkelse af socialtilsynet og styrkelse af det økonomiske tilsyn med sociale tilbud i efteråret 2020 og foråret 2021, hvor regeringen foreslog, at private sociale tilbud skal oprettes og drives som selvejende institutioner.
Det var der som bekendt ikke opbakning til fra et flertal.
I stedet blev der indgået aftale om styrkelse af socialtilsynet og styrkelse af det økonomiske tilsyn med sociale tilbud, hvor tilbuddene bl.a. skal offentliggøre en ny række økonomiske nøgletal om bl.a. udbetalt udbytte.
Nøgletallene vil kommunerne bl.a. kunne anvende i deres beslutningsgrundlag, når de skal vælge et konkret tilbud til den enkelte borger, og det vil dermed gøre dem i stand til at forholde sig som kritiske købere.
Men som tidligere nævnt er der altså ikke en kritisk køber på § 109- og § 110-området.
Beslutningsforslagets anden del pålægger regeringen at indkalde til forhandlinger om et skærpet tilsyn med fagligheden i de to boformer.
Jeg vil gerne starte med at slå fast, at både kvindekrisecentre og herberger er omfattet af socialtilsynets godkendelse og løbende driftsorienterede tilsyn.