runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Orla Østerby (KF), 2017-05-30:
Tak for det.
Når hr. Finn Sørensen vil have en tvungen taskforce ud til kommunerne, hvordan tænker han så at det skal udføres?
Kvaliteten af sagsbehandlingen rundtomkring i kommunerne skal jo nu ensrettes af Ankestyrelsen, og de skal have en eller anden facitliste, som de skal træffe afgørelse efter.
Hr. Finn Sørensen må lige fortælle mig, hvor dårlig kvaliteten af sagsbehandlingen skal være, før kommunen skal tvinges til at få en taskforce ud.
Finn Sørensen (EL), 2017-05-30:
Hvis det var et effektivt redskab, var det nok allerede slået igennem, så man kunne se det på omgørelsesprocenterne, men det er der ikke rigtig noget der tyder på.
Så er det ansvarsforflygtigelse, synes jeg, fra de partiers side herinde, der siger: Nej, men så vil vi ikke finde på noget, der er lidt mere effektivt end at have en eller anden måske lidt for naiv tro på, at alle kommuner helt frivilligt vil benytte sig af sådan et redskab.
Carl Holst (V), 2017-05-30:
Nu er ordførerens parti af principielle årsager ikke en del af kredsen bag den satspuljefinansierede taskforce, men jeg er sikker på, at partiet holdningsmæssigt er enig i taskforcen.
Nu har den jo ikke fungeret de sidste 10 år, så vidt jeg erindrer, men i hvert fald siden 2014, så burde man ikke lige give den en chance i forhold til at gøre det til et påbud, som så bliver opfattet som centralstyring?
Finn Sørensen (EL), 2017-05-30:
Det her forslag er heller ikke et forslag om at pålægge kommunerne flere regler.
Det er et forslag, der skal sikre, at hvis en kommune ikke kan finde ud af det – for at sige det pænt – og den bliver ved med at ligge på nogle uacceptable fejlprocenter, så har man fra myndighedens side, i det her tilfælde Ankestyrelsens, mulighed for at hjælpe den kommune, og det skal kommunen ikke kunne afslå, og det synes jeg ikke den skal kunne.
Der vil jeg bare sige til de partier, der bliver ved med at sige, at vi skal have dialog, og at vi ikke må indføre nye regler og ting og sager: Det er helt i orden, hvis man så selv kom med nogle konkrete forslag, som man kunne have en formodning om ville virke.
Men det eneste, man kan sige, er, at vi må have noget dialog.
Ja, men det er altså det, vi har haft de sidste 10 år, og vi ser bare de fejl stadig væk.
Carl Holst (V), 2017-05-30:
Ordføreren gør opmærksom på, at der er variation i det her, at der sker fejl osv., og så har ordføreren nogle forskellige vurderinger af og gisninger om, hvad årsagen er til det; det kunne være økonomi osv., men også, at der er en juridisk fejlvurdering, altså en faglig fejl.
Mit spørgsmål til ordføreren er: Tror ordføreren i forhold til modernisering og fremtidssikring af den offentlige sektor, at vejen frem er, at man centralt pålægger medarbejdere i den offentlige sektor flere regler?
Carl Holst (V), 2017-05-30:
Ja, forpligtelsen til et individuelt skøn omfatter alle sager i forhold til de retssikkerhedsmæssige principper, man har krav på, dels i forhold til hvert individuelle skøn, dels i forhold til partshøringer og andre ting.
Kristian Hegaard (RV), 2017-05-30:
Det er jo glædeligt, at man i hvert fald synes, at det er den rigtige måde at gøre det på.
Så var ordføreren også inde på, at det er vigtigt med det individuelle skøn, og det kan man jo kun være enig i.
Det er jo sådan det, der er grundlaget for alle de forvaltningsretlige principper, vores samfund er bygget op på.
Er ordføreren så ikke enig i, at det, at der kommer en taskforce ud og giver noget faglig sparring til dem, der måske ikke lige er så gode til at tage udgangspunkt i den enkelte, ikke ændrer noget ved det individuelle skøn for den enkelte kommune, og at det har den stadig væk?
Finn Sørensen (EL), 2017-05-30:
Jeg må bare sige, at jeg ikke er enig i ministerens vurdering af, at man ikke kan foretage en sådan vurdering.
Det viser sig jo, at det kan man godt, for det er jo det, Ankestyrelsen gør gang på gang, når den laver en praksisundersøgelse.
Den undersøgelse har det formål at analysere kommunernes praksis på et bestemt lovområde sammenholdt med, hvad lovgivningen siger.
Og det er jo det, vi diskuterer her, fordi der jo helt klart er alt, alt for mange kommuner, der har nogle fuldstændig uacceptable omgørelsesprocenter.
Det har Ankestyrelsen været i stand til at analysere i de tilfælde, og det er sådan set bare det arbejde, der skal omsættes i handling.
Nu fik jeg desværre ikke svaret på den sidste del af spørgsmålet – jeg kan håbe, at der er en anden, der stiller spørgsmålet igen, for jeg har selvfølgelig et svar på det.
Christian Juhl (EL), 2017-05-30:
Hvad angår det der med at sige »ordføreren«, sidder jeg tit og tænker, når jeg sidder i formandsstolen: Det her er for slapt, Christian Juhl; sig navnet, for det virker meget, meget bedre.
Men det vil ikke blive forringet.
Altså, når vi skal sige for- og efternavn og nøjes med det, er vi tvunget til det i stedet for at sige »ordføreren«, og der kommer vi tættere på, at folk hver eneste gang husker, hvad han eller hun, der nu har navnet, hedder, og det synes jeg er en god ting.
Jeg synes ofte, jeg tager mig i det, når jeg selv af magelighed, eller hvis jeg ikke lige kan huske et navn, siger »ordføreren«.
Det er ikke en god tiltaleform.
Der synes jeg det er bedre at sige »Mette Abildgaard«, hvis nu vi indførte det, eller som nu »fru Mette Abildgaard«.
Mette Abildgaard (KF), 2017-05-30:
Tak for det.
Det var en interessant konkurrence, hr. Christian Juhl var ved at åbne op for, i forhold til hvem der havde de mest folkelige venner.
Det var interessant.
Jeg vil egentlig bare spørge hr. Christian Juhl, om det ikke er korrekt, at hvis man har lidt svært ved at finde ud af det her med »hr.« og »fru«, har man også den mulighed bare at sige »ordføreren« og »spørgeren«, og at det også bliver accepteret i den måde, vi taler til hinanden på herinde.
Så vil jeg også høre, som det andet element, om det ikke også er korrekt, at det har en positiv effekt, i forhold til at vi som folketingsmedlemmer lærer hinandens navne.
Det, at man så ofte hører folketingsmedlemmer benævnt ved det fulde navn, har gjort, tror jeg, at der ikke er nogen folketingsmedlemmer i dag, jeg ikke kan det fulde navn på, og det synes jeg egentlig er en fin lille sidegevinst ved vores tiltaleformer.
Mette Abildgaard (KF), 2017-05-30:
Jeg synes, at hr. Christian Juhl glemmer en ting i sin argumentation, og det er, at »hr.« og »fru« ikke er meningsforstyrrende.
Jeg tror ikke, der sidder nogen og følger debatten, som ikke forstår, når jeg siger »hr. Christian Juhl«, hvad det så betyder, eller når man siger »fru Mette Abildgaard«.
Det tror jeg ikke der er nogen der finder meningsforstyrrende.
Det eneste meningsforstyrrende, der skulle være i det, er da, at vi bruger »fru«, uanset om man er gift eller ej.
Jeg synes, det var mærkeligt, da jeg kom herind og startede, at jeg var fru Abildgaard, før jeg var blevet gift.
Det er det eneste meningsforstyrrende, jeg vil kunne finde i det.
Christian Juhl (EL), 2017-05-30:
Respekten kan man sagtens have uanset »De« og »hr.«.
Jeg er enig i det der med sproget og de fremmede ord, men »De« og »hr.« er altså også fremmede ord for almindelige danskere i dag.
Der er nogen, der aldrig har brugt de ord over for en person, hverken »De« eller »hr.« eller »fru«.
Sådan følger vi da med hele tiden.
Der står en computer her og computer der, og der er i min lomme en telefon med en hel masse ting, som ikke var der, da min oldefar sad i Folketinget.
Tingene udvikler sig jo, også sproget, også den måde, vi kommunikerer på, og de redskaber, vi bruger.
Mette Abildgaard (KF), 2017-05-30:
Jeg kan sådan set godt følge det med, at vi i vores debatter herinde nogle gange distancerer os fra almindelige mennesker, men det mener jeg ikke først og fremmest sker på grund af vores tiltaleformer.
Det mener jeg sker på baggrund af de ord, vi anvender, og den måde, vi snakker på, og den måde, vi undgår at svare på de spørgsmål, der bliver stillet, på.
Det tror jeg har meget større konsekvenser end det, at vi måske lige indleder med at sige »fru Karen J. Klint« eller »hr. Christian Juhl«.
Og så må jeg indrømme, at hvis jeg spurgte min gruppe, om vi skulle indføre de gamle begreber og sige »det ærede medlem« osv., så tør jeg ikke vædde en kasse sodavand på, hvordan udfaldet ville blive, for jeg tror, at det ville være fifty-fifty.
Vi kan godt lide, at der er nogle traditioner.
Jeg synes, vi er landet et fornuftigt sted nu, hvor vi har en grundlæggende respekt for det parlament, vi er en del af, men hvor vi samtidig kan have en fri og åben debat.
Christian Juhl (EL), 2017-05-30:
Den første bemærkning, jeg overhovedet fik, kom fra nogle af mine venner, som ikke er særlig højtuddannede, vil jeg sige, og de taler et ganske almindeligt sprog, som man nu gør på de arbejdspladser, hvor vi har arbejdet sammen.
De sagde til mig: Hvorfor i alverden snakker I så kunstigt et sprog?
Hvorfor kan du ikke tale, ligesom du gjorde, inden du kom i Folketinget?
Så sagde jeg: Jamen det er jo reglerne, der siger sådan.
Det var godt nok nogle gammeldags regler, syntes de.
De er vant til at sige deres mening ligeud uden at være ubehøvlede.
Hvis nu Konservative er meget tilhængere af historie og den slags, skal vi så også genindføre »det ærede folketingsmedlem« og »den højtærede minister«?
Det var jo helt almindeligt for en del år siden.
Eller skal vi lade overklassen begynde at tale fransk eller tysk eller engelsk?
Jeg mener, at der er mange måder at distancere sig fra almindelige mennesker på, hvis man ellers er tilhænger af historien.
Der er masser af eksempler på det.
Akademikere har også deres helt eget sprog, som er ganske uforståeligt for folk, der ikke har fået en større uddannelse.
Andreas Steenberg (RV), 2017-05-30:
Alternativet, SF og Enhedslisten foreslår med det her forslag, at vi ikke længere skal sige »hr.« og »fru« til hinanden her i Folketingssalen, og at vi kan få lov at sige f.eks. »du sagde sådan og sådan« i stedet for »hr. eller fru et eller andet sagde sådan og sådan«, altså at »hr.« og »fru« bliver afskaffet, og at direkte tiltale bliver tilladt.
Det synes vi i Radikale Venstre er en meget logisk opdatering af, hvordan vi taler til hinanden, og derfor kan vi støtte beslutningsforslaget.
Josephine Fock (ALT), 2017-05-30:
Altså, jeg ønsker på ingen måde en debat herinde, som går over stregen, i forhold til at vi begynder at tale personligt til hinanden.
Og som jeg også sagde i min ordførertale, synes jeg faktisk som udgangspunkt, vi behandler hinanden med respekt, og det tror jeg ikke går fløjten, selv om vi får en friere tiltaleform.
Mette Abildgaard (KF), 2017-05-30:
Men så vil jeg bare høre fru Josephine Fock om kombinationen af, at man dels afskaffer tiltaleformerne og så måske også løsner på sproget på andre parametre, så der måske kan snige sig et bandeord ind hist og pist.
Frygter ordføreren ikke, at vi får skabt en debat herinde, som ikke er et forbillede for den debat, vi ligesom ønsker i resten af samfundet, hvor tonen jo bliver hårdere og hårdere, og hvor vi ofte ser f.eks. på de sociale medier, at folk går meget over stregen?
Orla Hav (S), 2017-05-30:
Det synes jeg hverken er rimeligt eller ordentligt.
Så er det ligesom trukket op.
Men hvis man forestiller sig et taskforceforløb i en kommune, hvor man fra kommunens side positivt har sagt nej, at det vil de ikke, hvad er det så for en situation, den taskforce kommer ud i, når de skal være med til at løse en pædagogisk opgave og skabe en anden stemning, en anden ånd og en anden faglighed om tingene?
Det er der, vi har en bekymring for, om det er det rigtige værktøj.
Josephine Fock (ALT), 2017-05-30:
Nu vil jeg sådan set ikke tage alle unge til indtægt for at bande.
Og jeg synes selvfølgelig løbende vi skal diskutere, hvad det er tilladt at sige.
Hvis man kommer til at sige et enkelt »sgu« heroppefra, tænker jeg, at det ikke nødvendigvis ødelægger noget.
Men det kan der være forskellige holdninger til.
Som udgangspunkt tænker jeg, at vi ikke skal bande, men at det kan komme til at løbe lidt af med en.
Og hvis man i det daglige bander, er det ikke nødvendigvis noget, der ødelægger debatten, tænker jeg.
Karina Adsbøl (DF), 2017-05-30:
Tak til ministeren for ministerens tale.
Så man kommer med en tørresnor, der skal udstille de kommuner, der ikke gør det godt nok, men man vil ikke handle på det.
Man vil simpelt hen ikke pålægge dem at tage et taskforceforløb netop for at give dem noget hjælp, rådgivning og vejledning.
Kan ministeren uddybe, hvad begrundelsen for det er?
Hvad skal vi med en tørresnor, som ministeren gerne vil bruge til at vise de kommuner, der ikke gør det godt nok, frem, når ministeren alligevel ikke vil kræve, at vi skal have handling på området netop ved at pålægge dem at modtage hjælp herinde fra Folketinget i form af et rådgivningsforløb eller andet i forbindelse med taskforcen?
Jeg vil gerne se ordføreren stå på hovedet, men jeg tror nu ikke, at det kunne rykke det helt vilde i forhold til 98 kommuner, når det handler om at rette ind i forbindelse med det med taskforce.
Nu har hr. Orla Hav jo siddet i Socialudvalget mange år, og jeg ved ikke, om ordføreren husker sagen med Handicapcenter København, som nu hedder Borgercenter Handicap.
Allerede i 2013 havde vi jo indkaldt til adskillige samråd om netop det her.
Vi fik henvendelser fra forældre, som skrev til os, og her den anden dag kunne man så igen læse om det i avisen, altså 4 år efter.
Mener ordføreren, det er rimeligt?
Havde det da ikke være rimeligt, at man havde sendt en taskforce ud til dem eller givet dem det her tilbud og sagt: Det skal I gøre, når I ikke retter ind?
Orla Hav (S), 2017-05-30:
Jeg kan fortælle fru Karina Adsbøl, at mit engagement ikke ville have været mindre af den grund.
Jeg ville såmænd have stået på hovedet, for at kommunen kom til fornuft og fik sat et ordentligt forløb i gang, som var med til at sikre, at borgerne oplevede, at der var kvalitet i det, de fik fra kommunen, i de afgørelser, de fik fra kommunen – når man kan se, at der er så voldsomme forskelle, som der har været på det her område.
Så presset på ministeren ville være fortsat.
Og det er jo den der lokale påtagen sig ansvar, som jeg har en bekymring om at vi risikerer at flytte, hvis det er sådan, at vi tager kompetence væk fra kommunen.
Men der er jo ingen tvivl om, at kommunerne skal opføre sig ordentligt på det her område.
Karina Adsbøl (DF), 2017-05-30:
Tak for det.
Jeg kunne godt tænke mig spørge hr. Orla Hav – apropos den sag, vi har haft, om en bestemt kommune, som ordføreren også har kendskab til – hvad ordføreren synes man skulle have gjort, hvis den kommune, Jammerbugt Kommune, havde sagt: Nej, det vil vi ikke; det gider vi ikke deltage i; vi gider simpelt hen ikke have et taskforceforløb, det kan vi godt håndtere selv.
Det har vi jo set andre kommuner gøre, bl.a. i børnesager.
Odense kommune har ikke villet have en taskforce ud netop for at rette op på nogle ting.
Det blev der stillet forslag om i deres byråd, og det blev så stemt ned.
Mai Mercado (KF), 2017-05-30:
Jamen det var
sådan set ikke for at snakke udenom.
Og hvis det betyder, at man vil takke nej og slet ikke vil have taskforcen på besøg, jamen så synes jeg at man skal have muligheden for og retten til at gøre det.
Finn Sørensen (EL), 2017-05-30:
Hvis man ikke har lyst til at svare på et spørgsmål, er det sådan en meget almindelig teknik, at så opfinder man alle mulige andre spørgsmål, der er afledt af det spørgsmål.
Så jeg må jo vende tilbage til det spørgsmål, jeg stillede: Synes ministeren virkelig, at det er rimeligt, at hvis vi har en kommune, der har en vedvarende høj omgørelsesprocent – f.eks. tæt på de her 30 pct., som vi alle sammen er enige om er uacceptabelt – så har den muligheden for at takke nej til at få noget hjælp til at få løst det problem?
Er det rimeligt, eller er det ikke rimeligt?
Det er sådan set bare det, jeg gerne vil have ministerens svar på.
Mai Mercado (KF), 2017-05-30:
Jeg synes bare, der er så mange spørgsmål, der melder sig i kølvandet på det spørgsmål, hr. Finn Sørensen stiller.
Hvordan skal Ankestyrelsen udvælge kommuner?
Er det ved at se på et lille antal meget grelle sager, som går meget hårdt ud over en borger, eller er det ved at se på det eksempel, som hr. Finn Sørensen giver, nemlig en sådan svingende sagsbehandlingkvalitet, som måske ikke nødvendigvis er graverende og grel.
Altså, hvordan skal man overhovedet lave den udvælgelse fra Ankestyrelsens side?
Hvordan skal hele det økonomiske se ud?
Hvor meget koster det?
Det er der jo ikke taget stilling til her og nu.
I dag er taskforcen jo frivillig.
Den er finansieret med satspuljemidler.
Hvis den bliver tvungen, vil det første, som ryger ind i min telefon, være dut, dut, dut, og det er ikke, fordi der ikke er nogen, som tager telefonen i den anden ende.
Det er, fordi det simpelt hen koster penge fra det øjeblik, man sætter et taskforceforløb i gang, uanset om det er frivilligt eller tvungent.
Finn Sørensen (EL), 2017-05-30:
Ja, jeg havde jo nok tænkt, at den med det kommunale selvstyre ville komme, men så tror jeg altså, at man skulle have kigget nogle andre steder hen først, f.eks. på budgetloven og det helt vanvittige budgettyranni, der er vedtaget af Folketinget og lagt ned over kommunerne med sanktioner og alt muligt.
Det er måske i virkeligheden en årsag til, at vi ser mange af de her fejl.
Synes ministeren egentlig, det er rimeligt, hvis man har en kommune, hvor der helt klart er en meget høj omgørelsesprocent og den er vedvarende, at så har sådan en kommune mulighed for at takke nej til at få noget hjælp til at få rettet op på det.
For det betyder jo, at det så bare fortsætter ude i den kommune.
Synes ministeren virkelig, det er rimeligt?
Karina Adsbøl (DF), 2017-05-30:
Ja, og det er også derfor, Dansk Folkeparti har fremsat adskillige forslag på det her område.
Men ministeren udtaler selv til DR vedrørende det danmarkskort, ministeren snakker om – og jeg citerer: »Vi hører, at nogle kommuner direkte siger, at for dem er det et spørgsmål om at gå til kanten og teste serviceniveauet, og det bryder jeg mig ikke om.
Derfor undrer det mig, at ministeren ikke kan se, at det her beslutningsforslag egentlig ligger i god tråd med det.
Kristian Hegaard (RV), 2017-05-30:
Tak for det, og tak til ministeren for mange gode refleksioner.
Jeg kunne godt tænke mig at spørge ind til det her, ministeren sagde, om, at det her beslutningsforslag går ud over metodefriheden, fordi en taskforce er udtryk for nogle faglige udviklingsforløb af forskellig art.
Men kan ministeren sige, hvordan det går ud over kommunernes kompetence og metodefrihed, for det ser jeg som to vidt forskellige ting?
En ting er, at man kan hjælpe med noget fagligt, som en taskforce kan, men det går vel ikke ud over metodefriheden – eller hvordan skal det forstås?
Mai Mercado (KF), 2017-05-30:
Jeg tror faktisk, at vi i vores tilgang til det her emne grundlæggende er meget enige.
Jeg er fuldstændig enig med Dansk Folkepartis fru Karina Adsbøl i, at der er for mange omgørelser, og at det kan være klogt at kigge på, hvad der gemmer sig bag de høje omgørelsesprocenter.
Jeg er sådan set af den overbevisning, at loven er meget klar, og at loven skal overholdes.
Jeg tror bare ikke, at den rigtige løsning er at påtvinge en kommune et taskforceforløb.
I sidste ende handler det jo om få skabt en sagsbehandling, som ender med at blive velkvalificeret, så den kommer borgeren til gavn, og det ser jeg bare ikke for mig vil ske, hvis man har en kommune, som har en stor modstand imod en taskforce.
Man kan jo sagtens forestille sig en kommune, som allerede har sat et udviklingsforløb i gang, hvor det vil virke forstyrrende at få en tvungen taskforce til at kigge sig over skulderen, når man helt oppe fra borgmester og ned til udvalgsformand og ledere og medarbejdere i kommunen har besluttet sig for at ændre på sagsgange og har gjort det på en bestemt måde.
Så er spørgsmålet også: Hvordan vil man følge op på en tvungen taskforce?
Hvordan skal de tvinges?
Hvordan skal de presses til at indgå i et taskforceforløb?
Og jeg står bare ikke her og har de svar og kan overskue konsekvenserne af, hvad det beslutningsforslag vil føre med sig, hvis det bliver vedtaget i den form, det har her.
Kommunerne skal overholde loven, og det har jeg egentlig også været ude at sige meget klart, og det står jeg også meget hårdt på.
Jeg vil også gerne stå hårdt på, at det er kommunerne, som har ansvaret, og det er kommunerne, som har sagsbehandlingen.
Det er også det, der ligger i det kommunale selvstyre.
Så hvis man går ind og begynder at lave en tvungen taskforce, risikerer man også at forskubbe den balance, der er, for det kommunale selvstyre.
Det kan man jo gøre, hvis man har lyst.
Man skal bare gøre op med sig selv, om det er den klogeste måde at arbejde på, hvis det er, at man gerne vil sikre en bedre sagsbehandling til gavn for de borgere, som det handler om.
Jamen kommunerne er jo allerede pålagt det i dag.
De er jo pålagt det gennem lovgivningen.
For når vi kan se, at der er en høj procentdel, hvad angår omgørelser, så er det jo interessant at se, hvad der ligger i det.
I hvor mange af omgørelserne er det udtryk for fejl?
I hvor mange af omgørelserne er det udtryk for, at en kommune har forsøgt at få fat i en borger, hvilket ikke er lykkedes, for at indhente nogle oplysninger, som man så har sendt videre til Ankestyrelsen, som så beder om, at man går tilbage og skaffer de fornødne oplysninger fra eksempelvis borgeren.
I forvejen har vi jo Danmarks Radio, som laver sådan et danmarkskort, og så var det egentlig min tanke at gå ind og få kvalificeret det datagrundlag, som vi står med.
Så må jeg også bare sige, at der ikke er noget quickfix her.
Jeg tror, det er ganske vanskeligt at forestille sig, at vi bare med et enkelt fingerknips kan få løst de udfordringer, som kommunerne står over for.
Det er langt, langt sejt træk, der skal til.
Kristian Hegaard (RV), 2017-05-30:
Jeg er enig i, at det scenarie, der bliver skitseret, ville være en god situation, hvis det er, at der allerede var oprettet en eller anden form for udviklingsforløb, men der er mange tilfælde, hvor det ikke er situationen.
Så det kunne jeg godt tænke mig at spørge ind til, for som jeg hører det, siger ministeren, at det er okay, hvis en kommune siger nej til faglig opkvalificering, selv om man har et højt antal sagsbehandlinger, der er statueret som forkerte af Ankestyrelsen.
Så vil jeg bare høre, hvad ministeren så mener, at den kommune skal gøre, hvis ikke den er gået i gang med sådan et struktureret forløb, som ministeren skitserede før.
Alex Ahrendtsen (DF), 2017-05-31:
Tak for en usædvanlig smuk og poetisk politisk tale.
Det er nok noget af det mest rørende, jeg længe har hørt.
Lad mig fortsætte lidt i samme spor; dog ikke så flot.
På Færøerne er legenden eller historien om kvinden Beinta jo meget kendt, altså den femme fatale, som blev gift med danske præster og tog livet af dem på stribe og var inspiration til Jørgen-Frantz Jacobsens formidable roman om Barbara.
Jeg håber ikke, at Beinta bliver et billede om Danmark, altså at færingerne gifter sig med Danmark og tager livet af os.
Men jeg forstår egentlig på ordføreren, at han faktisk er en forsvarer for rigsfællesskabet og ser det som en garant for velfærden og trygheden og for så vidt også en vis selvstændighed inden for den ramme, som rigsfællesskabet giver.
Er det korrekt forstået?
Hvis vi nu bliver i billedet med Beinta og forestiller os, at færingerne bliver skilt fra Danmark, så vil færingerne jo hurtigt søge et andet ægteskab.
Og det ægteskab kunne jo blive ganske forfærdeligt og ikke give frihed for Færøerne.
Hvis man overhovedet skulle tale om selvstændighed, ville det så ikke være bedre, hvis det foregik inden for rigsfællesskabets rammer?