Mattias Tesfaye (S), 2018-02-22:
Vores velfærdssamfund hviler på en række grundlæggende principper.
Vi ved godt alle sammen, at vi er en kæmpemæssig udgift for fællesskabet, når vi er børn og unge.
Senere bliver vi voksne og får os et arbejde og bliver en meget stor indtægt, og endelig pensioneres vi og trækker temmelig meget på sundhedsvæsenet, og så er vi igen en udgift.
Men sådan betragter vi jo ikke mennesker i Danmark: som indtægter og udgifter.
Vi betragter os alle sammen som medborgere, og det kan vi tillade os, fordi samfundskontrakten hviler på den grundlæggende økonomiske præmis, at regnestykket går op i den sidste ende, og den grundlæggende politiske forudsætning, at vi føler en samhørighed med hinanden og derfor ikke fører bogholderregnskab med, hvem der har brug for en hjælpende hånd fra kommunen undervejs eller en ny dyr hofteoperation.
Det er de grundlæggende forudsætninger for velfærdsstatens fordelingspolitik, som udfordres af den meget svage tilknytning til arbejdsmarkedet blandt indvandrere og i kulturkredse, der ligger langt fra vores egen, ligesom den udfordres, hvis de nyankomne ikke også kulturelt og socialt bliver en del af vores samfund.
Derfor er det helt naturligt, at både befolkningen og politikerne diskuterer, hvordan vi fastholder det solidariske grundlag for en skattefinansieret velfærdsstat i en tid, hvor mellem 50.000 og 100.000 mennesker fra udlandet hvert år tager ophold i Danmark.
Dagens lovforslag er en del af den diskussion, og den hilser vi velkommen og anser for nødvendig.
Vi skal i dag tage stilling til tre konkrete ændringer af lovgivningen.
For det første skal reglerne for opsat pension ændres, så der bliver flere muligheder for, hvordan det ekstra tillæg, man får, hvis man vælger at gå senere på pension, udbetales.
Det synes vi lyder fornuftigt, og det kan vi godt støtte.
For det andet skal beregningen af, hvornår man har ret til fuld pension, ændres.
I dag skal borgerne have boet i Danmark i mindst 40 år, og hvis man ikke har boet i landet i alle de her år, beregnes pensionen på baggrund af, hvor længe man har opholdt sig i Danmark.
Hvis man har opholdt sig her 80 pct. af tiden mellem det 15. år og pensionsalderen, gives der fuld pension, ellers mindre.
Med lovforslaget ændres det til 90 pct. af perioden fra det 15. år til pensionsalderen.
Dermed øges optjeningsperioden, efterhånden som også pensionsalderen stiger.
Også det virker fornuftigt og økonomisk ansvarligt, og det kan vi derfor også godt støtte.
Endelig fjernes den særlige regel om, at flygtninge er undtaget fra optjeningsbestemmelserne.
I dag kan flygtninge medregne deres bopælstid i deres hjemland, og dermed er de ikke omfattet af reglerne om 3 års ophold i Danmark.
På samme måde er flygtninge i dag heller ikke omfattet af de samme optjeningsregler som andre udlændinge og danskere.
Den grundlæggende idé om, at flygtninges adgang til økonomiske ydelser fra velfærdsstaten også skal være omfattet af optjeningsprincipper, er vi grundlæggende tilhængere af.
Der er simpelt hen for mange børn, der lider for hårde afsavn med de nuværende satser.
Der er for lidt økonomi til vintertøj, deltagelse i fødselsdage, kulturelle oplevelser og alt det andet, der bør høre med til et børneliv i Danmark.
Vi har derfor tidligere foreslået, at vi kompenserer de her børnefamilier på integrationsydelsen, og det har regeringen afvist.
Men uden den her form for kompensation vil lovforslaget blot betyde, at endnu flere børn nu skal leve med de her urimelige afsavn.
Derfor kan vi ikke støtte lovforslaget i sin helhed, selv om vi faktisk er enige i langt det meste.
Vi stemmer derfor gult, altså hverken for eller imod.