runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Astrid Krag (S), 2021-10-27:
Borgeren skal naturligvis altid have den hjælp efter serviceloven, som den pågældende har ret til, og som modsvarer hjælpebehovet.
Nu ved jeg ikke, om det også her er en konkret sag, spørgeren henviser til med sit spørgsmål, og derfor ved jeg heller ikke, om det er nogle bestemte former for sundhedsydelser, der er tale om.
Men mere generelt kan jeg sige, at hjælpebehovet hos borgere i målgruppen for hjælpeordningerne ifølge lovgivningen også kan omfatte hjælp til dagligdags ting af mere sundhedsrelateret karakter, som borgere uden handicap normalt må forventes at kunne udføre selv, f.eks. at tage piller eller lave udstrækningsøvelser.
Det gælder allerede i dag, at hjælpebehovet hos borgere i målgruppen for hjælpeordningerne omfatter både større og mindre opgaver spredt over hele døgnet.
Derfor er det jo heller ikke nødvendigvis forudsigeligt, hvornår hjælpen skal leveres og konkret til hvilke opgaver.
Vurderingen af hjælp skal derfor foretages med afsæt i formålet med hjælpeordningerne, og det må således ikke være så snævert, at timerne kun kan udmåles til hjælp på helt bestemte tidspunkter eller til bestemte aktiviteter, da det vil mindske den fleksibilitet og selvbestemmelse, der er forudsat i ordningerne.
Der vil dog altid skulle foretages en konkret og individuel vurdering af, om de aktiviteter, der er behov for hjælp til, kan rummes i ordningen.
Helt grundlæggende synes jeg jo, vi som samfund skylder at gøre, hvad vi kan for at sætte os i borgernes sted og tænke så helhedsorienteret som muligt, og ganske ofte tror jeg også man kan se at det svarer sig.
Hvis vi taler om de her dagligdags handlinger, som en borger uden handicap ville kunne foretage, som at tage sine piller eller lave sine udstrækningsøvelser, så er det også ydelser, som er omfattet af BPA'en.
Og så giver det jo – ville jeg mene – også god mening for begge sider af bordet, at det selvfølgelig er omfattet af ordningen her.
Charlotte Broman Mølbæk (SF), 2021-10-27:
Mener ministeren, at det er rimeligt, at man nedskærer den personlige hjælp efter §§ 95 og 96 i serviceloven om natten med henvisning til, at eventuel hjælp burde bevilges efter sundhedsloven?
Astrid Krag (S), 2021-10-27:
Man skal ikke som borger efterlades med et udækket hjælpebehov, fordi BPA efter servicelovens § 96 kombineres med anden hjælp efter serviceloven, og det må i øvrigt kun finde sted, hvis borgeren selv ønsker det, og jeg tror ikke, jeg kan sige det meget mere tydeligt end det her.
Jeg kommer ikke til at stå og lave en konkret sagsbehandling af en sag, jeg ikke kender, og selv hvis jeg kendte den, ville jeg meget anbefale, at vi ikke laver konkret sagsbehandling her i Folketingssalen.
Så jeg tror, jeg har redegjort så tydeligt for reglerne, som det er muligt.
Charlotte Broman Mølbæk (SF), 2021-10-27:
Men der kan jeg oplyse ministeren om, at det faktisk er sket.
Så der er ikke flere muligheder for den her borger, og det, jeg lyttede mig til, er, at der i hvert fald er en divergens imellem det, ministeren udtaler i dag, og det, der er virkelighedens verden.
Men jeg vil gerne vende tilbage til spørgsmålet igen, altså om ministeren mener, at det er rimeligt, at en kommune beder en borger om at planlægge sine toiletbesøg om natten.
Astrid Krag (S), 2021-10-27:
Jeg kan jo ikke gå ind i en konkret sagsbehandling af en konkret borger, men jeg kan sige, at i det omfang borgeren selv ønsker det, kan hjælp efter § 96 kombineres med andre typer af støtte.
Hvis en kommune træffer en afgørelse om omlægning af noget af borgerens § 96-hjælp til anden hjælp mod borgerens ønske, kan borgeren – og det er åbenbart en konkret borger, der her er tale om – klage til Ankestyrelsen, og det vil jeg da opfordre til at den konkrete borger, som har henvendt sig til spørgeren, gør brug af.
Det er jo ikke os, der kan stå her og sagsbehandle i Folketingssalen.
Charlotte Broman Mølbæk (SF), 2021-10-27:
Det er på sin vis positivt at høre fra ministerens side, for det er desværre det, der i virkeligheden sker med støtte fra Ankestyrelsen.
Og det her er ikke bare en case, jeg har taget ud af det blå, men det er en case fra virkelighedens verden, som jo faktisk har ret omfattende konsekvenser for den person, det handler om, det her menneske, der skal forsøge at planlægge sine toiletbesøg om natten og i øvrigt også vente i op til halvanden time.
Jeg vil gerne spørge ministeren helt præcist: Mener ministeren, at det er en rimelig hjælp, og at det er rimeligt for borgeren, at man skal vente om natten på hjemmehjælp til at komme på toilettet eller få rettet på sin CPAP?
Jeg vil høre, om ministeren vil være med til at styrke lovgivningen, så vi sikrer os, at det bliver borgerens ret til en helhedsorienteret indsats i den hjælp, borgeren har behov for, frem for at det primært bliver slagsmålene mellem sektorer og mellem forskellige lovgivninger, der kommer til at styre slagets gang.
Peder Hvelplund (EL), 2021-10-27:
Tak for det.
Vil ministeren anerkende en sammenhæng mellem sundhedspersonalets lønforhold og den krise, sundhedssystemet befinder sig i netop nu, med bl.a. lukkede sengepladser, alt for få jordemødre på vagt og tiggende sms'er til jordemødre om at tage flere vagter, forsinkede brystkræftscreeninger samt pukkelafviklingen fra coronaepidemien, en strejke og senest RS-virusudbrud, og vil ministeren herunder redegøre for, om ministeren finder det ansvarligt ikke at foretage sig yderligere vedrørende sundhedspersonalets lønforhold før udgangen af 2022, når lønstrukturkomitéen har fremlagt sin rapport?
Magnus Heunicke (S), 2021-10-27:
Jamen det, vi jo må gøre fælles, er for det første at anerkende problemet.
Det synes jeg sådan set jeg hører at der er mange partier der gør.
Faktisk synes jeg, at alle partier anerkender problemet, måske fra hvert deres perspektiv.
For det andet må vi jo styrke vores fokus på motivation, fastholdelse, at skabe, sikre og beholde attraktive arbejdspladser.
Noget af det, der bekymrer mig mest, er, når vi har en så stor udskiftning, at kulturbærere også forsvinder, for så bliver det utrolig vanskeligt at få en sund og god kultur til at være på en arbejdsplads.
Peder Hvelplund (EL), 2021-10-27:
Men på alle andre dele af arbejdsmarkedet reguleres rekrutteringsindsatsen jo også i forhold til efterspørgslen – altså der giver det, at der er en stor efterspørgsel efter arbejdskraft, også muligheden for, at der kan ske lønstigninger.
De forhold oplever sygeplejerskerne, jordemødrene, sosu-assistenterne bare ikke, når de går på arbejde og har de pressede lønvilkår.
Hvad er ministerens svar så til jordemødrene, til sygeplejerskerne, til sosu'erne, som vi jo kan se søger væk fra faget, fordi de kan opnå en bedre løn andre steder?
Hvad er svaret til dem, når de stadig væk går på arbejde og ved, at deres indsats er påkrævet, men det kan ikke afspejles i deres lønvilkår?
Magnus Heunicke (S), 2021-10-27:
Jo, jeg mener, der er grund til at være bekymret over situationen af mange, mange forskellige årsager.
Men det kommer ned til, at det, der er bekymrende, er vores medarbejdere.
Det gælder alle – nu er det jo sygeplejersker, der er temaet her – men det gælder alle medarbejdergrupper i vores sygehusvæsen, i vores sundhedsvæsen sådan set, som i årevis i den grad har løbet meget, meget hurtigt og har skullet håndtere flere patienter, og pengene er ikke altid fulgt med.
Det gør de så nu, men det har de ikke altid gjort.
Samtidig er de strukturelle problemer ikke blevet løst, og det er jo noget af det, som der er fokus på.
Peder Hvelplund (EL), 2021-10-27:
Men nu står sundhedsministeren her jo i dag netop som sundhedsminister.
Jeg er med på, at hele spørgsmålet om Lønstrukturkomitéen ligger et andet sted.
Men sundhedsministeren har jo ansvaret for hele sundhedsområdet, og når vi nu kan konstatere, at løn- og ansættelsesvilkår har så enorm en betydning for at kunne fastholde og rekruttere personale, giver det så ikke anledning til bekymring hos sundhedsministeren, og giver det ikke anledning til overvejelser hos sundhedsministeren om, hvad vi så kan gøre, når det er så tydeligt, at det er en del af udfordringen?
Når vi kan se, at sygeplejersker flygter fra faget præcis med den begrundelse, hvilke initiativer er det så, regeringen og sundhedsministeren vil tage for at gøre op med den udvikling?
Magnus Heunicke (S), 2021-10-27:
De tal, som hr. Peder Hvelplund nævner her, har jeg ingen grund til at betvivle.
Jeg er heller ikke bekendt med, at der skulle være udfordringer med den måde, man har indsamlet data på.
Man har jo spurgt, som jeg forstår det, sygeplejerskerne selv, så det går jeg ud fra man sagtens kan lægge til grund.
Det, jeg kan fokusere på, er selvfølgelig det, som vedrører sundhedsloven, og det er jo dermed også, på mange stræk i hvert fald, hvordan arbejdet er tilrettelagt, eller i hvert fald hvordan strukturen bag organiseringen er.
Og der kan man bare konstatere, at de strukturer ikke har været gode nok, og det er en stor del af grunden til, at jeg glæder mig til at lave en sundhedsaftale med Folketinget.
Peder Hvelplund (EL), 2021-10-27:
Tak, og tak for svaret.
Jeg er sådan set glad for, at ministeren selv nævner undersøgelsen fra STAR, hvor det jo har vist sig, at 47 pct. af rekrutteringerne af sygeplejersker ikke har ført til et resultat.
Jeg synes, det hører med til historien, at hvis vi ser de seneste 3 år tilbage, var tallet i 2019 23 pct., i 2020 var det 33 pct.
, og så i 2021 er det 47 pct.
Det tyder jo altså på, at der er en meget uheldig og bekymrende udvikling, hvor det bliver sværere og sværere at rekruttere og fastholde de sygeplejersker, som er fuldstændig nødvendige for at sikre et velfungerende sundhedsvæsen.
Vi ved også, at antallet af sygeplejersker, der søger væk fra faget, er fordoblet på bare 8 måneder.
Det i sig selv tegner jo et bekymrende billede, og når man så spørger sygeplejerskerne – dem, der overvejer at søge væk fra faget – hvorfor de ønsker at søge væk fra faget, ja, så svarer 56 pct. af dem, at grunden til, at de ønsker at søge væk, er lønforholdene.
43 pct. angiver, at det handler om bedre arbejdsvilkår.
Hvis vi skal løse den her problemstilling, vil ministeren så anerkende, at det handler om, at vi skal sikre både bedre lønvilkår, men selvfølgelig også bedre arbejdsvilkår?
Men at løsrive det fuldstændig fra diskussionen om løn- og ansættelsesvilkår tror jeg vil være et eklatant svigt af vores sundhedsvæsen, hvis vi skal undgå den meget, meget alvorlige situation, det tyder på vi står i lige nu og her.
Så vil ministeren anerkende, at både arbejdsvilkår, men også lønvilkår er en betydende faktor i forhold til at kunne fastholde og rekruttere det personale, vi er enige om vi har brug for i sundhedsvæsenet?
Magnus Heunicke (S), 2021-10-27:
Ja, det vil jeg meget gerne.
Vi ved, at personalet har løbet meget hurtigt i en lang periode, og det stopper jo ikke de kommende måneder; det ved vi alle sammen også.
Og jeg anerkender fuldt ud, at rekrutteringssituationen – både rekrutterings- og fastholdelsessituationen, altså at man kan blive ved med at fastholde medarbejdere i vores sundhedsvæsen – er vanskelig.
De seneste tal, vi har fra Styrelsen for Arbejdsmarked og Rekruttering,
taler deres tydelige sprog.
Jeg vil her i mit svar ikke gå ind i fremtidige lønforhold, men kan henvise til Lønstrukturkomitéen, som er forankret i Beskæftigelsesministeriet.
Men der kan være mange årsager til de ubesatte sygeplejerskestillinger i regionerne i foråret.
I perioden marts til juni 2021 var der måned for måned mellem 300 og 500 tilmeldte ledige sygeplejersker.
Det viser tal fra sygeplejerskernes a-kasse.
I de tilsvarende måneder sidste år var der mellem 700 og 800 ledige sygeplejersker.
Så der er altså meget få ledige sygeplejersker – endnu færre i år, end der var sidste år.
En anden forklaring kan være, at det er blevet gjort muligt for regionerne at ansætte flere sygeplejersker med en varig ekstraordinær bevilling på 600 mio. kr.
Det er jo et godt initiativ.
Ansættelsen af sygeplejersker efterfølgende har været stigende.
De seneste tal fra før konflikten tydede på, at vi var på vej mod målet.
Samtidig er antallet af optagne på sygeplejerskeuddannelsen steget fra 3.800 i 2017 til 4.100 her i år.
Det er et resultat af, at antallet af pladser på sygeplejerskeuddannelserne er øget i de seneste år.
Og hvis man laver fremskrivninger – og det er jo vores arbejde hele tiden at se på det – viser det sig, at antallet af beskæftigede sygeplejersker vil stige med ca. 3.700 frem mod 2025, vel at mærke hvis vi kan få dem til at have lyst til at arbejde i vores sundhedsvæsen, og det er jo præcis det, som jeg synes vores fælles arbejde må gå ud på.
Peder Hvelplund (EL), 2021-10-27:
Tak for det.
Astrid Krag (S), 2021-10-27:
Alt efter hvad det er for en lovændring, vil den jo have forskellige konsekvenser og kræve forskellig finansiering.
Så det bliver svært at diskutere så overordnet.
Så hvis spørgeren har et meget konkret forslag til en lovændring, skal spørgeren være velkommen til at rejse det, og så kan vi jo tage den derfra.
Pernille Vermund (NB), 2021-10-27:
Altså, vi er jo bare dybt, dybt uenige, når det handler om, om det vigtigste er at passe på danskerne, eller om det vigtigste er hensynet til internationale samarbejder, hensynet til internationale aftaler og ens ry ude i verden.
Ordføreren er føderalist – jeg er nationalsindet og fædrelandskærlig.
Jeg passer på Danmark, og det er det, jeg er her for.
Det er vi enige om i et bredt flertal i Folketinget, helt over til Socialdemokratiet, og der er ordførerens parti bare en minoritet.
Nu siger ordføreren, at det ville være forfærdeligt, hvis ikke man havde ret til et familieliv i 2 år.
Det er jeg sådan set enig i, men det er jo ikke sådan, at vi har været nede i Mellemøsten og stjæle de her mennesker hertil.
Det er jo mennesker, der er flygtet, ikke bare til det nærmeste land, men gennem flere sikre lande for at komme hertil, og hvorfor mon?
Fordi vi har velfærdsydelser, og fordi vi har et sundhedssystem, som er helt anderledes.
De flygter ikke fra Tyskland til Danmark for at opnå fred – de flygter på grund af vores velfærd.
Rasmus Stoklund (S), 2021-10-27:
Nu er det jo sådan, at jura ikke er en eksakt videnskab, og lige så vel som at der var nogle, der vurderede, at det ville være ulovligt at lave en 1-årsregel, har der jo været nogle, der har vurderet, at det var lovligt at lave en 3-årsregel, og nu har vi fået en dom, der er en mellemposition, hvor vi til daglig skal have en 2-årsregel, og hvis der så kommer en stor tilstrømning, må vi lave det til en 3-årsregel igen.
Mads Fuglede (V), 2021-10-27:
Er hr. Rasmus Stoklund enig i, at de juridiske eksperter, der vurderede, at 3-årsreglen var gangbar, tog fejl?
Rasmus Stoklund (S), 2021-10-27:
Jamen jeg synes da, det viser ministerens imødekommenhed, at lige så snart hr. Marcus Knuth beder om et møde, får han et møde i kalenderen.
Så det skal hr. Marcus Knuth da være glad for.
Forplejningen er ikke altid noget at råbe hurra for ved de møder, men han får det møde, han har bedt om, og det er vel det mest afgørende.
Og jeg synes, det vigtige er, at vi er enige om, at det kun lige skal leve op til lovgivningen.
Derfor er der jo ikke et stort forhandlingsrum og alle mulige ting, for vi ønsker jo i fællesskab den strammest mulige fortolkning.
Marcus Knuth (KF), 2021-10-27:
Derefter kom der en invitation.
Men det er jo noget sent, eftersom ministeren allerede har meldt ud, at man vil gå fra 3 til 2 år.
Så jeg vil bare spørge ordføreren helt overordnet, om ordføreren synes, det er ordentligt politisk arbejde bare at melde noget ud uden at invitere de partier, der rent faktisk står bag de eksisterende regler, over til en diskussion?
Rasmus Stoklund (S), 2021-10-27:
Det er en juridisk vurdering foretaget af juristerne i de to relevante ministerier i den her sammenhæng, og det er det, jeg har tillid til.
Jeg mistænker ikke ministeren for selv at have siddet og skrevet det i en mørk aftentime på sit skrivekammer – det er juridiske eksperter, der har lavet det, og det har jeg fuldstændig tillid til.
Og så er vi jo alle sammen inviteret over til ministeren på fredag for at få en gennemgang af teknikken og juraen i det, hvis man måtte have uddybende spørgsmål, når man har læst det her notat.
Men det er jo ikke rigtigt, at Højesteret har taget stilling til den her dom.
Derudover synes jeg måske, at det muligvis er sådan lidt polemik.
Jeg ved det ikke, men det her med at få det til at lyde, som om at lige det her lille hjørne af udlændingelovgivningen er det absolut mest afgørende i forhold til at begrænse tilstrømningen i tilfælde af en ny krise, køber jeg simpelt hen ikke.
Det mest afgørende dér er bl.a. nødbremsen og nogle af alle de andre muligheder, vi har i værktøjskassen.
Pernille Vermund (NB), 2021-10-27:
Når Højesteret er relevant, er det jo, fordi Højesteret allerede har taget stilling til det her.
Højesteret har jo allerede taget stilling til det her – derfor er det relevant.
Og det er muligt, at man vil kunne begrænse tilstrømningen, hvis vi står i en situation som den i 2015, men helt ærligt: Er det vitterlig det, Socialdemokratiet vil med Danmark, altså at vente, til vi igen står i en situation, som er så slem, og i mellemtiden – i mellemtiden – bøje af for en domstol af dommere, som aldrig mærker konsekvenserne af den politik, som bliver ført her i landet, hvor man stille og roligt afvikler danske værdier?
Rasmus Stoklund (S), 2021-10-27:
Jeg mindes ikke, at jeg har sagt noget om, at jeg ikke har tillid til Højesteret.
Jeg ved ikke, hvor det kom fra – det kom lidt ud af det blå efter min mening.
Men det, jeg siger, er, at når der falder en dom ved Den Europæiske Menneskerettighedsdomstol og ministeren siger til sine jurister og til Justitsministeriets jurister, at nu kunne vi godt tænke os en vurdering af, hvordan vi efterlever den her dom, hvad skal man sige, til kanten eller på den strammest mulige måde, hvor vi kun lige imødekommer det, der fremgår af dommen, så har jeg fuldstændig tillid til, at den opgave løser de jurister, der sidder i ministerierne, til punkt og prikke ud fra deres faglighed.
Og hvordan man så får blandet Højesteret ind i det, forstår jeg slet ikke, for de har slet ikke noget med den her sag at gøre.
Det er ikke dem, man beder om at vurdere den slags; det er ministerierne, og sådan er det i alle sager, og det ved spørgeren naturligvis også godt.
I forhold til tilstrømningsspørgsmålet er det helt afgørende jo, at i en situation, hvor vi ser et scenarie som det fra 2015 eller 2016, har man mulighed for igen at skrue det op til 3 år – altså for at sende et signal ud: Lad nu være med at søge til Danmark, for det er ikke et slaraffenland.
Pernille Vermund (NB), 2021-10-27:
Tak for det, formand.
Jeg vil gerne følge op der, hvor hr. Morten Messerschmidt slap, for det her er jo ret interessant.
Ordføreren siger, at ordføreren har mere tillid til de jurister, der sidder i embedsværket, end ordføreren har til Højesteret.
Det er ret bemærkelsesværdigt.
Jeg synes faktisk, det er en rigtig god idé at lade det her prøve andre steder og få andre vurderinger af, om det her er rigtigt.
Og når jeg synes det, er det jo, som ministeren sagde før, fordi reglerne blev indført for at begrænse tilstrømningen til Danmark.
Hvis man erkender det, som ministeren jo også sagde tidligere, nemlig at det her er for at begrænse tilstrømningen, så må man jo også erkende, at det modsatte af at begrænse er, at det ikke bliver begrænset, altså at tilstrømningen fortsætter.
Og derved vil der jo alt andet lige komme flere migranter hertil fra de muslimske lande, altså når man sænker antallet af år, der skal til, før man kan blive familiesammenført, end hvis man havde fastholdt de 3 år.
Marcus Knuth (KF), 2021-10-27:
Ordføreren siger, at det kun skal være nødvendigt at efterleve dommen, så vidt det absolut er nødvendigt, og så læner ordføreren sig op ad det, ministeren foreslår.
Men må jeg høre: Har ordføreren været inviteret over til en diskussion med ministeren for at høre, hvad der er af alternativer?
Vi har i hvert fald ikke.
Kunne man, som hr. Morten Messerschmidt siger, komme med en ekstern vurdering eller gøre et eller andet, eller tager man bare de 2 år og siger, at det er det, vi gør?
Altså, vi har ikke været ovre til en diskussion om det her.
Har ordføreren?
Rasmus Stoklund (S), 2021-10-27:
Nej, for der har jeg tillid til juristernes faglighed i både Justitsministeriet og Udlændinge- og Integrationsministeriet.
Når de får til opgave at læse en dom og give en analyse af den og en vurdering af, hvad det er, man kan melde ud, og udlændinge- og integrationsministeren så klart har tilkendegivet, at det, han ønsker, er den strammest mulige fortolkning eller efterlevelse af den dom i dansk ret, så er det jo den præmis, de arbejder ud fra, og så siger de: Det her er det strammeste, vi kan gøre på baggrund af den dom, der er faldet.
Det har jeg fuldstændig tillid til.
Mads Fuglede (V), 2021-10-27:
Der er ingen mistillid her, men nogle har vurderet, at vi kunne lave en stramning, der sagde, at man skulle vente 3 år, før man kunne få familiesammenføring.
Og de tog fejl – det viser dommen.
De samme personer kan vel så også tage fejl nu, når de vurderer, at 2 år er det eneste alternativ til de 3 år, vi oprindelig ville have.
Er det ikke rigtigt?
Rasmus Stoklund (S), 2021-10-27:
Nej, det mener jeg ikke er rigtigt, for de har jo netop læst den dom, der er faldet, og de har oven i købet skrevet et ret grundigt notat til os om den dom.
Og forskellen er jo, at det udgangspunkt, hr. Mads Fuglede nævner, var en situation, hvor der ikke var faldet en dom, og hvor der ikke var noget, de kunne forholde sig til, og hvor de ud fra deres egen vurdering af konventionen skulle komme med en vurdering.
Her har de en konkret dom at forholde sig til, og det er jo en ret afgørende forskel i den her sammenhæng.
Derfor er min tillid til ministeriernes jurister helt intakt.