Kathrine Olldag (RV), 2020-12-09:
Tusind tak, formand.
Det er virkelig en spændende debat, vi har gang i i dag.
Tak for beslutningsforslaget.
Her har vi fat i et af de mest centrale ønsker fra vegetarer og veganere, nemlig muligheden for at få et næringsrigt plantebaseret måltid i den offentlige kantine eller madordning.
Som vegetar på 15. år kan jeg med al tydelighed genkende problemet fra min egen hverdag.
Dansk Vegetarisk Forening har samlet et katalog med eksempler på folk, som er blevet nægtet et plantebaseret måltid, eller som ikke har fået lov til at tage deres egen mad med i stedet for, eller som er blevet spist af med meget ringe tilbehørsmad, og det er slet ikke godt nok.
Det er sådan set ikke – set i forhold til den debat, vi lige kommer fra – at underkende det personale derude i de offentlige køkkener, som allerede arbejder rigtig fornuftigt.
Men vi kender jo også, ligesom på pædagogområdet, alle sammen steder, hvor pædagogerne gør det rigtig godt og så er der nogle steder, hvor der mangler opkvalificering og efteruddannelse.
Uden at folde Dansk Vegetarisk Forenings katalog ud vil jeg blot fastslå, at der set med mine øjne er tale om en rettighed.
Og det er også derfor, at jeg personligt er positivt stemt over for forslaget.
Flere og flere vælger at spise plantebaseret.
Efterspørgslen i de offentlige kantiner og køkkener vokser kraftigt i disse år, og mange vælger også det plantebaserede frem for det kødbaserede.
Det kan vi bl.a. se på Regionshospitalet Randers og på Bispebjerg Hospital, hvor 25 pct. af de spiste måltider er plantebaserede, når bare det frie valg er til stede.
Men modstanden er stor mange andre steder, og som veganer og vegetar ryger man ind i en kortslutning, der starter med, at den kommunale eller regionale embedsmand henviser til, at der ikke er politisk vilje til at gennemføre det lokalt.
Så siger politikerne lokalt, at der ikke er nok folkelig opbakning eller nok borgere, der efterspørger det.
Så siger man: Jamen jeg efterspørger det jo.
Og så siger de: Så må du organisere en samlet efterspørgsel og tage det op i Folketinget.
Når vi så gør det i dag, hører vi blot: Det er et kommunalt, regionalt anliggende.
Så er det, man kan mærke kortslutningen på egen krop.
Man bliver slået hjem af et liberalt argument, som i øvrigt deles hen over midten af salen her i dag.
For det er lidt spøjst, at folk bruger et liberalt tankesæt som argument imod, at der kommer en plantebaseret valgmulighed i alle offentlige køkkener.
Vi stiller jo allerede mange andre krav til kommunerne og regionerne.
En liberal kan umuligt gå ind for, at offentlige køkkener skal bestemme, at veganere og vegetarer skal spise animalsk.
Hvis der kommer et plantebaseret alternativ, kan man jo frit vælge.
Så de eneste, der handler uliberalt og ønsker at bestemme over andres madvarer, er modstanderne af muligheden for at vælge et plantebaseret alternativ.
Det er vitterlig hverken socialistisk eller liberalt at være imod det her forslag.
Men også i vores egne rækker i Radikale Venstre – må jeg jo erkende – er meningerne delte, som de er her i dag.
Vi vil altid kæmpe for det kommunale og regionale selvstyre.
Derfor er forslaget ikke helt uden dilemmaer for os.
Men nu ligger det jo ikke i det radikale dna at dvæle for længe ved frustrationen, så jeg tænker på: Hvad kan vi så gøre?
For mig at se er den oplagte vej at tage spørgsmålet op igen, når vi om ganske kort tid skal i gang med at drøfte grønne offentlige indkøb.
Et krav til kommunerne og regionerne om at nedsætte deres udledning af CO 2 kan ikke andet end smitte af på deres køkkener.
Set fra mit personlige grøntsagselskende perspektiv ville det være løst ved, at kødet var noget, man kunne vælge til eller fra, som ordføreren fra Socialdemokratiet også var inde på.
Så ville det ikke være noget med at skulle lave mange forskellige slags måltider, og det ville ikke være dyrt.
Man kan bare begynde at tænke på kødet som tilbehør, som man i øvrigt gør nu i Aarhus Kommune, hvor kødet i alle måltider er reduceret med en tredjedel til gavn for både klimaet og sundheden, og der er faktisk ikke nogen, der rigtig har opdaget det.
Her er der efterhånden masser af hjælp at hente, både hos Kost- og Ernæringsrådet, hos Dansk Vegetarisk Forening og hos den håndfuld uddannelsesinstitutioner, der står klar til at tage ansvar for fremtidens grønne køkkener.
I finansloven for 2021 har vi sørget for at der i 2 år fremover er en pulje på 200 mio. kr., som man kan søge til efteruddannelse og opkvalificering.
Jeg og mange andre efterspørger den her opkvalificering, og mens uddannelsesinstitutionerne arbejder på det, vil jeg sammen med mine kolleger i mellemtiden presse på herindefra.
For det er ikke bare en dagsorden, der kommer.
Den er her allerede.
Jeg takker igen for forslaget, men må også melde, at vi ikke er helt klar til at sige nu, hvad vi ender med at stemme.