Pernille Rosenkrantz-Theil (S), 2022-04-22:
Tak for det.
Der er et folkeskoleforlig, og det vil sige, at man ikke bare sådan kan stemme ting igennem og dermed gå fra forliget på den her måde.
Det ville Venstre aldrig gøre.
Men eftersom jeg kender Venstre godt nok til at vide, at det heller ikke er det, der er ment med det, medmindre ordføreren så kommer herop og siger, at Venstre opsiger folkeskoleforliget, og det tror jeg ikke, tænker jeg, at jeg tager det i den ånd, at det ikke er det, Venstre mener med det, og derfor vil jeg lade være med at være meget rigid og christiansborgagtig og i stedet for forsøge at forholde mig til indholdet.
Men det gælder i sagens natur stadig væk, at på den der rigide christiansborgmåde er det sådan, at selvfølgelig støtter regeringen ikke det her, og selvfølgelig kan man ikke som en del af en forligskreds fremsætte et beslutningsforslag, og selvfølgelig er det sådan, at alle andre, der går op og støtter det her, og som er en del af det forlig, jo så de facto vil have opsagt forliget.
Det ville være sådan lidt skævt.
Men nu tager vi det på den anden måde, for jeg synes faktisk, det er interessant at debattere indholdet, så lad os prøve at gå væk fra christiansborgrigiditeten og over til det, der er indholdet.
Det ligger mit hjerte utrolig nært, at vi får nogle skoler, der er forankret i lokalmiljøer.
Det ligger mig utrolig nært, at vi får skoler, hvor der er en stærk og engageret forældrekreds, og derfor vil jeg bevæge mig bort fra rigiditeten og over til indholdet, for det synes jeg faktisk er interessant.
Jeg vil også gerne give et tilsagn om, at vi kommer til at debattere det her i folkeskoleforligskredsen, for den rigtige vej rundt om det her, bare for alle dem, der sidder og ser med, er jo, at Ellen Trane Nørby sender mig en sms og spørger, om vi kan debattere det her på næste forligskredsmøde, og at jeg skriver ja tilbage.
Så tager vi det i forligskredsen, og så kan vi ændre på tingene.
Derfor går jeg ud fra, at det er, fordi det også er en god offentlig debat at have, at vi tager det på den her måde i stedet for.
Men altså, det er bare et tilsagn om, at den sms, der var blevet sendt den anden vej i den sammenhæng, ville have indeholdt et ja, og det vil den uforandret.
Når jeg synes, det er utrolig vigtigt, at vi diskuterer det her omkring skolebestyrelserne, er det jo, fordi der indimellem er udfordringer med f.eks. at få forældre til at stille op til skolebestyrelsen.
Så virker det, når man så går ud og gør opmærksom på det; så kommer der typisk nogle flere.
Men det afspejler jo, at der nok er en for stor fattigdom i de emner, man kan få lov til at debattere, og det, man kan få lov til at bestemme over på skolerne.
Altså, bare for at komme med et tænkt eksempel, og jeg synes ikke, at vi skal det, men det er bare for at sige, hvor meget ild man ville kunne sætte til forældrene: hvis man gav dem lov til at bestemme, om børnene skulle undervises i tysk eller kinesisk, eller hvis man gav forældrene lov til at bestemme, om man skulle afskaffe 3. klasse helt, eller om man skulle give børnene lov til at blive hjemmeundervist i 6 måneder i træk, uden at der skulle være voksenopsyn.
Sådan kan man jo blive ved, altså med at tage emner op, hvor man ved, at i det sekund, man gjorde de ting, ville der være kampvalg til samtlige skolebestyrelser i Danmark.
Jeg synes så ikke, at vi skal derhen, hvor vi stiller så vilde ting op; det ville kræve meget tid af forældrene at gå ind i det.
Men det siger jo noget om, at vi måske har lagt snittet et forkert sted, når vi er der, at forældrene ikke engagerer sig.
Jeg tror, det afspejler, at vi har givet for få muligheder for at bestemme over skolerne, og det mener jeg simpelt hen er rigtig ærgerligt, for jeg mener, at skoler er drevet af et lærerengagement, et forælderengagement og et elevengagement, og jeg mener, at det er en væsentlig del af det at drive skole, at man også præcis faciliterer det.
Så jeg er sådan set ikke i tvivl om, at snittet ligger forkert, og derfor synes jeg også, det er fint at få taget den her debat her, og jeg synes, det er fint, at vi får taget det også i folkeskoleforligskredsen, så vi kan få ændret på det.
Så er jeg i øvrigt stor tilhænger af mere frihed til skolerne.
Vi er jo fra regeringens side kommet med forslag om at lave velfærdsforsøg.
Vi er startet med to kommuner på folkeskoleområdet og udbreder det nu yderligere.
Vores forslag er, at man kommer op på en tredjedel af kommunerne.
Det forhandles der om lige nu, så det må vi se hvordan lander.
Men det, der jo er idéen med det, er jo ikke, at det skal være frihed til kommunerne.
Det her har der været skrevet nogle gange omkring, og det er faktisk utrolig vigtigt at slå fast.
Jeg tror, at for den enkelte lærer, for den enkelte forælder og for den enkelte elev er det sådan set underordnet, om reglen kommer fra kommunen eller staten – helt ligegyldigt.
Det, der er afgørende for lige præcis lærere, elever og forældre, er jo, om de selv kan bestemme over det, eller om det er nogle politikere, der bestemmer over det, og derfor er det meget, meget vigtigt at slå fast med i hvert fald det, regeringen har spillet ud med, og jo også det, vi har indgået aftale omkring for de første to kommuner, at der gælder det altså, at det både er frisættelse fra statslige regler, men altså også er frisættelse fra kommunale regler.
Det vil sige, at vi her på Christiansborg skal træde et skridt tilbage, det samme skal kommunalpolitikerne, for at indgå i de her frihedsforsøg.
Når det er vigtigt for mig at nævne her, er det jo i virkeligheden, fordi jeg synes, det er enormt principielt.
Selvfølgelig skal kommunerne være dem, der overordnet set driver folkeskolen, for der er nogle problemstillinger, der går på tværs af en skolesektor i en kommune.
Der er i øvrigt også nogle ting, der går på tværs af daginstitutioner og skoler, og som gør, at det er en god idé, at vi har nogen, der har det samlede overblik over det.
Men når det er sagt, er der rigtig, rigtig meget, der burde ligge ude på den enkelte skole og i det enkelte klasselokale, og som er blevet flyttet ind centralt på en måde, hvor lærerne mister arbejdsglæde, forældrene mister lysten til at engagere sig, det samme gør eleverne, og det går ikke.