runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Peter Hummelgaard (S), 2026-01-27:
Regeringen tøver ikke.
Jeg synes, hr. Kim Edberg Andersen skal gøre sig umage med at høre, hvad jeg rent faktisk siger.
Vi har sendt det meget, meget klare signal til anklagemyndigheden og Rigsadvokaten om, at på det tidspunkt, hvor man måtte mene, at der er det fornødne bevisgrundlag for at kunne bevise, at Hizb ut-Tahrir virker ved vold og har et ulovligt formål, så skal man rejse en sag, ligesom vi i øvrigt også har sendt det signal, når det handler om rocker- og bandegrupperinger.
Men hr. Kim Edberg Andersen kender jo også til sagerne mod LTF, som gik hele vejen til Højesteret, og han kender også til sagerne mod Bandidos.
Han kan jo se af sagsakterne i de sager, at der skal uhyre meget til for at kunne bevise, at det er selve foreningen, der har et ulovligt formål, og at det ikke blot er enkeltmedlemmers enkeltstående handlinger.
Kim Edberg Andersen (DD), 2026-01-27:
Jeg har udpræget tillid til domstolene, men det kan jeg høre at Socialdemokraterne jo ikke har.
For vi har ligesom slået fast, og Socialdemokraterne har selv erkendt det, at der har været opfordringer til vold.
Altså, loven er brudt; det ved man.
Men den er åbenbart ikke brudt nok, til at Socialdemokraterne vil træde i karakter.
De vil gerne snakke om, hvor handlekraftige de vil være.
Altså, hvor mange gange må jeg køre for stærkt, før jeg får en fartbøde?
Det er jo den samme retorik, og jeg synes, det er en tynd stråmand at sige, at det er op til hr. Kim Edberg Andersen fra Danmarksdemokraterne at anmelde Hizb ut-Tahrir nok gange, indtil Socialdemokraterne tænker, at nu bliver det ulovligt at bryde grundloven.
Det er ulovligt at bryde grundloven første gang.
Er det ikke korrekt?
Tak for det.
Og tak til ministeren for talen.
Er ministeren enig i, at en opfordring til jihad er en opfordring til vold?
Peter Hummelgaard (S), 2026-01-27:
Ja, det vil det i sagens natur være.
Det afgørende i det her spørgsmål er jo, om det så er tilstrækkeligt til, at man kan forbyde foreningen ved dom.
Det er jo anklagemyndigheden, der skal løfte den bevisbyrde, og det er jo domstolene, der skal tage stilling til det.
Men jeg er enig i, at det er forkasteligt.
Og jeg er uenig i det, og jeg vil gøre alt, hvad jeg kan, for at bekæmpe det.
Men jeg er også, ligesom hr. Peter Skaarup i øvrigt er, bundet af grundlovens rammer.
Det vil sige, at Folketinget ikke kan vedtage en lov, hvor vi bare beslutter os for at forbyde en bestemt forening ved dom.
Der har jeg signaleret gentagne gange, senest i år, til Rigsadvokaten, at jeg mener, at man hele tiden bør være vaks, i forhold til om der er det fornødne bevisgrundlag, og så snart der er, synes jeg, man skal slå til.
Maria Durhuus (S), 2026-01-27:
Jeg deler i den grad ordførerens frustration og bekymring omkring den her organisation, men må jo også henstille til, at det er, som justitsministeren var inde på tidligere, anklagemyndigheden, der skal løfte den her bevisbyrde.
Der er fældet dom, men det er for enkeltpersoner.
Som jeg sagde, forstår jeg ordførerens frustration.
Jeg mener så også bare, at det, der er grundkernen i det, er at sikre, at der kommer den her indrapportering, også i forhold til hvor den skal komme fra, sådan at anklagemyndigheden kan løfte sagen.
For det er heller ikke en sag, vi skal løfte, hvis den ikke kan vindes, og hvis vi ikke har den rigtige bevisførelse.
Det er ikke dermed sagt, at man billiger det, som den her organisation gør, på ingen måde, men vi står også der, hvor vi jo nok også skal kigge hinanden i øjnene herinde på Christiansborg og se på, hvordan vi så vil lave det modtryk, der skal til over for sådan en organisation som den her.
Peter Skaarup (DD), 2026-01-27:
Jeg er ked af at sige, at jeg simpelt hen synes, det er udenomssnak af Socialdemokratiets ordfører her.
Det er jo ikke kun enkeltpersoner, der fremstår med de her udsagn.
Lad mig minde om, at efter det bestialske terrorangreb mod Israel kom Hizb ut-Tahrir med løbesedler i gaderne.
Den 3. november var der demonstrationer rundtomkring, hvor man sagde: Palæstina er besat, det skal løses med jihad.
Det er jo præcis det, vi ikke vil have at foreninger i Danmark gør.
Så det er ikke enkeltpersoner her.
Det er foreningen, der gør det.
Maria Durhuus (S), 2026-01-27:
Jeg skal selvfølgelig beklage, hvis ordføreren mener, at jeg taler udenom.
Jeg vil dog stadig væk henvise til, at vi må have tillid til, at anklagemyndigheden modtager de indberetninger, der skal være, og at Rigsadvokaten og anklagemyndigheden er fuldstændig klar i forhold til det politiske signal, vi har sendt igennem lang tid, om, at hvis der er nok materiale til at løfte en sag, skal den løftes.
Jeg må også bare tilføje, at der er en meget, meget stor forskel på de grupperinger, som vi har fået forbudt, og så den organisation, vi taler om i dag.
Der er forskel på, hvordan man opererer, men jeg deler frustrationen, og jeg ved også, at vi er klar til at handle den dag, hvor vi har de beviser, der skal til.
Kim Edberg Andersen (DD), 2026-01-27:
Skal vi lige remse op, hvad grundloven siger?
Grundloven siger: virker ved vold eller opfordrer til vold.
Det, ordføreren står og siger nu her på talerstolen, er, at det kun er, hvis man virker ved vold.
Den sidste del af grundlovens paragraf blev lige skrevet ud, altså det der med, hvis man opfordrer til vold, ikke?
For vi har jo fået slået fast ved den tidligere spørger, at man opfordrer til vold.
Det er i foreningen, på hjemmesider og på gader.
Så hvor meget skal der til, før regeringen ligesom begynder at levere på det, de siger ude i medierne?
Altså, hvor mange beviser skal der til, eller er det, fordi man kun forholder sig til noget af grundloven og ikke til resten af grundloven?
Jeg vil nævne det igen.
Det er, hvis man virker ved vold, eller hvis man opfordrer til vold, og vi har ligesom slået fast, at man opfordrer til vold; det er dokumenteret.
Det er dokumenteret, at man ikke må gøre det ifølge grundloven, og så er det jo bare et spørgsmål om, hvor meget der skal dokumenteres, og hvornår Socialdemokraterne begynder at gøre noget i stedet for bare at snakke om det.
Så hvor meget skal der til?
Det er jo sådan et kvantitativt spørgsmål, så det er jo bare at nævne antallet af opfordringer.
Maria Durhuus (S), 2026-01-27:
Tak for spørgsmålet.
Jeg tænker, at hr. Kim Edberg Andersen udmærket godt ved, at jeg som ordfører for Socialdemokratiet ikke kan stå og sige, om det er 10, 20 eller 30 hændelser, der skal til.
Men det er et godt spørgsmål.
Jeg vil så også sige, at vi har en rigsadvokat og vi har en anklagemyndighed i Danmark.
Jeg vil også sige, at justitsministeren og jeg selv har svaret på, at vi er klar til at handle, men den sag skal rejses af en anklagemyndighed, og en anklagemyndighed vil jeg også sige skal rejse den, når man har beviser nok til, at sagen kan vindes.
Jo, det er ulovligt at bryde loven, men jeg vil også dermed sige, at jeg ikke er anklagemyndighed.
Jeg er medlem af Folketinget, og jeg har tillid til, at sagerne bliver rejst på det tidspunkt, hvor der er beviser nok til at vinde dem.
Jeg vil også sige, at den her måde at forsimple noget, der er vanskeligt, på hernede i Folketingssalen måske er lidt – nej, det vil jeg afstå fra at sige.
Men nej, man må ikke bryde loven, men der er ikke beviser nok lige nu.
Peter Skaarup (DD), 2026-01-27:
Den er høj, og den skal også være høj, for det er jo ikke, hver dag man skal gå ind og forbyde en forening.
Men man må også bare sige, at Hizb ut-Tahrir skiller sig meget ud ved at komme med de her opfordringer til at bruge vold, altså til jihad.
Der forstår jeg ikke, at regeringen ikke lægger et pres og siger: Okay, så er vi altså også ude i noget, hvor man ikke kan bunde længere.
Hvis man opfordrer til jihad i gaderne, altså til vold og terror, for at opnå politiske mål, så er vi langt ude over, hvad vi skal tolerere i Danmark.
Så der vil jeg godt høre justitsministeren: Kan det være rigtigt, at regeringen sidder på hænderne og nøler i forhold til den her sag?
Tak for det.
Jeg synes jo, det er rimelig frustrerende, at Socialdemokratiet siger: Ud af døren, ja, det er også forfærdeligt med Hizb ut-Tahrir, vi skal forbyde dem, og vi skal gøre, hvad vi kan og sådan noget.
I sommeren 2025 kunne vi altså høre en fungerende politisk ordfører, fru Lea Wermelin, sige præcis det her, men der er ikke sket noget som helst siden fra regeringens side.
Det kunne jeg altså godt tænke mig at høre ordførerens vurdering af.
Hvorfor er det, der ikke sker mere?
Hvorfor lægger man ikke et pres, ligesom man har gjort tidligere?
Hr. Søren Pape Poulsen gjorde det som justitsminister i sin tid for at få forbudt LTF.
Den nuværende justitsminister har gjort det i forhold til Bandidos.
Det er lykkedes.
Hvorfor gør man ingenting i forhold til Hizb ut-Tahrir?
Vi har at gøre med en organisation, der stiller sig op til demonstrationer og opfordrer til jihad i gaderne.
Hvad mangler vi, hvad mangler regeringen, og hvad mangler Socialdemokratiet af oplysninger?
Sigurd Agersnap (SF), 2026-01-27:
Tak for ordet, formand, og tak til Dansk Folkeparti for at fremsætte beslutningsforslaget her.
For jeg kan godt få den fornemmelse, at problemet er, at der er nogle embedsmænd, der tjener mere end nogle politikere, og det er ikke den udfordring, vi i SF oplever.
Den udfordring, vi oplever, er, at en række toplønninger i samfundet er stukket af.
Det er det især i det private, men det er det også delvis i det offentlige, og det mener vi er et grundlæggende andet problem at løse.
Vi mener heller ikke, at et lønloft er den bedste måde at løse det på.
Det bedste er faktisk at kigge på vores skattesystem og sikre, at man ikke giver flere skattelettelser i toppen, fordi det er det, der gør, at dem, der har de allerhøjeste indkomster, faktisk også stikker af fra resten.
Men vi kan ikke støtte, at man indfører et lønloft.
Det er, som det også tidligere er nævnt, noget, der bedst forhandles på overenskomstsporet – de overenskomster, der netop nu er i gang.
Vi er egentlig ikke afvisende over for, at man kan diskutere ratioer og anbefalinger til virksomheder af, hvor stor lønspredning der skal være også i det offentlige, men vi mener grundlæggende ikke, at man kan implementere en model, der bare er et lønloft, i morgen.
Tak for ordet.
Ole Birk Olesen (LA), 2026-01-27:
Tak for det.
Vi har det jo alle sammen sådan, at der er en række stillinger – måske alle stillinger – hvor vi tænker, at det da ville være dejligt, hvis alle mennesker kun var i de jobs af rent idealistiske grunde.
Tænk, hvilken skøn verden det var, hvis vi kunne få vores brød hos bageren, bare fordi han er et godt menneske og synes, at vi fortjener brødet, i stedet for at han skal have en løn at leve for.
Men sådan er det jo ikke, og sådan kan det ikke blive, og sådan bør det måske heller ikke være, for vi har jo alle sammen forskellige forpligtelser.
Selv folk, der har erhverv, ligesom vi politikere har hverv, hvor de gerne må have hjertet med, har jo også andre forpligtelser som f.eks. at skulle forsørge deres familie.
Hvis vi kan forsørge vores familie bedre ved at gøre noget andet, så kan det være, at vi skal gøre det i stedet for at være her i Folketingssalen.
Det er da dejligt, når de brænder for samfundet.
Men de brænder jo også for, at deres familie f.eks. skal have det godt.
Det betyder, at hvis et meget dygtigt menneske, som vi gerne vil ansætte som departementschef i staten f.eks., får et tilbud om dobbeltløn i en privat virksomhed i stedet for, så har den departementchef jo også en forpligtelse over for sin familie til at sikre den bedst muligt.
Så kan det være, at han eller hun vælger forpligtelsen over for familien i stedet for at gøre gavn for samfundets bedste som departementschef i staten.
Vi kan ikke det her med at sige, at folk i bestemte stillinger ikke skal tjene særlig meget, fordi de bør være der for deres gode hjertes skyld, og ikke fordi de får en løn for det.
Derfor det her også et forslag, vi ikke kan stemme for, fordi vi er nervøse for, at hvis lønninger til folk, der har ledende stillinger i kommuner og regioner og stat ikke følger med samfundet i øvrigt, kan vi ikke få nogle mennesker, der er gode nok til at lede vores offentlige forvaltninger, og det vil vi ikke have.
Så er det i øvrigt sådan, at en departementschef i staten tjener cirka det samme som hans politiske leder, ministeren, for vi har jo sat vederlaget til ministeren sådan, at det følger, hvad departementschefer får.
Så ved jeg ikke, om der er noget med noget åremålsansættelse for departementscheferne, som gør, at de kan få noget oveni, fordi de lever med en stor jobsikkerhed.
Men ellers er udgangspunktet, at de skal have cirka samme løn.
Charlotte Bagge Hansen (M), 2026-01-27:
Tak for det, formand.
I Moderaterne mener vi ikke, at et lovfastsat lønloft er nogen løsning.
Topembedsmændene i staten har et kæmpestort ansvar både for ledelse og økonomistyring og for at sikre, at de politiske beslutninger bliver ført ud i livet.
Hvis vi vil have en velfungerende offentlig sektor, skal vi også kunne rekruttere og fastholde dygtige ledere, og vi er jo, som hr. Ole Birk Olesen også sagde, i skarp konkurrence med det private erhvervsliv.
Det kræver jo, at aflønningerne fastsættes med blik for det ansvar og for de kompetencer, den enkelte har, og ikke gennem vores politiske detailstyring.
Som de foregående ordførere også har sagt, er det her jo forankret i den danske model.
Et politisk fastsat lønloft vil være et indgreb i den model, og hvis vi rent hypotetisk gjorde det her, så ville det jo også komme til at påvirke langt nedad i rækkerne.
At de nogle gange aflønnes højere end deres politiske ledere, ændrer jo ikke ved den præmis, at det demokratiske ansvar ligger hos os folkevalgte.
På den baggrund kan Moderaterne ikke støtte beslutningsforslaget.
Per Larsen (KF), 2026-01-27:
Tak for det, formand.
Jeg vil også gerne takke hr. Peter Kofod fra Dansk Folkeparti for at bringe emnet om høje lønninger til debat.
For der kan godt sættes spørgsmålstegn ved, hvorvidt en departementschef eller en anden chef i det offentlige virkelig kan være pengene værd, når lønnen kommer op i de højere lejer.
Men i Det Konservative Folkeparti har vi et ønske om, at den offentlige sektor er veldrevet, og at staten, kommunerne og regionerne lever op til det, man som borgere kan forvente af myndighederne, altså at hospitalerne er veldrevet, ældreplejen fungerer til borgernes bedste, og at skolerne sikrer, at børn trives og tilegner sig maksimal læring og dannelse.
Vi har bestemt også en forventning om, at de myndighedsopgaver, der forvaltes, også er de helt rigtige, så man fortsat kan have tillid til det offentlige.
Det kræver nogle dygtige topchefer, som kan gå forrest og sikre, at alt foregår på bedste vis, og topchefer koster altså lidt mere end det, man eksempelvis honorerer folketingsmedlemmer med.
Og så skal vi jo huske, at de lønninger, der udbetales til topchefer, altså er tiltrådt af byrådsmedlemmer og regionsrådsmedlemmer og af staten, så det er jo noget der er vedtaget og sikret på den måde.
Vi har det dog sådan, at jeg da gerne vil imødekomme Dansk Folkeparti med, at vi ikke mener, at staten skal være lønførende.
Men det er jo altså sådan, at hvis man vil have de dygtige topledere, koster det.
Tak for ordet.
Peter Kofod (DF), 2026-01-27:
Tak for det, og tak for støtten til forslaget.
Jeg er glad for, at Enhedslisten er klar på en diskussion om ulighed, og det vil jeg gerne diskutere med Enhedslisten.
Så kan ordføreren ikke lige svare på, hvordan det gik med Ginikoefficienten, i de år hvor Enhedslisten havde de afgørende mandater og holdt hånden under Mette Frederiksens første regering som et meget væsentligt støtteparti, må man sige?
Hvordan var det lige med uligheden i den periode?
Peder Hvelplund (EL), 2026-01-27:
F.eks. undgik vi jo i den periode, at vi fik såkaldte arbejdsudbudsreformer, som gik ud over de mennesker, der stod uden for arbejdsmarkedet.
Så er det rigtigt, at hvis man måler isoleret på Ginikoefficienten, var det, at man hævede tobaksafgifterne, med til at give et udslag i forhold til Ginikoefficienten i negativ retning.
Til gengæld var det noget, der var med til at forbedre den generelle sundhed i Danmark.
Vi havde jo gerne set, at man kombinerede det med en check til at kompensere de laveste indtægter.
Det har vi så bl.a. leveret på i dag ved at kunne give en fødevarecheck til 700.000 fattige pensionister, som nu får en konkret tilgodeseelse fra Folketinget.
Vi har også givet det til folk på overførselsindkomst og til børnefamilier, som nu kan opleve et konkret løft i deres indtægt.
Det er i hvert fald noget af det, der konkret har haft en ekstremt positiv effekt i forhold til Ginikoefficienten, hvor det er de laveste indtægter, der får mest, og omvendt.
Peter Kofod (DF), 2026-01-27:
Det var et et meget langt svar på, at man i den periode, hvor man var et afgørende støtteparti for den tidligere regering, lod uligheden stige.
Det synes jeg jo egentlig er ganske sigende – men tak for støtten til forslaget.
Peder Hvelplund (EL), 2026-01-27:
Jeg synes, det er et temmelig fortegnet billede, for hvis ordføreren ser på de økonomiaftaler, som Dansk Folkeparti var med til at gennemføre, så var det jo en konkret underfinansiering af velfærden.
I den periode, hvor Enhedslisten var parlamentarisk grundlag for regeringen, lykkedes det bl.a. at få tilført yderligere midler til psykiatrien, hvilket er noget, vi har kæmpet for igennem mange år.
Det lykkes at friholde de laveste indtægter for forringelser.
Det lykkedes at give et konkret løft både til ældreplejen og til sundheden generelt.
Så i den periode, hvor Enhedslisten var parlamentarisk grundlag, lykkedes det jo rent faktisk at give et konkret løft til velfærden, samtidig med at man ikke udhulede indtægten for de laveste indtægtsgrupper.
Christina Olumeko (ALT), 2026-01-27:
Dansk Folkeparti foreslår at indføre et lønloft for topembedsmænd, hvor ingen embedsmænd må tjene mere end sin nærmeste politiske leder.
Vi kan i Alternativet godt forstå, at man kan være uforstående over for nogle af de høje lønninger, som ganske få embedsfolk får.
Men når vi alligevel er kritiske over for forslaget her, er det, fordi det offentlige og herunder arbejdsmarkedets parter skal have frihed til fastsætte en passende løn, uanset om det er embedsfolk i ministerierne, kommunerne og regionerne eller endda andre offentlige medarbejdere.
Et fast lønloft kan give skæve incitamenter.
Det kan f.eks. give et pres for, at politikerlønningerne skal være højere.
Resultatet kan blive flere konsulenter, og det kan blive dyrere og dårlige løsninger, ikke bedre styring.
Derfor stemmer Alternativet imod beslutningsforslaget, men tak for debatten og tak for ordet.
Peter Kofod (DF), 2026-01-27:
Tak for det.
Som jeg sagde tidligere, er formålet med det her forslag at skabe en gennemsigtig og klar lønstruktur i det offentlige blandt topembedsmænd.
Derfor foreslår vi i Dansk Folkeparti en løngrænse for, hvor meget man som topembedsmand i det offentlige kan tjene.
Løngrænsen skal derfor medvirke til, at kommunaldirektøren ikke tjener mere end borgmesteren, ligesom departementschefen ikke tjener mere end ministeren.
Siden 2019, hvor Mette Frederiksen tog over som statsminister, er antallet af administrative ansatte i det offentlige steget massivt.
Antallet er steget med cirka 20 pct., og det samlede tal er nu over 100.000 ansatte.
Det er et meget, meget højt niveau, og vi har blandt de blå partier fremsat fælles forslag til, hvordan vi kan vende stigningen igennem en bureaukratilov, der skal reducere unødigt statsligt bureaukrati.
Men i DF mener vi også, at der er behov for et opgør med den aflønningsform, der virker til ingen ende at have blandt topchefer i det offentlige.
Der findes således mange historier om gyldne håndtryk, hvor kommunaldirektøren eller andre topchefer får millionbeløb med sig ud af vagten for ikke at have gjort arbejdet ordentligt, og det mener vi er uordentligt.
For sandheden er, at mange topchefer i det offentlige i dag tjener mere end 2 mio. kr. om året, og vi kan også se, at det mere er reglen end undtagelsen, at de her chefer tjener mere end den siddende borgmester eller minister.
Og selv om det her forslag ikke vedrører selve de gyldne håndtryk, har det alligevel en betydning, da aflønningen selvfølgelig har indflydelse på, hvor meget man får med i hånden på vej ud af døren.
Som eksempel kan det nævnes, og det her er offentlige tal, at departementscheferne i Finansministeriet, Statsministeriet og Udenrigsministeriet alle tjener mere end 3 mio. kr. om året.
I kommunerne ser vi eksempler på kommunaldirektører og andre topembedsmænd, der tjener mere end 2 mio. kr. om året.
Er man f.eks. kommunaldirektør i Helsingør, Hjørring eller Næstved, havde man i 2024 en samlet lønpakke på 2,2 mio. kr. om året, og der er altså tale om kommuner, hvor embedsmændene tjener vel nærmest tæt på det dobbelte af den siddende borgmester.
I Dansk Folkepartis optik bør vi i højere grad bruge offentlige lønmidler, om det så er i staten, regionerne eller kommunerne, på at aflønne de medarbejdere, der gør en reel velfærdsforskel.
Det kan være sosu'erne, der at tage sig i ældre, pædagogerne og lærerne, der tager sig af vores børn og unge, eller sygeplejerskerne, der tager sig af de syge borgere.
Borgmestre, regionrådsformænd og ministre modtager i dag et betydeligt vederlagsbeløb, der meget ofte overstiger 1 mio. kr. om året, og nogle får selvfølgelig en del mere.
Og med den nye aftale indgået af et bredt flertal uden om Dansk Folkepartiet, hvor ministrenes vederlag stiger markant i fremtiden, vil der ikke være tale om nogle sulteløn, langtfra.
Derfor håber vi, at der kan findes opbakning til forslag på et tidspunkt.
Tak for ordet.
Peter Skaarup (DD), 2026-01-27:
Mange tak for ordet.
Her i Folketingssalen bør der efter Danmarksdemokraternes opfattelse være fuldstændig enighed om, at Hizb ut-Tahrir er en organisation, der skal forbydes.
Foreningen har ét formål, i hvert fald når man oplever den, og det er at bekæmpe vores demokrati og vores værdier.
Der er flere sager mod organisationens medlemmer, der gennem handlinger og opfordringer til vold ønsker at modarbejde alt det, vores samfund bygger på.
Der er så flere partier, der har sagt, at Hizb ut-Tahrir er en dybt problematisk organisation.
Vi skal ikke længere tilbage end til sommeren sidste år, hvor regeringens sådan forskellige vikarierende politiske ordfører stod i kø for at ville forsøge at forbyde Hizb ut-Tahrir.
Problemet er bare, at det aldrig er blevet til noget, og hvis ordene ikke bliver fulgt op af handling, er der jo ikke ret meget ved dem.
Så hvor regeringspartierne nøjes med at konstatere problemet, vil vi faktisk gerne gøre noget ved det, og det er derfor, vi har fremsat det her forslag om at indlede en opløsningssag mod Hizb ut-Tahrir og administrativt nedlægge et foreløbigt forbud mod foreningen her og nu.
For når Hizb ut-Tahrir igen og igen har vist, at den bekæmper vores frihed og vores folkestyre og vores grundlæggende værdier, er det ikke nok, at man tager afstand fra det i medierne.
Så er man også nødt til at handle.
Så det er vores forslag, altså at bruge grundlovens § 78 til at lave et forbud mod Hizb ut-Tahrir, og vi håber, at der vil være et flertal i Folketinget, der er med på det.
Peter Skaarup (DD), 2026-01-27:
Vi mener i Danmarksdemokraterne, at man skal lave et forbud imod Hizb ut-Tahrir, og jeg ærgrer mig over, at regeringen nøler.
For jeg opfatter det egentlig sådan, at rigtig mange gerne vil lave det her forbud, inklusiv den nuværende statsminister, der jo, da hun var justitsminister, sagde, at Hizb ut-Tahrir skal forbydes, så snart vi kan.
Når jeg siger, at det er relevant at komme med et forslag som det her på det her tidspunkt, er det jo, fordi vi har oplevet situationer, hvor Hizb ut-Tahrir forbryder sig mod grundlovens § 78.
Den siger jo bl.a., at man som forening ikke må virke ved vold eller opfordre til vold.
I forbindelse med de demonstrationer, der var omkring Gazakrigen, kom Hizb ut-Tahrir faktisk med en række opfordringer til vold.
Man slog til lyd for jihad i gaderne i forbindelse med de her demonstrationer.
Er der noget, der ikke er acceptabelt at gøre som dansk forening, er det at slå til lyd for jihad og opfordre mennesker til at begå jihad for at opnå politiske mål.
Det kan justitsministeren vel også være enig i, altså at det er forkasteligt, og at det bør føre til konsekvenser.