Ellen Trane Nørby (V), 2018-11-09:
Tak for bemærkningerne til lovforslaget.
Med aftalen mellem Dansk Folkeparti og regeringen i september sidste år suspenderede vi produktivitetskravet.
Det gjorde vi, fordi der er behov for at se på styringen i sundhedsvæsenet med friske øjne.
Ny teknologi, nye behandlingsformer giver stadig flere muligheder, men i takt med en stigende levealder forventes også et stigende antal mennesker at blive livstruende syge eller at skulle leve med ikke bare én, men måske flere kroniske sygdomme.
For danske patienter skal opleve et sundhedsvæsen, der møder dem der, hvor de er, med høj kvalitet og sammenhæng i behandlingsforløbet og også med flere behandlinger tæt på, hvor de bor, eller, når det er muligt, helt ude i eget hjem.
Aktivitetspuljen og produktivitetskravet har eksisteret siden årtusindskiftet.
Det er lang tid siden.
Det har sat en retning for sundhedsvæsenet, der har handlet om mere aktivitet på sygehusene.
Det var vigtigt i en tid, hvor mennesker stod på venteliste i månedsvis, og hvor nogle endda døde på venteliste, inden de kom i behandling.
Det har været med til at give lavere ventelister og mere behandling i vores sundhedsvæsen.
Og det må man sige var udfordringerne i starten af 00'erne, da vi overtog regeringsmagten.
Sygehusvæsenet i dag er også mere produktivt, end det nogen sinde har været.
Det er grundlæggende positivt.
Men det snævre fokus er på at øge aktiviteten inde på sygehusene, øge antallet af kontroller, øge antallet af operationer, som Dansk Folkepartis ordfører også sagde i sin ordførertale – alt sammen inde på sygehusene.
Det har på nogle områder været med til at stå i vejen for udviklingen af det nære sundhedsvæsen, simpelt hen fordi sygehusene på den måde er kommet til at fokusere på at øge deres egen aktivitet frem for at kigge på det samlede sundhedsvæsen, på, hvor man kunne understøtte kommunale sundhedshuse, praktiserende læger, og hvor man med fordel kunne samarbejde stærkere.
Ja, nogle har ligefrem sagt, at der bliver lavet for meget aktivitet på sygehusene.
Og grundlæggende må man sige, at sygehusene ikke skal være lukkede siloer.
De skal i høj grad være fyrtårne, der lyser ud og støtter aktørerne i det samlede sundhedsvæsen og i det nære sundhedsvæsen, hjælper den praktiserende læge, hjælper hjemmesygeplejen og på den måde får vores sundhedsvæsen til at udgøre en helhed.
Derfor er det også i høj grad vigtigt med lovforslaget, vi behandler i dag, at ændre den styring, ligesom vi aftalte med Dansk Folkeparti sidste år.
For vi har et godt sundhedsvæsen, som i 20 år har udviklet sig til det bedre – en bedre kræftoverlevelse, kortere ventetider.
Men man må sige, at der også er udfordringer i dag, særlig er der behov for mere sammenhæng og mere nærhed i vores sundhedsvæsen.
Der er i dag for mange patienter, som er nødt til at køre langt for at komme hen på et specialiseret hospital for at få en relativt simpel kontrol.
Det presser både patienterne, men det presser også sygehusene og vores medarbejdere på sygehusene.
For mange patienter mangler sammenhæng i deres behandlingsforløb.
De oplever, at den ene hånd ikke rigtig ved, hvad den anden hånd gør.
Der er patienter, der bliver udskrevet fra sygehuset, uden at kommunen altid er klar til at tage over; der er patienter, der oplever, at de selv må være deres egen sådan koordinator, som også skal sørge for at sikre en sammenhæng mellem det, der sker hos egen læge, det, der sker i kommunen, og det, der sker på sygehuset.
Det kan vi gøre bedre, og derfor er lovforslaget i dag et af de vigtige skridt, både i forhold til at afskaffe 2-procentskravet, som vi har aftalt med Dansk Folkeparti,
men sådan set også i forhold til at sætte en ny overordnet styring for sundhedsvæsenet – en styring, som både sætter en retning, og som understøtter de mål, vi har behov for: bedre sammenhæng, mere nærhed
Teknisk set ændrer vi egentlig ret lidt i loven med det lovforslag, som vi behandler i dag.
Fra at der har stået: »Staten yder et aktivitetsafhængigt tilskud til regionernes sygehusvæsen«, kommer der nu til at stå: »Staten yder et resultatafhængigt tilskud til regionernes sundhedsvæsen«.
Men det dækker over en markant ændring, en ændring, som vi ønsker, fordi vi ønsker resultater og fokus på kvaliteten i resultaterne frem for udelukkende mere aktivitet, og fordi vi har behov for at kigge på det samlede sundhedsvæsen og ikke kun på sygehusvæsenet.
Med aftalen om regionernes økonomi for 2019 har regeringen aftalt en ny styring med Danske Regioner, hvor vi afskaffer aktivitetspuljen og produktivitetskravet, og hvor vi lancerer en ny nærhedsfinansiering.
For nærhedsfinansieringen til næste år er der fastlagt fem mål for øget sammenhæng og nærhed, og de handler om omstilling til det nære, fjernelse af unødvendig aktivitet, bedre sammenhæng og flere digitale løsninger.
Et af målene er konkret færre akutte genindlæggelser, færre gange, hvor en patient bliver indlagt akut inden for 30 dage efter indlæggelse.
Det kan være en genindlæggelse af en udskrevet ældre patient, som i høj grad i mange tilfælde kan undgås i et forbedret samarbejde mellem plejehjemmet og hjemmesygeplejen, egen læge og sygehuset.
Det skal være med til at understøtte, at hospitalerne i højere grad vender sig ud mod den primære sektor, og det skal også være med til at sætte fokus på det styrkede samarbejde.
Et andet mål i nærhedsfinansieringen er færre sygehusforløb pr. borger.
Det handler ikke om at skubbe folk væk fra hospitalerne, hvis de har behov for hospitalsbehandling, men det handler om, at f.eks. patienters ambulante besøg skal samles på én dag under samme tag, eller at patienter, når det er muligt, skal have hjælpen derhjemme med telemedicinsk udstyr, hjemmebehandling eller telefonopkald, sådan at man ikke behøver at bevæge sig ind til sygehuset.
Det er en strategisk ramme for styringen af vores fremtidige sundhedsvæsen, som gør op med produktivitetskravet, og som giver et synligt incitament til at prioritere samarbejdet med almen praksis og samarbejdet med kommunen, og som sikrer mere nærhed i behandlingen af vores patienter.
Det handler også om, at vi skal bruge vores sundhedspersonale på den rigtige måde, for når vi afskaffer produktivitetskravet, som vi aftalte med Dansk Folkeparti sidste år, og dermed det ensidige fokus på aktivitet, er det jo også, fordi vi gerne vil have, at vi kigger på, hvordan vi egentlig bruger vores medarbejderes ressourcer, så de ikke kun har fokus på at øge egen aktivitet, men sådan set også får fokus på det vigtige faglige samarbejde, der kan være ud mod kommunerne og ud mod de praktiserende læger.
Sygehusene skal ikke være siloer, de skal være fyrtårne, som lyser ud, og som støtter aktørerne i det nære sundhedsvæsen.
Og med de initiativer, vi også kommer til at præsentere fra regeringens side med en kommende sundhedsreform, handler det sådan set også om, at vi får bundet parterne endnu tættere sammen, så vi undgår, at der er så stor forskel på den behandling, man får, som vi desværre ser nogle steder i dag, hvor postnummeret kan være afgørende for, hvad det er for et tilbud, der er.
Den ændring, som vi behandler i dag med L 66, er en markant ændring af styringen af vores sundhedsvæsen, og den udgør sammen med rækken af initiativer, som regeringen har iværksat og har spillet ud med, i høj grad trædestenene frem til en samlet sundhedsreform.
Og derfor er jeg også dybt uenig med de ordførere, der her i salen i dag siger, at det er afkoblet, eller at det ikke er i en sammenhæng.
Jo, det er i høj grad i en sammenhæng – det er i en sammenhæng med udspillet om det nære og samlede sundhedsvæsen fra december 2017, »Sundhed, hvor du er«, det er i høj grad i en sammenhæng med almen praksis-udspillet »En læge tæt på dig«, hvor vi med 16 konkrete initiativer styrker almen praksis i Danmark, og det er i høj grad i et samspil med det sundhedsdataudspil »Sundhed i fremtiden«, hvor jeg også er rigtig glad for, at vi har lavet en fælles aftale herinde, fordi dataunderstøttelsen også er nødvendig for at sikre sammenhængen i det nære sundhedsvæsen.
Derfor hænger tingene sammen, og vi mener sådan set fra regeringens side, at sundhedsreformen på den måde står på et stærkt fundament af den strategiske ændring mod et mere nært, mod et mere sammenhængende sundhedsvæsen, som vi har iværksat over de seneste år, og som vi med aftalen med Dansk Folkeparti om afskaffelsen af 2-procentskravet i høj grad allerede har sat handling bag.
Til slut vil jeg sige, at det her lovforslag udgør hjemmel for lancering og udbetaling af den nye nærhedsfinansiering i stedet for aktivitetspuljen og produktivitetskravet, og dermed bliver det også en direkte udmøntning af aftalen om regionernes økonomi for 2019, og derfor håber jeg selvfølgelig, at de partier, der plejer at tale om, at de vil respektere regionale aftaler, også bakker op om det lovforslag, der ligger her i dag – ellers må man jo sige, at de grundlæggende ikke respekterer den aftalekultur, der ligger til grund for noget af styringen i sundhedsvæsenet i dag.
Tak for bemærkningerne, og jeg stiller mig selvfølgelig til rådighed for udvalgets yderligere spørgsmål i forbindelse med behandlingen af lovforslaget.