Rasmus Nordqvist (SF), 2021-10-14:
Tak, og tak til ministeren for redegørelsen, men ikke mindst tak til gode kolleger for de første ordførertaler her.
Jeg synes, de alle sammen har peget på nogle rigtig vigtige elementer i vores samarbejde.
Det er også tit sådan – og det var egentlig lidt derfor, jeg kom med det spørgsmål til Dansk Folkepartis ordfører – at vi skal passe på, at vi ikke kommer til at blive helt oppe i de højere lag, men kommer ned der, hvor det skaber en forskel, og hvor det måske også nogle gange gør lidt ondt.
For når man er en fasttømret klub, som vi jo er i det nordiske samarbejde – både i Nordisk Råd og i Nordisk Ministerråd – så skal vi også kunne prikke til hinanden, når det gør ondt.
Det er jo det, man gør med gode venner; der siger man også tingene, som de er.
I forhold til redegørelsen kan man gå ned i en række forskellige ting, men noget af det, som jeg synes har været rigtig vigtigt, og som vi også har brugt tid på at diskutere i Nordisk Råd, i det udvalg, jeg sidder i, er hele spørgsmålet omkring ligestilling og specielt lgbti-spørgsmålet, hvor der jo er lavet et vigtigt arbejde, også fra dansk side, men hvor det meget hurtigt er kommet til at handle lidt om nogle overskrifter om trivsel og om, hvordan vi har det.
Der kom så en meget skarp reaktion fra den færøske regering, som jeg synes står lidt uimodsagt tilbage.
Det er et af de områder, hvor der er et medlem i klubben, som mener, det er forfærdeligt, at vi snakker om lige rettigheder for alle borgere, og jeg synes sådan set, at vi skal kunne tage den diskussion, også når den gør ondt.
Der mener jeg sådan set, at det er på tide, at vi også tager skridtet videre end kun at se på trivslen og snakke om, at vi skal gøre noget bedre, så vi egentlig ser på, hvor vi også kan lære noget af hinanden i de nordiske lande på lovgivningsområdet.
Her tænker jeg særlig på interkønnet, som Island eksempelvis har en meget, meget stærk lovgivning for.
Hvordan er det så, vi kan gribe ud til venner i samarbejdet og lære af dem i både Danmark, Sverige, Norge, Finland osv., for at vores lovgivning kan blive lige så god og beskytte reelle borgere lige så meget, som man eksempelvis gør på Island?
Det samme kan man sige i forhold til vores rolle i verden.
Der vil vi gerne stå for, at Norden er noget særligt.
Vi står op for menneskerettighederne, og vi har lige ret og ligestilling.
Den diskussion skal vi også turde tage mere alvorligt internt, synes jeg, og her tænker jeg særlig på området omkring kvinders seksuelle og reproduktive sundhed og rettigheder.
Vi har jo bl.a. i Nordisk Råd haft mange diskussioner omkring abortlovgivningen i Norden, hvor der er nogle lande, der stadig væk i dag har noget særlig lovgivning, som jeg synes vi skal turde tage diskussionen af.
Der tror jeg bare, at hvis vi – lidt som hr. Bertel Haarder var inde på – skal tage vores rolle i verden, Nordens rolle i verden, alvorligt, i forhold til hvad det er, vi faktisk kan sammen, så skal vi også turde se indad.
Når jeg læser den her redegørelse igennem, er det noget af det, som jeg håber vi kan blive bedre til, altså at kigge lidt indad og gå til hinanden som de gode venner, vi er.
Det sidste punkt, som jeg vil berøre, er transportområdet, som jo er blevet berørt af flere andre.
I sammenhæng med strategien, som lidt går på det her med det bæredygtige Norden, synes jeg jo, at der er noget meget, meget vigtigt at tage hul på, og det er omkring godstransport i Norden, og hvordan vi kan få lavet en grøn omstilling af den.
For vi har et særligt ansvar, fordi vi er dygtige.
Derfor skal vi også vise vejen i forhold til det.
Nu bliver Danmark jo endda også med Femernforbindelsen virkelig en korridor ned sydover.
Så der synes jeg vi har nogle store og vigtige beslutninger at træffe, som ikke må blive ved skåltalerne, som fru Liselott Blixt sagde, men faktisk skal føre til konkret handling, i forhold til hvordan vi får lavet en grøn godstransport i Norden.
Det skulle være ordene.