runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Katarina Ammitzbøll (KF), 2020-04-30:
Det her lovforslag er, som det er blevet sagt tidligere, lidt kompliceret, og det var faktisk helt befriende for mig, da en så erfaren person som Ulla Tørnæs, tidligere minister og europaparlamentsmedlem, i går i gruppen sagde: Hvad menes der egentlig?
Der var jeg helt lettet, for jeg tænkte: Nu er det, jeg begynder at få min prøve her som ny i Folketinget.
Det handler jo egentlig om et direktiv for at sikre, at nationale regler ikke skaber unødvendig diskrimination eller udfordringer for det indre marked, og det sikres ved de her proportionalitetstest forud for vedtagelse af ny regulering af erhverv, og det er jo en fordel for det indre marked, at medlemsstaterne skal foretage de her test, før der indføres begrænsende lovgivning i forhold til professionelle kvalifikationer.
Så langt, så godt.
Kommissionen har så erfaret, at der mangler klarhed over disse kriterier, som skal indgå i vurderingerne.
Jeg ved ikke, om det er blevet mere klart ved det her direktiv eller formål, men essensen er vel, at der er blevet lavet de her kriterier, cirka seks stykker, og en ramme for udførelse af proportionalitetsvurderingerne.
Så i sin helhed mener vi, at direktivets formål og bekendtgørelsen er ganske nyttig, og det lægger op til en direktivnær implementering, og så er det op til medlemsstaterne at fastlægge et beskyttelsesniveau i forhold til de fremsatte mål om samfundsmæssig interesse, og hvilket reguleringsniveau der er passende, og det synes vi er positivt, og vi kan både være obs på overimplementering og forhindre det.
Det er udmærket med noget medbestemmelse fra medlemslandets side, for det handler om uddannelser og erhverv.
Men set i et lidt bredere perspektiv så vi også gerne, at eksisterende begrænsninger i den gensidige anerkendelse hos medlemslandene også skulle proportionalitetsvurderes, så det ikke kun drejede sig om nye tiltag eller tiltag, der revideres, men alle eksisterende tiltag.
Begrænsninger i den gensidige anerkendelse af professionelle kvalifikationer bliver sådan set ikke mindre af at have eksisteret i længere tid.
Men samlet vurderet mener Konservative Folkeparti, at vi fortsætter på det niveau med at arbejde for, at begrænsninger ikke bruges i protektionistisk øjemed, og at alle begrænsninger i den gensidige anerkendelse skal proportionalitetsvurderes.
Så vi bakker op om forslaget.
Jakob Sølvhøj (EL), 2020-04-30:
Tak for det.
Det bliver jo lidt kejtet, når man står med ryggen til den, man spørger.
Vi har jo været uenige i loven, da den blev vedtaget i 2018, og det er ikke min agt at genoptage det mere generelt, men der er noget, der undrer mig en smule.
Når vi nu ser, at vi har en voldsom økonomisk krise, der gør det meget sandsynligt, at i hvert fald to af de fire kriterier, der er definerende for, om man er et udsat boligområde, i den grad bringes i spil – altså spørgsmålet om, hvor mange 18-64-årige, der er uden forsørgelse, og spørgsmålet om den samlede indtægt i husstanden – er ordføreren så ikke bekymret for, at vi kommer til at se, at en række boligområder, der hidtil ikke har været omfattet af ghettokriterierne, nu vil blive det, og for de konsekvenser, det kan få i forhold til daginstitutionerne i forbindelse med 30-procentsreglen?
Marie Krarup (DF), 2020-04-30:
Det er dem, der er født af fremmede forældre, som er ikkedanske.
Dem har jeg så omtalt som fremmede.
Her bliver de omtalt som børn fra udsatte områder.
Men det er jo normalt børn, som ikke taler dansk.
Anne Sophie Callesen (RV), 2020-04-30:
Så hvis man er født af en fremmed, er man altså en fremmed.
Hvornår holder man op med at være en fremmed, hvis man er et barn?
Marie Krarup (DF), 2020-04-30:
Det er jo en meget stor diskussion, og der er jo ikke nogen fast definition på det.
Men normalt siger vi i Dansk Folkeparti, at man er dansk, når man er dansk i hjertet og dansk i passet.
Og det er nok lidt svært at få et barn til at gøre rede for, men man kunne jo nok sige, at når man har tillagt sig danske normer og det danske sprog, er man vel dansk.
De skal flytte ud af ghettoen, og de skal sørge for, at deres børn kommer i en institution, hvor deres oprindelige nationalitet er i mindretal, sådan at de kan blive integreret, og er de familier ikke interesseret i det, skal de ikke være i Danmark.
Anne Sophie Callesen (RV), 2020-04-30:
Tak for det.
Vi er i Radikale Venstre med i aftalen om blandede dagtilbud, fordi vi mener, helt i tråd med hvad den socialdemokratiske ordfører også sagde, at det er vigtigt, at børn mødes på kryds og tværs.
Så derfor synes vi, at det var en god aftale, og vi synes også, det var godt, at der var en dispensationsmulighed.
Det er jo klart, at det ikke skal føre til, at man pludseligt lukker daginstitutioner fuldstændigt der, hvor der er ikke er mulighed for at følge med.
Det er også grunden til, at vi så ikke er for en afskaffelse af dispensationsordningen, for vi synes, at man med den afskaffelse afskærer sig muligheden for at se på virkeligheden.
Det synes vi bare helt generelt er ærgerligt, så det synes vi også i det her tilfælde.
Det mener vi bestemt at kommunerne skal; det tror vi så bare også på at de gør.
Vi tager forbehold for, at nogle gange kan virkeligheden udvikle sig på en måde, hvor der er behov for at kigge på den og i helt særlige tilfælde stadig væk give en dispensation.
Der er både kommunerne, som er ærgerlige over en afskaffelse af den her dispensationsmulighed, og der er også dem, der arbejder med børnene, som synes, at det her kan blive decideret skadeligt, også henset til covid-19-krisen, hvor der kan komme flere på listen over udsatte boligområder – også et eksempel på noget, som man jo ikke ligefrem kan forudse.
Det kan føre til, at der er velfungerende daginstitutioner, der må lukke, hvis vi afskaffer dispensationsmuligheden, så derfor kan vi ikke støtte forslaget.
Ina Strøjer-Schmidt (SF), 2020-04-30:
Det vil især være institutioner beliggende i udsatte boligområder, der vil stå til at lukke ved afskaffelsen af dispensationsadgangen, og det vil ikke være hensigtsmæssigt i tilfælde, hvor daginstitutionen er godt på vej imod at leve op til 30-procentskravet, men stadig mangler lidt i forhold til at nå helt i mål.
I disse tilfælde vil det være ærgerligt at lukke en daginstitution, fordi det betyder meget for forældrene i området, at der er en daginstitution i nærheden.
Fra undersøgelser ved vi desuden, at det er vigtigt for ressourcestærke forældre, at der ligger en daginstitution i nærheden, når de overvejer at flytte til et udsat boligområde.
Det er derfor vigtigt at kunne tilbyde lokale daginstitutioner, når målet er blandede beboersammensætninger i udsatte boligområder.
SF kan derfor ikke støtte afskaffelsen af dispensationsmuligheden.
Og som det også er blevet nævnt, er der desuden ingen af de andre otte organisationer, der har afgivet høringssvar, som støtter afskaffelsen.
Ellen Trane Nørby (V), 2020-04-30:
Tak, og tak til Enhedslistens ordfører.
Det er jo fuldstændig rigtigt, at man, når man læser høringssvarene, kan se, at de grundlæggende er negative over hele linjen.
Jeg sagde også indledningsvis, at vi fra Venstres side egentlig ikke synes, at det burde være nødvendigt, at vi stod her med det her lovforslag.
Men hvis man så kigger på høringssvarene, kan man se, at kritikken jo er forskellig.
Og når Enhedslistens ordfører nu fremhæver f.eks. Dansk Industris høringssvar, eller man kunne også tage de private institutioners høringssvar, så handler det jo grundlæggende om at ville have friheden til selv at kunne lave sammensætningen.
Og det er jo så nok der, hvor vi politisk ser forskelligt på det.
For vi mener sådan set ikke, at man kan sikre, at børn får Danmark ind under huden, og at man kan sikre god integrationspolitik, hvis man gennem hele sin opvækst aldrig får danske venner, kommer i danske hjem, eller får dansk kultur og danske normer og værdier sådan ind til sig.
Og derfor handler frihed om ligesom at kunne lave sammensætningen.
Når vi ligesom også gør op med ghettopakkens bestemmelser, er det jo for at sikre børnene.
Og jeg bliver bare helt i tvivl om, hvor Enhedslisten grundlæggende står.
Mener Enhedslisten, at det er sundt at have institutioner, hvor 99 pct. eller 100 pct. af børnene har en anden etnisk baggrund end dansk?
Mener Enhedslisten, at det gavner integrationen i Danmark?
Anne Sophie Callesen (RV), 2020-04-30:
Tak for det.
Jeg skal bare spørge ganske kort – måske fordi det var svært for mig at høre efter resten, der blev sagt – hvordan man kan omtale helt små børn som fremmede.
Det har jeg simpelt hen svært ved at forstå.
Marie Krarup (DF), 2020-04-30:
I 2018 indgik Socialdemokratiet, Venstre og Liberal Alliance en aftale om, at der ikke må være mere end 30 pct. børn fra udsatte områder i en daginstitution.
Det betyder på dansk 30 pct. ghettobørn eller indvandrerbørn eller børn, der ikke er integrerede.
Den aftale var Dansk Folkeparti ikke med i.
For vi synes ikke, at danske børn skal tvinges ind i institutioner for at holde andelen af fremmede nede.
Det er ikke fair over for de danske familier.
Men faktisk kan det jo også ramme velintegrerede udlændingefamilier, der er flyttet ud af ghettoen, at de vil blive fordelt til et andet sted, end de oprindelig har ønsket, for at holde andelen af ghettobørn nede.
Det er heller ikke fair.
Der er ingen tvivl om, at integrationen af fremmede vil gå bedre, hvis de fremmede ikke bor koncentreret i ghettoer, som det er tilfældet i dag.
Det er sikkert og vist.
Men det er jo noget, de fremmede først og fremmest selv skal sørge for.
Dansk Folkeparti har godt nok været med til at hjælpe det på vej på nogle områder ved at være med i ghettopakken.
Men lige præcis den her del har vi som sagt ikke kunnet sige ja til.
For den ændrer nemlig ikke på, at integration er et personligt valg, og vil man ikke træffe det, skal man simpelt hen ikke være i Danmark.
Men L 163 drejer sig, som vi lige har hørt på den foregående diskussion, ikke om tvangsfordeling af børn, men om at ophæve den dispensationsregel, der var indbygget i loven.
Det kan vi ikke støtte i Dansk Folkeparti.
Integrationsproblemerne skal ikke løses ved, at danske børn bliver tvangsfordelt ud i ghettoinstitutioner.
Så vi kan ikke støtte L 163, ligesom vi ikke har kunnet støtte den aftale, der lå bag, eller den lov, der udmøntede aftalen.
Tak for ordet.
Jens Joel (S), 2020-04-30:
Man skal jo være lavet af sten, hvis man ikke er bekymret for, at der vil komme flere arbejdsløse, og at det ikke betyder noget.
Men set med mine briller og set fra Socialdemokratiets synspunkt er det måske næsten endnu vigtigere i en situation, hvor flere oplever arbejdsløshed, udsathed, at man faktisk sikrer, at vi mødes på tværs, at vi stiver hinanden af, at vi lærer hinanden at kende.
Derfor tror jeg, at hele den grundtanke, der ligger i det her lovforslag, sådan set er endnu vigtigere i en situation, hvor man har været i krise.
Også fordi vi desværre ved, at kriserne har en tendens til at forstærke nogle af de sociale og økonomiske skel, der er i forvejen, fordi de simpelt hen rammer socialt skævt.
Så ja, der er praktiske udfordringer.
Det er jo også derfor, at der er nogle kommuner, der har set ind i at sige: Vi har en plan.
Jakob Sølvhøj (EL), 2020-04-30:
For en ordens skyld: Det er jo ikke ønsket om mangfoldighed, der adskiller os, men vejen dertil.
Det, som jeg egentlig spørger til, er, om timingen ikke er utrolig dårlig.
Nu er der jo blevet givet dispensationer af helt op til 10 års varighed i forhold til de områder, der havde søgt her tilbage for et halvt eller helt år siden.
Er det ikke en utrolig dårlig timing, at man nu indfører strammere bestemmelser, sådan at det ikke bliver muligt for ministeren at dispensere?
Jeg synes, det omvendte kunne have været logisk: at man skabte en dispensationsmulighed nu, hvor det ser ud til at forandre sig - desværre meget voldsomt – i forhold til nogle af de almennyttige boligområder.
Jens Joel (S), 2020-04-30:
Jeg vil bestemt ikke skyde hr. Jakob Sølvhøj i skoene, at man ikke ønsker mangfoldigheden.
Det, som jeg siger her, er jo, at et af problemerne er, at hvor uperfekte redskaberne end er, kan man jo ikke sige, at man gerne vil mangfoldigheden, når man hverken vil bruge de redskaber, som bliver anvendt, eller har nogle andre, som man faktisk mener kan levere det her.
De dispensationer, der er givet, er jo givet med udgangspunkt i, at der er meget forskellige forhold i kommunerne.
Det vidste man godt, da man lavede loven.
Det var derfor, der faktisk kom en dispensationsmulighed.
Men det er også klart, at der er blevet vurderet ud fra det gældende lovgrundlag, og der er jo også blevet vurderet, sådan at man ikke har fået dispensation længere end det, man havde behov for i den konkrete situation, man stod i.
Det er, fordi det er ekstremt vigtigt, at alle kommer til at leve op til lovgivningens indhold og krav.
Jens Joel (S), 2020-04-30:
Nu har fru Ellen Trane Nørby jo selv været minister og ved også, at når man sidder i den stol, skal man administrere på baggrund af den gældende lovgivning.
Jeg vil egentlig bare høre, om ordføreren ikke kan bekræfte, at den lovgivning, som den nuværende minister har udstedt dispensationerne på baggrund af, er den lovgivning, som er lavet af den tidligere regering efter indgåelsen af den her aftale.
Så den siddende minister har administreret den lovgivning, som fru Ellen Trane Nørbys regering lavede.
Det er man selvfølgelig nødt til som ministeren at holde sig inden for.
Kan ordføreren ikke bekræfte det?
Lars Boje Mathiesen (NB), 2020-04-30:
Nej, og det er jo netop fordelen, kan man sige, ved den måde, man har givet ekstra hjælp på her til rejsebranchen, altså netop ved at det er branchen selv, der hjælper sig selv.
Det kunne man måske have sagt også kunne have været en god løsning for andre brancher, hvis man havde tænkt det ind.
Jeg vil godt lige anfægte noget.
Til mange af de partier, som nu mener, at vi skal gøre det ene og det andet, for at erhvervslivet overhovedet ikke mærker den her krise, vil jeg sige, at så skulle man have støttet, at vi ikke ændrede § 27, dengang vi lavede epidemiloven.
For så havde alle fra erhvervslivet været sikret en erstatning, for man havde en ret til en erstatning, men den fjernede man ved at ændre § 27.
Så har vi så siden hen haft behov for et hav af hjælpepakker og alt muligt andet, som vi har brugt rigtig, rigtig lang tid på.
Men det var, fordi man ændrede § 27, at det her behov er opstået.
Ellen Trane Nørby (V), 2020-04-30:
Man skal som minister selvfølgelig administrere i tråd med loven og de bestemmelser, der er, og nu må vi jo bruge udvalgsbehandlingen til også at få kortlagt, hvorvidt man har lagt en for lempelig praksis i forhold til administrationen af loven.
Det er den opfattelse, vi sidder tilbage med, også på baggrund af de kommentarer, der er givet, i forhold til at det har været en politisk behandling, også dispensationerne.
Man kan sige, at hvis det her bare handlede om, at der skulle være en administration af loven, så havde der jo ikke været nogen grund til, at der var en politisk enkeltsagsbehandling af hver enkelt ansøgning omkring dispensation.
Men det må vi jo bruge lovbehandlingen til at få klarlagt.
Som jeg sagde indledningsvis, støtter vi fra Venstres side lovforslaget.
Men vi mener sådan set ikke, at det havde været nødvendigt, hvis man fra starten havde tillagt sig en mere restriktiv praksis, i forhold til hvilke dispensationer man har givet og hvad længden af dispensationerne er.
Vi synes, at 10 år er meget voldsomt, i forhold til at det jo egentlig grundlæggende handlede om, at kommunerne skulle have tid til at indrette sig efter omstændighederne.
Det burde et par enkelte år og ikke 10 år sådan set kunne godtgøre.
Jens Joel (S), 2020-04-30:
Vi diskuterer meget gerne hvad som helst i udvalgsbehandlingen.
Men jeg synes alligevel, det er lidt flot, hvis ordføreren holder en tale, hvor man grundlæggende set anklager ministeren for ikke at have administreret efter den lov, der var lavet, og når det så bliver påtalt, siger man: Nu må vi finde ud af i udvalgsbehandlingen, om det rent faktisk er tilfældet.
Altså, ordføreren må bestemme sig for, om ordføreren rent faktisk mener, at ministeren er gået uden for, eller om ordføreren rent faktisk ikke ved det på nuværende tidspunkt.
Altså, lad os endelig komme ind i den diskussion i udvalgsbehandlingen, men vi er da nødt til at holde fast i, at
hvis ordføreren i tynd luft baserer det på påstandene om, at ministeren skulle have handlet uden om lovgivningen eller ikke i tråd med den lovgivning, som ordførerens egen regering lavede, så synes jeg ærlig talt, det er lidt flot, at man fremturer på den her måde, inden man reelt set ved, hvad man snakker om, sådan som jeg må forstå ordføreren her til sidst.
Ellen Trane Nørby (V), 2020-04-30:
Jamen altså, Socialdemokraterne og den socialdemokratiske regering har jo lempet udlændingepolitikken og integrationspolitikken i Danmark, og det ved jeg godt at man hele tiden forsøger at tage afstand fra.
Men det er jo tilfældet, både på ydelsesområdet og på det konkrete lovforslag, som vi behandler i dag.
Det er også derfor, vi så vælger at støtte lovforslaget: At det er nødvendigt at stramme op på baggrund af den praksis, der har været fra ministeren og regeringens side i forhold til at give dispensationer.
Og det må vi jo drøfte videre i forhold til udvalgsbehandlingen.
Der er ingen tvivl om, at det, der var aftalt, og det, der var intentionen med lovgivningen, var, at det skulle være en kattelem, ikke en ladeport.
Det er den klare politiske oplevelse, vi også sidder tilbage med i forhold til de forhandlinger, der var, mens vi sad i regering, i forhold til hvad der var forståelsen om den oprindelige lovgivning, der blev vedtaget.
Og det er ikke det, vi oplever er blevet administreret efter fra den nuværende regerings side, og det er selvfølgelig et politisk valg.
Victoria Velasquez (EL), 2020-04-30:
Tak for det svar.
Jeg tænker også, at det er vigtigt, ud over at håndtere den sundhedskrise, vi står i nu, også at se fremad i forhold til den økonomiske krise, der kommer i kølvandet på sundhedskrisen, og som vi jo allerede mærker konsekvenserne af.
Henrik Dahl (LA), 2020-04-30:
Tak for ordet.
Man kan ikke sige så meget om den tid, der vil komme efter covid-19-epidemien.
Men der er én ting, jeg godt tør at sige, og det er, at oplevelsesøkonomien bliver en af de økonomiske sektorer, der kommer sidst i gang, for nu at sige det ligeud.
Jeg tror, at den skal gennemanalyseres rent sikkerhedsmæssigt på grund af de problemer, der er med superspredning af smitte, og jeg tror, at de sikkerhedsmæssige foranstaltninger skal gennemanalyseres rigtig grundigt, og det kommer, uanset hvor meget man gør sig umage, til at tage lang tid.
Derfor håber vi selvfølgelig, at regeringen vil give det en meget høj prioritet at lave en samlet analyse af oplevelsesøkonomien og de vilkår, som oplevelsesøkonomien er underlagt.
Det betyder regionalt rigtig meget rundtomkring i Danmark, og det er en stor økonomisk sektor her i landet.
For oplevelsesøkonomien, specielt med de her superbegivenheder, som der jo er rigtig mange af – festivaler, store sportsbegivenheder osv. – kigger ind i en meget anderledes fremtid.
Når vi ændrer reglerne for Rejsegarantifonden, er det jo et ret lille hjørne af spørgsmålet om oplevelsesøkonomien, vi tager fat på.
Det betyder ikke, at det ikke er væsentligt, så vi bakker selvfølgelig op om det, men vi vil også bare gerne understrege, at hele spørgsmålet om oplevelsesøkonomien er meget, meget kritisk at få set på.
For det er jo også oplevelsesøkonomien, der på mange måder har bragt epidemien til Europa, det skal man ikke være blind over for, og det er meget væsentligt at få set ind i alle aspekter af det her spørgsmål.
Men som sagt: Vi bakker op om lovforslaget.
Og vi håber selvfølgelig, ligesom flere andre partier har sagt, at vi kan få en meget grundig, ekstra grundig, udvalgsbehandling, sådan at vi kan prøve at arbejde så hårdt, som vi nu kan, med de indvendinger, der har været.
Lars Boje Mathiesen (NB), 2020-04-30:
Dem, som har fordel af en kollektiv løsning, synes selvfølgelig, den er god, og dem, som har fordel af en individuel løsning, synes selvfølgelig, at den er god.
Altså, lad os nu bare putte svesken på disken og sige, at det er det, det drejer sig om.
Og det er jo også meget naturligt, at man som virksomhedsejer prøver på at beskytte sin virksomhed og gøre det, der er bedst for ens egen virksomhed – alt andet ville være unaturligt.
Det er jo så en præmis, som vi må guide os igennem herinde, og vi må prøve at finde den bedst mulige løsning, så vi gør så mange som muligt tilfredse og så få som muligt utilfredse.
Men man skal heller ikke stikke nogen blår i øjnene: Ligegyldigt hvilken løsning man kommer op med, vil der være folk, der vil være utilfredse med det her, for vi står i en skidt situation.
Vi står i en krise, og i en krise er der nogle, der bliver ramt, og jeg synes, at det er en vigtig fortælling, altså at man ikke kommer og laver en forestilling om, at der ikke er nogen, der bliver ramt i en historisk stor krise, for det vil der være – og rejsebranchen har nul omsætning.
Lyset i tunnellen kan måske være, at hvis vi kigger på tidligere kriser, som måske har lidt sammenhæng med det her, og hvis vi kigger på, hvad IMF siger, så siger de jo faktisk, at når vi kigger på fjerde kvartal, eller når vi kigger på 2021, har vi væksten tilbage i verdenssamfundet.
Og jeg tror på, at folk derude ikke er færdige med at rejse.
Hvis vi nu kan lave nogle forbedringer i den oprindelige aftale, som blev lavet, er vi absolut tilhængere af det i Nye Borgerlige, og det går vi gerne konstruktivt ind i.
For det bliver nogle andre i branchen, som kommer til at betale for det.
Det har også været en væsentlig pointe, når man har skullet lave de her ting.
Men Nye Borgerlige går positivt og konstruktivt ind til de kommende forhandlinger, og vi tør godt at håbe på, at vi kan lande noget, som vi alle sammen kan se os selv i.