Mette Abildgaard (KF), 2019-04-02:
Tak for det, formand.
Og tak til Alternativet for at have rejst den her forespørgselsdebat.
Apropos det her med, at vi er et af de mest åbne parlamenter, så har jeg haft fornøjelsen af at følge med via Tv fra Folketinget, og jeg synes, at der er blevet sagt mange gode ting i den her debat i dag, som er værd at kommentere på.
Da det oprindelige forslag om at indføre den her nye mulighed for borgerforslag kom, bakkede vi det op i Det Konservative Folkeparti, og jeg tror, at det kom som en overraskelse for mange, at et af de gamle partier, som også har stået vagt om det repræsentative demokrati osv., gjorde det.
Hvordan kunne vi egentlig bakke op om sådan en ordning som den her?
Det spørgsmål vil der nok være nogle der stadig væk stiller sig selv.
Men jeg synes ikke, at de eksempler, der har været på anvendelsen af borgerforslagsmuligheden i det forgangne år, har gjort vores stillingtagen til skamme.
Tværtimod, så mener vi fortsat i Det Konservative Folkeparti, at borgerforslagene er et godt redskab, som vi også gerne ser forbliver en del af den værktøjskasse, der er i vores demokrati.
Vi er halvvejs igennem forsøgsperioden, og der har, som flere andre også har været inde på, været fem forslag, som er blevet behandlet her i salen.
Når jeg skal kigge på de fem forslag og sådan gøre mig lidt tanker om, hvilke af dem jeg sådan synes lever op til ånden i borgerforslagene, så er der et par stykker, jeg gerne vil fremhæve.
Man kan sige om et borgerforslag som borgerforslaget om uddannelsesloftet, at det er værdifuldt, og at det også er om et emne, der er værd at tage en debat af her i Folketingssalen, men der var også andre partier, der havde rejst lige præcis den debat her i Folketingssalen.
Så man kan sige, at det ikke var en ny debat, vi blev tvunget til at tage her i salen, altså en debat, vi ellers ikke ville have haft.
Det var det derimod eksempelvis i forhold til det her med omskæring af drengebørn, som der også er flere andre før mig, der har været inde på.
Både hr. Uffe Elbæk og hr. Pelle Dragsted har fortalt om, hvordan det gav anledning til nogle interne partiprocesser, hvor man var nødt til at drøfte det her spørgsmål, som var svært, og som er svært, og det gjorde det også i mit eget parti.
Vi så meget forskelligt på det her spørgsmål, og vi havde ligesom andre partier, kan jeg forstå, også forskellige eksperter eller interessenter inde over det for at gøre os klogere på det.
Sådan et forslag som det ville ikke finde vej til Folketingssalen her, netop fordi man er så splittet i partierne.
Det var også lidt det, fru Karen J. Klint var inde på, nemlig det her med det etiske – altså, når det er etiske spørgsmål, værdiprægede spørgsmål som religiøse spørgsmål, som det kan være svært at rumme inden for en partidisciplin, og der syntes jeg virkelig at borgerforslaget viste sin værdi.
For vi blev tvunget til i partierne at tage stilling til noget, der var ubehageligt, som ikke var nemt, men som var svært, som var konfliktfyldt, der var alt muligt i det, der gjorde det besværligt, og som dybest set gjorde, at vi som partier helst ville dukke hovedet lidt, fordi det er svært for os at rumme i en virkelighed, hvor medierne gerne vil have klare svar.
Punktum
Der var vi nødt til at give nogle mere nuancerede svar i den debat.
Det var der mange partier der var nødt til, og det syntes jeg klædte vores folkestyre rigtig godt.
Så var der spørgsmålet omkring en klimalov.
Ja, det kan godt være, at det på et tidspunkt ville have gjort det, men det kom med en anden styrke, fordi det kom som et borgerforslag.
Det kom uden en partilabel i nakken, hvor der stod Enhedslisten eller Alternativet, og det tror jeg gjorde, at vi fik en anden drøftelse af det forslag, end vi ellers ville have fået.
Det kan godt give anledning til lidt refleksion: Er vi generelt for hurtige til herinde at afvise ting på baggrund af, hvem der nu engang stiller forslaget?
Det synes jeg er en debat der er værd at tage.
Men ikke desto mindre havde det en styrke, at der ikke var noget navneskilt i nakken på det forslag, der kom, omkring en klimalov.
Jeg synes også, og der er flere, der har nævnt det i dag, at der er en pointe i, at det aldrig må virke, som om det her er den eneste måde at nå os politikere på, den eneste måde, man kan råbe os op på, altså at man skal finde sit NemID frem, gå ind på nettet og skrive under.
Og os, der sidder her i Folketingssalen i dag, ved også godt, at sådan er virkeligheden ikke.
Vi får masser af henvendelser hver evig eneste dag fra folk, der har noget på hjerte, som vi tager os tid til, og som vi lytter til, vi kommer rundt i landet og diskuterer med folk.
Så naturligvis må det aldrig virke sådan, at det er den eneste måde, man kan blive hørt på.
Men det er endnu en måde, man kan blive hørt på.
Så vil jeg bare afslutningsvis sige, at hvor var det skønt at høre statsministeren tale vores demokrati op.
Vi er det land i EU, hvor man er mest tilfreds med demokratiet, og man er mere tilfreds, end man var for 20 år siden.
Det må jeg helt ærligt indrømme at jeg ikke vidste, men hvor var det en fornøjelse at høre.
Tiden er løbet fra mig nu, men jeg vil blot tilkendegive, at vi i Det Konservative Folkeparti ser med stor tilfredshed på den her nye mulighed, der er kommet, og at vi forsat bakker den op.