Aaja Chemnitz Larsen (IA), 2019-04-26:
De børn, som var en del af eksperimentet, fortjener, at vi viser dem den respekt.
De fortjener, at vi sikrer dem den værdighed.
Og Inuit Ataqatigiit er selvfølgelig ærgerlig over, at der ikke kunne være et flertal for beslutningsforslaget, men vi vil følge sagen til dørs, også efter et valg.
Vi håber, at der på tværs af de politiske fløje her i Folketinget vil være en opbakning også fremadrettet.
Man kan sige, at tiden er en anden i dag.
Vi ser jo rundtomkring i verden, hvilket også har været en del af debatten i dag, at der er flere og flere lande, som erkender ting, som er sket i historien.
Det gør man jo af en grund, nemlig fordi det er med til at forsone, og det er med til at hele de relationer, som der er.
Med de ord vil vi sige mange tak for debatten, og mange tak for de ord, der er blevet sagt.
Allerførst vil jeg sige tak til ordførerne for de forskellige partier.
Det virker, som om vi måske er lidt tættere på, end man har været tidligere.
Men det er sådan, det ser ud.
Mange kom ikke tilbage til deres familier, og mange af dem fik aldrig helt den relation, som i hvert fald mange af os andre har, til deres familier.
Vi har fremsat det her beslutningsforslag af flere særlige årsager, for der er nedslag i vores historie, som kræver en særlig opmærksomhed – vores fælles historie mellem Grønland og Danmark.
Det her er et af de afgørende nedslag, som der er.
For ønsker vi udvikling i det grønlandske samfund, så er der også behov for forsoning.
Der er behov for anerkendelse af disse uretfærdigheder.
Jeg er ikke i tvivl om, at en officiel undskyldning fra staten og fra Naalakkersuisut vil have en stor betydning, ikke kun for de børn, som var en del af eksperimentet.
Som jeg nævnte tidligere, er det som ringe i vandet i forhold til deres familier, men også i forhold til samfundet og i relationen mellem Grønland og Danmark.
Ønsker vi udvikling, er det også vigtigt, at alle kan tage del i den udvikling.
Børnene, som var en del af eksperimentet, har levet et langt liv med de ar, som de involverede myndigheder pådrog dem.
Nu er det på tide, at de ar bliver helet, så alle kan se fremad.
Inuit Ataqatigiit har ikke fremsat beslutningsforslaget for, at grønlændere skal fremstå som ofre for den danske stat her mange år efter, men vi fremsætter det, fordi vi mener, at alle fortjener en retfærdig behandling.
Alle har ret til værdighed i forhold til den behandling, der både har været i Grønland og i Danmark.
I Grønland har vi selv været med til at træffe beslutningen, og udredningen kommer jo højst sandsynligt også til at vise dette, og derfor vil vi også følge den her sag til dørs, også i Grønland.
For menneskerettigheder og loven bør være lige for os alle, og den retfærdighed og den værdighed og den respekt bør vi give til de børn, som var en del af eksperimentet.
Og fra Inuit Ataqatigiits side vil vi i hvert fald udtrykke, at vi gerne vil være med til at give den her undskyldning, og at vi gerne vil være med til at give den retfærdighed og den værdighed, som vi synes I også fortjener.
Eksperimentet skete, før jeg blev født, men vi er også mange, som står på skuldrene af de ældre generationer i Grønland.
Der er mange af os – nu er jeg ikke helt ung mere – som nyder godt af de mange privilegier og de mange kampe, som er kæmpet, før vi blev født.
Derfor synes jeg også, det er vigtigt, at vi viser den respekt for de ældre generationer, og at vi viser den respekt i forhold til at sikre, at alle kan tage del i udviklingen af det grønlandske samfund, både de ældre generationer og de yngre generationer.
Men vi mener også fra Inuit Ataqatigiits side, at det her sådan set trækker tråde op til i dag, for man kan sige, at bag ved det her sociale eksperiment var der også en holdning om, at det at være dansk var bedre end det at være grønlandsk.
Og man har måske på mange måder trukket sådan en samfundsmodel ned over hovedet på et samfund: Nu skal I være danske.
Og det var jo ikke kun noget, der skete i eksperimentet, men det var jo sådan set også noget, der skete i det grønlandske samfund.
Derfor mener jeg også, at der er meget på spil rent politisk i forhold til at sikre, at man arbejder hen imod et mere ligeværdigt partnerskab, et mere ligeværdigt samarbejde imellem Grønland og Danmark, hvor vi grønlændere også bliver anerkendt for det, vi kan, og hvor man på lige fod går fra det her måske storebror-lillebror-forhold til et mere ligeværdigt samarbejde og et mere ligeværdigt partnerskab mellem Grønland og Danmark.
Så på den måde, både politisk, men også rent menneskeligt, er der meget mere på spil, når vi behandler det her beslutningsforslag.
Det afgørende for Inuit Ataqatigiit har været, at der er tale om nulevende personer, som har levet et langt liv med de her ar, og hvor vi herinde i Folketinget kan være med til at gøre en afgørende forskel i deres liv, i deres families liv, i forhold til at erkende, at den smerte, som de er blevet forvoldt, vil vi gerne være med til at hele, og vi vil gerne være med til, at vi alle sammen kan se fremad.
3 af de 22 børn, som var en del af eksperimentet, og som i dag er blevet voksne, sidder og lytter med i dag.
Helene Thiesen og store Kristine og lille Kristine sidder med, og det er jeg rigtig glad for de gør.