Kim Edberg Andersen (NB), 2023-11-09:
Tak for det, formand.
Redegørelser er en fantastisk ting.
Vi får et stykke papir, som vi teknisk set ikke kan sætte en finger på, for det er nok faktuelt korrekt, og så stiller vi os op og taler i 10 minutter hver.
Så kommer vi da også i fjernsynet den dag.
Jeg vil ikke rose det mere end for det, det er, for jeg er sikker på, at det, der står i redegørelsen, er rigtigt.
Og så vil jeg gå direkte til hårene i suppen.
Udenrigsministeren siger dybest set, at verden er et usikkert sted.
Måden, vi sikrer den på, er at stå fast på vores værdier og gå ud og forsøge at skaffe så mange venner, vi kan, og så skal det hele nok blive godt.
Virkeligheden er, at på tirsdag laver vi en lov om koranafbrænding, og der går vi lige på kompromis med vores værdier, fordi vi jo endelig ikke skal støde nogen, for tænk nu, hvis de bliver sure på os.
Og fra den beslutning blev taget til nu, har Hamas så valgt at angribe Israel, så man kunne måske tænke, at den lov kunne vi udskyde lidt, sådan at vi siger, at voldsmandens ret måske ikke er det, vi skal gå ud i verden med.
For jeg køber faktisk ind på idéen om, at vi skal gå ud i verden og være stolte af at være danskere, være stolte af den måde, vi har opbygget vores samfund på, og være overbeviste om, at der er nogen, der kan se værdien i det, vi kommer med, og har lyst til at blive ligesom os.
Der skal ikke proppes noget ned i halsen på folk, men vi har jo været gode til at handle før, og folk har accepteret os, selv da vi havde ytringsfrihed og gik ud i verden med den, og det tror jeg vi skal holde fast i, for jeg tror, det er vigtigt.
Der er blevet snakket om Ukraine, og der er blevet snakket om Israelkonflikten.
Og hvis vi ser på Ukrainekonflikten, ved vi jo, at i 2014 gjorde russerne nøjagtig det samme, som de gjorde lidt senere.
Der gjorde de det bare med Krim, og vi vendte den anden kind til og tænkte: Det går nok.
Det gjorde det ikke.
De fik blod på tanden og tænkte: Vi prøver en gang til; nu tog vi noget første gang; nu tager vi noget mere anden gang.
Og så reagerede verdenssamfundet, og der er vi i Nye Borgerlige fuldstændig enige i, at det skulle vi nok også have gjort i 2014, altså stået bag et suverænt land, som blev invaderet af en fjende, og støttet dem i deres kamp.
Og det kommer vi til fremadrettet også, og jeg tror desværre, det bliver rigtig langvarigt, og det bliver også dyrt, også for de danske skatteborgere, fordi krig er dyrt.
Men det er endnu dyrere, hvis vi vender blikket den anden vej og mister vores demokrati.
I forhold til al snakken om, at vi skal kunne træde sammen i Norden og sådan noget, bliver vi i Nye Borgerlige nødt til at melde ud, at vi er stolte fortalere for, at NATO er de eneste, der kan forsvare os.
Vi skal betale vores kontingent.
Vi kan altid stå og snakke, også til forsvarsredegørelserne, om, hvor hyggeligt det er her i Norden, og at vi skal træde sammen i Norden.
Vi kommer ikke til at træde sammen i Norden, for vi ved faktisk ikke rigtig endnu, om svenskerne bliver en del af NATO, for Erdogan har jo ikke lige fået sagt ja endnu.
Til gengæld har han været ude at være fortaler for at starte en dialog med Hamas.
Og det viser jo, at verden er kompliceret.
Der er jeg så faktisk ret tryg ved, at vi har en udenrigsminister, som forstår at navigere rundt i det.
Jeg er ikke altid enig med udenrigsministeren politisk, men jeg er ret tryg ved positionen.
Den tror jeg er i gode hænder.
I forhold til Israel og Hamas bliver jeg nødt til at sige, at det jo altid er frygteligt, og det er det også med de menneskelige tab, der sker lige nu.
Det er aldrig i orden, at uskyldige dør.
Men virkeligheden er også, at der ikke altid er en vej udenom.
For Hamas er en terrororganisation.
Det har den været i masser af år.
Den er faktisk blevet valgt som politisk parti af palæstinenserne, mens den stadig væk var en terrororganisation.
Så valgte terrororganisationen at afskaffe demokratiet.
Det er jo, hvad der sker, når man vælger despoter til at styre ens land.
Jeg hørte en dansk kvinde fortælle, at de kørte ud til parken klokken kvart over, fordi bomberne kom klokken hel og halv.
Og hvis man lever i et land, der i så mange år faktisk har vænnet sig til det og vendt den anden kind så meget til, at man kunne leve med, at missilerne fløj indover på hele timer, så skal vi godt nok sætte os på den høje hest, hvis vi skal være dem, der peger fingre ad det og siger, at når I så bliver angrebet så voldsomt, så drabeligt, som I bliver den 7. oktober, så peger vi fingre ad, at jeres reaktion er, at nu forsøger I en anden metode til at skabe fred og sikkerhed for jeres befolkning.
Men krig er frygteligt.
Alle tab er frygtelige.
Og det skal vi også huske på.
Derfor var det også dejligt at høre ordføreren fra Socialdemokraterne sige, at der skal være noget humanitær hjælp.
Ja, det skal der.
Der er masser af mennesker, også i Gazastriben, som får brug for humanitær hjælp.
Men en våbenhvile tror jeg vi skal holde os for gode til, hr. Christian Friis Bach, for jeg tror ikke på, at en våbenhvile, du har givet til en terrororganisation, bliver brugt til ret meget andet end at opbygge næste terrorangreb.