runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Joachim B. Olsen (LA), 2017-04-07:
Jeg vil godt komme med en imødekommelse: Den der sætning, som stammer fra Debatten, var for skarpt formuleret.
Hr. Leif Lahn Jensen har vel prøvet at være med i Debatten, og der har man ikke lang tid til at svare, og jeg svarede det, som er mest præcist, nemlig at når man ser på forskellen i levealder mellem forskellige uddannelsesgrupper, kan man ikke tilskrive de forskelle nedslidning.
Det kan man ikke.
Vi ved meget om det, og vi ved, at 60-70 pct. af årsagen til forskellen på levealder mellem folk med lange uddannelser og folk med korte uddannelser eller slet ikke nogen uddannelse er livsstilen.
To faktorer udgør 60-70 pct. af forskellen: Det er rygning, og det er alkohol.
Derudover er der forskelle på kost og motion.
Der er også 3F'ere, der bliver nedslidt.
Det ville være mærkeligt at påstå andet.
Men når vi ser på de forskelle, der er, så er det ikke rigtigt at tilskrive dem nedslidning.
Det er der simpelt hen ikke nogen som helst dokumentation for.
Jamen jeg siger helt klart, at jeg er fuldstændig et hundrede procent overbevist om, at vi kommer til at se en hurtigere indfasning af pensionsalderens stigning – hvis ikke nu under den her regering, så under en senere regering.
Jeg er hundrede procent overbevist om det, og som sagt tager jeg gerne et væddemål med alle.
Jeg er helt overbevist om, at Enhedslisten ikke kommer til at lægge stemmer til det, men jeg helt overbevist om, at DF og S kommer til at lægge stemmer til det en dag.
Men det rigtige er at gøre det nu.
At vise rettidig omhu er at gøre det nu, hvor vi kan se, der er nogle årgange på vej på folkepension om 7-8 år, som kommer til at få 19 år på folkepension i snit.
Det synes jeg ikke er en fornuftig brug af ressourcerne.
Finn Sørensen (EL), 2017-04-07:
I modsætning til hr. Joachim B. Olsen ved jeg faktisk lidt om, hvad 3F mener og gør på det her område, og 3F har i årevis arbejdet med spørgsmålet om livsstilssygdomme og prøvet at oplyse medlemmerne om det.
Så der er egentlig ikke noget nyt i det.
Jeg tror, vi skal bede ministeren om at få en redegørelse for, hvad der findes af forskning på det her område.
Jeg går tilbage til mit spørgsmål, som er: Hvorfor skriver man under på en fælles vedtagelse, som der er to vidt forskellige udlægninger af?
Hr. Joachim B. Olsen vil skabe ro og tryghed ved at fortælle befolkningen, at de kan være helt trygge ved, at pensionsalderen kommer til at stige.
Joachim B. Olsen (LA), 2017-04-07:
Det må Dansk Folkeparti jo selv redegøre for.
Men når jeg siger, at de forskelle, der er i levealder, helt, helt overvejende skyldes livsstil, er det rigtigt.
Og derudover ligger der andre faktorer som motion, kost osv., som også betyder rigtig, rigtig meget.
Nedslidning er ikke det, der slår ud her.
Det er det simpelt hen ikke.
Det kan man ikke finde belæg for nogen steder.
Derfor burde fagbevægelsen i stedet for at interessere sig så meget for, at pensionsalderens stigning ikke bliver indfaset hurtigere, fokusere på at sørge for og hjælpe med til, at deres medlemmer lever sundere.
Det synes jeg godt en fagbevægelse kunne gøre, ikke med tvang, men gennem oplysning.
Så gjorde de noget for deres medlemmer.
Men at argumentere for, at pensionsalderens stigning ikke bliver indfaset, er noget, som alle taber på.
Der er nogle meget få grupper, der får stor gavn af det, men alle andre taber, fordi der vil være langt færre ressourcer til andre ting.
Finn Sørensen (EL), 2017-04-07:
Det er jo ikke rigtigt, at ordføreren ikke vil tvinge folk til at arbejde, for hvis man ikke ville det, havde man ikke været med til at forringe efterlønsordningen og reglerne om førtidspension.
Der er jo en økonomisk tvang i det.
Nå, men det er simpelt hen ikke rigtigt, når ordføreren fremstiller det, som om ulighed, altså den kæmpe forskel i levealder, udelukkende skyldes livsstil.
Det er simpelt hen ikke rigtigt.
Der er ikke noget forskningsbelæg for det.
Livsstil er én faktor, det er klart.
Det er der ikke nogen, der benægter.
Men der er altså også noget, der handler om fysisk og psykisk nedslidning, arbejdsulykker og alt det, der er berørt af og hænger sammen med arbejdslivet.
Nu er der ikke noget nyt i, at Liberal Alliance ligesom antyder, at det er folks egen skyld, at de ikke lever så længe som andre, eller at de ikke kan finde et job.
Jeg vil gerne spørge ordføreren: Hvad betyder det, når man i den her fælles vedtagelse skriver, at nu vil man skabe ro om pensionsalderen i befolkningen?
Betyder det, at Dansk Folkeparti har bevæget sig i retning af de andre borgerlige partier, eller er det det modsatte, der er tilfældet?
Joachim B. Olsen (LA), 2017-04-07:
Med hensyn til det sidste må hr. Christian Juhl undskylde, at det spørgsmål kan jeg ikke lige huske.
Men jeg vil svare på det spørgsmål, ordføreren har stillet mig.
Jeg vil ikke have eller bestemme, at nogle skal arbejde.
Det ville være meget uliberalt.
Det var sådan noget, der skete i de stater med de ideologier, som hr. Christian Juhl tidligere har støttet så inderligt, men det gør man ikke, når man er liberal.
Der må folk selv bestemme.
Det er rigtigt, at ældre arbejder længere, og det gør de i høj grad, fordi vi rent faktisk har lavet reformer, der gør, at de forbliver i de job, som de har haft, at de ikke træder ud af arbejdsmarkedet.
Christian Juhl (EL), 2017-04-07:
Ordføreren snakker jo ganske udenom.
Ordføreren vil have, at vi skal arbejde længere.
Han vil ikke have, at vi skal have mulighed for det.
I øjeblikket arbejder alle ældre, der kan, længere.
Det er notorisk fakta, og det behøver man ikke lave lovgivning om.
Det gør de helt af sig selv, fordi de har lyst til at være på en arbejdsplads, fordi de synes, at de kan yde noget mere.
Der er nogle, der ikke kan, og de er først og fremmest i de ufaglærtes rækker – sådan er det.
Jeg vil gerne bede ordføreren svare på det spørgsmål, jeg stillede om arbejdsmiljø til Venstres ordfører.
Joachim B. Olsen (LA), 2017-04-07:
Der er ikke nogen, der skal arbejde.
Folk kan helt lade være med at arbejde for min skyld.
Det må folk selv bestemme.
Det, vi diskuterer her, er, hvornår skal vi subsidiere det at trække sig tilbage fra arbejdsmarkedet.
Det er jo det, folkepension er.
Man subsidierer, at folk trækker sig tilbage fra arbejdsmarkedet.
De penge, vi bruger på det, er jo penge, der er taget fra skatteborgerne, og som så ikke kan bruges på andre ting.
Men der er ikke nogen sammenhæng i velfærdsstatens logik med, hvad man betaler ind, og hvad man får ud.
Den logik findes ganske enkelt ikke.
Det er ikke sådan en forsikringsordning, hvor man kan se, hvor meget man har betalt ind, og så har man ret til at få noget ud.
Sådan fungerer det ikke.
Jeg så gerne, at vi havde lavere skat i Danmark.
Nogle vil måske bruge dem på noget andet.
Det må folk selv finde ud af.
Det, vi diskuterer, er, hvornår vi skal subsidiere, at folk trækker sig tilbage fra arbejdsmarkedet.
Christian Juhl (EL), 2017-04-07:
Jeg skal gøre mit yderste.
Jeg spurgte Venstres ordfører uden at få svar, og jeg kan jo også spørge hr. Joachim B. Olsen.
Betyder den her snak, at dem, der kan arbejde, skal arbejde, eller at dem, der kan arbejde, skal have mulighed for at arbejde?
Jeg mener, at der er en liberal, afgørende forskel i de to sætninger, og jeg vil gerne have at vide, hvilken af de sætninger er mest liberal, og hvad det er, vi skal gå efter?
For i øjeblikket er hr. Joachim B. Olsen ved at tvinge folk til at arbejde længere, og de har da selv sparet deres pensionspenge op, så jeg kan ikke se, hvad pokker han skal blande sig i det for.
Leif Lahn Jensen (S), 2017-04-07:
Men kan ordføreren slet ikke forstå, at der er forskel på en, der går ud af folkeskolen i en alder af 17 år og er ufaglært og arbejder til han er 70 år – det er 53 år på arbejdsmarkedet – og så en, der tager en høj akademisk uddannelse, en djøf'er og alt mulig andet fint, og kommer ud på arbejdsmarkedet i en alder af 30 år.
Han skal så kun være der i 40 år.
Det vil sige, at den ufaglærte, der har knoklet, siden han var 17 år, har altså 13 år mere på arbejdsmarkedet end akademikeren, som vi forudsætter først kommer ud, når han er 30 år.
Mener ordføreren helt ærligt, at de 13 år ingenting betyder i forhold til nedslidning, at det ingenting betyder, og at det kan man sagtens, selv om man har arbejdet i 53 år og dermed 13 år mere end den anden?
Joachim B. Olsen (LA), 2017-04-07:
De 13 år kan godt betyde noget.
Der er mange måder at se det her på.
En måde – og det ved vi også en del om – at se det på er at sige, at akademikerne starter senere på arbejdsmarkedet, det er korrekt.
Til gengæld arbejder de flere timer, når de er på arbejdsmarkedet, så hvis man ser på den samlede arbejdstid, når man når pensionsalderen, er den lige.
Det er den selvfølgelig ikke, hvis man gør det op i år, men man gør det vel op på den samlede arbejdstid.
Men det er ikke korrekt, når det påstås, at de forskelle, der er i levetid, skyldes, at man har været længere tid på arbejdsmarkedet.
Det er simpelt hen ikke korrekt.
Astrid Krag (S), 2017-04-07:
Det her er jo en meget, meget ideologisk debat at tage med Joachim B. Olsen og Liberal Alliance, for man kan jo af det, hr. Joachim B. Olsen siger, og det, der kommer fra Liberal Alliance, tydeligt høre, at det her er den enkeltes skyld, for man kan bare lade være med at ryge, og man kan lade være med at drikke.
Men når vi kigger på, hvad det er for nogen arbejdsliv, de mennesker med de korteste uddannelser eller dem, der er ufaglærte, har,
Anerkender hr. Joachim B. Olsen slet ikke, at der altså er noget andet på spil end bare den enkeltes rygrad eller mangel på samme?
Joachim B. Olsen (LA), 2017-04-07:
Der er givetvis mange ting, der er på spil.
Det her handler jo ikke om ideologi i den forstand, at jeg sådan set holder mig til den meget omfattende viden, vi har på området.
Når der er nogen, herunder nogen i fru Astrid Krags parti, der siger, at de her forskelle skyldes nedslidning, er det forkert, og det tror jeg sådan set fru Astrid Krag som tidligere sundhedsminister ved en hel masse om.
Fru Astrid Krag ved godt, at de forskelle, der er i levealder, skyldes livsstil.
Det vil også betyde, at den 3F'er, som lever relativt sundt – med relativt sund mener jeg, at vedkommende ikke ryger, har et sundt forbrug af alkohol, dyrker motion osv. – oplever at få en lige så stor stigning i levealder som alle mulige andre på arbejdsmarkedet.
Det, vi også kan konstatere, er, at for de 3F'ere, der er på arbejdsmarkedet, gælder det, at deres levealder stiger, altså deres restlevetid som 60-årige, næsten – der er en marginal forskel – lige så meget som alle andre grupper.
Dem, der er ramt af en lavere levealder, er dem, der er uden for arbejdsmarkedet, og der ville en højere folkepensionsalder give dem højere livsindkomster, for selv om de får førtidspension, ville de altså få en højere livsindkomst.
Astrid Krag (S), 2017-04-07:
Vi kunne tage en lang diskussion om det her, men det er i hvert fald helt forkert, når Joachim B. Olsen prøver at tegne et billede af, at den forskel, der er i levetid, som jo mellem den fjerdedel med de korteste uddannelser og den fjerdedel med de længste uddannelser er på 10 år for mænd og 6 år for kvinder, skulle være forskellen på den socialt udsatte, bumsen på bænken, og så bankdirektøren.
Det er altså nogle meget bredere grupper, vi har med at gøre, og derfor vil jeg bare sige fra over for Liberal Alliances forsøg på at beskrive det, som om det er den enkeltes problem.
Så vil jeg komme til mit spørgsmål.
Jeg vil kvittere for Joachim B. Olsens ærlighed, for Joachim B. Olsen sagde, at en højere pensionsalder også frigør penge til skattelettelser.
Og det er jo et ærligt svar.
Vil hr. Joachim B. Olsen forklare, hvor meget man vil hæve pensionsalderen?
Joachim B. Olsen (LA), 2017-04-07:
Det er rigtigt, at højere pensionsalder frigør ressourcer til mange ting.
I fraværet af, at vi indfaser stigningen i pensionsalderen hurtigt, vil der være færre ressourcer til andre ting, herunder til sundhedsvæsenet, politi, forsvar, uddannelse, men også til lavere skat – lavere skat til de lønmodtagere, 3F'ere, som jeg synes fortjener at få en højere disponibel indkomst og dermed en højere levestandard og flere muligheder i deres familier.
Det er jo prioriteringer, det er det, politik handler om.
Lisbeth Bech Poulsen (SF), 2017-04-18:
Tak, tak for talen.
Nu var hr. Rasmus Jarlov jo inde på forskellige ting, som vores to partier og ordføreren og jeg sikkert er ret uenige om, altså hvordan selskaber skal skrues sammen, incitamentsprogrammer og alt muligt.
Men jeg synes dog alligevel, jeg hørte ordføreren udtrykke en lille smule forståelse for det nicheforslag, som det jo næsten er, nemlig at i den specifikke situation, hvor man skal passe på skatteydernes penge, kan vi ikke have programmer, der giver et incitament til at prisfastsætte alt for lavt.
Det synes jeg er en rigtig spændende diskussion, men jeg ved, at det er vi meget uenige om her i Folketinget.
Så det her er helt specifikt, at vi prøver at passe på skatteydernes penge i den situation, der måske kommer igen, for regeringen har jo lagt op til det, nemlig at statslige virksomheder skal sælges, privatiseres eller børsnoteres.
Det er bare også for befolkningens tillid til os fuldstændig ødelæggende, hvis ikke de – uanset om de er politisk enige eller ej i, at noget skal privatiseres – føler, det er gået rigtigt for sig.
Så det er egentlig mere for at skabe klarhed om spillereglerne i den specifikke situation og ikke en større diskussion om kapitalismens årsager og sammenhæng generelt.
Vi kan sagtens diskutere indretningen, hvis det var det, der afhang af, om De Konservative ville støtte det.
Man kan sige, at der måske er et par specifikke og konkrete anledninger til beslutningsforslaget – senest Nets.
Vi har mange gange diskuteret, om Nets er eller ikke er et statsligt selskab, men det er blevet så ekstremt, når man ser de her programmer til en børsnotering.
Men helt konkret med hensyn til statslige selskaber vil jeg sige, at TDC-chefen for mange år siden fik en meget markant belønning for at sælge til amerikanske kapitalfonde.
Og så var der også det med DONG.
Den mistænkeliggørelse omkring, hvorfor man har ageret, som man har som topchef eller bestyrelsesmedlem, kunne jo blive pillet ud af ligningen ved at sige, at så sikrer vi, at de prøver at agere neutralt og til virksomhedens, statens, ejernes eller medarbejdernes bedste, og at det er ens helt almindelige, kedelige, men meget, meget høje almindelige løn, man så i den mellemliggende periode kan nyde godt af.
Rasmus Jarlov (KF), 2017-04-18:
Hvis man fjernede ledelsens løn fuldstændig, kunne man selvfølgelig undgå at have nogen som helst mistanke om, at de arbejdede for andet end samfundets bedste, og hvis man tager en mellemløsning, hvor man kun fjerner en del af lønnen, kan man måske også gå noget af det i møde, men det er jo en afvejning af, om man virkelig synes, at den risiko for mistænkeliggørelse er stor nok til, at man vil give statsligt ejede selskaber det handicap, at de ikke kan bruge det her redskab til at tiltrække de dygtigste ledelser, og af at lave en ensretning af incitamenterne for ledelse og ejer.
Og der er vi ikke overbevist om, at fordelene opvejer ulemperne i SF's beslutningsforslag her.
Vi er meget bevidste om, at markedet har fejl, og at man derfor også er nødt til at have dem for øje.
Og især når det handler om statslige selskaber, har vi selvfølgelig ikke den holdning, at markedet kan klare alt overhovedet.
Jeg er enig i det, Per Stig Møller har sagt, om, at der er nogle af de beløb, som er blevet udbetalt til topchefer, som jeg også finder forargelige.
Jeg har ikke nogen tro på, at man tiltrækker meget bedre ledere ved at udbetale trecifret millionbeløb til dem.
Det ville jeg heller ikke have i forhold til private selskaber, men specifikt når det handler om statslige selskaber, jamen så vil jeg som ejer ikke være med til, at der skal udbetales så store beløb til topchefer.
Det finder jeg overflødigt.
Jeg finder det forargeligt, og jeg synes det er spild af penge.
Men jeg vil ikke, som der er lagt op til her i beslutningsforslaget, fjerne det redskab, det er, at man kan ensrette interesserne for ledelse med de interesser, som vi har som ejere, ved at give dem nogle aktier og noget medejerskab til selskabet.
Jeg synes faktisk, at hvis ledelser ikke har aktier, risikerer man nemmere, at de forsøger at pleje deres egne interesser i stedet for at pleje borgernes og samfundets interesser.
Så når vi her ønsker at holde fast i, at vi skal kunne give aktier til ledelser i selskaber, så er det alene for at sikre, at de arbejder bedst muligt for borgernes interesser.
Det er naturligvis ikke for, at vi bare ønsker at give nogle topchefer nogle penge – det har vi ingen interesse i overhovedet.
Pelle Dragsted (EL), 2017-04-18:
Er ordføreren enig i noget af det, som er blevet sagt af Per Stig Møller?
Og er vi igen på vej til en situation, hvor vi kan se en lille forskel, for det har jeg i hvert fald haft svært ved at se, på en konservativ politik og på sådan en ren liberalistisk politik, som hr. Joachim B. Olsen repræsenterer, hvor der bliver sagt, at markedet klarer det her af sig selv, og at hvis vi bare overlader det til markedet, vil den her slags ting blive overflødige af sig selv?
Altså, er vi på vej tilbage til en situation, hvor Det Konservative Folkeparti ligesom har en anden holdning til det her spørgsmål om, at markedet bare ordner det hele, og at der gerne må være en eller anden form for anstændighed i tingene også?
Kristian Hegaard (RV), 2017-04-18:
Tak for det relevant rejste spørgsmål.
Det her drejer sig jo om det ikke ubetydelige skisma mellem almindelige incitamentsordninger, konkurrencedygtighed, professionelle bestyrelser og hensynet til det element af, om dem, der har aktier eller aktieoptioner og arbejder for et eventuelt salg eller en børsnotering, gør det for statens bedste eller af personlig vinding.
Alle hensyn er relevante at iagttage.
Det er naturligvis vigtigt, at salg og børsnoteringer af virksomheder, der er helt eller delvis ejet af staten, altid sker i samfundets interesse.
Det har vi sådan set den største interesse i, og det har jeg ikke hørt nogen argumentere imod i dag.
Omvendt, hvis der som foreslået skal ske afhændelse, før et givet salg eller en børsnotering finder sted, kan man ikke udelukke, at de tilsvarende medarbejdere eventuelt for egen vinding modarbejder salg eller børsnotering, hvis de ikke ønsker at sælge på det tidspunkt.
Og det kan også ske imod statens interesser, mod skatteborgernes interesser osv.
Så debatten er ikke lige til, som der ellers er blevet lagt op til.
Som der er blevet gjort opmærksom på i debatten, er der allerede nogle principper på området qua statens ejerskabspolitik, statslige aktieprogrammer og den generelle praksis, når det handler om god selskabsledelse.
Vi ser frem til at drøfte sagen yderligere.
Beløbsgrænsen synes nu noget tilfældigt sat, og det ser vi frem til at drøfte ved en senere lejlighed.
Det er ikke helt gennemskueligt, hvorfor der lige skal sættes en grænse på 50.000 kr.
Det har været en foreløbig interessant debat om et emne, der er værd at drøfte.
Josephine Fock (ALT), 2017-04-18:
Tak for det.
Det er et forslag, der både går på, at ledende medarbejdere skal sælge aktier og aktieoptioner i selskabet, hvis en statsejet virksomhed skal sælges eller børsnoteres, og det går også ud på at sætte et loft for medarbejderoptioner på 50.000 for øvrige medarbejdere i forbindelse med salg eller børsnotering.
Ligesom en af de tidligere ordførere er det om aktieoptioner og beløbsstørrelse og bonusordninger af den her karakter for mig at se i virkeligheden en enormt gammeldags tilgang til ledelse og motivation af medarbejdere.
Vi ved, der er lavet forskningsprojekter om det, som sådan set siger, at det her ikke er afgørende, og det er bl.a. noget af det, jeg synes kunne være rigtig interessant at drøfte.
Når jeg så alligevel som sagt selvfølgelig er glad for, at SF tager det op, er det også, fordi det er skatteborgernes penge, og det er vigtigt, at de bliver anvendt godt og ordentligt, og derfor er det vigtigt, at vi ikke ser sager, hvor aktieoptioner boner ud på helt urimelige vilkår, som kommer enkeltpersoner til gode på den måde.
Jeg synes også, det var noget af det, jeg sagde i mit spørgsmål til finansministeren, i forhold til at jeg stadig væk synes, at aktieoptioner på den her måde skaber nogle uheldige incitamenter til kun at tænke kortsigtet profit i selskaber og også i statslige selskaber i stedet for en mere sund langsigtet optimering.
Den debat, jeg godt kunne tænke mig også at have, er om, hvad det overhovedet er for nogle selskaber, vi synes vi skal sælge, som ikke skal være på statslige hænder mere.
Jeg synes også, det kunne være rigtig interessant at drøfte, at når vi så beslutter os for at sælge, hvordan sikrer vi os så, at hele eller dele af selskaberne ikke havner i skattely – senest har vi set det med Statens Serum Institut – og når man sælger, hvordan er det så, man sikrer en udbudsproces, hvor man får den rigtige pris og den rigtige, jeg vil tillade mig at sige etiske køber i forhold til et statsligt selskab?
Når de her ting så er sagt, er vi som udgangspunkt ikke imod medarbejderaktier og -optioner, men det er heller ikke det, jeg læser i SF's forslag.
Men vi har jo sådan set en tanke om, at det kunne være gavnligt at understøtte, at medarbejdere også er medejere af deres arbejdsplads.
Vi kunne godt tænke os en bredere drøftelse af det og vil egentlig lægge det op til SF, om vi kunne lave en beretning, som peger fremad i forhold til de yderligere problemstillinger, der også er, så vi derigennem kunne sigte lidt bredere end blot de her to ting, der er nævnt her.
Så det skal være mine ord.
Pelle Dragsted (EL), 2017-04-18:
Jeg ved godt, at jeg bevæger mig lidt på kanten af selve debatten, men jeg synes bare det er interessant, for i mange år har jeg ikke kunnet se forskel på en konservativ økonomisk politik og en liberalistisk økonomisk politik.
Derfor synes jeg egentlig, det er interessant at høre.
Altså, i hele verden diskuterer man jo lige nu f.eks. indkomstspredningen, altså at der er et lag af direktører, som ligesom i meget høj grad stikker af fra almindelige lønmodtagere.
Er der en forskellig holdning til det hos Det Konservative Folkeparti i forhold til nogle af de partier i Folketingssalen, som definerer sig selv som liberale, liberalistiske på den økonomiske politik?
Kan ordføreren bekræfte, at der er en forskel, eller mener ordføreren ikke, der er en forskel?
Ser man forskelligt på den her udvikling i den borgerlige lejr ud fra de klassiske konservative synspunkter og liberalistiske synspunkter?
Nu opfatter jeg SF's forslag sådan, at det primært er i forbindelse med børsnoteringer, for det er i hvert fald det, som fremgår af bemærkningerne.
Men lad mig alligevel prøve at tage det mere principielle.
Det, der typisk er med aktieoptionsprogrammer, er ikke bare, at man får en del af sin løn eller andet udbetalt i aktier, men det er jo typisk, at der er nogle bonusordninger, der gør, at så bliver de fordoblet – det var i hvert fald det, der var tilfældet med DONG.
Og der handler det mere om den sådan almindelige offentlige holdning, som ordføreren selv var inde på, til, hvad der er rimeligt.
For det er jo i sidste ende skattekroner, om jeg så må sige, eller en del af den gevinst, der ellers var gået til fællesskabet, som ejer virksomheden, som så bliver brugt til private.
Og vi har f.eks. set et eksempel som Nets, som ikke er offentligt, men hvor en pressechef – undskyld mig, jeg har selv haft en lignende stillingsbetegnelse – efter at have været 1½-2 år, tror jeg, på posten kunne tjene et tocifret eller større millionbeløb på et aktieoptionsprogram; jeg tror, det var over 100 mio. kr.
Sådan noget synes jeg ikke bør kunne ske i en offentlig virksomhed.