Benny Engelbrecht (S), 2016-11-17:
De politiske kommentatorer sagde i det tidlige efterår, at det ville kræve godt politisk håndværk at nå en samlet aftale om regeringens forslag til en 2025-plan, samtidig med at pligtopgaverne, der er blevet udskudt, skal løses – og så lige en finanslov for 2017 oveni.
I dag har vi anden behandling af forslaget til næste års finanslov.
Og 2025-planen?
Den er udsat på ubestemt tid.
Er det håndværk?
Tja, der er godt nok blevet klattet lidt med tingene, men der er ikke rigtig blevet gjort noget færdigt, vel?
At kalde det godt håndværk ville nok være lige at stramme den.
Det minder vel lidt mere om den der håndværker, man har rykket 5-7 gange, og som så endelig kommer forbi i ellevte time blot for at sætte det, man populært kalder en trøstestige, ude i indkørslen, så man ligesom føler, at der trods alt sker noget.
Den stige kan erfaringsmæssigt blive stående der ret længe.
I Socialdemokratiet ærgrer det os, at vi ikke er kommet i gang med forhandlingerne tidligere, for der er masser af opgaver, som vi burde være i gang med at løse i fællesskab gennem brede aftaler.
Regeringen burde fokusere sine kræfter på det, der tydeligvis er enighed om i dansk politik, eksempelvis at gennemføre vækstinitiativer til gavn for hele landet.
I stedet for bruger man tiden på at forsøge at hælde produktionsarbejdspladser i Vestjylland ud med badevandet med den eneste begrundelse, at man synes, vindmøller er grimme.
Danmarks Statistik har for nylig opjusteret væksttallene for perioden 2013-2015.
De tal viser, at væksten i perioden har været kraftigt undervurderet.
Målt på BNP pr. indbygger betyder opjusteringen, at dansk økonomi er i topti og rykker foran både Sverige og Tyskland.
Alene i 2015 har BNP således været undervurderet med 41,8 mia. kr.
Men allervigtigst: Det betyder, at dansk økonomi har været på rette spor i de år.
Vi tog langsigtede beslutninger, der indimellem var svære, men det betyder, at vi nu har et solidt fundament at stå på.
Det betyder ikke, at jeg i dag opfordrer til, at vi så bare skal læne os tilbage og lade stå til.
Nej, vi skal i stedet stole på Danmark og træffe de rigtige og langsigtede beslutninger, der vil udvikle Danmark og skabe nye arbejdspladser.
Der er svaret ikke topskattelettelser.
I Socialdemokratiet mener vi i stedet, at vi skal sikre, at virksomheder i Danmark har de rette forudsætninger for at vokse sig større, og at vi i Danmark skal kunne tilbyde den rette arbejdskraft, når de skal ansætte flere.
Det er den rigtige medicin for Danmark.
Den 29. september i år sagde landets statsminister de navnkundige ord: »Finansloven og 2025 er hinandens gensidige forudsætning« .
En måned senere konstaterede han, at »med det tidspres, vi har, kan det ikke lade sig gøre at komme i mål« .
At der skulle gå så lang tid med så lidt, har ikke blot undret os her på Christiansborg, men nok størstedelen af befolkningen.
Men lad mig bare slå fast, at det, at det har skortet på reelle forhandlinger, ikke kan tilskrives os i Socialdemokratiet.
Vi har eksempelvis klart tilkendegivet, at vi gerne vil løse pligtopgaverne, og vi har også klart sagt, at vi er parate til at indgå aftaler om vækstinitiativer.
Det er muligt, at trøstestigen i indkørslen er sat frem til hr. Anders Samuelsen, der måske skal ned fra det meget omtalte træ en dag.
Det ser dog ud til, at Dansk Folkeparti effektivt har taget alle trinene – i form af det, man kunne have forestillet sig skulle være gradvise topskattelettelser – væk, og jeg tror, det må skyldes regeringens besparelser på Arbejdstilsynet, at ingen endnu har fjernet denne sørgelige trøstestige uden trin af sikkerhedsmæssige årsager.
Vi har ad flere omgange opfordret til at skubbe blokpolitikken til side og finde brede løsninger til gavn for Danmark.
Desværre ser det ud til at blive et meget lukket forløb, regeringen og dens støttepartier er i gang med i forbindelse med næste års finanslov, og det har formået at skabe usikkerhed i samfundet.
Det har også skabt usikkerhed blandt landets pensionister, for regeringen holder fast i finanslovsforslaget, i de besparelser i pensionisternes boligydelse, som blev aftalt sidste år.
Det betyder, at regeringen lægger op til at spare 200 mio. kr. på ældres boligydelse næste år og i alt knap 1,5 mia. kr. frem mod 2020.
Der er skabt usikkerhed i erhvervslivet, der reelt ikke ved, om man overhovedet kan stole på de aftaler, der er indgået i meget brede forligskredse i Folketinget.
Jeg kan ikke komme i tanker om et historisk fortilfælde med et så åbenlyst brud på en politisk aftale.
Det er decideret ødelæggende for de traditioner, som vi har opbygget her i Folketinget, og dermed også for tilliden i befolkningen.
Ikke mindst på energiområdet er muligheden for at indgå bindende forlig afgørende, fordi de massive investeringer, vi beder erhvervslivet foretage i vores energisystem, forudsætter stabile rammevilkår.
Hvis ikke industrien kan stole på, at en aftale er en aftale, så trækker de deres investeringer.
Hvorfor regeringen i øvrigt har valgt kun at føre drøftelser med dele af energiforligskredsen i denne sammenhæng,
er mig en gåde.
Om den proces har Venstres borgmester Arne Sigtenbjerggaard fra Vejle eksempelvis sagt: »Og det virker, som om det er noget, som er blevet besluttet for lang tid siden, og så har man jo virkelig gjort en masse af os andre kommuner til grin, for vi har brugt så mange ressourcer og mandetimer på det her« .
Hans kollega fra Haderslev, Hans Peter Geil, også fra Venstre, stemmer i med en protest: »Jeg vil ikke dømmes ude på, at man ændrer spillereglerne undervejs «.
Jeg har også noteret mig, at folketingsmedlemmer fra Venstres egen gruppe har undret sig over processen.
Ifølge hr. Thomas Danielsen har processen været »fuldstændig vanvittig og kalder på en efterrationalisering internt«
Det er faktisk lidt vanskeligt at være uenig med hr. Thomas Danielsen i den betragtning.
Hvordan regeringen kan handle uden om det flertal i Folketinget, der står bag politiforliget, er mig lige så ubegribeligt, som når det handler om den førnævnte togfond.
Måske kan finansministeren her fra talerstolen redegøre for, hvorfor forligspartierne ikke har været indkaldt til drøftelser i den sag.
For Socialdemokratiet står det fortsat klart, at der må være tre store ambitioner for Danmark: Danmark skal være dygtigere; vi vil gennemføre en opkvalificeringsreform og sikre, at flere er en del af arbejdsmarkedet.
Opkvalificering af ufaglærte til faglærte vil både sikre den enkelte varig tilknytning til arbejdsmarkedet, men det er også et vigtigt redskab for at understøtte virksomheder i Danmark, der vokser sig større og efterspørger nye kompetencer.
Danmark skal være rigere.
Vi vil gennemføre en målrettet vækstreform, der skal understøtte, at de dygtige virksomheder, der er etableret i Danmark, bliver og vokser sig større.
Og vi vil værne om de grønne ambitioner, der skaber grønne arbejdspladser til gavn for hele landet.
Så vil vi ikke mindst sikre, at Danmark skal være mere retfærdigt, ved at styrke velfærden og vores offentlige sektor, der er rygraden i den danske samfundsmodel.
Det kræver alt sammen beslutninger, der er bredt funderet i det danske Folketing, og jeg vil derfor gerne benytte lejligheden til endnu en gang at opfordre regeringen til at tænke bredt, når der skal tages stilling til Danmarks fremtid.
Socialdemokratiet har hele tiden været parate.
Vi er det stadig væk, og på den måde kan vi måske ende med i fællesskab at lave godt håndværk.