Lars Aagaard (M), 2024-04-24:
Tak for ordet.
Jeg vil tilslutte mig den række af ordførere, der siger, at talerpulten står i den rigtige højde.
Det virker som en god start.
Tak til Alternativet, Enhedslisten, Det Konservative Folkeparti og Radikale Venstre for forslaget.
Forslaget handler om en ændring af klimalovens § 1, stk. 2 om klimalovens formål, således at der indføres et pkt. 2 i § 1.
Ændringen vil betyde, at det fremgår direkte af lovteksten, at 2025- og 2030-klimamålene og beregningerne af reduktionsmankoen skal opgøres som et gennemsnit over henholdsvis 2024-26 og 2029-31.
Når man læser beslutningsforslaget, kan man få det indtryk, at regeringen bruger en ny metode, altså en anden metode end tidligere, når vi skal opgøre, hvor langt vi er nået med at indfri vores klimamål.
Regeringens metode er i fuld overensstemmelse med den politiske aftale bag klimaloven, og den er ikke blevet ændret siden indgåelsen af klimaloven.
Vi følger den tidligere regerings praksis, hvor en del af forslagsstillernes partier i øvrigt var støttepartier i den periode, og som jeg har nævnt i flere sammenhænge, er den metode, vi bruger nu, den samme metode, som er blevet brugt i alle politiske aftaler, der er indgået i relation til opfyldelse af klimamålene for både 2025 og 2030.
Derfor undrer det mig, at regeringen nu kritiseres, som om vi har ændret metoden.
Det er ikke tilfældet.
Det undrer mig også, at dele af forligskredsen vælger at tage sådan en drøftelse direkte i salen.
Jeg mener, at forslaget til ændring af klimaloven bør starte med at blive diskuteret i den forligskreds af partier, der har været med til at aftale den.
Regeringen holder fast i, at denne metode er den rette, og lad mig sætte et par ekstra ord på det.
De danske klimamål er reduktionsmål for 2025 og for 2030.
Det fremgår af klimalovens § 1.
Og klimaloven fastlægger ikke en metode for, hvordan reduktionsmankoen opgøres i perioden op til evalueringen, hverken i forhold til 2025-målet eller 2030-målet.
Der er ligeledes generelt set taget udgangspunkt i reduktionerne i årene 2025 og 2030, når der er lavet effektvurderinger af politiske tiltag og aftaler på tværs af sektorer.
Vi har brugt metoden, når vi f.eks. har vurderet effekten af politiske aftaler på områder som CO 2 -afgift i industrien, grøn omstilling af landbruget og grøn omstilling af vejtransporten.
Der er derfor ikke ændret i opgørelsesmetoden siden aftalernes indgåelse.
Bemærkningerne til klimalovens § 1 fastlægger, hvilken metode der skal anvendes, når vi på et tidspunkt i fremtiden skal vurdere, om Danmark så rent faktisk nåede et givet klimamål eller ej.
Og der fremgår det rigtigt nok, at vi bagudrettet skal opgøre målene som et gennemsnit over en 3-årig periode.
Hensigten med at tage et 3-årigt gennemsnit er at tage højde for eksempelvis udsving i vejrforhold, økonomisk vækst og andre faktorer, der har betydning for de faktiske opgørelser alene det år, når der foretages en bagudrettet vurdering.
Det er svært at spå om fremtiden, og der er mange faktorer, der påvirker vores klimaregnskab.
Vi ved ikke, om vinteren i et konkret år bliver kold eller varm.
Vi ved heller ikke, hvor meget nedbør der kommer, og det påvirker f.eks. udledninger fra de biologiske processer i vores landbrugsproduktion.
Med andre ord ved ingen, hvordan året 2025 eller 2030 bliver.
I den situation giver det mening at arbejde med et gennemsnit, der netop tager højde for uforudsete hændelser i de enkelte år.
I 2028, når vi har alt statistisk data på plads fra 2024-26, kan vi vurdere, om målet i 2025 blev nået.
For når vi kigger bagud, ved vi, præcis hvordan virkeligheden så ud i f.eks. 2025.
De fremadrettede mankoopgørelser tager udgangspunkt i bl.a. vejrmæssige normalår, og der er derfor ikke behov for at tage højde for tilfældige udsving i f.eks. 2025 som følge af vejrforhold – som er et eksempel.
Derfor vil jeg gerne en gang for alle slå fast, at vi opgør mankoen til klimamålene på samme måde, som man hele tiden har gjort, siden klimaloven blev vedtaget.
Jeg sætter pris på, at Folketingets partier kerer sig om, om vi når klimamålene.
Det er helt afgørende for vores troværdighed i den offentlige klimapolitik.
Og vi er fortsat godt på vej til at indfri vores klimamål.
I Klimarådets seneste statusrapport fastslår rådet, at det er sandsynligt, at vi når målet i 2025, både opgjort som gennemsnit og som punktmål.
Det ser jeg frem til.
For der er fortsat et stykke vej til at nå 2030-målet og videre endnu.
Det skal vi samarbejde målrettet om.
Tak for ordet.