Morten Messerschmidt (DF), 2024-05-29:
Tak, formand.
Et af privilegierne ved at komme på her, knap 12 timer efter vi lagde fra land, er, at man har mulighed for at tænke lidt over det og forberede sig lidt, også i relation til det, der er sagt.
Jeg oplevede i dag en varm og på mange måder positiv ting med statsministeren, som jeg ikke tidligere har oplevet.
Hvis man måtte tale engelsk fra talerstolen, ville jeg næsten sige, at vi bondede, da hun nævnte »Blinkende lygter«, som er en af dansk filmhistories allerfornemste præstationer.
Som jeg sad og lyttede igennem talerne, synes jeg, at der er rigtig mange af de sekvenser, vi alle sammen kender og, tror jeg, elsker fra »Blinkende lygter«, som indrammer regeringens politik.
Hvem husker ikke ordene: »Det skal jeg da ha'!«, som sublimt blev leveret af Ulrich Thomsen som Peter, der godt nok i filmen spiller narkomanen, som kun tænker på det næste fix?
I virkelighedens verden beskriver det forholdet mellem regeringen og Djøf – Djøf, der er på konstant jagt efter skatteydernes penge, og som med en eftergivende regering virkelig får, hvad de vil have, nemlig flere og flere ansatte.
Jeg tror, at det er blevet til 13.000 flere, siden statsministeren blev statsminister, og 11 mia. kr. mere fra skatteydernes side.
Så Djøf får, hvad de vil have.
Så er der et af de virkelig kendte udtryk: »Det er en syg høne, der har lagt det æg der«.
Det elsker jeg, og jeg synes, det er en perfekt indramning af regeringens klimapolitik.
Man vælter i en vanvittig rus skatter og afgifter ud over danskerne: afgift på plastikposer, på diesel, på el, på lastbiler og snart på landbruget og ikke mindst på det skøre energiøprojekt på Bornholm, hvor man lovede, at det ville koste i omegnen af 1 mia. kr., og nu er man oppe på 30 mia. kr.
Det er i sandhed en syg høne, der har lagt det æg.
Så er der sætningen: »Faktisk så er Ove Ditlevsen en af vores største digtere!«.
Det mener jeg på en eller anden måde godt kunne være rammen om regeringens kulturpolitik.
Mens ordene »Er du læge?« formodentlig er det spørgsmål, rigtig mange ældre stiller, når der kommer endnu en fremmed ind i lokalet.
Så er der selvfølgelig også sætningen: »Derfor skal du stadig ikke lære mig, hvordan man laver en sovs, lille Arne!«.
Det kunne jo godt være undervisningsministerens pædagogiske vejledning til inkluderende samtaleformer i madkundskab.
Et af de ord, jeg især elsker fra »Blinkende lygter«, er – med formandens tilladelse –
»lortespasserbus«.
Det er nok et lidt stærkt udtryk at bruge i dansk politik, og derfor vil jeg gerne rette en særlig tak til Moderaterne for dog alligevel at have lavet en variant af en bus, som passer meget godt ind og stadig væk er inden for forretningsordenen.
Og endelig: Hvem kan glemme Ole Thestrup?
Det er jo et sindbillede på netop den helt almindelige dansker under den her regering, der føler sig ganske jaget i hamsterhjulet af EU-bureaukraterne, af statsministerens hersen, som vi dog alligevel hørte en lille tilbagetrækning fra i dag.
Når det så er sagt, vil jeg også gerne knytte et par kommentarer til noget af det, statsministeren sagde.
Det er ikke noget, vi har set meget til.
Det eneste, jeg kan huske statsministeren har eksekveret for alvor, når det kommer til udvisninger, var, da hendes regering smed Dansk Folkeparti ud af ældreforhandlingerne.
Men en udvisning af udlændinge er det ikke blevet meget til.
Man kunne jo begynde med piraten Lucky, hvor statsministeren sådan hændervridende og lidt beklemt måtte ærgre sig over, at det ikke kunne lade sig gøre.
Det ærgrer vi os også over.
Det skyldes jo desværre, at der er nogle her i dette høje Ting, der ønsker at sætte de internationale konventioner højere end den danske udlændingepolitik.
Jeg tror, det er enormt farligt, hvis vi overlader den moderne teknologi til Putin og kineserne og vores fjender alene.
Vi kommer til at leve i en tid om ganske føje tid, hvor det er helt almindeligt, at man også frivilligt og med samtykke har en avatar, der kan gennemføre de mest kedelige møder og sådan noget.
Så hvis vi vælger at sige, at det er alt for farligt, og at det vil vi overhovedet ikke røre ved, så bereder vi i virkeligheden slet ikke vores borgere på den fremtid, som venter.
Det, det handler om, er, hvordan man bruger det her rigtigt – altså ligesom Danmarks Socialdemokratiske Ungdom f.eks. har haft en tradition for at lave karikerede billeder med partiformænd osv., som lignede noget fra en film.
Det ved alle jo også er falsk, men folk synes, det er meget sjovt alligevel.