Preben Bang Henriksen (V), 2019-04-25:
Tak for det.
Jeg taler på vegne af Michael Aastrup Jensen, vores ordfører på området.
En af de mest vidtgående beslutninger, man kan træffe som folketingsmedlem, er at sende danske soldater i krig.
Det er ikke nogen let beslutning og altid forbundet med stor alvor.
Sådan skal det være, og det tror jeg alle er enige om.
Danmark er et af de lande, der ofte bidrager til internationale missioner, også hvor det er farligt, eksempelvis i Afghanistan.
Vi har derfor forpligtet os til at være ekstra grundige i forberedelsen af den slags vidtgående beslutninger, eftersom vi med en folketingsbeslutning potentielt bringer danske soldaters liv i fare.
Derfor er det også en vigtig debat, som SF har rejst, om end Venstre ikke er enig i beslutningsforslaget, hvilket jeg skal vende tilbage til.
Ikke desto mindre er det yderst vigtigt at diskutere, hvorledes vi håndterer spørgsmål om danske soldaters deltagelse i internationale missioner.
Vi har dog de senere år opbygget en vis erfaring inden for området både i forhold til udsendte soldater, men også i forhold til hvordan man håndterer hjemvendte soldater med ar på krop og sjæl.
Emnet er på ny blevet aktuelt efter den udredning om dansk krigsdeltagelse, som blev offentliggjort i februar, en omfattende udredning.
I forhold til selve beslutningsforslaget ser Venstre en række problemer, om end vi har stor sympati for den tanke, der ligger bag, nemlig at vi skal sikre så mange danskere, så mange Folketingsmedlemmer, som muligt bag en beslutning om at gå i krig.
Ifølge grundloven er det regeringens prærogativ at føre Danmarks udenrigs- og sikkerhedspolitik.
Ved at indføre et krav om kvalificeret flertal kan man måske udvande det princip.
Kvalificeret flertal bruges i forbindelse med afgivelse af suverænitet i medfør af § 20 i grundloven.
Det er Venstres holdning, at brugen af kvalificeret flertal fortsat skal være reserveret disse specielle tilfælde.
Jeg er ikke, når jeg læser forslaget her, sådan helt hundrede procent sikker på, hvad det er, man vil have.
Man vil have Folketinget til at pålægge regeringen at indføre et princip om to tredjedeles flertal – indføre et princip, er det at lave en lov?
Jeg hørte så tidligere, at det ikke er at vedtage en lov, men at knæsætte et princip, som der blev sagt, i en politisk aftale.
Det er vel – jeg går ud fra, at det er det, man mener – en intern politisk aftale, som regeringen bør stå fadder til på det her område.
Jeg er ikke helt sikker på, om end jeg ikke betvivler hr. Søren Søndergaards historiske referencer til EU, at sådan en aftale er i overensstemmelse med grundloven, men det er klart, at den da binder de partier, der har skrevet under, rent politisk.
Men det er altså noget, som man har beskrevet i grundloven de steder, hvor der skal kvalificeret flertal til, og det er jo altså ikke ved krigsdeltagelse.
Det, forslagsstillerne har af intentioner med forslaget, er at bibringe mere åbenhed til beslutningen om at sende danske soldater i krig.
Det er som nævnt en hæderlig ambition, men spørgsmålet er, om brugen af kvalificeret flertal vil bidrage til det.
For Venstre er det vanskeligt at se, hvordan et kvalificeret flertal vil bringe mere åbenhed ind i processen.
Derimod er det vigtigt med et godt og fortroligt samarbejde mellem regering og Folketing.
Det kan man om nødvendigt arbejde på at styrke, men et kvalificeret flertal vil i den forbindelse ikke gøre nogen forskel omkring åbenheden.
Beslutningen om at sende danske soldater i krig adskiller sig fra de øvrige beslutninger, som træffes af Folketinget.
Den slags beslutninger diskuteres både i fortrolighed i Det Udenrigspolitiske Nævn, som udenrigsministeren nævnte, og i fuld offentlighed i Folketinget, så alle borgere har faktisk mulighed for at følge med i folketingsbehandlingen.
Det giver ro om soldaternes arbejde både under og efter missionen.
Det er dog ikke Venstres opfattelse, at brugen af et kvalificeret flertal vil være gavnligt i den forbindelse, og derfor kan Venstre ikke støtte beslutningsforslaget.