Martin Lidegaard (RV), 2022-04-21:
Lad mig starte med at takke kollegaerne mange gange.
Tusind tak til Socialdemokratiet, Venstre og SF for, at jeg får lov til at tale først i dag.
Man kan jo roligt sige, at den udenrigs- og sikkerhedspolitiske redegørelse i år er usædvanlig.
Vi befinder os i en situation, hvor det er de tektoniske plader i hele vores sikkerhedspolitiske univers, der forandrer sig med tragedien i Ukraine, og som altid, når de tektoniske plader flytter sig, er det svært på forhånd at kende konklusionen.
Vi ved ikke helt, hvad det er for en verden, vi kigger ind i.
Vi ved godt, hvilken verden vi gerne ville kigge ind i, men det er desværre ikke altid det samme.
Dog tegner der sig – synes jeg – nogle nye elementer af Danmarks udenrigs- og sikkerhedspolitik i horisonten, som vi i hvert fald i Radikale Venstre føler giver mening at Danmark forfølger.
For når de tektoniske plader flytter sig, når jorden, om jeg så må sige, ryster, så er muligheden for at påvirke den retning, som verden tager, også større end så mange andre gange.
De tre elementer, som vi mener at Danmark bør forfølge i den her situation, næsten uanset hvordan Ukraine ender, er følgende: Som det første skal, kan og bør Europa tage et større ansvar for sin egen fremtid og sin egen sikkerhed.
Vi kan ikke længere tage for givet, at USA kan og vil være garant for vores sikkerhed.
Vi skal gøre, hvad vi kan, for at bevare det transatlantiske bånd, og vi skal forsøge at bygge et NATO, der hviler på to stærke søjler, en europæisk og en amerikansk, der er indbyrdes solidariske, indbyrdes forbundne, og som gør den samlede NATO-alliance stærkere end nogen sinde før.
Og et eksempel på, at det er ved at ske, er jo, at meget tyder på, at Finland og Sverige måske vil komme til den konklusion, at de skal være en del af alliancen fremover.
Men det kræver altså også, at Europa tager et større ansvar, fordi det er vores nærområder, det er vores geografi.
Det gælder både østpå, i Vestbalkan og Rusland, det gælder sydpå, i Mellemøsten og Nordafrika, og det gælder nordpå, i Arktis.
Alle de steder har vi en interesse i et stærkt samarbejde.
Det hænger også tæt sammen med det andet element, jeg synes tegner sig allerede nu, nemlig at sikkerhedspolitikken helt åbenlyst er andet og mere end forsvarspolitik.
Det er også forsvarspolitik, og det er også stærkere militære kapaciteter – helt åbenlyst nødvendigt i den her situation – men det er lige så meget en energipolitik, der ikke er med til at fodre Putins krigsmaskine, og som sikrer en ren og klimavenlig energiforsyning, og som dermed også vaccinerer os mod den største sikkerhedstrussel af alle, nemlig klimasituationen og den globale opvarmning.
Det er også udviklingspolitik, hvor vi forsøger at løfte det nordlige Afrika for at dæmme op for ukontrollabel migration, for terror, det er handelspolitik, økonomisk politik og kontrol over teknologierne, og ikke mindst er det at koble vores forsvarspolitik med alle disse andre elementer af sikkerhedspolitik, sådan at de bliver tænkt sammen på tværs, og at man samlet kan arbejde for et stærkere og mere helstøbt Europa, der også kæmper for vores værdier, for velfærd og demokrati og sikkerhed i resten af verden og for fred.
Som det tredje er der noget, der tyder på, at Danmark i endnu højere grad i det nye billede skal fokusere på de elementer, vi er stærkest til, og jeg tror, at vi, når det handler om Arktis, kigger ind i et stærkere rigsfællesskab eller et stærkere partnerskab – man kan kalde det mange ting – hvor vi tre lande, der er i dag, forhåbentlig vil kunne styrke et samarbejde om, også i en bredere nordisk sammenhæng, hvis Finland og Sverige kommer med, at sikre det, som jeg føler er en fælles vision for Arktis, nemlig et fredeligt, et bæredygtigt og også et velstandsmæssigt mere udviklet samfund til glæde for alle de mennesker, der bor i Arktis.
Et andet element, som bliver en dansk specialitet i udenrigs- og sikkerhedspolitikken, bliver den grønne energi.
Vi er de dygtigste i verden til det, og det skal vi blive bedre til at sprede ud og udnytte, også sikkerhedspolitisk, også udenrigspolitisk.
Det er ikke nogen lille ting, det er ikke en detalje, men det er blevet storpolitik, og koblet til teknologiejerskabet og teknologiudviklingen i vores forsyningskæder vil det være et af de store områder i fremtiden.
Endelig bliver det at koble udviklingspolitik og udenrigspolitik et stærkt dansk tema, hvor vi også kunne have et stærkt nordisk samarbejde i den fremtid, vi kigger ind i.
Der er mange spørgsmål, der står ubesvarede, der er mange ting, vi ikke kan vide i dag, men det er på disse tre områder, altså det at tænke Europa ind i en stærkere rolle, det at tænke sikkerheden bredere, så vi både har en militær komponent, en energikomponent, handel, økonomi, udviklingspolitik, migration, cyberområdet osv. – det giver mening – og endelig, at Danmark i endnu højere grad end før, kan man sige, koncentrerer sin udenrigs- og sikkerhedspolitik på de områder, hvor vi er og kan noget særligt.