Zenia Stampe (RV), 2025-05-09:
Det er en stor dag i dag.
Det er det altid, når vi meddeler folk indfødsret.
Det får de jo så ikke i dag, fordi det kun er 1. behandling i dag, men det ender de jo sandsynligvis med at få.
Der er tale om knap 1.000 mennesker.
Det synes jeg måske er den største skandale på det her område for tiden, altså at regeringen faktisk nøjes med at fremsætte ét lovforslag om indfødsrets meddelelse i år, selv om der er rigtig mange, der søger og også består efter de regler, der er for at opnå indfødsrets meddelelse.
Det har et eller andet at gøre med EU-formandskabet, siger man, og det har vi ret svært ved at forstå.
Men i hvert fald tillykke til de knap 1.000 borgere, som med det her forslag kommer til at få dansk indfødsret, altså de samme rettigheder som os, der er født her og har fået et pas helt af sig selv.
Tænk, hvis vi i øvrigt blev omfattet af den samme mistanke, som der er nogle der ser på dem, der får indfødsret gennem lovforslag, med.
Altså, vi er jo så nogle, der heldigvis er så privilegerede, at vi bare er født med vores pas og derfor faktisk er uskyldige, indtil andet er bevist, og ikke som dem på lovforslaget her, som ifølge nogle altså er skyldige, medmindre de kan bevise noget andet.
Dermed vil jeg egentlig også godt sige en lillebitte smule om den lidt hårde debat, for jeg synes altid, at det er trist.
Jeg skammer mig en lille smule over den her behandling, som i virkeligheden for nogle er en festdag – måske er der endda nogle, som står på lovforslaget, der følger med derhjemme, for det er jo nok nogle af de få mennesker, som rent faktisk fremgår af et konkret lovforslag, men det gør man jo lige præcis på lovforslaget om indfødsretsmeddelelse.
Jeg skammer mig altid en lillebitte smule over, at de, når vi har den her behandling, som jo er en festdag og også bør være en anerkendelse af det store arbejde, de har lagt i ansøgningen – for det ved vi jo alle sammen er en svær og slidsom proces – så skal følge en debat, der jo som regel kommer til at handle om nogle helt andre end dem selv.
For det, som jeg kan forstå gør, at der er to partier i dag, som stemmer gult, og som jo ellers plejede at bakke op om forslaget, er risikoen for, at der kunne gemme sig nogle på listen, der måske havde en meget, meget gammel dom.
Derfor skal alle de andre tages som gidsler.
Det synes jeg godt nok er trist.
Jeg er godt klar over, at det her jo er et andet område, fordi det jo netop er aftalen, der afgør, hvordan ministeriet sagsbehandler de her ansøgninger, så det er jo ikke en forhandling, vi ellers har i Folketinget, og derfor er det måske stedet at sige de her ting.
Men jeg bliver altid fyldt af en vis skam over for de mennesker, der sidder derude, og som virkelig er rene i hjertet og har gjort en kæmpe indsats for at nå hertil, og så skal de se sig selv på et lovforslag, hvor det meste af ordførernes taletid går med at tale om antidemokrater og kriminelle m.m.
Det synes jeg er virkelig trist, også selv om det måske ikke kan være anderledes.
Så har jeg også bare lyst til at sige, at så vidt jeg husker, var de to partier, der i dag stemmer gult – der er jo også Dansk Folkeparti, der altid, eller i hvert fald i den tid, jeg kan huske tilbage, har stemt rødt – nemlig Konservative, så vidt jeg kunne forstå, og også Liberal Alliance, selv med i aftalen, eller i hvert fald var et af dem, men begge har så fortrudt.
Men det her er jo bare en totalt uansvarlig måde at opføre sig på.
Altså, man tager 1.000 mennesker som gidsler – 1.000 mennesker – fordi der er en meget hypotetisk risiko for, at der kunne gemme sig en eller to, der på en eller anden måde ikke havde rent mel i posen eller et rent hjerte.
Det er så én ting, men der er også det, at begge partier så bruger deres taletid i dag på at snakke om at opgive konventioner – især det her med at træde ud Menneskerettighedsdomstolen for så at træde ind igen med forbehold for artikel 8 om familieret, som jo intet har at gøre med statsborgerskab – dagen efter at man selv har været med til at starte en storm om den her masseovervågningslovgivning, fordi man er bekymret for folks privatliv.
Artikel 8 er vores bedste beskyttelse af privatlivet.
Jeg synes, det er så uansvarligt, og jeg må bare sige, at den eneste gode nyhed i det – og det er selvfølgelig afhængigt af, hvilket perspektiv man har – er, at jeg tror, at Mette Frederiksen er ret sikker på at fortsætte som statsminister.
For den type adfærd kan man på ingen måde basere en regering på.