Karina Lorentzen Dehnhardt (SF), 2022-05-06:
Tak for ordet.
Det her er så også et bunkebryllup bestående af mange forskellige forslag, og jeg kan i hvert fald ikke se, at der er en forbindelse mellem dele af forslaget.
Jeg har faktisk svært ved at se, hvad Ungdomskriminalitetsnævnet har at gøre med f.eks. lukning af hjemmesider og opsætning af gps uden retskendelse, og for mig at se kan dette splittes op i mindst to, men måske også flere lovforslag, og det havde nok gjort behandlingen af det en smule mere ordentlig.
I SF er vi enige i, at det selvfølgelig er vigtigt, at myndighedernes ressourcer bliver brugt hensigtsmæssigt.
Vi er også enige i, at politiet har gode forudsætninger for at udføre deres arbejde, og selvfølgelig skal de kunne det, men jeg må også bare sige, at ønsket om at spare ressourcer aldrig må ske på bekostning af retssikkerheden for den enkelte borger, og det synes jeg lidt er tilfældet i den her sag.
Et af lovforslagets mange dele handler nemlig om at gøre det muligt for politiet at spore en mistænkt med gps, vel at mærke uden forudgående retskendelse.
Selvfølgelig skal vi sikre, at politiet kan opklare og efterforske kriminalitet, men en uafhængig domstolsprøvelse er altså en central og fundamental retssikkerhedsgaranti, og jeg står helt af, når man bruger argumentet ressourcer, altså at det simpelt hen er for ressourcekrævende for politiet at bede om en retskendelse.
Det synes jeg ikke helt går, for ressourcehensyn kan ikke retfærdiggøre en svækkelse af borgernes retssikkerhed.
Jeg er også bekymret for, hvad sådan en beslutning kan danne præcedens for.
Hvad er det næste bærende retsprincip, som skal vige, for at vi kan spare penge og tid?
Så kommer der jo også det til det, at Københavns Byret i sit høringssvar siger, at det jo ikke er vanskeligt for politiet at få en tilladelse til at spore en mistænkt, hvis betingelserne er opfyldt.
Ofte behandler Københavns Byret anmodninger om efterforskningsindgreb, samme dag som de modtages, og når det er sagt, har politiet allerede den mulighed i dag, at de kan sætte en sporing i gang med det samme, hvis de har brug for det, og så har de så 24 timer til, at indgrebet kan forelægges dommeren.
Jeg tror på, at man gør sig mere umage med mistankegrundlaget, hvis man alligevel skal gå ned til en dommer og spørge, om det er i orden, at der iværksættes en sporing, end hvis man bare selv skal tage stilling til det, og det er jo deri, retssikkerhed ligger.
Fra gps-sporinger og retskendelser til børn og unge.
Regeringens lovforslag åbner jo op for samtalen om Ungdomskriminalitetsnævnet, og hvad vi skal bruge det til, for hvordan sikrer vi rent faktisk, at børn og unge bringes ud af kriminalitet og tilbage i fællesskaber?
Jeg er rigtig glad for, at regeringen foreslår det her med, at børn, som har en svær nedsat psykisk funktionsevne, kan undtages fra nævnsbehandlingen, og også at det bliver muligt at anvende børnesagkyndige i sager for børn og unge mellem 15 og 17 år.
Det her er jo noget, jeg har haft justitsministeren og socialministeren i samråd om, fordi de to store kommuner København og Aarhus, som jo er dem, der bruger det mest eller i hvert fald har flest sager på grund af kommunernes størrelse, har bedt om, at de her børn kan undtages, fordi det simpelt hen ikke giver mening, at man, hvis man har en psykisk funktionsnedsættelse, kommer for et Ungdomskriminalitetsnævn.
De voksne kan ikke stille relevante spørgsmål, og barnet eller den unge, som kan være helt ned til 10 år, kan ikke rigtig forstå, hvad det er for en proces, vedkommende er havnet i og kan sådan set heller ikke handle på det, som sker i nævnet.
Jeg er lidt optaget af, at man i høringssvarene siger, at det skal være muligt at undtage alle børn for at komme i Ungdomskriminalitetsnævnet, hvis der er en konkret og individuel grund til, at det ikke giver mening.
De lægger altså i virkeligheden op til noget, der er bredere, og det synes jeg er rigtigt, for der kan simpelt hen være børn og unge – de er jo ned til 10 år – som måske ikke er modne nok til at forstå processen, og som ikke ville kunne profitere af den, men som måske ikke nødvendigvis har en meget svær psykisk funktionsnedsættelse, for det kan jo også være, at det bare er en let psykisk funktionsnedsættelse.
Så jeg synes egentlig, det er et godt forslag, som vi skal arbejde videre med.
Så vil jeg bare give opbakning til det her med de børnesagkyndige, for det er utrolig vigtigt, at der er fagpersoner, som har forstand på børn og unge.
Jeg når ikke at reflektere over flere forslag, og jeg har det lidt, ligesom andre partier her i salen i dag har det, nemlig på den måde, at det faktisk er svært at forvalte sin taletid, i forhold til at der er så mange forslag her.