Christian Juhl (EL), 2021-05-18:
Tillykke til Grønland med den nye regering, og selvfølgelig også tillykke til IA.
Da jeg så resultatet af regeringsforhandlingerne, undrede jeg mig lidt, for det er jo atypisk.
I Danmark ville vi jo på venstrefløjen gøre vores yderste for at se, om ikke vi kunne få lavet noget fornuftigt sammen med Socialdemokraterne.
Og selv om det så ikke er verdens nemmeste ting, plejer det jo at være det, vi først prøver at søge af.
Men Grønland er lidt mere atypisk, og partierne er lidt mere frisindede i deres valg af partnere, og jeg glæder mig til at se, hvordan det går.
Det er i hvert fald et imponerende godt regeringsgrundlag, der er lavet, og især er jeg glad for at byde Grønland velkommen på banen, hvad angår Parisaftalen, når nu det forhåbentlig snart sker.
Det bliver et rigtig godt partnerskab, vi kan få med Grønland, fordi det jo netop også er Grønland, der rammes hårdt af klimaforandringen.
Den nye model for rigsfællesskabet er ikke noget, vi skal gå og snakke om.
Den skabes, mens vi går, og mens vi arbejder, især på det udenrigs- og sikkerhedspolitiske område.
Stormagterne rivaliserer, og jeg vil sige, at der ikke er nogen af stormagterne, der har noget at lade hinanden høre, uanset hvor glad statsministeren er for USA.
De har nogle imperialistiske interesser, og de prøver at varetage dem på forskellig vis.
Derfor er jeg varm tilhænger af, at vi bruger de nordiske landes samarbejde mere, end vi gør i dag.
Jeg var lidt skuffet over, at ministeren ikke engang nævnte det, men at hun bare sagde, at rigsfællesskabet skal arbejde noget bedre sammen.
Det skal hele Norden, for Norden har noget at byde på, hvad angår udviklingen af Arktis, og også hvad angår mulighederne for, at Grønland og Færøerne og Danmark får nogle bedre vilkår.
Jeg ved ikke, hvorfor det skal være så svært.
Men i gamle dage var der altid socialdemokrater, der indædt forsvarede det nordiske samarbejde som det absolut vigtigste, og så havde vi nogle militære samarbejder med nogle, og så havde vi også andre samarbejder med andre.
Det vigtige er, at nogen siger til stormagterne, at Ilulissaterklæringens principper for udviklingen omkring Arktis skal overholdes til gavn for rigsfællesskabets lande, men også til gavn for alle andre.
Arktis skal være et lavspændingsområde.
Udviklingen skal være bæredygtig, og udviklingen skal ske på betingelser, der gavner de mennesker, der bor i Arktis.
Og hvem ville være bedre i den her mærkelige verden, vi lever i i de her år, til at forsvare Ilulissaterklæringens principper end Norden?
Jeg kan ikke se og få øje på andre end de nordiske lande, som nærmest har det indbygget i historien og indbygget i den måde, vi arbejder på.
Derfor skal de nordiske lande arbejde tættere sammen og række en hånd ud og gøre det til et projekt, der er bredere end jagten på profit og jagten på nye adgangsveje til markederne, for når man siger rigsfællesskabet, siger man også helt automatisk Arktis.
Det gjorde man ikke for 5 eller 10 år siden.
Der oprustes i Arktis, især af USA og Rusland, men Kina, der ikke er en arktisk stat, følger ret godt med og er tilsyneladende inde på en bane, der er mere intelligent end de to andre landes.
De bruger nemlig kræfterne på det forskningsmæssige og teknologiske område, selvfølgelig med den bagtanke, at det skal gavne Kina.
Undergrunden frister, de nye søveje frister.
USA er selvfølgelig meget interesseret i Grønland og Færøerne, og når Karsten Hønge siger, at de prøver at skubbe kiler ind mellem rigsfællesskabets lande, er det fuldstændig rigtigt.
Hvis man kan dele og herske, vil man selvfølgelig gøre det, men jeg er ikke så nervøs for det, fordi både Færøerne og Grønland tilsyneladende har fået øje på, at der er muligheder for dem.
Og jeg synes, at de indtil videre har brugt de muligheder ganske klogt og tilsyneladende også har styr på, at de ikke lader sig narre af den store magt, der kommer med mange penge og særlige interesser.
Det betyder, at der både er rigsfællesskabsforhandlinger med omverdenen, men også bilaterale forhandlinger mellem Færøerne og Rusland f.eks., når vi lukker havnene for deres fisk, eller mellem Grønland og USA, når Grønland får nye muligheder f.eks. for deres studerende i USA, eller hvad der kan komme ud af de aftaler, der er i øjeblikket.
Der vil jeg gerne sige, at det ikke gør noget, at vi fører selvstændig udenrigspolitik.
Den sidste hjælpepakke på 1,5 mia. kr. var dikteret af USA.
Det fik vi at vide af udenrigsministeren på Udenrigsudvalgets møde.
Ja, det var USA, der mente, at det var på høje tid, at vi brugte noget mere på militæret i Grønland og på Færøerne.