Mona Juul (KF), 2023-05-25:
Tak for ordet, og tak til forslagsstillerne for et godt og velskrevet borgerforslag.
Jeg er vild med teknologi, digitalisering og sociale medier.
Jeg synes, at udvikling er fantastisk, og er begejstret over de mange nye måder, vi kan indrette os på, løse svære opgaver på og gøre mange ting nemmere på.
Jeg synes også, at det er toppen, at alle kan komme til orde, at dem, der vil, kan målrette deres budskaber, og at samtaler kan være lærerige, oplysende og skabe underholdning og holdninger.
Det er en tid, hvor de mange muligheder også giver udfordringer, som vi skal tage os af.
Vi skal tage os af det vidensbaseret, og vi skal tage os af det fagligt.
Første gang jeg for alvor stødte på den negative side af det digitaliserede samfund, var helt tilbage i 2015, hvor jeg var med til at lave et studie, som vi kaldte »Den digitale børnefamilie«.
Det handlede om forbrug, værdier, vaner, livsstil og samvær, som alt sammen blev undersøgt.
Flere af resultaterne var rent ud sagt rystende.
Det var der egentlig ikke noget nyt i, men at forældrene rent mentalt havde det værre i de timer, de tilbragte sammen med børnene, end når de var på arbejde, var jeg ærlig talt ret chokeret over, også fordi forældrene angav arbejde som en af de største årsager til stress.
Man kan også erfare i den rapport, at forældrene ofte belønner sig selv, når børnene er gået i seng, med endnu flere digitale medieoplevelser.
Og man kalder det en belønning i den her rapport.
Typisk gennemtrawler man Facebook, bruger måske tid på et spil på mobiltelefonen, får tjekket sin arbejdsmail eller streamer en serie fra en af husets skærme.
Noget af det mest tankevækkende var, at selv når forældrene havde tid til at være sammen, efter at børnene var blevet puttet, valgte de i stedet at bruge tiden på noget digitalt og ofte hver for sig.
Der var ingen dybe samtaler og ingen knalderi – det får vi hverken mere nærvær eller flere børn af.
Jeg nævner alt det her, fordi det allerede dér var tydeligt, at hvis vi udnyttede teknologien rigtigt, kunne vi som mennesker og familier komme tættere på hinanden, men at alt for ofte skaber de teknologiske muligheder mere afstand imellem os.
Det giver nogle grundlæggende udfordringer, som vi hver især skal løse, og som vi politisk er nødt til at hjælpe med.
Vi gør det ikke ved bare at forbyde og slette det hele.
Vi kommer ikke tilbage til de gode gamle dage – dengang med rundbold på vejen, sand imellem tæerne og »ja«, »nej« eller »jeg ved ikke« til, om du vil være kærester.
For selv om vi ved, at overdreven og forkert brug af digitale medier kan være en del af forklaringen på, at flere unge oplever udfordringer i barndommen og skolen, endda oplever decideret mistrivsel, skal vi både fare med lempe og være markante.
Ligesom der er en årsag til, at vi tager særlige hensyn til børn i reklamer, skal vi på samme måde passe på vores børn og unge.
Det er vi i Det Konservative Folkeparti i fuld gang med at se på.
Lovgivning fungerer nu engang bedst, når det som sagt er baseret på viden og ikke tro.
Vi venter f.eks. i spænding på at nærlæse den nye undersøgelse af børns digitale liv, som ADD-projektet i dag har præsenteret.
ADD-projektet arbejder for, at demokratiet styrkes af den digitale udvikling gennem forskning, øget teknologiforståelse, digital dannelse og dialog.
Det kan jeg godt lide.
Den tilgang kan vi bruge til noget.
For der er sket meget siden det studie, jeg var med til i 2015, og opgaven er ikke ligefrem blevet mindre, særlig når det gælder børn og unges tryghed og sikkerhed i det digitale liv.
Derfor stemmer vi rigtig gerne for det her forslag.
Vi synes faktisk ikke, at tiden er til pjat.
Vi kan lige så godt lægge pres på regeringen for at komme med konkrete bud på, hvordan vi får adgang til sociale mediers anvendelse af data, for det er jo noget af en black box, og får lavet forbud mod deres eventuelle anvendelse heraf over for børn og unge.