Alex Ahrendtsen (DF), 2021-06-03:
Meget enkelt kan man sige, at den hverken er blevet værre eller bedre.
Og årsagerne hertil er flere.
For det første koncentrerede reformen sig mere om form end om indhold, såsom længere skoledage, bevægelse, understøttende undervisning, lektiehjælp, målstyring, åben skole osv.
Man troede, at man kunne forbedre ved at ændre på skolens form.
Dansk Folkeparti forsøgte at fokusere på indhold: Lærernes kompetencer, undervisningens indhold, fagenes kvalitet.
For det andet blandede man reform og lærernes overenskomst sammen, fordi reformen skulle finansieres, selv om Dansk Folkeparti advarede mod denne sammenblanding.
Og det skabte som bekendt en enorm lærermodstand mod reformen, og uden at have lærerne med kan man altså ikke reformere en folkeskole.
For det tredje kastede man folkeskolen ud i et kæmpemæssigt eksperiment, hvilket vi også advarede imod.
Folkeskolereformen er hovedsagelig fire partiers værk – Socialdemokratiet, Venstre, SF og Radikale Venstres.
Dansk Folkeparti og De Konservative forsøgte under forhandlingerne at trække i en anden retning, en mere gammeldags retning.
Især Venstre og Socialdemokratiet bærer en stor del af ansvaret for eksperimentet.
Forberedelserne til en ændring af folkeskolen var allerede afsluttet under VK-regeringen, da Thorningregeringen overtog regeringsmagten i 2011.
Efter at fru Ellen Trane Nørby overlod ministerposten til Liberal Alliance, som indtrådte i den nye borgerlige regering, kom der en ny minister, fru Merete Riisager, som vi i Dansk Folkeparti og SF havde et fortrinligt samarbejde med, og hvor det lykkedes at forbedre afgørende dele af folkeskolereformen trods massiv modstand fra flere sider.
Kompetencestyringen blevet løsnet op – det var bl.a. allerede begyndt under fru Ellen Trane Nørby, men ikke ført til ende, bl.a. også på grund af modstand i ministeriet; praksisfagligheden blev markant øget; og skolerne fik større frihedsgrader i tilrettelæggelsen af skoledagen.
Vi havde lovet hinanden i 2013, at skolen med reformen fremover skulle have ro, men der har ikke været andet end uro siden da.
Men der er stadig alt for megen opmærksomhed på form frem for indhold – det bør vi ændre på.
God undervisning forudsætter jo fagligt dygtige lærere, den forudsætter god ledelse, og den forudsætter ro, rammer og regelmæssighed, altså gamle dyder, der fokuserer på indhold; det, der sker i klasseværelset, er afgørende for, at eleven får de færdigheder og kundskaber, der er nødvendige.
Det begynder og det slutter med læreren.
Han og hans faglige dygtighed er omdrejningspunktet for indlæringen.
Resten er form og bør være underordnet dette.
Kære kolleger, det er på tide, at vi atter kigger og fokuserer på indhold, og det bliver Dansk Folkepartis hovedfokus i de kommende år.
Tak for ordet.
Jeg er fuldstændig enig.
Problemet er, at man stort set kun har kigget på rammerne, og det er det, vi har diskuteret siden 2013, siden reformen, og selv den dag i dag her i salen diskuterer vi rammer.
Jo, form og indhold hænger sammen, og selvfølgelig skal lærerne og eleverne og skolerne have gode rammer for at kunne fungere, men de skal kun være understøttende.
Det afgørende er simpelt hen indholdet, det er fagenes kvalitet, det er lærernes dygtighed, det er, hvor gode kompetencer de har.
Vi kan se på censorrapporteringerne, at det virkelig halter gevaldigt med lærerstuderendes faglige dygtighed, og det har været en kendt sag i mange år.
Det er ikke tilfældigt, at Finland klarer sig så godt.
Hvorfor?
Fordi lærerne bare er dygtige indholdsmæssigt, fagligt, pædagogisk.
Det er der, vi skal sætte ind.