Morten Messerschmidt (DF), 2024-03-13:
Tak, formand.
Det her forslag rejser et helt fundamentalt spørgsmål om, hvem der er bedst til at drive de private virksomheder rundt i Danmark, altså om det er virksomhedsejerne og deres medarbejdere, dem, der har deres daglige gang der, eller om det er klima-, energi- og forsyningsministerens udnævnte eksperter, som skal gå rundt og sirligt anvise, hvordan man kunne få en lidt mere klimavenlig drift.
Hvis det var sådan, at de af ministeren udnævnte eksperter var bedre til at anvise besparelsesmuligheder på energien, må man jo stille det spørgsmål, hvorfor det kun gælder dér.
Der er jo på de fleste virksomheder andet end energiforbrugende mekanismer, og hvorfor ikke få eksperter udpeget af ministeren til at lave vagtplanerne?
Hvorfor ikke få eksperter udnævnt af ministeren til at sikre olieforsyningen?
Hvorfor ikke få hele spørgsmålet om adgangen til kundekartoteket styret af eksperter udpeget af ministeren?
Jo, for der vil man nok sige: Nej, det har virksomhedsejerne nok bedst styr på.
Hvorfor har virksomhedsejerne det så egentlig ikke i forhold til det for de her virksomheder ganske omkostningstunge område, nemlig energien?
Det er simpelt hen et spørgsmål, som ingen ordfører – og jeg har jo det privilegium qua mit partis størrelse for tiden at komme til sidst – rigtig har kunnet give noget svar på.
For der er ikke noget svar, for det her er ideologi.
Og hvis man er i tvivl om, at det er en dårlig ideologi, kan man jo bare slå op i lovforslagets kapitel 11. For dem, der har det lidt tungt med læsning, kan jeg sige, at man der har den fuldstændig skematiske gennemgang af både de positive og de negative konsekvenser, som man har i ethvert lovforslag.
Der kan man konstatere, at de positive økonomiske konsekvenser ligger mellem 9 og 15 mio. kr. årligt, og at de negative økonomiske konsekvenser ligger mellem 10,5 og 13,2 mio. kr.
Jeg vil sige, at det er uhyre sjældent, at vi i Folketinget behandler et lovforslag med en effekt, der ligger lige i omegnen af 1 mio. kr. Jeg tror ikke engang, at man gør det i byråd – jeg tror simpelt hen ikke engang man ville gøre det ved et vandværk.
Det her er kun ideologi, for det er noget, der skal føles godt i klimaets navn.
For der er heller ikke nogen effekt på klimaet.
Ministeriet skriver det selv: Der er ingen negative og ingen positive klimamæssige konsekvenser.
To gange »ingen« - det tror jeg bliver nul.
Det vil sige, at man laver et lovforslag, som så godt nok er dækket ind af, at det jo også er en EU-implementering, for så kan man camouflere den værste idioti, og så skal man jo stemme ja, selv om man ikke bryder sig om det, men som i den bedste af alle verdener er et overgreb på den private ejendomsret og i den værste af alle verdener overhovedet ingen effekt har.
Det er derfor, Dansk Folkeparti ikke er med i den grønne skattereform.
Det er nemlig en skattereform, der ikke er grøn, men som er sovset ind i socialisme.
Det er én stor mistillidserklæring til virksomhedsejere, store som små, hvor man siger, at det ikke er dem, der skal drive deres forretning efter de lige markedsbetingelser, der nu engang gælder inden for deres forretningsområde, men at regeringen ved bedst.
Vi har her ovenikøbet at gøre med en bemyndigelse, som går langt ud over det, vi almindeligvis kender.
Vi siger ikke bare, at der er nogle særlige erhvervsgrupper, nogle særlige konsulenttyper osv., som fremover må lave de klimasyn, som det socialistiske flertal her er blevet enige om, nej, vi har at gøre med eksperter – juridiske som personlige – der skal udpeges direkte af ministeren.
Jeg nævnte det før, og jeg nævner det gerne igen: Jeg har aldrig nogen sinde før oplevet, at man ved at lave et partiskifte – i det her tilfælde fra Det Konservative Folkeparti til Moderaterne – på blot 3 måneder kan nå et sådant karriereavancement, som det er at blive udnævnt til bestyrelsesformand for Det Kongelige Teater.
Jeg har aldrig i mit liv hørt hr. Lars Barfoed mene noget som helst om kunst og kultur – i hvert fald ikke noget kvalificeret.
Alligevel bliver han udnævnt.
Hvorfor?
Fordi hans eneste kvalifikation var, at han deler partibogstav med energiministeren.
Og det er ham, I nu vil sætte til at udnævne navngivne eksperter til den her guldrandede forretning.
Det her er ikke klimapolitik.
Det her er ikke fornuft.
Det her er socialisme og magtpolitik, når det er værst.
Tak, formand.