Finn Sørensen (EL), 2017-05-11:
Jeg vil gerne benytte mig af muligheden for at takke for debatten, og det er jo nok rigtigt at sige, at de store nyheder kom der ikke ud af det, men vi fik da trukket fronterne op, og sådan er det jo, når vi har en løbende strid i Folketinget om et meget vigtigt spørgsmål som det, vi har med at gøre her, som jo vedrører det store flertal af den nulevende del af befolkningen, unge og lidt ældre.
Og den positive ændring, jeg har set, for at starte med det, er jo Dansk Folkepartis og Socialdemokratiets holdning til regeringens planer, nemlig at de siger nej til en yderligere forhøjelse af pensionsalderen ud over det, der allerede er aftalt.
Det vil jeg så vende tilbage til afslutningsvis.
Men først vil jeg gerne lige endnu en gang tage fat i det, der er kernen i den her diskussion for Enhedslistens vedkommende, og det er den kæmpe uretfærdighed og det helt uholdbare i at forhøje pensionsalderen i takt med en stigning i gennemsnitslevealderen.
Lad mig igen tage udgangspunkt i mit yngste barnebarn, lille Simon på 2 ½ år.
Hvis den her indeksering bliver ført ud i livet, som forligspartierne har aftalt, betyder det, at lille Simon skal vente med at gå på folkepension, til han fylder 75 ½ år.
Og det er jo der, jeg som ufaglært arbejder, der har haft det godt med et arbejdsliv som ufaglært arbejder og medlem af SiD og senere 3F, har den ærgrelse, at jeg er nødt til at sige til lille Simon: Du må for alt i verden ikke blive 3F'er, for så er der 25 pct. chance for, at du har forladt arbejdsmarkedet, inden du fylder 60 år.
Hvis du er meget heldig, har du fået førtidspension, og det er der ikke stor udsigt til med de stramninger, som forligspartierne bag den reform har gennemført, og din efterløn kan du heller ikke få, kære Simon, fordi det er blevet tilsvarende sværere.
Og sådan kunne jeg nævne en række andre tilbagetrækningsmuligheder og sociale tryghedsordninger, som den gruppe af ufaglærte arbejdere har haft.
Der er mit spørgsmål, som ingen af de partier, der står bag forliget om en løbende forhøjelse, og heller ikke nogen af regeringspartierne har villet svare på, og det er det helt enkle spørgsmål: Hvorfor skal mennesker, der kommer på arbejdsmarkedet i en tidlig alder, som har de hårde jobs, fysisk og psykisk nedslidende jobs med stor risiko for arbejdsulykker, sågar invalidering, ikke have ret til lige så mange gode seniorår som dem, der har en lang videregående uddannelse?
Det er hele kernen i den her diskussion, en grundlæggende uretfærdighed, og det er måske det, ministeren så har opfattet som saglighed, altså at jeg har koncentreret mig om det i den her debat.
For jeg har da også stor lyst til at kaste mig ud i diskussioner om økonomi og ting og sager og mener også, at jeg kan gennemhulle mange af de argumenter, der kommer, men vi er nødt til at forholde os til, hvordan den lovgivning, der gælder på det her område og kommer til at gælde fremover, virker over for konkrete mennesker.
Så må jeg sige til de ordførere, der bagatelliserer befolkningens behov for at lytte til forslag fra Enhedslisten og venstrefløjen i øvrigt, at det er dokumenteret.
Som man kan læse i den lille folder, vi har lavet, om et godt seniorliv, er det altså en måling, og det er ikke en, Enhedslisten har foretaget, der viser, at 56 pct. ønsker en lavere pensionsalder end 68 år.
Så er der lige den med arbejdsmiljøet.
Det Nationale Forskningscenter har jo netop dokumenteret, at det går den helt forkerte vej.
Og hvad skete der?
Enhedslisten og SF fremsatte konkrete forslag til tiltag, der kunne gennemføres her og nu, men det røg lige i et ekspertudvalg.
Tak for ordet.