Jeppe Bruus (S), 2024-12-05:
Tak til Enhedslisten for at fremsætte beslutningsforslaget.
Det er jo altid godt at få anledning til at drøfte det, som ligger os på sinde, nemlig hvordan vi får meget mere natur og en grøn omstilling af vores fødevareproduktion.
Enhedslisten og forslagsstillerne her ønsker at give kommunerne bemyndigelse til ud fra en helhedsvurdering, som det er blevet sagt, at kunne afslå ansøgninger om udvidelse af husdyrproduktion.
Den her sag er ikke ny.
Det er faktisk en genbehandling af to beslutningsforslag med stort set samme indhold, B 113 fra 2020 og B 18 fra 2021, som også handlede om at kunne afslå ansøgninger og om muligheden for at give kommunal vetoret.
Ligesom min forgænger fra dengang, den daværende miljøminister, fru Lea Wermelin, vil jeg gerne starte med at gøre lidt rede for hovedindholdet i husdyrreguleringen, for der er nogle af de antagelser, der også ligger i beslutningsforslaget, som er relevante i forhold til den lovgivning, vi har.
Lad mig derfor starte med at slå fast, at husdyrbrugloven er udtryk for en afbalancering af ofte modsatrettede hensyn, der er til henholdsvis erhverv og omgivelser ved etablering, ændring eller udvidelse af husdyrproduktion.
Reguleringen skal værne om omgivelserne, f.eks. miljøet og naboerne, og samtidig med det skal den sikre forudsigelige rammer for erhvervet, så produktionen løbende kan udvikles til at være både økonomisk, men selvfølgelig også miljømæssigt bæredygtig.
Ligesom i de tidligere beslutningsforslag anfører forslagsstillerne her, at den ændring, der var af husdyrbrugloven tilbage i 2017, har frataget kommunerne adgangen til at inddrage en række lokale hensyn til miljø, klima, trafik, planlægning m.v. og i sidste ende dermed også muligheden for at kunne meddele afslag.
Det er jo ikke helt præcist sådan, det forholder sig, så lad mig prøve kort at redegøre for nogle af de overordnede linjer i hovedloven og de ændringer, der siden er kommet til.
Hovedloven trådte i kraft tilbage i 2007 med lovforslaget L 55, der dengang blev vedtaget af Venstre, DF, Det Konservative Folkeparti og Radikale Venstre.
Med etableringen her er der det grundprincip, at der ved godkendelse af eller tilladelse til husdyrbrug skal være en sikkerhed for, at der ikke sker væsentlig påvirkning af omgivelserne, idet man primært via vejledning etablerede retningslinjer for beskyttelsesniveauet for ammoniak, lugt , støj m.v., som skulle overholdes.
Ved ændringen af husdyrbrugloven tilbage i 2011 etablerede man rammerne for de nationalt fastsatte beskyttelsesniveauer, som vi kender i dag.
Herved blev kommunernes mulighed for at fastsætte særlige lokale beskyttelsesniveauer for udledninger af især ammoniak fra husdyranlæg begrænset.
Baggrunden for det var, at der på baggrund af de vejledende retningslinjer havde udviklet sig en meget uensartet praksis fra kommune til kommune.
Og kommunerne brugte meget tid på at fastsætte de lokale beskyttelsesniveauer, så der var lange sagsbehandlingstider i sager om udvidelse eller ændring af husdyrbrug.
Omfanget af kommunernes vurderinger blev også begrænset med ændringen af loven tilbage i 2017.
Men dette vedrører dog kun kommunernes mulighed for at foretage konkrete vurderinger i forhold til udbringning af husdyrgødning på arealerne.
Med lovændringen løftede man beskyttelsesniveauerne for udbringning af husdyrgødning på markerne helt ud af de konkrete afgørelser og overførte dem til nationalt fastsætte generelle regler.
Lovgivningen, som vi kender i dag med centralt fastsatte beskyttelsesniveauer, sikrer, at landbrugerne bliver behandlet ens på tværs af kommunegrænser.
Det har så også bidraget til markant kortere sagsbehandlingstider.
Som tidligere miljøminister Lea Wermelin sagde i forbindelse med behandlingen af beslutningsforslag B 113 i 2020, har der i husdyrreguleringen aldrig været mulighed for at give afslag alene med henvisning til lokale planhensyn, en helhedsbetragtning eller lignende, så længe beskyttelsesniveauerne er overholdt.
Hensynet til natur og naboer varetages igennem de nationalt fastsatte beskyttelsesniveauer for ammoniak, lugt og det forhold, at der ikke må komme væsentlig påvirkning af omgivelserne som følge af f.eks. støj, støv, fluegener m.v.
Sidstnævnte baserer sig på en konkret kommunal vurdering.
Kommunen har som lokal myndighed viden om lokale forhold, der skal inddrages, når der skal træffes afgørelse om godkendelse af husdyrbrug.