Mattias Tesfaye (S), 2020-12-01:
Tak for ordet.
Jeg skal starte med at sige, at regeringen ikke kan støtte beslutningsforslaget.
Men jeg hilser egentlig alligevel diskussionen velkommen, da det berører et vigtigt emne, nemlig spørgsmålet om, hvad det er for nogle værdier, vi ønsker skal være bærende for vores samfund.
Spørgsmålet om tørklæder relaterer sig bl.a. til spørgsmålet om religion, konkret til islams tilstedeværelse i Danmark.
Regeringens udgangspunkt er, at religion er en personlig sag.
Det betyder bl.a., at den enkelte ikke kan forvente, at samfundet underkaster sig eller indretter sig efter den enkeltes personlige tro.
Vi er altså imod, at religion gøres til en politisk sag.
Men det betyder også, at samfundet accepterer, at den enkelte har ret til at praktisere sin tro åbent og frit.
Det skal ikke kun ske derhjemme bag nedrullede gardiner.
Religion er altså ikke en privatsag.
Vores udgangspunkt er, at religion er en personlig sag, og vi har ikke noget problem med, at borgere signalerer tilknytning til en bestemt religion, heller ikke selv om de er offentligt ansatte og møder borgere i deres daglige virke.
Vi kan derfor ikke støtte et generelt forbud mod, at offentligt ansatte i borgernære funktioner bærer f.eks. et muslimsk tørklæde eller for den sags skyld en jødisk kippa.
Det vil ramme en meget bred gruppe, som omfatter sosu-assistenter på plejehjem, ansatte på landets museer, buschauffører, lærere, jurister, økonomer og andre.
Sådan et forbud vurderes i øvrigt heller ikke at kunne gennemføres inden for rammerne af grundlovens § 70, der forbyder forskelsbehandling af borgerne på baggrund af deres trosbekendelse med hensyn til den fulde nydelse af borgerlige og politiske rettigheder.
Vi vurderer heller ikke, at det vil kunne gennemføres inden for rammerne af den europæiske menneskerettighedskonvention, herunder beskyttelsen af religionsfriheden og diskriminationsforbuddet.
Det ændrer dog ikke ved, at der på nogle områder kan være saglige og proportionale grunde til at indføre regler om påklædning, så offentligt ansatte fremtræder religiøst og politisk neutrale.
Det er vi helt med på.
Der er bl.a. regler, hvorefter en dommer i retsmøder ikke må fremtræde på en måde, der er egnet til at blive opfattet som en tilkendegivelse om vedkommendes eventuelle religiøse og politiske tilhørsforhold.
Det synes vi giver rigtig god mening.
Dette er ikke kun relevant for muslimske tørklæder, men også for andre beklædningsgenstande.
Vurderingen af, om der kan indføres et påklædningskodeks for udvalgte grupper i den offentlige sektor med borgerkontakt, vil altså forudsætte en konkret udredning af den enkelte specifikke jobfunktion og en saglig beskrivelse af formålet med sådan et forbud for netop den type jobfunktion.
Som borgere i det danske folkestyre kan vi mødes på et fælles demokratisk grundlag og nyde de friheder og rettigheder, som vi har inden for rammerne af retsstaten.
Vi ønsker i regeringen et sammenhængende Danmark, der bygger på de grundlæggende demokratiske værdier og frihedsrettigheder, og vi tager stor afstand fra religiøs tvang og mener, det er dybt problematisk, hvis piger og kvinder bliver undertrykt og så at sige får tørklædet trukket ned over hovedet mod deres vilje.
I den her folketingssamling fremsætter vi forslag til lovgivning, der skal bidrage til at styrke sådanne pigers og kvinders frihedskamp og bekæmpe antidemokratiske og ekstremistiske kræfter.
Vi vil herunder fremsætte et lovforslag, der bl.a. har til formål at forbyde religiøse vielser af mindreårige og præcisere, at negativ social kontrol kan straffes som psykisk vold med de strafferammer, der følger deraf.
Lovforslaget har også til formål at indføre strengere straffe til personer, der med tvang fastholder andre i ægteskaber eller andre ægteskabslignende forhold, f.eks. forhold, der er indgået ved en religiøs vielse, men som ikke har borgerlig gyldighed.
Vi har allerede fremsat et lovforslag om antidemokratiske donationer, der skal modvirke, at fysiske og juridiske personer kan modarbejde eller underminere demokrati og grundlæggende friheds- og menneskerettigheder ved at give donationer.
Men kampen for demokratiet og de grundlæggende rettigheder er ikke et arbejde, der er afsluttet med de lovforslag.
Jeg er derfor glad for, at vi kan tage diskussionen, debatten i dag.
Det er vigtigt, at vi løbende spørger os selv, hvad det er for et samfund, vi ønsker, og hvordan det skal komme til udtryk.
Med til den diskussion hører, hvilke værdier vi ønsker skal være afspejlet i vores offentlige institutioner.
For regeringens vedkommende er vi optaget af at få gjort op med parallelsamfund og ekstreme kræfter, der forsøger at underminere demokratiet eller at undertrykke andres frihed.
I den forbindelse er det her beslutningsforslag helt relevant, men vi kan altså ikke støtte det.
Tak for ordet.
Der er forskel på, om jeg ønsker at forbyde det, og om det er en god idé.
Det er den ene ting, jeg vil sige.
Den anden ting er, i forhold til om det har nogle pædagogiske konsekvenser, som det helt åbenlyst ville have, før maskeringsforbuddet trådte i kraft, hvis man f.eks. så en pædagogmedhjælper, hvor man slet ikke kunne se ansigtsudtrykket.
Jeg vil mene, at det har indlysende konsekvenser for sådan en pædagogmedhjælpers evne til at arbejde med børnene, hvis ikke man kan se hendes ansigtsudtryk, og så er det en helt åbenlys ledelsesopgave, synes jeg, at gribe ind over for det.
På samme måde har jeg også haft holdninger til som udlændingeordfører, om man står til rådighed for arbejdsmarkedet, hvis man kun kan se ens øjne, for hvilken arbejdsgiver vil ansætte en i sådan en situation?
Så jeg anerkender fuldstændig, at der kan være de her diskussioner.
Jeg ønsker bare ikke at placere mig selv på det standpunkt eller det danske samfund på det standpunkt, at alle, der tager et tørklæde på, pr. definition ikke kan være ansat i den offentlige sektor, hvis de har med borgere at gøre, f.eks. som sosu-hjælper eller som sagsbehandler på et jobcenter.
Det synes jeg ikke ville være et fornuftigt skridt for det danske samfund at tage.