Peter Hummelgaard (S), 2025-11-25:
Tak for det, tak for ordet, og også tak for de indlæg, vi har hørt her i salen.
Det lovforslag, vi behandler i dag, har til formål at lette indsamlingen af elektronisk bevismateriale i straffesager på tværs af landegrænser.
Men jeg medgiver, at det ikke er det samme, som at det er let at forstå, og jeg vil derfor bruge lidt af min tid her på talerstolen til at sætte ord på indholdet af lovforslaget.
Forslaget gennemfører et EU-direktiv, der pålægger visse tjenesteudbydere i EU at udpege retlige repræsentanter.
Direktivet har sammenhæng med en forordning, som er omfattet af retsforbeholdet og derfor ikke vil gælde i Danmark.
Flere ordførere har også allerede adresseret det her spørgsmål.
Lovforslaget handler helt grundlæggende om at styrke det retlige samarbejde i EU efter princippet om gensidig anerkendelse.
Med de nye regler vil myndighederne i ét EU-medlemsland kunne sende en kendelse om udlevering eller sikring af elektronisk bevismateriale til brug i en straffesag direkte til en tjenesteudbyder eller dennes retlige repræsentant.
Det vil som udgangspunkt ske, uden at myndighederne i virksomhedens hjemland inddrages, idet ordningen bygger på princippet om gensidig anerkendelse.
Formålet med direktivet er at sikre, at navnlig elektroniske tjenesteudbydere udpeger et eller flere kontaktpunkter, som kan modtage og sikre efterlevelse af kendelser om udlevering eller sikring af elektronisk bevismateriale.
De tjenesteudbydere, som vil blive omfattet af reglerne, er bl.a. traditionelle teletjenester, udbydere af internettelefoni, e-mailtjenester og domænenavnsudbydere.
For at være omfattet af reglerne skal man udbyde tjenester i mere end ét EU-medlemsland.
Der lægges i lovforslaget op til, at de tjenesteudbydere, der er etableret i Danmark, forpligtes til at udpege mindst én retlig repræsentant i et andet medlemsland, hvor udbyderne i forvejen udbyder tjenester.
Det skyldes, at den tilhørende forordning, der fastsætter regler om udlevering af visse typer af elektronisk bevismateriale, ikke gælder i Danmark på grund af retsforbeholdet.
En retlig repræsentant i Danmark vil således ikke kunne behandle kendelser fra andre medlemsstaters myndigheder efter de retlige instrumenter, som Danmark på grund af retsforbeholdet ikke deltager i.
Danske tjenesteudbydere vil derfor blive omfattet af de foreslåede regler om udpegning af retlige repræsentanter, uden at danske myndigheder vil kunne drage fordel af de nye muligheder, som den tilhørende forordning giver for at øge effektiviteten i samarbejdet om straffesager på tværs af landegrænser.
Forklaringen er retsforbeholdet.
Når det er sagt, ser jeg alligevel meget positivt på de nye regler i direktivet og lovforslaget, fordi de forfølger et grundlæggende godt formål om at skabe et endnu bedre retligt samarbejde i EU om efterforskningen i straffesager.
De nye regler i direktivet supplerer de eksisterende regler om retligt samarbejde i EU som f.eks. EU-retshjælpskonventionen og Europarådets retshjælpskonvention.
Direktivet medfører totalharmonisering for så vidt angår tjenesteudbydernes forpligtelse til at udpege retlige repræsentanter.
Lovforslaget er dog udtryk for den mest muligt skånsomme direktivimplementering i forhold til de byrder, der pålægges tjenesteudbyderne.
Ifølge direktivet skal reglerne være implementeret senest den 18. februar 2026.
Jeg ser frem til den videre behandling af lovforslaget, og vi agter selvfølgelig at svare på de spørgsmål, der måtte blive stillet i den forbindelse, og som er annonceret i dag.
Tak for ordet.