Jakob Sølvhøj (EL), 2020-12-03:
Tak for de mange positive bemærkninger til Enhedslistens forslag.
Jeg vil også sige tak for de positive – sådan opfatter jeg det – bemærkninger om en vis stædighed i sagen.
Stædighed kan man jo forfalde til for at høre sig selv gentage de samme synspunkter igen og igen – det forekommer jo i politiske kredse.
Men stædighed kan også forekomme, fordi man oplever, at der ude i samfundet er et stærkt pres med hensyn til problemer, der skal løses.
Min egen opfattelse er, at det er, fordi der er et behov, for der er et problem, som i den grad skriger på, at vi finder løsninger herinde.
Problemet er bl.a., som flere har været inde på, at inklusionen i folkeskolen ikke fungerer, at utrolig mange forældre oplever, at deres barn ikke får den støtte, som de har krav på.
Og det er jo i sig selv frygtelig ulykkeligt at være forældre og se frem til, at ens barn skal have 10 års skolegang og måske videre i uddannelse med en utilstrækkelig støtte, der dels vil skabe en frygtelig mistrivsel, dels kan være en bremseklods i forhold til at få et liv, som man synes man selv mestrer, i kraft af at man tilegner sig nødvendige kundskaber i løbet af sin skolegang.
Så det er jo frygtelig ulykkeligt, og til ulykken tilføjes så frustrationen, hvis man oplever, at man løber panden imod en mur.
Jeg vil i den forbindelse godt understrege: Vi ønsker ikke et samfund eller et skolesystem som det, jeg i hvert fald oplever at man kunne have en tendens til i Amerikas Forenede Stater, altså hvor borgerne skal skynde sig at klage på forhånd, fordi det, der foregår, nok ikke er godt nok.
Jeg tror på dialogen.
Da vi for et par år siden havde debatten her, lagde mange vægt på, at det er utrolig vigtigt, at der er en dialog mellem forældrene og skolen, og det er også Enhedslistens og mit udgangspunkt: De her problemer løser vi jo først og fremmest gennem en god dialog mellem skoleledelse, lærere og forældre om, hvordan man håndterer det.
For lige præcis når det handler om børn med handicap, børn, der har store problemer af den ene eller den anden art, psykiske problemer, ja, så er der jo ikke nogen one size fits all-løsninger; så kræver det lige præcis, at der er en individuel tilpasning til det enkelte barn, hvis støtten skal have succes.
Så derfor er dialogen helt afgørende.
Det, der bare igen er afgørende for os og grunden til, at vi forfølger problemstillingen, er den situation, hvor man som forældre oplever, at dialogen ikke virker.
Man behøver ikke at have ret – sådan er det jo, når man klager – altså, det kunne jo være, at man tog fejl, men når man har en oplevelse af, at man ikke bliver imødekommet, og at det ikke er rimeligt, ja, så skal der simpelt hen være en uvildig instans, man kan henvende sig til, sådan at der kan blive truffet en anden afgørelse.
Så jeg forstår det sådan, at der er en bred tilslutning til det her forslag.
Vi har også prøvet at være grundige – ikke bare i Enhedslisten, men egentlig i Folketingets partier i fællesskab, synes jeg.
Jeg vil godt kvittere for den utrolig gode dialog, vi har haft i Børne- og Undervisningsudvalget.
Nogle gange viser det sig jo, at vi kan noget, hvis vi i udvalgene også prøver at høre, hvad det er, vi hver især siger, og hvad det er, vi hver især vil.
Jeg var glad for, at der var tilsagn om, at vi kunne sende vores oprindelige forslag ud i en skriftlig høringsproces og høre, hvad parterne mente.
De mente jo noget forskelligt.
Nogle syntes, at vores forslag var fremragende, mens andre syntes, at der var betænkeligheder ved det.
Vi havde ni eksperter, som det jo så smukt hedder, altså repræsentanter for handicaporganisationer, skoleledere, Danmarks Lærerforening osv., inde til en grundig dialog.
Og på den baggrund var det, at svaret på spørgsmålet om, hvorfor vi beder ministeren tilvejebringe et beregningsgrundlag, er, at vi godt kunne have den erfaring, som jeg tror vi deler med andre, at man hører: Det, som Enhedslisten foreslår, er behjertet nok, men har I nu styr på billetterne?
Ved I egentlig, hvad det koster?
Og vi har simpelt hen ikke villet rende ind i den diskussion, hvor vi i stedet for at diskutere substansen endte med at fedte rundt i beregningerne.
Så derfor var der den tilgang til det.