René Christensen (DF), 2017-12-22:
Tak for det, formand.
Så står vi her til tredje behandling af finansloven for 2018, og det er rigtig glædeligt.
Jeg synes også, den er god, socialt afbalanceret, og den viser, hvor vi, Dansk Folkeparti og regeringen, kan finde hinanden.
Det er sådan, at vi har lagt stor vægt på, at det skulle være en finanslov, som også tilgodeser velfærdsområderne, og det synes vi at vi er lykkedes rigtig godt med.
Det er også sådan, at en finanslov altid vil være blevet til i en forhandling, hvor man finder hinanden.
Derfor er der jo gode ting i en finanslov, og der er også ting, som man er blevet enige om.
En af de ting, som vi bl.a. er blevet enige om, er at afskaffe skatten på fri telefon.
Her er der jo nogle, som kunne finde på at sige: Jamen er det ikke en topskattelettelse, for der er jo nogle mennesker, som betaler topskat, som har fri telefon?
Det er rigtigt, men hvis man ser på, hvem der faktisk har fri telefon, vil man se, at flertallet af de borgere, der har fri telefon, faktisk er i den anden ende.
Flertallet betaler ikke topskat.
Vi forventer faktisk også i fremtiden, at det vil være sådan i forhold til fri telefon, at det bliver et løngode.
Det vil sige, at det bliver automekanikeren, det bliver tømreren, det bliver andre, som får mulighed for at få fri telefon i forbindelse med de lønpakker, der bliver lavet.
Det er en aftale, som vi selvfølgelig har lavet med regeringen, og som vi står på mål for og synes er ganske udmærket.
Andre ting i finansloven: Finansloven er jo budgettet for 2018, og der er selvfølgelig store ting, og der er mindre ting.
En af de ting på udlændingeområdet, som der faktisk er en hel del punkter om, som jeg vil nævne, er det punkt, hvor vi skal se på dem, som rejser hjem, bl.a. på ferie.
Derfor er vi rigtig glade for, at der nu bliver sat penge af, så vi faktisk kan tage 800 sager op bagudrettet og se på, hvordan det kan være, at de her mennesker har kunnet opholde sig i deres hjemland i en kortere eller længere periode og så alligevel leve op til kravet om at få ophold og beskyttelse i Danmark.
Vi ser frem til, at de sager bliver taget ud og bliver efterprøvet.
Uddannelsesområdet fylder selvfølgelig også noget i forbindelse med finansloven.
En af de mindre ting på det område er produktionsskoleydelsen.
Jeg tror, at alle har oplevet, at produktionsskolerne har været meget presset her på det sidste, og derfor er jeg rigtig glad for, at det er lykkedes at få fremrykket FGU-ydelsen til produktionsskolerne, så den gælder fra 2018.
Hvorfor har det så været vigtigt for Dansk Folkeparti?
Det har det, fordi vi også har indgået en aftale omkring FGU, altså forberedende grunduddannelse, som vi ser meget frem til.
Der mener vi jo, at produktionsskolerne skal være et bærende element bl.a. i den reform, og derfor håber vi jo, at det, at vi nu har fået fremrykket den her skoleydelse, gør, at der det næste år kommer flere elever på produktionsskolerne, således at vi kan fastholde de lærerkræfter og de kompetencer, som er på produktionsskolerne. En anden ting, som er en langt, langt større ting,
er, at vi har fået en permanent boligjobordning.
Det er vi glade for.
Nu skal vi ikke længere køre zigzagkurs, så man skal skynde sig at få lavet forbedringer på sin ejendom, fordi det jo kan være, at boligjobordningen forsvinder igen til næste år.
Vi er rigtig glade for, at regeringen meldte ud, at der skulle være et servicefradrag.
Vi er til gengæld også rigtig glade for, at håndværksdelen nu også er kommet med, og at man nu kan få et fradrag op til 12.000 kr. pr. voksen over 18 år i en husstand.
Det er rigtig positivt.
Samtidig har vi fået lagt en ny del ind.
Det er bl.a. sådan noget som malerarbejde.
En af de ting, som der også er med, er, at vi får øget kontrol ved den danske grænse.
Når vi siger den danske grænse, mener vi faktisk alle grænseovergange.
Det har tidligere været sådan, at der har været ti grænseovergange, som der ikke har været særlig meget fokus på.
Det bliver der nu.
Vi har fået sat penge af til, at den bemanding, der skal være også på de små grænseovergange, bliver markant forbedret.
Det vil sige, at der bliver kontrol ved grænsen, også på de små grænseovergange, også med personer.
Samtidig kommer der også til at ske det – nu har vi lige om lidt 2-årsjubilæum for den midlertidige grænsekontrol – at vi får nogle ordentlige arbejdsvilkår for de statslige medarbejdere, som står og varetager det gode job at passe på vores grænse.
Det er sådan, at der nu bliver sat penge af til, at vi selvfølgelig kan få lavet overdækninger til gavn for dem, der arbejder udendørs.
Vi har også fået sat penge af til at få lavet nogle bygninger, som man kan sidde i og foretage den her paskontrol og anden form for kontrol, der skal ske ved grænsen.
Det er vi rigtig glade for.
Vi kunne simpelt hen ikke være de arbejdsforhold bekendt længere.
Der kommer også flere betjente.
Der er sat penge af til, at optaget på politiskolen kan øges markant.
På ældreområdet, og det er jo den nære velfærd, har vi fået sat en halv milliard af årligt.
Og der skal man jo huske, at det er en halv milliard, der kommer oven i den værdighedsmilliard, som der ligger i forvejen.
Det betyder jo også, at finansloven for 2018 er den finanslov i de sidste 10 år, hvor der er blevet sat flest penge af til ældreområdet.
Og hvorfor er der så det?
Det er der selvfølgelig, fordi vi lever længere, vi bliver flere ældre, og der bliver også flere plejekrævende ældre.
Derfor er vi rigtig glade for, at det igen lykkedes at få sat flere penge af til det område.
Samtidig bliver der også lavet en forsøgsordning på ældreområdet med mere selvbestemmelsesret.
Det er jo sådan, at selv om man bliver ældre, har man en mening om, hvad man gerne vil.
Jeg tror, der er mange, der har deltaget i kommunalvalgkampen, som har oplevet, at sådan noget som mad fylder rigtig meget.
Jeg tror man glemmer lidt, at det fylder så meget for de ældre.
Vi ved det fra os selv.
Hvem er ikke med til at holde en fredagsmiddag sammen med familien og andre, hvor det med maden betyder rigtig meget?
Det at spise er en særlig situation.
Hvorfor er det så sådan, at de ældre ikke har en større selvbestemmelsesgrad, i forhold til hvad det er, de vil spise, og hvad det er for en udbyder, de gerne vil bruge?
Derfor bliver der nu sat penge af – 25 mio. kr. om året – til, at kommunerne kan byde ind i forhold til at lave nogle forsøgsordninger, hvor pengene ligesom følger den ældre, altså at den ældre har mulighed for selv at bestemme, hvad det er for noget mad, man gerne vil have, i forhold til det tilbud, som kommunen har, eller måske det tilbud, som den lokale slagter har.
Vi sætter også penge af til at se på, hvordan man kan nedbringe sygefraværet.
Vi har kunnet se, at sygefraværet er højt netop på ældreområdet.
Derfor går en del af de her 500 mio. kr., den halve milliard, også til, at man skal se på, hvordan man kan få flere fuldtidsansatte i den offentlige sektor, særlig på ældreområdet.
For man kan jo tale om timepriser og lønninger og alt muligt andet – det bliver forhandlet lige i øjeblikket – men udfordringen er selvfølgelig, hvis man kun bliver ansat på 32 timer eller mindre.
Så kan det være svært at få det til at køre rundt, og derfor er der nogle af de her stillinger, som er svære at få besat – de er ikke særlig attraktive.
Så vil vi gerne se på, hvad det er, vi får for de her penge.
Hvad er det, vi får for de her 45 mia. kr., der i 2018 skal bruges på ældreområdet?
Vi vil ikke kun stå og tale om, at nu er der sat penge af.
Hvad er det, de oplever derude helt nært?
Hvad er det, personalet oplever?
Får de lov til at bruge deres faglighed?
Hvad for et ophold oplever de pårørende at deres ældre har på et plejecenter eller for den sags skyld i eget hjem?
I dag har vi jo det, der hedder indeks 100.
Det vil sige, at hvis man bruger pengene, er man dygtig.
Indeks 100 er ene og alene en gennemsnitsbetragtning, i forhold til hvor mange penge man bruger på et område, og når man bruger et pengebeløb ud fra en gennemsnitsbetragtning, har man en god service.
Der vil jeg bare sige til jer, at jeg tror, der er rigtig mange, der oplever, at hvis man kigger på kommunerne, selv de kommuner, hvor man ligger over indeks 100, vil man nok kunne finde nogle, som ikke mener, det er den bedste service – det er måske bare den dyreste service, man har.
Netop derfor er der også blevet sat penge af til at aflaste de pårørende, hvilket vi er utrolig glade for.
Men derfor er der behov for, at man indimellem får aflastet den pårørende, sådan set ikke den demente, men at den pårørende også får lov til at have et værdigt ældreliv, selv om man sådan set ikke er syg eller på anden måde er plejekrævende.
Ligeledes er der blevet sat yderligere penge af til området med social dumping eller lige konkurrence – hvad vi nu skal kalde det.
Og vi har set på det på den måde, at vi egentlig gerne ville have lavet sådan en flad model, hvor man havde sagt, at nu har man en bund for det kontroltryk, der skal være, og så kunne man skrue op og ned, i forhold til om man har højkonjunktur eller lavkonjunktur.
Det er ikke lykkedes.
Jeg har også haft flere møder med bl.a. fagbevægelsen og andre om, hvordan man kunne skrue sådan en model sammen.
Der er flere forskellige måder, man kan gøre det på, og der er vi ikke kommet i mål endnu.
Men for 2018 ser det rigtig godt ud, der kan vi opretholde et højt kontroltryk, også i forhold til det, vi kalder social dumping eller lige konkurrence.
For det er jo det, der er problemet – det er jo et konkurrenceparameter, hvor laveste fællesnævner kan vinde, altså hvis man har dårlige løn- og arbejdsvilkår.
Så alt i alt er det en rigtig god finanslov, som vi i Dansk Folkeparti er stolte af.