Ellen Trane Nørby (V), 2020-04-30:
Tak for det, fru formand.
Groft sagt havde vi egentlig ikke behøvet at stå her i dag.
For det lovforslag, som vi behandler, og som afskaffer dispensationsparagraffen i fordelingsreglerne på daginstitutionsområdet, som var en del af opgøret med parallelsamfund, er grundlæggende kun blevet nødvendigt, fordi regeringen har ført en lempelig udlændinge- og integrationspolitik, hvor Socialdemokraterne har gjort det økonomisk attraktivt at stå uden for arbejdsmarkedet, og hvor man på det her område har strøet om sig med dispensationer fra ghettopakkens bestemmelser – og også givet nogle meget lange dispensationer på op til 10 år.
Den dispensationsmulighed, der var tænkt som en kattelem, har regeringen gjort til en ladeport, og de seneste tal, vi har fået oplyst, er, at der er givet dispensationer til 45 institutioner, der samlet har plads til 2.775 børn.
De mange børn får nu desværre ikke direkte og hurtig gavn af ghettopakkens initiativer – dem, der skulle have givet dem en bedre start på livet; dem, der skulle have sikret, at vi var med til at sikre et opgør med den negative sociale arv og også sikre en chancelighed for dem i livet; ja, de initiativer, der skulle forbedre integrationen og sikre, at alle børn får Danmark ind under huden og ikke ender med at gå i en institution, hvor næsten alle børn har en anden etnisk baggrund, og hvor der er stor risiko for, at man ikke lærer ordentligt dansk og møder danske kulturværdier og traditioner.
Det møder de her mange børn ikke på grund af de mange dispensationer, der er givet.
Hvis den socialdemokratiske regering havde fastholdt den tidligere regerings integrationspolitik – som de vel egentlig også lovede danskerne under valgkampen – så havde det her lovforslag ikke været nødvendigt.
Men den socialdemokratiske regering har lempet udlændinge- og integrationspolitikken, siden den tiltrådte sidste sommer, og det lovforslag, vi behandler i dag, er jo så egentlig grundlæggende et figenblad for at dække over nogle af de lempelser, man har gennemført.
Når vi fra Venstres side vælger at støtte lovforslaget, er det også for at sætte en stopper for de lempelser.
Vi synes, der er givet for mange og for lange dispensationer fra regeringens side til daginstitutioner i udsatte boligområder, som ikke skal leve op til de nye fordelingskrav.
Og opgøret med parallelsamfund er enormt vigtigt for Venstre – det er det fortsat, og det var det også, da vi sad i regering. Vi skal sikre, at børn ikke kommer bagud allerede fra starten af livet; at de ikke er bagud fagligt, sprogligt, socialt, allerede når de starter i skole, fordi de ikke har haft ordentlig adgang til at tale dansk eller færdes blandt jævnaldrende, der har dansk som deres sprog.
Vi ved – desværre – i dag, at børn fra udsatte boligområder har sværere ved at begå sig og følge med i skolen.
De er altså bagud, allerede når de starter.
Mange af dem har i dag ikke adgang til at tale dansk med jævnaldrende, og det var noget af det, som ghettopakkens bestemmelser skulle ændre.
Den dispensationsadgang, der blev lagt ind i den oprindelige aftale, skulle være med til at sikre – det er vores overbevisning – at aftalen også kunne fungere i praksis.
Vi mener aldrig, det har været meningen, at det, der var tænkt som en kattelem, skulle gøres til en ladeport.
Der er med andre ord tale om et politisk valg.
Det fremgår jo sådan set også af de kommentarer og bemærkninger, der er, at det har været et politisk valg fra ministerens og regeringens side.
Og der er det vigtigt, at vi ikke længere dispenserer efter synsninger og mavefornemmelser og forgodtbefindende, men at dispensationen skal forblive den form for nødbestemmelse, der var intentionen, og som fremadrettet så også kun skal bruges i de tilfælde, hvor der skal dispenseres fra nye fordelingskrav i sådan nogle force majeure-lignende tilstande, hvor det er noget, man ikke kan ændre på politisk, og som kan indtræffe meget hurtigt.
Aftalen skal kort sagt tilbage på sporet, sådan at vi sikrer, at de børn, der vokser op i udsatte boligområder, får adgang til sunde børnemiljøer, hvor der tales dansk, og hvor danske normer og demokratiske værdier er det, der fylder i deres hverdag, og hvor vi giver dem en bedre start på livet og egentlig giver dem den chancelighed, som de fortjener.
Med de bemærkninger kan Venstre støtte op omkring lovforslaget, selv om vi grundlæggende opfatter lovforslaget som unødvendigt, hvis man havde administreret efter det, der var aftalen og lovens intention.
Tak for ordet.