Ane Halsboe-Jørgensen (S), 2021-05-19:
Tak for det, formand.
Og tak til Konservative og Dansk Folkeparti for at invitere til en vigtig debat, nemlig en debat om, hvordan vi lykkes med at skabe balance mellem optaget på vores uddannelser og det arbejdsmarked, vi uddanner til.
Som uddannelsesminister ser jeg det som min opgave at sørge for, at der grundlæggende er sammenhæng mellem, hvor mange nye studerende vi optager på vores uddannelsesinstitutioner, og hvor mange dimittender samfundet har brug for, så der er en god balance.
Men på mange områder er der i dag desværre udfordringer – områder, hvor alt for mange nyuddannede begynder deres arbejdsliv med at være arbejdsløse, hvor beskæftigelsessituationen simpelt hen ikke er god nok for de nyuddannede.
Det er ærgerligt for den enkelte unge, som har brugt mange år på at dygtiggøre sig og arbejdet hårdt på sit studie og så alligevel har svært ved faktisk at få foden indenfor på arbejdsmarkedet, når vedkommende er færdig.
Men det er altså også ærgerligt for samfundet, fordi det er dyrt at uddanne til arbejdsløshed.
Det var også på den baggrund, at min forgænger i stolen i den daværende SR-regering tilbage i 2014 indførte den ledighedsbaserede dimensionering – for at få skabt en bedre balance mellem optaget til de videregående uddannelser og det arbejdsmarked, der står og venter derude.
Og jeg vil vove den påstand, at forslagsstillerne vil være enige med mig i, at balancen desværre ikke er god nok på teologiuddannelsen.
Jeg hæfter mig som uddannelsesminister ved, at der er for mange færdiguddannede teologer, der i dag skal bruge for lang tid, før de lykkes med at finde fodfæste på arbejdsmarkedet.
I gennemsnit var hver fjerde nyuddannede teolog i sit andet år efter dimension arbejdsløs tilbage i 2018.
Det er simpelt hen for mange, og hvis man ser det i en sammenhæng med de øvrige uddannelser landet over, ligger det i landsgennemsnit mere end ti procentpoint over vores øvrige gennemsnit.
Og ser vi ud over de seneste 10 år, har ledigheden blandt færdiguddannede teologer i alle årene ligget over landsgennemsnittet for kandidatuddannede, og det er altså årsagen til, at optaget i dag bliver reguleret fra centralt hold i den ledighedsbaserede dimensioneringsmodel.
Som bekendt er det særligt for teologer, som ønsker at virke som præst, at de efter deres kandidatuddannelse skal fuldføre et efteruddannesforløb på pastoralseminariet, som tager cirka et halvt år.
Det betyder, at de i sammenligning med andre kandidater alt andet lige har kortere tid til at finde beskæftigelse, inden de bliver omfattet af ledighedsmålingen, som ligger til grund for dimensioneringen.
Det anerkender jeg fuldt ud.
Men selv hvis vi udvider ledighedsmålingen og tager højde for den tid, man bruger på pastoralseminariet, er ledigheden fortsat alt for høj i forhold til landsgennemsnittet.
Det er altså ikke tiden på pastoralseminariet, der er afgørende for, at uddannelsen aktuelt dimensioneres.
Det betyder dog ikke, at regeringen ikke har blik for den udfordring, det er, at vi har præstemangel.
Selvfølgelig skal vi se på, om der er andet, vi kan gøre, for at skabe en produktion af kandidater, som imødekommer det behov for præster, der er landet over.
Og derfor ser regeringen også positivt på, at den nye adgangsvej til at blive præst i folkekirken er blevet mødt med så overvældende interesse fra ansøgere i hele landet.
250 personer har indtil videre sat sig for at ville bruge den nye mulighed, regeringen har skabt, for at gennemgå et teologisk efteruddannelsesforløb som en anden vej ind i præstegerningen.
Det synes jeg er spændende, og jeg ser frem til at følge, hvordan universiteterne vil tage imod de nye ansøgere.