runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Lars Løkke Rasmussen (V), 2018-12-11:
Jeg betragter amerikansk tilstedeværelse og Thulebasen som et væsentligt bidrag til at skabe sikkerhed og tryghed i vores del af verden.
Det er mit udgangspunkt.
Mit udgangspunkt er jo ikke det omvendte, nemlig at tage et eller andet russiske afsæt, altså, jeg tager et dansk og et europæisk afsæt, og der er grund til at være bekymret over nogle ting.
Så sent som for få dage siden stillede hele NATO-kredsen sig jo bag det amerikanske signal til russerne om, at hvis ikke man retter ind og begynder at efterleve INF-traktaten omkring mellemdistanceraketter, er USA nødt til at trække sig ud af den traktat.
Det er jo et udtryk for et Rusland, der har oprustet i strid med aftalen.
Så vores respons kan jo ikke være, at vi nu begynder at tale om at fjerne tilstedeværelsen, altså måske snarere tværtimod.
Vi skal undgå en militær optrapning i Arktis, og det er også derfor, at vi engagerer os i Arktisk Råd i godt samarbejde med Grønland og forsøger at holde det som et lavspændingsområde.
Men vi er også nødt til at tage pejling af, at der er investeringer i russisk militær, som på sigt kan rumme nogle udfordringer.
Magni Arge (T), 2018-12-11:
Jeg formoder, at det svar betyder, at statsministeren stiller sig pragmatisk til det, hvis det så måtte være sådan.
Men når vi nu taler om lagmanden, Aksel V. Johannesen, kan jeg sige, at han i et interview til Altinget.dk forleden dag sagde, at Færøerne har brug for et større manøvrerum på den internationale scene.
Han sagde endvidere: »»Vores behov er, at vi ... kommer ud af den spændetrøje, det er, at vi skal have en fælles udenrigspolitik.
Det er vores mål.
Og det er ikke kun løsrivelsespartierne, der ønsker det.
Det er også langt ind i samhørighedspartierne, at man ønsker, at vi får et langt større ansvar for vores udenrigspolitik,
« påpeger Aksel V. Johannesen,«.
Statsministeren sagde også i åbningstalen, at der var behov for nytænkning på det her felt, og nu er mit spørgsmål, om der er en dialog i gang, og om der er politisk vilje til at nå i mål i forhold til de forventninger, som lagmanden giver udtryk for.
Lars Løkke Rasmussen (V), 2018-12-11:
Altså, mit udgangspunkt er jo, at hvis man som færing eller grønlænder kommer til Danmark og vælger at bosætte sig her, har man samme rettigheder og pligter som alle andre i det danske samfund.
Og uden at det skal lyde for afvisende, vil jeg mene, at det derfor må være henholdsvis i Grønland og på Færøerne, at man må tilrettelægge en politik, hvis man har en ambition om at få folk til at flytte retur igen, fuldstændig ligesom vi kan se, at danske kommuner – uden sammenligning i øvrigt, for det er noget andet, men alligevel – på forskellig vis tilrettelægger en strategi for at trække borgere til.
Og mange af dem har jo gjort det med succes.
Noget af det, vi kan se i de her år, og som glæder mig meget, er, at den befolkningstilbagegang, der har været i mange af de små danske økommuner, er vendt, og det er bl.a. et resultat af, at der har været nogle kommunalbestyrelser, der har engageret sig i det her.
Så hvad det her spørgsmål angår, må jeg sige, at jeg tror, pilen peger mod Nuuk, og i en anden sammenhæng, hvis det var relevant, mod Tórshavn.
Aaja Chemnitz Larsen (IA), 2018-12-11:
Tak for det.
I Grønland har vi et strukturelt problem, for der, hvor vi har arbejde, har vi ikke boliger, og der, hvor vi har boliger, har vi ikke arbejde.
Og det er et kæmpestort problem, som vi prøver at løse i Nuuk, hvor der er et byudviklingsprojekt, som hedder Siorarsiorfik.
Her har man store planer om at bygge mere end 3.000 boliger og bygge endnu flere daginstitutioner og skoler for at imødekomme det behov, der er.
Det er jo i sig selv også ret tankevækkende.
Vi ser også, at byen vokser med omkring 800 mennesker
hvert evig eneste år.
Det er en urbaniseringstendens, som man også ser i resten af verden, men det ser vi også i Grønland.
Fra Inuit Ataqatigiits side så vi gerne, at der var flere grønlændere, der bor i Danmark i dag, som flyttede tilbage til Grønland igen.
Og der er en ret stor mellemgruppe, som i virkeligheden gerne vil flytte tilbage, og som måske i virkeligheden vil få et endnu bedre liv i Grønland.
Men vi ser også, at når ønsket er der og midlerne ikke nødvendigvis er tilstrækkelige hos den enkelte, er det meget forskelligt, hvordan kommunerne forholder sig til det.
Så derfor vil jeg gerne høre, hvad regeringens politik er i forhold til at styrke indsatsen over for de grønlændere, som gerne vil vende tilbage til Grønland.
Mange tak for svaret.
I Grønland er vi jo tvunget til at tænke kreativt – og også nødt til at tænke kreativt.
Det er vi faktisk også ret gode til, og når vi mangler arbejdskraft på fiskerifabrikker rundtomkring i Grønland, f.eks. i Maniitsoq, kigger vi bl.a. hen til bygderne i nærheden, f.eks. Kangaamiut, for at se, om der kunne være arbejdskraft dér.
Men vi har også set her på det sidste, at vi er nødt til at kigge helt til Kina i forhold til at sikre udenlandsk arbejdskraft, fordi vi ikke har kvalificeret arbejdskraft derhjemme.
Det er i hvert fald en udfordring.
Når vi i Grønland er villige til at åbne op for udenlandsk arbejdskraft på det grønlandske arbejdsmarked, er vi selvfølgelig også nødt til samtidig at se på, hvordan vi kan styrke uddannelsesniveauet, fordi vi er nødt til også at kigge på det i et lidt mere langsigtet perspektiv.
For hvis vi åbner op for udenlandsk arbejdskraft, er vi også nødt til at have en diskussion i Grønland om, hvornår vi så eventuelt er nødt til at lukke i, når vi har kvalificeret arbejdskraft nok selv.
Så det er jo en af de overvejelser, der også bør være.
Noget af det, man ser på Færøerne f.eks., er en fast track-ordning, og det synes jeg kunne være rigtig interessant også at kigge på i forhold til Grønland.
Er det noget, som statsministeren vil være villig til at kigge på, nemlig at vi kan kigge på nogle alternative løsninger i forhold til at åbne op for en hurtigere sagsbehandling?
Lars Løkke Rasmussen (V), 2018-12-11:
Tak for det, også tak for beskrivelsen af Vittus' gode liv i Danmark.
Det er dejligt.
Så vil jeg sige om det, der bliver sagt om, hvordan økonomien har det i Grønland, og om, hvad der kan dæmpe væksten, at det næsten lyder som en tale, jeg selv kunne have holdt i relation til Danmark, hvor vi jo også har den udfordring, at noget af det, der kan bremse den enormt positive udvikling, vi er inde i, er, hvis vi kommer i knaphed på den gode arbejdskraft.
Regeringen har jo i Danmark forsøgt at tage nogle initiativer for at gøre det lettere at komme til Danmark som en dygtig, efterspurgt arbejdskraft.
Det er vi ikke kommet hundrede procent igennem med.
Hvis situationen i grønlandsk politik er den anderledes situation – og tillykke med det – at man bredt kan se, at man har brug for at kunne få den dygtige arbejdskraft ind på en smidig måde, vil jeg sådan set gerne hilse det velkommen, og så må vi jo sammen se på, hvor der eventuelt er nogle administrative barrierer.
Det vil jeg bare gerne kvittere for og så foreslå på det helt praktiske plan, at der afvikles et møde med den minister, der sidder med det, altså udlændinge- og integrationsministeren.
Det er jo det ene spor, man kan gå ad.
Det andet spor, man kan gå ad, er jo det spor, som Færøerne har en ambition om at betræde, nemlig at man bruger den rammelovgivning, vi har omkring hjemmestyret og selvstyret, til selv at få et større egetansvar for administrationen af det her område.
Aaja Chemnitz Larsen (IA), 2018-12-11:
Mange tak.
Der mødte vi en række grønlandske borgere, og en af dem, jeg mødte, var Vittus, som er en grønlandsk pensioneret mand fra Østgrønland.
Vittus er flyttet til Danmark for at nyde sin pension, og som han sagde, lever han et rigtig godt liv her i Danmark; han har hus, han har bil, og han har en hund.
I øvrigt sagde han også med et glimt i øjet, at han stemmer på Venstre.
Så det var en af jeres vælgere.
Vittus kan kigge tilbage på et langt arbejdsliv i Grønland, hvor han var steget i graderne på sin arbejdsplads.
I Grønland vil vi egentlig gerne have flere af den slags.
Vi vil gerne have flere ligesom Vittus.
Nationalbanken kom her for ikke så lang tid siden med en analyse af Grønlands økonomi, hvor konklusionen var, at væksten i Grønland er stor, men at vi mangler rigtig mange hænder på arbejdsmarkedet – arbejdsmarkedet kan ikke følge med.
Vi mangler bl.a. håndværkere, arbejdsmænd og -kvinder, kokke og tjenere mange forskellige steder i Grønland.
Og vurderingen er, at i f.eks. Ilulissat mangler man omkring 200 håndværkere, og det er endda før udvidelsen af lufthavnene i Nuuk og Ilulissat.
Grønland skriger på arbejdskraft, og en af de flaskehalse, som vi oplever, er sagsbehandlingen i forhold til udenlandsk arbejdskraft i Udlændingestyrelsen.
Her er den gennemsnitlige sagsbehandlingstid på omkring 3 måneder, men det kan ofte tage op til 6 måneder, og det kan godt afholde folk fra at søge til Grønland og få job.
Grønlands erhvervsliv råber vagt i gevær, og Grønlands erhvervsliv efterlyser politisk handling, og får vi ikke løftet det her problem op på politisk niveau og får løst de her udfordringer, kan det være med til at hæmme væksten i det grønlandske samfund.
Derfor vil jeg gerne spørge statsministeren: Er statsministeren åben over for, at vi får sikret en hurtigere sagsbehandlingstid på det her område?
May-Britt Kattrup (LA), 2018-12-11:
Det synes jeg så ikke at det kan af alle de årsager, som jeg fremførte lige før.
Så jeg synes, at det er fint, at man går ind og laver en begrænsning af den mængde, man kan købe.
Aleqa Hammond (NQ), 2018-12-11:
Både i forbindelse med debatten i salen om Danmarks udenrigs- og sikkerhedspolitik og med Forsvarets Efterretningstjenestes rapport er det bemærkelsesværdigt, hvor lidt man i Danmark beskæftiger sig med, hvad det betyder for rigsfællesskabet at have en af USA's vigtigste militærbaser placeret i Grønland.
Med nærlæsning af rapporten fremgår det med tydelighed, at det, der foregår på Thulebasen, er direkte med til at forstærke den russiske militære oprustning i Arktis.
Jeg kan således citere rapporten, hvori der står følgende: »Rusland er særligt bekymret for præcisionsangreb uden varsel hen over Nordpolen mod Ruslands strategiske kernevåben.
Efter Ruslands opfattelse har sådanne angreb sammen med amerikansk missilforsvar, herunder sensorer på bl.a. Thulebasen og krigsskibe i Nordatlanten, potentiale til alvorligt at true landets evne til strategisk gengældelse.«
Hvilke tanker gør statsministeren sig, i forhold til at Thulebasen igen er ved at blive et brændpunkt i stormagternes oprustning i Arktis?
Pernille Skipper (EL), 2018-12-11:
Lige før sagde statsministeren, at det er længe siden, at der har været så få mennesker på offentlig forsørgelse.
Det er også længe siden, at der har været så mange børn i fattigdom i Danmark.
For omkring en uges tid siden kom der en ny rapport, som viser, at der sidste år kom 12.000 flere børn til at leve i fattigdom, så nu er vi oppe på knap 65.000 børn her i Danmark, der lever et liv i fattigdom.
Samtidig er der igen blevet slået rekorder i antallet af familier, som har måttet søge om julehjælp – altså hjælp til bare at få sådan en jul med en flæskesteg og måske et par gaver og noget risalamande, som alle andre nyder så meget.
Oven på de tal og med det i baghovedet har statsministeren og Dansk Folkeparti lavet en finanslovsaftale, som med nye markant lavere ydelser går målrettet efter børnefamilierne.
Det fik mig til at tænke på en pædagog, som jeg engang hørte fortælle om konsekvenserne af børnefattigdom.
Hun fortæller sådan en meget simpel historie om en dreng i en børnehave, som er ved at gøre sig klar til at gå ud på legepladsen med alle de andre børn, og så begynder han at græde, fordi han ikke kan få sin sko på.
Det viser sig, at drengen tror, at han sko er blevet for små, og udsigten til, hvad hans mor skal gøre, fordi hun ikke har penge til at købe nye sko, får det lille barn til at bryde sammen.
Det er konsekvenserne af børnefattigdom i Danmark med et meget simpelt, men et meget sigende illustreret eksempel.
Børn i fattigdom bekymrer sig om penge, og de tager voksenansvar på sig, og det betyder, at der ikke er plads til leg, men også, at der ikke er lige så meget tid til regnestykker og grammatik, og så klarer man sig dårligere.
Børn i fattigdom bliver holdt uden for fællesskabet.
De kan ikke være med til nisselege, og der er ikke råd til julekalendere, som mange andre børn nyder godt af i december.
Lars Løkke Rasmussen (V), 2018-12-11:
Det kan der menes forskelligt om, og enhver kaptajn sejler jo skibet med de kompetencer og med den hånd på rattet, man nu er udstyret med.
Jeg tror i hvert fald ikke, at det er klogt eller noget, der sådan set fremmer noget som helst, hvis man nu begynder at føre de her forhandlinger i 27 EU-hovedstæder, hver med sit bud på betoning, tonalitet og den slags ting.
Jeg tror, at det, der er brug for, jo er at få tydeliggjort, hvad det i givet fald er, der skal til.
Jeg skal ikke intervenere i britisk politik, men jeg er bare usikker på, om svaret ligger i at flyve rundt i europæiske hovedstæder, eller om svaret i virkeligheden ikke ligger i den britiske hovedstad.
Det er i hvert fald svært udefra at få øje på, hvor det britiske nationale kompromis er.
Altså, hvor er den klare fællesmængde i Storbritannien af en ambition om eventuelt at få tilrettet et eller andet – i skilsmisseaftalen, i transitionsaftalen, i den politiske aftale, der peger fremad – som kunne udløse, at det her faldt på plads?
Når det ikke står klart, er det jo allerede af den grund svært.
Og så kan man diskutere Junckers tonalitet, men man kunne også diskutere det britiske behov for at samle sig.
Jeg tror ikke, at jeg fremmer den her meget komplekse sag ved at prøve at gøre mig til overdommer over det.
Jeg bestrider ikke nogen af de positioner.
Jeg er statsminister her i landet, og herfra ønsker jeg at varetage danske interesser.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2018-12-11:
Jeg tror, at statsministeren i anden sammenhæng har brugt billedet med, at man jo sejler skibet fra der i søen, hvor det ligger.
Og hvis nu udgangspunktet er sådan, at det britiske underhus ville have stemt klart nej tak til den aftale, som er indgået primært på embedsmandsplan, men jo altså også med godkendelse fra den britiske regering, og den britiske premierminister så siger, at der – inden der gennemføres sådan en afstemning, der viser splittelse, totalt hard brexit og alt, hvad vi ikke bryder os om – er brug for at tage en snak, hvordan kan man så som embedsmand i systemet på forhånd sige, at sådan en snak ikke kan være en genforhandling, altså før man overhovedet har talt med personen selv?
Det er da ikke at vise hende respekt.
Det er da ikke at vise sin aftalepartner respekt at gøre det fuldstændig krystalklart, inden man skal mødes samme dag, at enhver genforhandling er umulig, altså at der ikke kommer til at blive nogen genforhandling.
Det er jo det, der har fået medierne til i dag at beskrive, at det, man så i givet fald kan, er at drysse lidt sukker ned over aftalen, som måske kan få den til at glide nemmere ned i Storbritannien.
Og hvordan virker det i Storbritannien?
Det virker jo stik modsat.
Er der embedsmænd i Bruxelles, der skal sidde på den måde og diktere folkene i Storbritannien, at de lige kan få lidt sukker ned over en aftale, og så glider den nok lidt lettere ned, så bliver der jo endnu større modstand.
Det kan godt være, at han ikke vil sige det her, for der er jo hensyn at tage til det europæiske, Juncker, Tusk og alt det der, Merkel osv. – det ved jeg godt – men det kunne jo være, at statsministeren ved nærmere refleksion, næste gang han mødes med de her høje herrer, vil sige, at det at agere på den måde måske ikke er rigtig smart.
Det er ikke den måde, statsministeren selv ville lægge fra land, f.eks. sidste år, da han havde en finanslovsting, han skulle prøve at få på plads.
For at få tingene til at glide er det måske ikke sådan her, man skal optræde, altså som EU-folkene har gjort her.
Lars Løkke Rasmussen (V), 2018-12-11:
Jeg deler det klare udgangspunkt, at vi har lavet en aftale, som er kalibreret på en atomvægt i forhold til nogle helt logiske interesser og interessesammenstød, rettigheder og forpligtelser, der skal følges ad, og at det er svært at forestille sig, at man bare kunne genåbne det.
Så hæfter jeg mig nu også ved, at hr. Juncker – hvis jeg ellers hørte ham rigtigt tidligere i formiddag; det kan også have været i går, men jeg tror, det var i formiddag – i Europa-Parlamentet fulgte den sætning, der bliver refereret til her, op med at pege på netop det rum, der ligger i den politiske erklæring, i åbenheden over for at se på, om der er noget, der skal gives et fortolkningsbidrag eller andet til.
Så jeg læser det ikke fuldstændig så afvisende, som det bliver udlagt her.
Jeg er nødt til at sige, at udgangspunktet er, at de i Storbritannien gør deres positioner klar, og det skaber ikke nogen klarhed, hvis Europa bare stiller sig op og siger: Vi kan da genforhandle hvad som helst.
For den aftale, der er indgået, hviler på nogle balancer, og det må være Storbritanniens forpligtelse nu at finde frem til, hvor der i givet fald er noget, der skal justeres, noget, der skal rettes til, noget, der skal gives et fortolkningsbidrag til.
Der er noget, der står mig lysende uklart.
Det er ikke, fordi jeg ikke har sympati for den britiske premierminister, for det er bestemt ikke nogen let position at have været ude at anbefale befolkningen det modsatte af det, der skete, og så pludselig få denne opgave, fordi en forgænger måske har været lidt overmodig, med hensyn til hvad han kunne i forhold til en britisk befolkning, og så kæmpe der – en kæmpe respekt for det.
Og derfor tror jeg sådan set også, at det bedste bidrag, jeg kan give, er at sige, at jeg ser meget frem til det her topmøde torsdag og fredag, og jeg ser meget frem til en britisk premierminister, der med større og større præcision, forhåbentlig, artikulerer, hvad det i givet fald er, vi kan gøre for at hjælpe hende på vej.
For mit grundsynspunkt er det samme som hr. Kristian Thulesen Dahls, tror jeg, nemlig at det sådan set er en ulykke, hvis det her på en uordnet måde ender med en hård brexit.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2018-12-11:
Jeg skal jo heller ikke blande mig, i forhold til hvad briterne eventuelt ønsker af ændringer.
Man kan jo se, at det, der tydeligt bekymrer rigtig mange briter, er den her såkaldte bagstopper og det med, om man kan blive viklet ind i toldunionen for evig tid og ikke selvstændigt kan træffe en beslutning om at komme ud.
Men det er jo bare, hvad jeg ser af den debat, der folder sig ud.
Men grunden til, at jeg rejser det i den her spørgetime, er jo noget andet; det er det principielle i det.
Altså, man har en britisk premierminister, der kæmper en kamp for at få en blød brexit, en aftalebaseret brexit, altså virkelig kæmper – både ude på den europæiske scene og på hjemmefronten – og som så siger: Jeg udsætter en afstemning, for jeg har brug for at have lidt tid til at konsultere dem, jeg har lavet den her aftale med, og finde ud af tingene.
Er det så ikke forkert i udgangspunktet at sige, at enhver genforhandling er umulig?
Det er jo det, som EU's talsmænd, altså både Juncker og Tusk, har været ude at sige.
Så sent som her til morgen kom der et tweet fra Jean-Claude Juncker: »There is no room for renegotiation«.
Hvordan kan han sige det?
Hvad nu, hvis hun kommer med gode ideer?
De skal endda mødes »this evening in Brussels«, står der, de skal mødes i aften.
Ville det ikke være en noget klogere position?
Det er egentlig det, jeg spørger statsministeren om: Deler han Junckers fuldstændige afvisning af, at enhver genforhandling er mulig?
Lars Løkke Rasmussen (V), 2018-12-11:
Og tak for finanslovsaftalen og også for Dybbøl Mølle, hvilket jo gør, at der er mere næring i Erhard Jakobsens gensvar på den her sang »Dybbøl Mølle maler stadig!«.
Så det er jo godt.
I forhold til brexit er jeg jo altså oprigtigt bekymret, for vi har sluttet en aftale, og det er jo en aftale, vi har sluttet i enighed, fuldstændig ligesom da vi i sin tid sluttede aftalen om en platform til den forhenværende premierminister, som sagde: Den her aftale er så stærk, at den kan jeg vinde en folkeafstemning på.
Det kunne han så ikke.
Tilsvarende har vi den her gang lavet en aftale, der har været gensidig enighed om, og den har den britiske premierminister nu afmeldt en afstemning om – uden at det jo sådan set på nogen måder står klart, i hvert fald ikke for mig, for nærværende, hvad det i givet fald ville være, der skulle justeres, for at verden så anderledes ud.
Og det er i virkeligheden det, der skaber den største bekymring, synes jeg.
Det kan vi jo så vanskeligt rigtig blande os i, men hvis man trækker en parallel tilbage til danmarkshistorien, må man sige, at da danskerne stemte nej til Maastrichttraktaten, var der trods alt et dansk parlament, der hankede op i sig selv og fik skabt en national konsensus om, hvad det var, der skulle justeres, for at vi kunne bære det igennem.
Og set udefra har der jo været et fravær af den type initiativer i britisk politik.
Jeg er i hvert fald ikke i stand til det at pege på det.
Hvis hr. Kristian Thulesen Dahl kan gøre det, tror jeg, det vil være inspirerende for både mig og resten af Europa, altså kan pege på den ting, der skulle være anderledes, for at verden så anderledes ud.
Derfor er jeg sådan en lille smule tøvende med hensyn til det her.
For Theresa May har jo så i dag indledt en rejse rundt i det europæiske, og der er et topmøde på vej, der finder sted torsdag og fredag.
Selv om udgangspunktet selvfølgelig er, at aftalen er, som aftalen er, så er der jo noget omkring aftalen – for der er skilsmisseaftalen, der er transitionsperioden, og så er der de spor, der peger fremad.
Jeg ved det simpelt hen ikke, og det må jo bero på, at den britiske premierminister tydeliggør – altså tydeliggør – hvad der i givet fald skal justeres for at bringe det her i mål.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2018-12-11:
Tak for det, formand.
Jeg blev så glad, da jeg hørte fru Mette Frederiksen starte sit spørgsmål med et citat af John Mogensen: »Bare tegnedrengen er i orden, ka' man få det, som man vil.«
Jeg troede også, fru Mette Frederiksen ville have nævnt det med, at det jo af den samme sang fremgår, at Dybbøl Mølle maler helt ad h... til, og have glædet sig over, at vi med finansloven får restaureret møllen, så den fremover kan male og ikke ad h... til, men kan stå flot og vise sig frem og minde os om den historie, vi er en del af.
Så på den måde er jeg jo enig med statsministeren i, at der er rigtig mange gode ting i finansloven og den aftale, vi har lavet, omkring finansloven for 2019.
Men det, jeg ellers vil bruge min spørgetid til her i dag, vedrører brexit og de forhandlinger, som har været, og det, der er sket på det seneste, med, at Storbritanniens premierminister har meddelt, at afstemningen i det britiske parlament er udskudt med henblik på en vurdering af, om der i forhold til EU er mulighed for en genforhandling.
Jeg synes jo, at Theresa May, premierministeren i Storbritannien, kæmper en fantastisk kamp.
Jeg synes, det er i dansk interesse, at der er en aftalebaseret udgang på det her, og at det ikke er en hard brexit, som man ellers kan forudse.
Danmark er et af de lande, som forholdsmæssigt kommer til at tabe allermest på en hård brexit, og jeg synes, at den britiske premierminister har kæmpet for, at der skulle komme en såkaldt blød brexit, en aftalebaseret brexit.
Hun udsætter så sin afstemning for at tage en snak med EU, altså sin aftalepart, om de her ting, og hvad får hun så at vide fra EU, fra Bruxelles, på den mest arrogante vis?
At der ikke er nogen mulighed for genforhandling.
Jean-Claude Juncker siger: »There is no room for renegotiation«.
Jeg vil spørge statsministeren, om han er enig i, at det er en klog attitude, en klog linje over for den britiske premierminister, som kæmper en kamp for, at vi ellers skal få en skilsmisse igennem på et aftalegrundlag i stedet for via en såkaldt hard brexit.