Leif Lahn Jensen (S), 2017-02-21:
Det skal kunne betale sig at arbejde.
Dette slogan bruger regeringen og de borgerlige hele tiden.
Og hvem kan dog ikke være enige i det?
Selvfølgelig skal det kunne betale sig at arbejde.
Derfor ændrede Socialdemokratiet jo også skattelovgivningen, da vi var i regering, så det netop kunne svare sig at tage et arbejde.
Og derfor foreslog vi også, da vi var i regering, en jobpræmie, der nogenlunde ligner det her, til dem, der var langt væk fra arbejdsmarkedet, for at give de her mennesker en ekstra gulerod.
Og i 2015 kom Socialdemokratiet lige før valget med endnu et forslag, som ligner det her noget.
Det nåede dog aldrig igennem lovbehandlingen, da det blev overhalet af et folketingsvalg.
Det forslag, som vi behandler i dag, giver netop de her mennesker, som er langtidsledige og står langt væk fra arbejdsmarkedet, en ekstra gulerod, hvis de kommer i arbejde.
Jobpræmien beregnes som 10 pct. af arbejdsindkomsten fra ustøttet beskæftigelse, dog maksimalt 2.500 kr. pr. måned.
Jobpræmien er skattefri og påvirker ikke andre offentlige forsørgelsesydelser.
Der kan maksimalt udbetales jobpræmie i 18 måneder, hvorved en person i alt kan modtage op til 45.000 kr. i jobpræmie.
Jeg vil ikke her nævne alle de grupper af personer, som kan få jobpræmie, men sige, at man i uge 48 i 2016 skal have haft et langvarigt sammenhængende forløb svarende til 47 uger ud af 52 uger med modtagelse af de forsørgelsesydelser, som står i lovforslaget.
For forsikrede ledige gælder dog anderledes regler, som godt kan undre os lidt.
Virker det her?
Får det folk i gang at få en jobpræmie, som det her forslag går ud på?
Det er meget svært at vide, og derfor hilser vi det også velkommen, at man evaluerer det, og vi er også spændt på at se, hvilke grupper det virker bedst på.
Er det kontanthjælpsmodtageren, som er længst væk fra arbejdsmarkedet?
Er det ham, der er blevet selvstændig?
Hvem virker det mest på?
Det synes jeg er ret interessant.
Det synes jeg klæder regeringen.
Af de grunde, jeg har nævnt, er vi sådan set for forslaget, men har dog alligevel nogle uafklarede spørgsmål og bekymringer i forhold til selve finansieringen.
Regeringen vil finde pengene to steder.
De vil finde dem på udfasning af den statslige byfornyelsesramme, og de vil finde dem på udisponerede midler fra kvælstofreserven.
Vi er især meget, meget bekymret i forhold til byfornyelsen.
Vi er simpelt hen i tvivl om, hvad det kommer til at betyde, hvilke konsekvenser det får, hvem det rammer, og hvor det rammer.
Rammer det i forhold til byfornyelse der, hvor der virkelig er brug for det i landdistriktsområderne?
Det er sådan nogle spørgsmål, vi stiller os selv, og det er sådan nogle spørgsmål, der bekymrer os i forhold til finansieringen.
Og hvad mener kommunerne egentlig om det?
Har kommunerne sagt, at det er helt fint, og at de ikke behøver den her pulje, eller hvad?
Det er sådan nogle ting, der bekymrer os, når vi kigger på finansieringen.
Derfor kan vi som Socialdemokrater i dag ikke sige endeligt ja eller nej, for vi vil afvente at melde det klart ud, til efter at vi har fået svar på nogle af de spørgsmål, vi vil stille i løbet af udvalgsbehandlingen.
Og de spørgsmål, vi vil stille, drejer sig selvfølgelig meget om finansieringen, og hvad det er, der skal være med til at betale det her.
Så selve jobpræmieordningen er vi sådan set tilhængere af; vi har selv lavet noget, der ligner det ret meget – i øvrigt også i en finanslov i 2015, mener jeg det var, med Enhedslisten.
Men finansieringen bekymrer os, og det er den, vi er nødt til at spørge ind til, og derfor kan vi ikke endeligt sige, om vi er for eller imod, eller om vi stemmer gult, når vi kommer dertil.