Ole Birk Olesen (LA), 2019-02-28:
Det er jo ikke så tit, at vi her under behandlingen af almindelige lov- og beslutningsforslag tager ordet til en anden runde, men det er heller ikke særlig tit, at et medlem af et parti, der gerne vil bestride statsministerposten i Danmark, går på talerstolen og siger så mange forkerte ting, som hr. Rasmus Prehn lige har gjort.
Det seneste, han sagde, var, at et flertal i Folketinget havde »besluttet« det.
Der er ikke noget flertal i Folketinget, der her i Folketingssalen har besluttet noget om spor på Vestfyn.
Det, som flertallet nu lægger op til, er en folketingsbeslutning om, at man skal lave en anlægslov og fremsætte den for Folketinget, hvorefter Folketinget så beslutter en anlægslov.
Så det var én blandt mange ting, som hr. Rasmus Prehn sagde, som var forkert.
Og jeg må igen belære hr. Rasmus Prehn om, at når man sidder til en finanslovsforhandling, er der alle mulige flertal, der har et ønske om at bruge alle mulige penge på alle mulige ting – det er jeg sikker på.
Jeg har da selv meget større ønsker end det, der finder plads i en finanslov, mit parti har mange flere ønsker end det, der står i en finanslov.
Jeg tror da, der kan tænkes alle mulige områder, hvor der er et flertal af partier, der vil noget mere end det, der er råd til i en finanslov.
Det, der så sker i finanslovsforhandlingen, og jeg ved godt, hr. Rasmus Prehn ikke rigtig har været i sådan en, men det, der sker, er, at partierne sidder og afvejer deres ønsker og finder ud af, hvad for nogle der er de vigtigste, og hvad for nogle der skal finde plads i finansloven.
Og når vi har at gøre med et anlægsprojekt, er der en anlægsramme, og inden for den anlægsramme er en række projekter, man gerne vil gennemføre i det pågældende finansår.
Og hvis man gerne vil have et projekt mere ind, skal man enten forhøje anlægsrammen ved at tage noget fra velfærden, fra sygehusene eller fra skolerne eller lignende, eller også skal man tage et af de andre anlægsprojekter ud.
Det er ikke sådan, at man bare kan sige, at man vil have noget uden i en finanslovssammenhæng at skulle sige: Men hvor skal pengene komme fra?
Skal de komme fra, at man forøger anlægsrammen ved at tage nogle penge fra det, vi kalder velfærd?
Eller skal de komme, ved at man tager nogle andre anlægsprojekter ud og siger, at de ikke er lige så vigtige som et andet anlægsprojekt?
Det er sådan, det foregår i en finanslovssammenhæng, hr. Rasmus Prehn.
Man kan ikke bare sidde hernede i Folketingssalen og sige, at man vil have noget, uden at man tager stilling til, hvad der så skal nedprioriteres, for at man kan få det.
Derfor er det usandt, når hr. Rasmus Prehn påstår, at der er et flertal i Folketinget, som har foretaget den her afvejning, og at der er en regering, som tilsidesætter den i finanslovene.
Der er et flertal, der sidder og forhandler om finanslovene og vedtager finanslovene og foretager den afvejning af, om det her konkrete projekt er vigtigere end nogen af de andre projekter, og det har hr. Rasmus Prehn ikke været en del af, det er korrekt, men det er der et flertal i Folketinget som har gjort.
På et tidspunkt – må det vare rigtig lang tid – bliver hr. Rasmus Prehn måske også en del af sådan en proces, men indtil da skal hr. Rasmus Prehn holde op med at påstå, at der er en regering, som tilsidesætter et flertal.
Der er et flertal, der vedtager finanslovene i det her Folketing.
Hr. Rasmus Prehn er ikke en del af det flertal, og det må han lære at leve med.