Morten Messerschmidt (DF), 2020-12-09:
Det, der indtil videre, synes jeg, har været det mest opsigtsvækkende i den her debat, har været drøftelsen af, hvad det egentlig er, vi fejrer hundredåret for i dag – en grænse, eller hvad det var.
Nej, det, vi fejrer hundredåret for, er, at efter 56 år under tysk åg kunne danske vende hjem til det land, de hørte til.
Og det er en af de mange sorger forbundet med coronaens indtog over kontinentet og verden, at det ikke har kunnet fejres behørigt.
Men det siger jo ganske meget om det dansk-tyske forhold på godt og ondt og de seneste mange år heldigvis mest på godt – og dog.
For der har været mange knubbede ord syd for grænsen, når vi har villet stramme grænsekontrollen, og holdninger til, hvordan vi skulle indrette os i forskellige værdipolitiske spørgsmål.
Men på den anden side tror jeg med mine 10 år i Europa-Parlamentet, som jeg jo deler med flertallet i salen her, at vi alle sammen kan være enige om, at nogle af dem, som vi – ikke som Socialdemokrater, men som danskere – har haft lettest ved at arbejde sammen med og måske lettest ved at komme til en form for gensidig forståelse med, netop er de tyske kollegaer.
Derfor er der også god grund til at knytte gode bånd sydover, både historisk, praktisk, økonomisk og politisk.
En af de ting, som jeg er rigtig glad for i det forslag, som fru Eva Kjer Hansen m.fl. har fremsat her, er det med, hvad vi også kan gøre alene i Danmark.
Det, at alting i dag foregår på engelsk, er et handicap, når man tænker på, hvor stor en rolle politisk og økonomisk Tyskland og tyskere jo spiller for Danmark.
Derfor er jeg rigtig glad for, at det bliver betonet i forslaget, at vi skal gøre mere, for at man lærer det tyske sprog, og at man læser tysk litteratur og generelt prioriterer den tænkning, der udgår fra Tyskland, noget mere.
Det gælder ikke mindst på de humanistiske og teologiske fakulteter såvel som i folkeskole og gymnasium.
Det synes jeg er rigtig godt og nødvendigt.
Jeg kan slet ikke genkende den underlige bemærkning fra Enhedslisten om, at den tidligere regerings strategi skulle være slået fejl.
Altså, vi eksporterer, vi har interaktion – vi har en masse gode erfaringer med Tyskland.
Om det så er direkte afledt af, at vi i 2016 fik en egentlig strategi, eller om det skyldes et naturligt forhold, ved jeg ikke, men at sige, at det er slået fejl, synes jeg er et for stærkt udtryk.
Det er jo ikke nogen hemmelighed, at vi i Dansk Folkeparti er meget glade for Norden.
Mens EU jo sovser rundt i elendigheder, må man sige, at der er rigtig meget, som binder os sammen i Norden.
Derfor vil jeg måske bare komme med et lille hjertesuk.
Når vi nu forhåbentlig – det lyder det i hvert fald til på vandrørene – kan stemme det her beslutningsforslag igennem og således få en opdateret Tysklandsstrategi, så var det måske på tide, at vi også overvejede en egentlig Nordenstrategi.
Vi har Nordisk Råd, men det er jo mere eller mindre blevet til en snakkeklub.
Det kunne være interessant at overveje, i takt med at EU's medlemslande jo falder fra, hvad vi kan bruge Norden til.
På forsvarsområdet er der rigtig meget i gang, og det vil være naturligt, synes jeg, også at have en strategi, som peger i nordlig retning nu, hvor vi er enige om at få en, der peger i sydlig retning.
Tak, formand.