Lisbeth Bech Poulsen (SF), 2019-04-12:
Den første er fra Tina, som skrev til mig.
Hun er mor til Emil, som er 29 år og Afghanistanveteran.
Han er sygemeldt og i behandling på Veterancentret for ptsd.
Tina skriver, at han har en kviklånsgæld på ca. 275.000 kr.
Hovedstolen var oprindelig ca. 60.000 kr., men renterne voksede gradvis.
Vi har virkelig forsøgt at gøre det klart, at han ikke ønsker at blive kontaktet, men det er umuligt at stoppe henvendelserne.
Jeg er så vred, at jeg næsten ikke kan være i min egen krop.
Det skriver Tina.
Han har taget flere forskellige kviklån.
Kviklånene har typisk en åop på ca. 700 pct. Selv om vi har prøvet at forklare Jens, hvad en åop er, tror jeg ikke helt, han forstår det, og det er min fornemmelse, at der er mange andre, især unge mennesker, der heller ikke forstår det.
Jens bor stadig væk hjemme, han har faste vagter på sit arbejde hver tredje weekend, men har arbejdet en del ekstra her på det sidste.
Alligevel forstår jeg ikke, hvordan udlånerne kan finde ham kreditværdig.
Da vi fandt ud af, at han havde taget lån, skyndte vi os at indfri dem, da de jo ellers bare ville vokse og vokse.
Resultatet af dette er, at der nu tikker flere fristende tilbud ind på hans telefon.
Vi henvender os høfligt til dem, der sender de fristende tilbud, og beder dem om at lade være, men jeg tror ikke, vores appel er nok.
Så sent som i går – det er så i forgårs – kom der endnu en personlig besked via sms til Jens fra vivus.dk om, at han kunne låne 12.000 kr., til trods for at vi havde talt med dem i sidste uge og forklaret dem situationen.
Jeg vil virkelig opfordre jer til at kigge på de her kviklån.
Det må være en samfundsopgave at beskytte svage sjæle mod noget så absurd som lån med en åop på 700 pct.
På forhånd tak, venlig hilsen, Poul.
Det var bare to historier.
Jeg får rigtig, rigtig mange mails om det her, og man kan sige, at det mest absurde jo er, når man netop har at gøre med folk, der har ptsd, som er psykisk syge, og dem er der rigtig mange historier om.
Men det her beslutningsforslag handler egentlig om bredt at sige: Hvad synes vi egentlig er en ordentlig måde at tjene penge på i det her land?
Det betyder bare, at vi tager det alvorligt, at vi rent faktisk i vores straffelov har en ågerbestemmelse, som vi dog alle sammen kan se er fuldstændig ubrugelig.
Og som det har været nævnt flere gange, kom der for nylig en dom i Østre Landsret, som sagde, at med den lovgivning, vi har i dag, er det altså ikke urimeligt at have en åop på 760 pct.
Jeg vil gerne takke partierne, som jeg synes i stor stil egentlig kom med positive tilkendegivelser.
Der var flere, som spurgte, hvorfor man ikke har gjort noget ved det tidligere.
Det var da også en integreret del af det forslag, som SF fremsatte i december 2017, og som vi behandlede her i Folketinget for et år siden, netop at sige, at hvis vi har en ågerbestemmelse, skal den altså også kunne bruges til noget.
Nu fik jeg ikke lige spurgt erhvervsministeren tidligere om, hvornår det her arbejde forventes at blive færdigt.
Det er måske lidt optimistisk at tro, at det bliver færdigt inden et folketingsvalg, men uanset udfaldet af folketingsvalget håber jeg ikke, at det arbejde så forsvinder et eller andet mørkt sted hen, men at man netop tager udgangspunkt i det, uanset hvem den næste minister på posten måtte være.
Jeg synes, det er en skandale, at vi i et land som Danmark har det her fuldstændig uregulerede marked, hvor man åbenbart bare kan opføre sig fuldstændig amoralsk, sende sms'er i et væk til psykisk syge, når deres pårørende ringer og beder dem om at lade dem være, og der skal altså sættes ind over for det her.
Vi er jo ikke en bananrepublik, og der er trods alt en lang række europæiske lande, som både har åop-lofter og strengere lovgivning i forhold til markedsføring og reklamer osv.
Derfor går jeg herfra lidt mere optimistisk i dag efter de bemærkninger, som partiernes ordførere er kommet med, og jeg håber, at vi kan lave et samlet stykke arbejde inden så længe.