runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Samira Nawa (RV), 2024-12-10:
Mange tak.
Det behøver ikke tage så lang tid.
Det er egentlig, fordi vi ikke har fået tilkendegivet Radikale Venstres stillingtagen til ændringsforslag nr. 4, som undtager fordrevne fra Ukraine fra det her lovforslag om en 37-timersarbejdspligt.
Det kan vi sådan set støtte i Radikale Venstre, for jo flere der bliver undtaget fra det, som vi mener er et symbolpolitisk tiltag, der ikke får folk i beskæftigelse, men til gengæld betyder, at borgere, sagsbehandlere og kommuner får en masse ekstra bureaukrati, desto bedre er det.
Jeg har så bare ikke kunnet opstøve en forklaring på, hvorfor fordrevne fra Ukraine skal undtages fra det her lovforslag.
Hvis det er, fordi der er tale om mennesker, der er her på en særlov og på midlertidigt ophold, så ville det jo også være oplagt, synes jeg i hvert fald, at undtage de afghanere, der har bistået de danske soldater udsendt i Afghanistan.
Det er også en gruppe, der er her på en særlov og på midlertidigt ophold.
Jeg har forsøgt at få en afklaring, men det er ikke lykkedes mig at blive klogere.
Ændringsforslaget er, som det er, og Radikale Venstre støtter det.
Alex Vanopslagh (LA), 2024-12-10:
Tak for det, og god bedring.
Hvis nu statsministeren bliver rigtig syg i løbet af ugen, hvad jeg ikke håber, kan statsministeren måske lune sig ved, at det på søndag er 2-årsdagen for SVM-regeringen, og det er jo næsten på sin plads at lykønske statsministeren personligt med SVM-regeringen.
Det er nu noget helt andet, jeg vil tale om, nemlig den grønne omstilling og Danmarks muligheder for at blive helt fri af Putins gas og komme i mål og komme videre med opsætning af vedvarende og grøn energi i Danmark.
Når man ser på udviklingen eller måske snarere den manglende udvikling på det område, bliver jeg en smule bekymret på Danmarks vegne, og jeg er noget bekymret over, at udrulningen af ny grøn energi i Danmark mere eller mindre er gået fuldstændig i stå.
Vi har jo valgt – skiftende regeringer har valgt – at satse benhårdt på vedvarende energi og på sol og vind.
Det er alle æg i én kurv, og så er forudsætningen for, at vi kan lykkes med den strategi, at vi virkelig får udrullet meget mere vedvarende energi.
Og der går det jo mildest talt ikke særlig godt.
Når man ser på hele 2023, blev der opstillet én vindmølle på land.
Energiøen, det store prestigeprojekt ude i Nordsøen, er blevet droppet.
I forhold til Energiø Bornholm sejler økonomien, og det kan også være, det projekt af samme grund skal droppes.
Brintrøret mellem Danmark og Tyskland er udskudt, og 14 ud af 17 af de brintfabrikker, man har planlagt at skulle lave, er enten udskudt eller droppet helt.
Og så var der jo den famøse åben dør-ordning, som regeringen lukkede døren til for at beskytte de statslige havvindudbud.
Nu har det statslige havvindudbud så været der, og der har været nul virksomheder, der har budt ind.
Det er en bekymrende udvikling, og ja, givetvis er der noget af det, der også skyldes markedsudvikling, men der er også en del af det, der er et politisk ansvar.
Der er en række beslutninger, som er truffet af regeringen, og som gør det dyrere, langsommere og mere besværligt at sikre den grønne omstilling, hvad enten det er et statsligt medejerskab eller højere priser for at tilslutte sig elproduktionen eller lukningen af åben dør-ordningen osv.
Så mit spørgsmål til statsministeren er: Hvis nu statsministeren selv skulle vurdere indsatsen på området og give sig selv en karakter for regeringens indsats på energiområdet, hvilken karakter skulle det så være?
Mette Frederiksen (S), 2024-12-10:
Nu var det ikke alt, der var korrekt, i det, der blev sagt.
Skal jeg karaktergive os selv?
Det tror jeg at jeg vil være tilbageholdende med.
Jeg glæder mig generelt over, hvor godt det er gået med at bringe os i mål, hvad angår klima, og det er selvfølgelig, kan man sige, blevet endnu stærkere og bedre med den grønne trepart.
Men jeg er rigtig ærgerlig over, at der ikke var noget i kuverterne forleden dag, og det er noget, vi tager meget alvorligt, og det gør vi af hensyn til Danmark.
Men det er jo også, fordi vi har et havområde omkring Danmark, i særdeleshed Nordsøen, som skal kunne forsyne resten af Europa, hvilket er vigtigt, ikke mindst sikkerhedspolitisk – også klimamæssigt, men også sikkerhedspolitisk i forhold til Rusland.
De ansvarlige myndigheder er nu gået i det, vi kalder markedsdialog med de virksomheder, der kunne have budt, og i det hele taget en markedsdialog for at finde ud af, hvad det er, der er årsagen til, at der ikke er blevet budt.
Og det kommer vi selvfølgelig til at tage stilling til som regering.
Jeg kommer ikke til at aflyse, at vi skal producere mere vedvarende energi, og at vi skal bruge vores havområder.
Hr. Alex Vanopslagh får jo også sagt, at der er nogle markedsvilkår, der har ændret sig.
Der er mange ting, der er blevet fordyret på grund af inflationen og energikrisen – paradoksalt nok.
Så der er nogle vilkår, der er anderledes, end da man lavede aftalerne med Folketinget.
Men det skal vi jo kunne navigere i.
Så det bedste, jeg kan sige, hvad angår havvind, er, at der er en ærgrelse, men også en opsathed på at få det her løst, så vi kan få produceret den vedvarende energi, Danmark og Europa har brug for.
Alex Vanopslagh (LA), 2024-12-10:
Jeg kan egentlig godt forstå, at statsministeren er lidt tilbageholdende med at skulle give regeringen en karakter på det her område, for når man ser på resultaterne, er det jo en bragende fiasko, altså igen:
I 2023 blev der opsat én vindmølle på land, og siden statsministeren fik magten i 2019, er der jo ikke truffet en eneste ny politisk beslutning, som i den virkelige verden har ført til ny opsætning af vindmøller til havs.
Der er ikke en beslutning, en ny beslutning altså, som har ført til det.
Det har heller ikke hjulpet at få en historisk og handlekraftig regering hen over midten, så hvis jeg skulle give en karakter, ville det være 03 på den gamle skala.
Det ville så dog være tre gange så meget som det antal vindmøller, der bliver opsat til lands.
Når jeg ser på regeringens politik, og ja, når man har besluttet sig for, at det skal være en forudsætning for at byde ind på havvind, at man skal acceptere et statsligt medejerskab, siger Klima-, Energi- og Forsyningsministeriet selv, at det forsinker processen med et halvt år.
Branchen siger, at det gør det dyrere, mere bureaukratisk og mere besværligt.
Når man ser på regeringens beslutning om, at udviklere, der vil opstille VE på land, nu skal betale 150 pct. mere til kommunen for at få lov til det, og at man har opfundet Europas måske dyreste tilslutningsbidrag, må det da give anledning til eftertanke hos statsministeren om, hvorvidt regeringen fører en politik, der aktivt bidrager til at gøre den grønne omstilling langsommere og dyrere.
Mette Frederiksen (S), 2024-12-10:
Altså, først og fremmest synes jeg, det er værd at se, at det ikke kun er i Danmark, vi er udfordret på nogle af de her parametre.
Det er, fordi markedet har ændret sig.
Når markedet ændrer sig, skal vi selvfølgelig tage bestik af det.
Det er vi nu i fuld gang med at gøre i den rækkefølge, at vi selvfølgelig bliver nødt til at blive klogere på, hvorfor der ikke er de bud, vi ønskede os der var, i de pågældende kuverter.
Jeg er samme sted, som jeg hele tiden har været.
Danmark skal omstille sig grønt.
Vi har brug for mere vedvarende energi.
Vi skal, fordi vi har det havområde, vi har – vi har så utrolig god vind – kunne levere energi til andre lande, f.eks. til vores naboland Tyskland, hvis økonomi lige nu er i bakgear modsat vores egen, og som ikke er i nærheden af at have den energiforsyning, som de har behov for.
Så på alle mulige måder har vi behov for at få ændret konditionerne for det, vi taler om her, og det er vi villige til at gøre som regering.
Alex Vanopslagh (LA), 2024-12-10:
Jeg synes egentlig, svarene her er meget symbolske og sigende for regeringen.
Altså, jeg spørger jo ind til en række politiske beslutninger, regeringen har truffet, og som er med til at gøre det dyrere og langsommere og måske er medskyldige i, at den grønne omstilling er gået i stå i forhold til opsætning af nye energianlæg, og så får jeg en sang fra de varme lande om, at regeringen gerne vil gøre det her, og at det er vigtigt for os.
En udfordring er jo, at vi har et energinet, som er præget af meget ustabil energi; vedvarende energi er ustabil.
Det betyder så, at der er voldsomme prissvingninger, og det betyder også, at vi ser ind i en fremtid, hvor de fleste eksperter siger vi nok vil få sådan nogle blackouts i energinettet, altså at vi vil have perioder, hvor vi slet ikke kan få strøm i stikkontakterne, når vejret ikke er til det.
Der har vi jo lagt alle æg i én kurv, der hedder vind og sol, og alle æggene er desværre ved at ryge ud på jorden og er helt smattet ud.
Er det ikke nu, at tiden er inde til at se mere fordomsfrit på kernekraft som en måde at sikre grøn og stabil energi på?
Vi har endda to danske startupvirksomheder, der forsker i og udvikler på det her område.
Mette Frederiksen (S), 2024-12-10:
Jeg mener simpelt hen ikke, at Danmark kan, må eller skal opgive den position, vi har på vedvarende energi.
Jeg synes, det ville være forkert af en række forskellige forklaringer.
Jeg ser det nok en lille smule anderledes.
Jeg ser nemlig med meget stor bekymring på, at kineserne er ved at overtage store dele af den grønne omstilling, inklusive på offshorevind.
Man er langt fremme i Kina på solceller og på elbiler, og det er ikke en udvikling, der er god for os i Europa og i Vesten, så jeg ser det modsat.
Når jeg så kigger på kernekraft, som jeg ikke mener er oplagt for Danmark, har jeg det anderledes, når jeg kigger på det med europæiske briller.
For når vi kigger på den samlede europæiske energiforsyning, indgår kernekraft som et delelement for en række lande, og i og med at jeg er mest optaget af at blive fri af fossile brændstoffer fra Rusland, bifalder jeg alt, hvad vi kan producere selv eller købe fra lande, med hvem vi deler sikkerhedspolitiske interesser.
Men sådan set med snævre danske briller mener jeg stadig væk, der er flest argumenter, der taler for den vedvarende energi.
Pelle Dragsted (EL), 2024-12-10:
Tak for det.
Jeg vil gerne spørge ind til noget, som jeg synes jeg i stigende grad oplever, og det er sådan en mangel på respekt for dem, der går på arbejde og skaber værdierne i vores samfund.
Inden for de seneste måneder har vi oplevet nye forfærdelige arbejdsulykker.
Vi har set folk, der blev begravet i beton, vi har set, hvordan arbejdere er blevet udsat for livsfarlig asbest, også på offentlige byggerier, og i sidste uge så vi så den her dokumentar fra DR »På statens regning«, der viser, hvordan sådan nogle mafialignende udenlandske svindelselskaber snyder og underbetaler deres arbejdere.
Det sker ovenikøbet hos selskaber, som vi selv har hyret for skattekroner til at bygge vores hospitaler, broer og andre projekter.
Det allerværste er, at de vinder udbuddet igen, efter at der er sket skandale efter skandale.
Jeg synes, at det er helt ufatteligt, at det overhovedet kan foregå.
Det er jo ikke, fordi skiftende regeringer ikke har kendt til de her problemer, for vi har jo råbt op om dem i årevis fra Enhedslistens side, og vi har også anvist mange handlemuligheder, og det samme har fagbevægelsen.
Jeg synes, at når jeg så ser den mangel på handlekraft, der er, så er det, som om der er for mange, også her Christiansborgs, der simpelt hen mangler respekt for dem, som står op om morgenen og går på arbejde.
Herinde er der sådan en ligegyldighed fra flertallets side i forhold til ikke at være parat til at bruge de redskaber, vi ved virker: sortlistning, id-kort på byggepladserne og kædeansvar, så dem øverst oppe i leverandørkæden får et ansvar og ikke bare kan tørre det af på dem nedenunder.
Og hvis statsministeren er enig, hvilke nye konkrete initiativer vil statsministeren og hendes regering så tage for at beskytte dem, der arbejder under de her horrible forhold?
Mette Frederiksen (S), 2024-12-10:
Jeg tror ikke, at jeg vil tages til indtægt for, at der er kolleger her i salen, der er ligeglade med folk og arbejdsulykker.
Det har jeg i hvert fald ikke nogen forudsætninger for at påstå.
Men jeg deler til gengæld både sorgen og indignationen over nogle af de arbejdsulykker, vi har været vidne til her på det seneste, og det er klart, at den på Fyn er særlig grim.
Der er flere, der har mistet livet.
Det er jo en del af et mønster, hvor der er nogle, der rejser rundt fra land til land og bliver udsat for farlige situationer, og hvor vi vel efterhånden har en begrundet mistanke om, at når man er kort i et land og det mest handler om at få tjent en masse penge, så kan det være svært at få oversat alle sikkerhedsregler og -foranstaltninger.
Der er ikke den der forankring i forhold til et godt arbejdsmiljø, som der er, når folk bor her og er en del af vores arbejdsmarked.
Så jeg deler forargelsen, hvis det er det ord, der er det rigtige.
Det var i øvrigt sammen med Enhedslisten, at Socialdemokratiet i sin tid – helt tilbage i 2011 – for alvor begyndte at gøre noget ved social dumping.
Vi gjorde det sammen.
Jeg tror, at hvis jeg skal pege på en ting i det, vi har gjort sammen, hvis jeg bare lige må fremhæve det, er det jo det her med det forstærkede myndighedssamarbejde på tværs af skattemyndigheder, politi og Arbejdstilsynet.
Det har gjort rigtig meget godt.
Men det er tydeligt, at det ikke kan stå alene.
På den store klinge er der jo noget med udbudsreglerne i EU, som ikke fungerer, som de skal.
For når priser sættes lavt, fordi dem, der byder, kalkulerer med dårligt arbejdsmiljø, burde vi jo ikke acceptere det i EU.
Er jeg villig til at gå nye veje?
Ja, det vil vi altid gerne være med til at diskutere.
Jeg tror f.eks., at et id-kort er noget af det, der vil have en effekt.
Vi har besluttet os for at hæve bødeniveauet i nogle af de her situationer.
Det tror jeg også kan have en betydning.
Vi kigger på det her med entreprenøransvaret.
I det hele taget skal vi jo være villige til at komme det her uvæsen til livs.
Men jeg tror så ikke, at vi kommer uden om, at nogle af de grundlæggende EU-regler simpelt hen ikke er gode nok til at passe på helt almindelige lønmodtagere.
Pelle Dragsted (EL), 2024-12-10:
Tak for det, og også tak for anerkendelsen af nogle af de skridt, vi har taget sammen gennem de sidste mange år.
Men når jeg så oplever de her ting gentage sig, får jeg alligevel sådan en følelse af, at der bliver for meget af det, som statsministeren siger med »Vi vil gerne kigge på« og »Vi vil gerne tale om« og for lidt reel handling, som kan dæmme op for det her.
Allerede i 2021 havde de en sag, hvor der var omkring 140 påbud bare på en enkelt arbejdsplads, som blev betegnet for livsfarlig.
Alligevel bliver den her virksomhed ved med at vinde offentlige udbud på byggeprojekter, supersygehuse, Femernforbindelsen og alt muligt andet.
Så har man kunnet læse nu, at vores naboland Norge på grund af de her skandaler har udelukket Itinera fra at byde på offentlige projekter i Norge.
Prøv lige at lade det synke ind.
Vi har udenlandske svindlerfirmaer, der opfører sig så dårligt i Danmark, at vores naboland smider dem ud, men de kan stadig væk boltre sig i offentlige udbud i Danmark.
Så mit spørgsmål er egentlig meget klart: Vil regeringen følge det norske eksempel og prompte udelukke de her skandaleselskaber fra at deltage i et eneste offentligt udbud i fremtiden?
[Lydudfald]
et ja/nej-spørgsmål.
Mette Frederiksen (S), 2024-12-10:
Ej, jeg har ikke mulighed for lige at vurdere et lovforslag fra Norge sådan på stående fod.
Men jeg kan sige, at vi i næste uge fremsætter lovforslag, som bl.a. vedrører ansvaret hos entreprenører, og som sætter bødestraffen op.
Det er i hvert fald nogle helt konkrete eksempler på en villighed fra regeringens side til at tage det næste skridt.
Vi har hele tiden øjnene rettet mod, hvad vi kan gøre herhjemme, men jeg har, og vi har selvfølgelig også en interesse i at få styrket lovgivningen på EU-plan, for en del af det her er EU-lovgivning, bl.a. på udbudsområdet.
Så jeg synes, vi skal gå på to ben.
Jeg synes, vi hele tiden skal stramme grebet herhjemme.
Noget af det handler jo også om, at myndighederne skal være til stede der, hvor problemerne er, og få det stoppet.
Nu forstærker vi lovgivningen herhjemme, men vi skal altså også i mine øjne være villige til på EU-plan at gøre sikkerhedsnettet stærkere om europæiske lønmodtagere; det fortjener de.
Jeg ønsker ikke et europæisk arbejdsmarked med fri bevægelighed, hvis fri bevægelighed betyder, at man kan dumpe lønningerne og have et dårligt arbejdsmiljø og i øvrigt behandle mennesker, som jeg ved ikke hvad.
Pelle Dragsted (EL), 2024-12-10:
Tak for det.
Det er fint, at man er på vej med nogle initiativer fra regeringens side.
Der er jo desværre også nogle skridt i den modsatte retning, bl.a. det her med at droppe kravet til en dansk lønkonto, hvilket desværre jo åbner op for yderligere svindel for de her selskaber, ligesom der desværre også er udsigt til nedskæringer hos Arbejdstilsynet.
Jeg kan forstå, at man ikke kan få en garanti for, at de her selskaber fremover vil blive udelukket, og det er lige præcis den her sådan mangel på virkelig handlekraft, som jeg læser som sådan en form for mangel på respekt for de mennesker, der arbejder.
Det er, som om der er en ulighed i det her, for handlekraften er altid så stor, når det er nogle oppe i toppen af samfundet, som har et problem.
Vi har lige set den her skat, som der været stor virak om – nogle har vist kaldt den skatten fra helvede eller lignende – og der blev handlet prompte.
Folketingets partier mødes, de griber ind og hjælper de her millionærer og investorer.
Fint nok, det synes jeg er godt, men hver eneste gang vi rejser de her problemer, som rammer almindelige mennesker, dvs. dem, som skaber værdierne i vores samfund hver eneste dag, så går der lang tid, før der sker noget, hvis der overhovedet sker noget.
Så mit spørgsmål er egentlig: Hvorfor tror statsministeren, at det er sådan?
Mette Frederiksen (S), 2024-12-10:
Men det er jeg ikke enig i, og jeg har lidt at have det i, fordi jeg selv har været med til at stramme lovgivningen en del gange på det her område, både som beskæftigelsesminister og efterfølgende.
Men jeg vil også gerne holde fast i, at rigtig mange danske virksomheder og rigtig mange danske virksomhedsejere er ordentlige folk, som behandler deres medarbejdere på en ordentlig måde, og som gør, hvad de kan for at sikre, at der er et ordentligt arbejdsmiljø.
For mig handler det i virkeligheden om at gøre det lettere at drive virksomhed for dem, der er de gode i klassen, og dem har vi flest af i Danmark, og til gengæld stramme båndet om dem, der ikke er.
Derfor synes jeg, det handler om at forfine vores indsats, men jeg synes ikke, man kan oversætte det på den måde, som det bliver gjort her.
Vi har stadig væk et af de mest velfungerende arbejdsmarkeder i hele verden.
Det kræver et konstant pres og et konstant tryk fra fagbevægelsens side, og det er de heldigvis gode til, men det gør det selvfølgelig også her fra Folketingets side.
Morten Messerschmidt (DF), 2024-12-10:
Tak, formand.
Sidst vi var her, skete der det lidt sjældne, at statsministeren og jeg fandt sammen om én ting, nemlig at Lars Løkke Rasmussen ikke skulle være statsminister igen.
Og det er jo dejligt, at vi kan nå så langt.
Jeg må sige, at jeg også tilskrev det udenrigsministerens sådan almindelige koleriske væsen, da jeg i sidste uge så hans udtalelser oven på min kronik, hvor jeg havde efterspurgt en orientering om udenrigspolitikken i forhold til Ukraine, som var mere bundet i realiteterne end i en drøm.
Men så kunne jeg jo høre i udvekslingen af synspunkter, som statsministeren lige havde med nogle af de tidligere partiformænd, at hun om ikke gentog, så i hvert fald delte det relativt koleriske, altså at
hvis man som jeg fremfører den tanke, at Danmark efter at have givet 65 mia. kr., som det land i verden, der har givet, tror jeg, sjettemest – det kan vi være stolte af – fastholder vores engagement, men måske i lyset af de ting, der sker ude i verden, også begynder at reducere det i retning af det, der er NATO-gennemsnittet, så er man, hvis man foreslår den slags ting, lige pludselig en forræder og en putinist og en, der går Ruslands ærinde, og hvad ved jeg.
Jeg synes ærlig talt, det er beskæmmende for et land, for et folkestyre, at det er den slags udtryk, vi er nået til – at man ikke kan have en drøftelse, når selv Zelenskyj i Ukraine siger, at en fredsforhandling er nært forestående, og når vi kan se, hvordan andre lande navigerer, men har et debatklima i Danmark anført af udenrigsministeren, men, kan jeg forstå, suppleret af statsministeren, hvor det, der er helt almindeligt – det, som de fleste mennesker kan se og de fleste mennesker taler om – skal udskammes med den slags skøre udtryk.
Mette Frederiksen (S), 2024-12-10:
Jeg ved ikke, hvad det er for skøre udtryk, der lægges til grund her, men jeg vil sige, når man bruger begrebet realiteterne, at Europa i mine øjne befinder sig i en skæbnestund, og vi definerer selv, hvad de realiteter er.
Når jeg siger det, er det, fordi jeg ikke på noget tidspunkt har ment, at krigen i Ukraine først og fremmest handler om Ukraine, og slet ikke, at det kun handler om Ukraine.
Jeg mener, at det er en krig, der handler om et Rusland, som ønsker at redefinere Europas grænser, som opruster, som er udemokratisk, som forsøger at ændre de europæiske demokratier og destabilisere store dele af Mellemøsten og Afrika, og som er i gang med – og har været det over en længere periode – at omstille sin økonomi til at være en egentlig krigsøkonomi med den mulighed at kunne angribe ind i et NATO-land i løbet af ganske få år.
Og jeg vurderer ikke længere, at der er nogen scenarier, der kan udelades, i forhold til hvad Rusland kan finde på.
Kan vi være sikre på, at resten af verden ser det på samme måde, som jeg gør?
Nej, det kan vi ikke.
Men det mener jeg ikke skal ændre den danske position.
Der har før i Europas også nyere historie været diskussion om, hvad det rigtige er at gøre over for tyranner, og også førende politikere har valgt dialogens vej, eftergivenhedens vej.
Man har givet op over for diktatoren og tyrannen, og man tabte stort derpå.
Derfor er det min appel og min opfordring og min klare overbevisning, at Europa den her gang ikke skal bøje sig, men være villig til at slås for det, der er det allerallervigtigste, nemlig vores befolkningers tryghed og frihed.
Morten Messerschmidt (DF), 2024-12-10:
Ikke overraskende er det jo et synspunkt, jeg fuldstændig abonnerer på.
Det gør jeg.
Problemet er bare, at når vi kommer uden for Danmarks grænser, er det ikke et synspunkt, der vinder den store opbakning.
Kan man bruge de smædeord, som nu er blevet knyttet på min person af udenrigsministeren og andre repræsentanter for regeringspartierne, om regeringslederne i de 40 andre vesteuropæiske lande, som giver mindre end Danmark?
Er Macron putinist?
Er alle de lande i Europa, som giver omkring NATO-gennemsnittet, og det er det, som jeg anbefaler fremadrettet, så nogle, der går Putins ærinde?
Selvfølgelig er de ikke det.
Jeg synes egentlig, at det er lidt vildt, at statsministeren siger, vi selv definerer realiteterne; vi definerer selv realiteterne.
Nej, det gør vi da ikke.
Men det er jo en realitet af og en konsekvens af, at Frankrig, Italien og Spanien tilsammen har givet mindre end Danmark, og der er det bare, at jeg beder om, at den politik, vi fører i enhver sammenhæng – om det er Østeuropa, om det er Afrika, om det er USA, eller hvad det er – er bundet til realiteterne og ikke et drømmescenarie, hvor man så bevæger sig derhen, hvor statsministeren tilsyneladende er på vej til.