Pernille Skipper (EL), 2022-04-29:
Mange tak, og tusind tak for debatten.
Jeg kan beklage eller love eller betrygge med, at der er masser af mere at skulle sige om dette emne, også efter i dag.
Vi har set en rigtig stor stigning i antallet af nye tilbud på herbergsområdet og på kvindekrisecenterområdet.
Nogle af de sådan grelleste eksempler reklamerer med wellnessafdelinger og muligheden for at komme på surferskole: Kom hertil, så skal vi nok gøre det rigtig godt for dig.
Det vidner jo om, at vi har et problem.
Selvmøderprincippet er sådan noget, man egentlig ikke taler om.
Jeg ved godt, at det ikke er et begreb, der er rigtig sådan folkeligt forankret, men det er sindssygt vigtigt, når det kommer til nogle af de mest udsatte mennesker i vores samfund.
For det betyder, at man kan henvende sig til et herberg eller et kvindekrisecenter, banke på døren helt bogstaveligt, og så er det den person, der åbner, der vurderer, om man skal ind og have en plads og en seng med alle de rettigheder til behandling og støtte og hjælp, der er.
Og kommunen har bare at betale – og sådan set betale det, som det sted siger der skal til for at levere den rette faglige indsats.
Når der så kommer så mange nye tilbud, hvoraf rigtig mange er aktieselskaber eller aps'er, så vidner det om, at her er der også nogle, eller der er i hvert fald en risiko for, at der er nogle, der har set en fed fidus.
Og det underminerer også de eksisterende etablerede private tilbud, som netop er drevet af ildsjæle på baggrund af stærk faglighed i rigtig mange år, fordi i citationstegn deres kundegrundlag forsvinder, og så kan de ikke blive ved med at drive deres tilbud.
Helt ærligt, det skal de da ikke.
Hvis man tror, at konkurrence er af det gode, når det kommer til krisecentre, der hjælper voldsramte, har man jo sådan en eller anden idé om, at der sidder en voldsramt kvinde – som i øvrigt ofte har været voldsramt gennem længere tid, og mange af dem har også børn – og når hun planlægger sin flugt, sidder hun ikke tænker på, hvornår han mon kommer hjem fra arbejde, og om hun kan være sikker på at nå frem, og hvor hun skal stille den taske, hun har pakket, så han ikke opdager den, nej, så sidder hun søreme lige og googler, hvad de mon har fået af point på Trustpilot, og overvejer, om hun så tage til det ene eller det andet sted.
Det er noget vrøvl at tro, at de mennesker, som ikke har noget hjem, ikke har noget sted at bo og banker på et herberg, er sådan nogle kritiske forbrugere, der vælger det bedste sted med de gode anbefalinger.
Man har ikke været uden for de her døre, hvis man tror, det er sådan, det hænger sammen.
Derfor er der ikke et frit marked.
Det er heller ikke et frit marked, når man bare selv kan sætte sin pris og så bede kommunen om at betale.
Vi har nemlig besluttet os for, at her er der ekstrem tillid, fuldstændig, og det er der så nogle der udnytter.
Der er meget, meget stor forskel på at være et privat initiativ og så være et privat initiativ, som kan udtage profit og være kommercielt.
At gemme sig bag, at det her skulle være en eller anden form for socialistisk stormløb mod private, er simpelt hen for meget, og det er for dumt, specielt når rigtig mange af de private aktører, som har den stærkeste faglighed på det her område, og som netop er alle de ildsjæle, som rigtig mange af de tidligere ordførere hylder, advarer og siger, at de er i problemer nu.
Ja, man skal tjene penge på at hjælpe udsatte mennesker.
Velfærdsarbejde, omsorgsarbejde er værdisat alt for lavt.
Det synes jeg man skal huske på, næste gang vi snakker om, om socialpædagoger og sygeplejersker og sosu'er skulle have noget mere i løn, i forbindelse med diskussioner om ligeløn.
Det her handler om, om aktionærer, som muligvis aldrig har sat deres ben på et tilbud eller aldrig har hilst på en hjemløs, også skal have mulighed for at tjene penge på det.
Og der synes jeg, at nej, det er simpelt hen spild af offentlige kroner – noget, som højrefløjen ellers går meget op i at undgå.