Finn Sørensen (EL), 2016-11-08:
Kritikpunkterne er velkendte.
De nye fattigdomsydelser vil ikke føre til, at flere kommer i arbejde.
De fører blot til øget fattigdom, til udsættelser af boliger, til splittede familier.
Kritikken kommer ikke kun fra partierne i oppositionen, men fra en lang række fagforeninger, frivillige hjælpeorganisationer, handicaporganisationer.
Store organisationer som Kommunernes Landsforening og Boligselskabernes Landsforening har direkte advaret imod at gennemføre den her lovgivning.
Det er alt sammen prellet af på regeringen og dens støttepartier.
De kører bare rundt i den samme rille.
Det skal kunne betale sig at arbejde.
Det er rimeligt over for de lavtlønnede, der går på arbejde hver dag, at sætte boligstøtten ned.
Kontanthjælpsmodtagerne må lære at prioritere i deres budgetter, og i øvrigt kan de bare henvende sig på jobcenteret og finde sig en billigere bolig.
Der er stillet en lang række spørgsmål til ministrene.
Svarene fortæller jo noget om omfanget og alvoren i den her sag.
I alt rammes ca. 50.000.
De ca. 20.000 af dem er kontanthjælpsmodtagere, der sættes drastisk ned i ydelse.
Ca. 30.000 rammes af kontanthjælpsloftet, næsten halvdelen er enlige forsørgere.
I de berørte familier er der ca. 43.000 børn under 18 år.
70 pct. af dem, der rammes af loftet, er ifølge kommunerne ikke i stand til at arbejde.
Den forventede gennemsnitlige reduktion i rådighedsbeløbet er ca. 18.000 kr. om året, men det dækker over meget store forskelle og er baseret på en gennemsnitshusleje.
En enlig forsørger med tre børn mister f.eks. lidt over 44.000 kr. om året, og i hovedstadsområdet er tabet endnu større.
Vi ved endnu ikke, præcis hvor mange der rammes af 225-timersreglen.
Skønnet er 7.000-9.000, herunder 600 ægtepar, som risikerer at miste hele den ene parts kontanthjælp, dvs. ca. 162.000 kr. om året.
Vi ser allerede nu de første tegn på, hvor hårdt det rammer de pågældende familier.
De 14 største almene boligselskaber siger, at antallet af rykkere for ubetalt husleje er steget med 13 pct. i oktober måned.
De første inkassosager er allerede indledt.
Det er kun toppen af isbjerget, siger boligselskaberne.
Presset for at få gældsrådgivning vokser.
Hjælpeorganisationerne siger, at det er meget begrænset, hvad de kan hjælpe med, fordi ansøgernes budgetter i forvejen er barberet fuldstændig ned.
Boligselskabernes Landsforening har hele tiden vurderet, at ca. 14.000 familier er i fare for at ryge ud af deres nuværende bolig.
Ligesom KL kan boligselskaberne ikke finde de billige boliger, som disse familier skal flytte ind i.
Det kan ministrene heller ikke.
Så havde vi nok hørt det for lidt siden.
Også her bliver vi mødt med larmende tavshed.
Det sætter jo al snakken om, at det skal kunne betale sig at arbejde, i relief.
Jobbene er der ikke, og 70 pct. af dem, der bliver ramt, er ikke i stand til at tage disse jobs, selv om de skulle være til rådighed.
Regeringen og støttepartierne tror jo heller ikke selv på, at der kommer flere i arbejde.
Ifølge lovforslaget bliver ca. 50.000 ramt, men man forventer kun 1.100 i arbejde.
Det viser bare, at det ikke er det, det handler om.
Det handler om at spare, så der kan blive råd til nogle flere skattelettelser.
Det handler om at klippe hullerne i det sociale sikkerhedsnet endnu større i forventning om, at lønnen følger med ned, når utrygheden breder sig blandt lønmodtagerne.
Så taler ministeren om respekt for de lavtlønnede, der knokler hver dag uden at få ret meget ud af det.
Men hvad er det for en respekt, der medfører, at det bliver endnu dyrere for den lavtlønnede at miste sit arbejde, fordi man bliver syg, eller fordi jobbet forsvinder?
Kan vi så ikke stoppe al den snak om, at det ikke kan betale sig at arbejde?
Hvis en enlig kontanthjælpsmodtager får et fuldtidsjob i Netto på HK's overenskomst, er gevinsten ca. 11.000 kr. før skat.
For en forsørger er det ca. 7.000 kr. før skat.
Så stop det nu.
Det allerværste er måske det menneskesyn, der ligger bag.
De syge er nok heller ikke rigtig syge.
De kan, som ministeren lige har sagt, bare rejse sig fra sofaen og tage sig sammen, og så kommer de i arbejde.
Jeg har kontakt med mange af disse mennesker.
De siger tit til mig: En ting er, at de river tæppet væk under mig økonomisk, men det værste er den mistro og den mistænkeliggørelse, jeg bliver mødt med.
Den lovgivning, vi taler om i dag, er det hidtil værste udtryk for det.
Folketinget udtrykker bekymring for konsekvenserne af lovgivningen, særligt i forhold til børnefamilier i Danmark.
Det konstateres, at reglerne skaber social ulighed og medfører, at børn i Danmark vokser op i fattigdom.
Folketinget opfordrer til, at regeringen fører politik, der sikrer et socialt retfærdigt sikkerhedsnet samt, i særlig grad, ordentlige forhold for alle børn i hele Danmark.
Partierne bag denne vedtagelse forpligter sig derfor til at afskaffe fattigdomsydelserne.«