Nicolai Wammen (S), 2020-06-04:
Dansk Folkeparti har fremsat et beslutningsforslag om gennemsigtighed i det offentliges konsulentforbrug.
Beslutningsforslaget indebærer, at offentlige myndigheder forpligtes til at offentliggøre de konsulentrapporter, som de bestiller, og forslaget omfatter statslige, regionale og kommunale myndigheder.
Det kommer sikkert ikke som en overraskelse for nogen her i salen, at det offentliges konsulentforbrug er et område, som ligger den her regering meget på sinde.
Lad mig derfor starte med at sige, at regeringen har sympati for forslaget og for, at Dansk Folkeparti med forslaget sætter fokus på de mange penge, som det offentlige bruger årligt på konsulenter.
Regeringen har nemlig en klar ambition om at bruge færre skattekroner på eksterne konsulenter og i stedet for at prioritere pengene til velfærd og en seriøs grøn omstilling.
Det har vi allerede leveret på, og det har vi tænkt os at fortsætte med.
Med finansloven for 2020 har regeringen med partierne, som vi har aftalt finansloven med, aftalt besparelser på konsulentforbruget i staten for over 850 mio. kr. årligt fuldt indfaset.
Hertil kommer, at regeringen med den netop indgåede økonomiaftale med kommunerne og regionerne har aftalt besparelser på årligt 1,1 mia. kr. tilsammen, når de er fuldt indfaset, hvilket gør, at den her regering, inden der er gået 1 år af dens levetid, har leveret på 2 mia. kr. årligt.
Regeringen er samtidig enig med Dansk Folkeparti i intentionen med beslutningsforslaget, nemlig mere åbenhed i de konsulentrapporter, som det offentlige bestiller.
Men beslutningsforslaget vil i sin nuværende form forpligte alle offentlige myndigheder til at offentliggøre alle konsulentrapporter og kræver derfor også ny lovgivning.
Det ser vi ikke som vejen frem.
Dansk Folkeparti begrunder beslutningsforslaget med, at det vil være enkelt at administrere og ikke vil medføre ekstraomkostninger for de offentlige myndigheder – så god tror vi ikke at verden er.
Det kan være oplysninger om drifts- eller forretningsforhold, fortrolige oplysninger og lignende.
Endelig og vigtigst ser regeringen en risiko for, at offentliggørelsen af alle konsulentrapporter kan skabe utryghed i offentligheden og blandt medarbejdere.
Man kan f.eks. forestille sig en konsulentrapport med forslag til en organisationsændring af en konkret styrelse med 500 medarbejdere eller rapporter, der er bestilt for at tilvejebringe et oplyst politisk beslutningsgrundlag, som skildrer veje, man efterfølgende politisk vælger ikke at betræde.
Derudover er det vigtigt at slå fast, at der allerede i dag er vid mulighed for at få indsigt i konsulentrapporter, som de offentlige myndigheder bestiller.
Det er således det klare udgangspunkt, at konsulentrapporter ikke kan tilbageholdes som interne dokumenter af offentlige myndigheder.
Når det er sagt, er regeringen enig i, at det er et sundt princip, at offentlige myndigheder forholder sig til, om konsulentrapporterne kan offentliggøres, og hvis de kan offentliggøres, bør de offentliggøres.
Regeringen har derfor også sendt en række fælles retningslinjer for brug af eksterne konsulenter i staten til alle ministerier, og disse er i øvrigt også sendt til Folketingets partier.
I retningslinjerne er der konkret en opfordring til, at alle statslige myndigheder i højere grad bør offentliggøre konsulentrapporter, som vurderes at have almennyttig karakter.
En sådan offentliggørelse vil bidrage til mere gennemsigtighed i de statslige myndigheders brug af konsulenter, og det er godt.
Regeringen deler således ambitionen om mere åbenhed om det offentliges konsulentforbrug, og jeg vil derfor også sende en tilsvarende opfordring til Kommunernes Landsforening og til Danske Regioner, med henblik på at også kommuner og regioner så vidt muligt offentliggør konsulentrapporter af almennyttig karakter.
Men regeringen mener fortsat ikke, at vejen frem er mere vidtgående regulering på området, hvor vi laver lovkrav om, at alle konsulentrapporter bestilt af offentlige myndigheder skal offentliggøres; det vil i øvrigt også være et skridt i retning af detailregulering, som vi fra Christiansborg i givet fald vil pålægge alle offentlige myndigheder.
Og regeringen kan på den baggrund ikke støtte det beslutningsforslag, der ligger her – men vi deler intentionen.
Og jeg tænker, at det måske faktisk kunne være en god idé, at vi prøver i fællesskab her i Folketinget, også når vi behandler det her i udvalget, at se, om man ikke kan lave en beretning, der tager hensyn til, hvordan vi skaber mest mulig offentlighed, samtidig med at vi også tager hensyn til de problemstillinger, som vi også skal have øje for.