Kirsten Normann Andersen (SF), 2023-04-14:
Tak for det.
I SF er vi faktisk glade for at være en del af sundhedsreformen, som vi aftalte for et år siden, og nogle af elementerne bliver så implementeret med det her lovforslag.
Vi skal sikre et nært sundhedsvæsen med høj og ensartet kvalitet i alle dele af landet, og det skal være lige.
Men ord er taknemlige – det er handlingen, der kan gøre en forskel.
Derfor er det bl.a. vigtigt, at vi med aftalen øger regionernes mulighed for at rekruttere praktiserende læger og lave regionsklinikker.
Jeg er også glad for, at kommunerne får mulighed for i øget grad at samarbejde om fælles kommunal sygepleje, hvis det altså er en mulighed – hvis der faktisk er sygeplejersker nok til, at det kan lade sig gøre.
Jeg synes også, det er vigtigt, at lovforslaget tydeliggør vigtigheden af patientrettet forebyggelse.
Forebyggelse er nemlig en meget vigtig del af løsningen på de mange store udfordringer i vores sundhedsvæsen.
Og det er rigtig godt, at vi også her har forebyggelse i fokus – der er nemlig virkelig nok at tage fat på.
Og set i det lys forstår jeg sådan set også godt kommunernes bekymring i deres høringssvar til det her lovforslag.
Er det intentionen at give ministeren en blankocheck, eller er der faktisk brug for en regulær demokratisering af den politiske prioritering af de alt for mange opgaver, som vi står over for lige nu – det være sig sundhedspleje, det være sig rehabilitering af hjerneskadede eller for den sags skyld initiativer i forhold til børns og unges mistrivsel og de mange, mange andre opgaver, som også skal løses?
Og har vi en fælles forståelse af grænsefladerne mellem sundhedsloven og serviceloven?
Jeg synes ikke selv, at de her spørgsmål altid er klart og tydeligt beskrevet i den måde, som vi gør tingene på.
Jeg synes også godt, at vi, her et år efter at vi indgik aftalen, kunne gøre os lidt mere umage med at betrygge kommunerne med en præcisering af, hvad det eksempelvis er, de kan forvente at man fra centralt hold tænker de skal være i stand til at varetage fremadrettet.
Og jeg tror faktisk, at der er brug for, at vi også i en demokratisk dialog med hinanden har en ærlig prioritering af, hvad det så er for nogle opgaver, vi bliver nødt til at prioritere først, når vi lige nu er i en situation, hvor der er alt for meget arbejde til alt for få mennesker.
For det er for let at sige, at vi skal, hvis vi reelt ikke kan.
Og de er store i det primære sundhedsvæsen; det kan vi jo høre, når akutafdelinger har svært ved at følge med, i takt med at der hele tiden kommer nye medicinske patienter ind på akutafdelingerne, som har brug for sygehusenes hjælp, og der mangler læger og sygeplejersker til at tage sig af dem.
Vi ved det, når det er sådan, at der er kræftpatienter, der ikke bliver behandlet til tiden.
Det er der ingen af os der kan leve med.
Derfor bliver vi også nødt til at skulle have den her fælles drøftelse og fælles prioritering af, hvordan vi bruger ressourcerne på en fornuftig måde.
Jeg håber, at vi i udvalgsbehandlingen måske dér kunne prøve at betrygge kommunerne med en præcisering af, hvad det er for nogle opgaver, vi forventer at kommunerne skal kunne løse i fremtiden med det her forslag.
Med de ord vil jeg sådan set