Astrid Carøe (SF), 2020-05-13:
Jeg tænkte, at der lige ville være et par bemærkninger – undskyld, at det lige tog et øjeblik.
For SF er det afgørende, at vi i Danmark har et uddannelsessystem, hvor der er plads til alle, og hvor vi med den rette støtte kan sikre, at alle har mulighed for at gennemføre en uddannelse, og at handicap naturligvis ikke skal stå i vejen for at tage en videregående uddannelse.
Jeg var selv med til den konference, som Tænketanken Perspektiv afholdt tilbage i efteråret, hvor de præsenterede deres ti anbefalinger til, hvordan vilkårene for studerende med handicap kan forbedres.
Jeg er derfor meget opmærksom på, at de studerende med handicap oplever udfordringer gennem deres uddannelsestid, som det er i dag.
Det drejer sig om dispensationer, der skal søges igen og igen, lange ventetider på sagsbehandling for det samme handicap vel at mærke og usikkerhed om, hvorvidt man får dispensation for f.eks. færre ECTS-point eller hjælpemidler til eksamen eller får de ekstra su-klip, som man har behov for.
Jeg ved også, at der er studerende, der har oplevet at møde op første dag på uddannelsen og ikke har kunnet komme ind i lokalet, fordi der ikke har været en rampe til kørestole.
Det går ikke.
Så jeg mener, at vi kan gøre mere for at forbedre vilkårene for studerende med handicap.
Forslaget handler om, at vi skal stille krav om en helhedsorienteret studieplan til studerende med handicap.
Det skal sikre, at studerende med handicap får de dispensationer, den forlængede studietid, den hjælp og de ekstra su-klip, som de har behov for.
Og det er vi meget enige med Dansk Folkeparti i er vigtigt, men vi er ikke sikre på, at det her vil løse de udfordringer, der er.
Som ministeren allerede har sagt, er det i dag en mulighed for institutionerne at lave studieplaner, og institutionerne skal tilbyde individuel tilpasning.
Når vi i SF så hører, at de studerende selv efterspørger, at der bliver lavet flere studiepladser, så får det os til at blive nysgerrige på, hvorfor det er, at de ikke bliver lavet.
Handler det om ressourcer; handler det om reguleringer i lovgivningen; er det institutionerne, der har bureaukratiske arbejdsprocesser; handler det om forsinkede studerende og dermed igen om økonomi for universiteterne?
Jeg er glad for at høre, at Styrelsen for Forskning og Uddannelse har afsendt et hyrdebrev til institutionerne, som sætter fokus på problemstillingen.
Jeg håber, at ministeren også vil undersøge nærmere, hvad forklaringerne er, og både vil lytte til, hvad institutionerne siger, og også vil lytte til de studerende, der har stået i situationen.
Forslaget indebærer, at der skal udarbejdes studieplaner i begyndelsen af studiet, og at give dispensation og ekstra su-klip skal sikres fra starten.
Og det synes jeg også burde være udgangspunktet.
Men jeg anerkender også, at der for den enkelte studerende og på de enkelte universiteter kan være forskellige problemstillinger, der kan gøre, at det her måske er bedre at løse lokalt.
Det er ikke sikkert, at man kan det hver gang.
Derudover mener vi også, at der er behov for mere end en studieplan, f.eks. at sikre, at der ikke sker det, at de studerende møder op og så ikke kan komme ind i lokalet, hvor de skal have undervisning.
Samlet set gør det, at vi ikke bakker op om forslaget i sin nuværende form.
Vi kunne godt tænke os, at det blev undersøgt nærmere, hvad det skyldes, at de studiepladser ikke bliver lavet, selv om universiteterne opfordrer til det – og vi kunne godt tænke os, at der kom flere ting med.
Så vi vil gerne arbejde videre sammen med Dansk Folkeparti og resten af Folketingets partier i forhold til den her problemstilling.
Og jeg så meget gerne, at ministeren på et tidspunkt også indkalder til forhandlinger om, hvordan vi kan sikre, at vilkårene for studerende med handicap bliver endnu bedre.
Jeg synes, at det lyder rigtig interessant med en udvalgsberetning og en arbejdsgruppe, som fru Ulla Tørnæs foreslog, og jeg vil meget gerne arbejde videre med det i udvalgsarbejdet.