Flemming Møller Mortensen (S), 2018-05-16:
Mange tak, formand.
Jeg fortsætter med at takke, for jeg vil også gerne takke SF for at have fremsat det her beslutningsforslag, for det er jo på alle måder et utrolig sympatisk forslag, altså at man skal give pårørende muligheden for at være sammen med deres døende slægtninge, når det nu er det, livet byder et menneske.
For os Socialdemokrater er det utrolig vigtigt, at man sætter en rigtig og værdig ramme op for, at man kan være sammen i den sidste tid.
Det er både rammen til glæde for den syge og døende, men det er også glæden ved, at den pårørende kan have den nødvendige ro og tilstedeværelse omkring det, at der er en pårørende, der ligger og skal dø.
Vi har presset rigtig meget på her i Folketinget, og det var en stor glæde for os, da vi sidste år kunne lovgive for at få øget den enkelte borgers selvbestemmelse i forhold til den sidste del af livet, når man er uafvendeligt døende.
Det var en rigtig stor glæde, at vi især var et par partier herinde, som fik presset regeringen til, at vi skulle få oprettet behandlingstestamenter, altså det sted, vi alle sammen kan skrive ting ned, inden vi bliver syge og døende.
Jeg er også enig med SF, når de skriver i deres bemærkninger til beslutningsforslaget her, at ingen skal dø alene.
Det er en rigtig fin sætning.
Her skal det stærke fællesskab og samfundet naturligvis være der, og det mener jeg også er et fast punkt for alle dem, der arbejder på omsorgs- og behandlingsområdet, altså at det er et fast mål for dem.
Det gælder, både når man ligger døende derhjemme, men også når man er på en af samfundets institutioner, eksempelvis hospice, plejehjem eller sygehus.
Der er rejst et reelt paradoks i SF's beslutningsforslag her i forhold til plejeorlov og plejevederlag, for hvis den døende borger først er hjemme, men plejebehovet bliver så stort, at borgeren bliver flyttet på et sygehus eller på et hospice, fjernes muligheden for at kunne videreføre den plejeorlov og det plejevederlag, som man måtte få i den periode.
Det er der et reelt paradoks i.
Men jeg må også sige, at jeg ikke synes, at SF opstiller en finansiering til det her beslutningsforslag, som virker tilstrækkelig gennemvurderet til, at vi fra socialdemokratisk side kan støtte det her beslutningsforslag, for SF foreslår, at de godt 100 mio. kr., der er det skøn, som ældreministeren også var inde på, og som er givet fra ministeriets side, skal tages fra satspuljen.
Jeg har været med til at forhandle satspulje i efterhånden mange år, og det er ikke sådan, man lægger beslag på satspuljemidler.
Det kunne være dejligt, hvis den pengetank i form af satspuljen bare var så stor, at man kunne indfri alle ønsker, man måtte have, men sådan er det desværre ikke. Socialdemokratiet synes i den grad, at det er et sympatisk forslag, og kunne der findes en finansiering på et eller andet tidspunkt, indgår vi også gerne i en drøftelse af det her punkt, for der er nogle umiddelbare paradokser i det, f.eks. det med kun at få plejeorloven og plejevederlaget, når den døende er derhjemme, men ikke hvis en fase for den døende gør, at vedkommende f.eks. skal på et hospice.
Så med baggrund i det lidt usikre økonomiske skøn og den måde, hvorpå SF vil finansiere det her, kan vi ikke støtte beslutningsforslaget fra socialdemokratisk side.