Peter Hummelgaard (S), 2020-02-04:
Tak for ordet, formand.
Jeg vil gerne starte med at sige tak til forslagsstillerne for at fremsætte beslutningsforslaget.
Det giver anledning til at diskutere en vigtig problemstilling, og samtidig giver det mig mulighed for at redegøre for de aktuelle EU-forhandlinger på området.
Med det fremsatte beslutningsforslag ønsker forslagsstillerne, at vi i Danmark skal indføre lovgivning om, at dagpenge i forbindelse med eksport indekseres til prisniveauet i det EU-land, hvor en dagpengemodtager søger arbejde.
Da der er tale om en genfremsættelse af beslutningsforslag B 9 fra 2017, har jeg som ordfører for Socialdemokratiet allerede udtalt mig om forslaget her i Folketingssalen, og holdningen har ikke ændret sig, efter at vi nu er i regering.
Det er afgørende, at EU-reglerne afspejler almindelig sund fornuft, og at de opleves som rimelige for de borgere, der igennem en livstid betaler deres skat, a-kassebidrag m.v.
Derfor støtter jeg sådan set også hensigten bag forslaget, men som forslagsstillerne også selv skriver i bemærkningerne til forslaget, er det efter al sandsynlighed i modstrid med EU-reglerne.
Jeg vil godt lægge hovedet på blokken og sige, at det ikke kun er sandsynligt, men at det utvivlsomt er i strid med EU-retten.
Regeringen kan ikke støtte beslutningsforslag, der direkte opfordrer til at bryde med EU-retten.
EU kan ikke fungere, hvis medlemslandene ensidigt ændrer deres egne regler i strid med EU-reglerne.
Det er noget, vi i stedet må tage ved forhandlingsbordet, og her arbejder regeringen netop for at sikre rimelige EU-regler.
Helt konkret er det regeringens hovedfokus at sikre mere fair bevægelighed i de igangværende forhandlinger om ændring af forordning 883 – det er den forordning, der koordinerer sociale ydelser i EU.
I forhandlingerne har Danmark gjort det meget klart, at vi ønsker at indføre en mulighed for at indeksere børnepenge, så de svarer til prisniveauet i det medlemsland, hvor barnet bor.
Det handler simpelt hen om ret og rimelighed.
Det var i øvrigt også det, som aftalen med Storbritannien i Det Europæiske Råd fra februar 2016 gik ud på.
Vi har fået samlet en alliance af ligesindede lande, men Kommissionen og flertallet af EU-landene modarbejder indeksering af børnepenge, så det ser desværre meget svært ud.
Jeg vil også gerne fremhæve, at dagpengeområdet er højt prioriteret af regeringen i de igangværende forhandlinger.
Fra dansk side arbejder vi aktivt sammen med ligesindede lande imod en forlængelse af eksportperioden for dagpenge fra 3 til 6 måneder.
I princippet ville vi foretrække en endnu kortere periode end 3 måneder, men det er meget svært i Bruxelles, og derfor står vi stærkere i forhandlingerne ved at være en del af den gruppe lande, der ønsker at bevare status quo.
Vi arbejder også imod en karensperiode på 1 måneds uafbrudt arbejde og arbejdsløshedsforsikring, før man kan sammenlægge perioder fra et andet EU-land for at opfylde de nationale krav for ret til dagpenge.
Både en eksportperiode på 6 måneder og en karensperiode på 1 måned indgik i det kompromis, som Kommissionen, Europa-Parlamentet og det rumænske EU-formandskab indgik i marts 2019, men som bekendt lykkedes det Danmark og mange andre EU-lande at blokere for den aftale i rådet.
Så forhandlingerne er ikke slut endnu.
Indtil da arbejder regeringen hårdt for at trække aftalen så meget som muligt i retning af de danske ønsker, og det gør vi på baggrund af et meget bredt mandat her i Folketinget, bl.a. med Dansk Folkepartis støtte – og tak for det.
Det er til gengæld ikke en del af mandatet for Folketinget i forhandlingerne at arbejde for en egentlig indeksering af dagpenge, og jeg mener heller ikke, at der er nogen som helst udsigt til at finde opbakning blandt de øvrige EU-lande til indeksering af dagpenge – desværre, kan man så sige.
Her vil jeg gerne understrege, at da Det Europæiske Råd i sin tid besluttede, at børnepenge skulle kunne indekseres, hvis Storbritannien blev i EU, var det en klar forudsætning, at der ikke ville blive stillet forslag om indeksering af andre ydelser.
Det er værd at have forskellen i de to situationer med henholdsvis børnepenge og dagpenge for øje.
Til forskel fra et barn, som bor fast i et andet EU-land med et lavere prisniveau, så vil en almindelig dagpengemodtager, som søger arbejde i et andet EU-land, ofte have udgifter til bolig og eventuel familie i Danmark.
Men her skal rimeligheden jo igen måles op imod, hvor lang eksportperioden er, og regeringen mener, at 6 måneder er alt for lang tid.
Afslutningsvis kan jeg sige meget klart, at regeringen i forhandlingerne sætter ind, hvor der reelt er mulighed for at rette op på de nuværende regler.
Urimelighed i EU-reglerne skal fjernes – det er regeringen meget optaget af.
For grundlæggende skal vi huske på, at Danmark har kæmpe fordele af at være en del af det europæiske samarbejde, og det vil jeg gerne slutte af med at understrege.
Omkring en femtedel af de danske arbejdspladser er knyttet til eksporten af varer og tjenesteydelser til det indre marked, og rigtig mange af danskerne synes, at medlemskabet af EU er en god ting.
Så når vi er så optaget af at skabe rimelighed i reglerne og en mere fair bevægelighed, både i forhold til adgangen til dagpenge og i forhold til at bekæmpe social dumping, så er det også, fordi vi gerne vil fastholde den opbakning.
Vi mener, at det er sund fornuft, at der skal være ligebehandling i EU, så borgere ikke mangler beskyttelse, hvis de bliver syge eller arbejdsløse.
Men når f.eks. muligheden for eksport af dagpenge går videre end ligebehandling, og når den sunde fornuft hører op, skal vi forsøge at ændre det.
Men vi får kun indflydelse i samarbejde med Kommissionen og de andre medlemslande – ikke hvis vi trækker os ud af samarbejdet og går egne veje blot for at statuere et eksempel.
Regeringen kan derfor ikke støtte forslaget.