Ane Halsboe-Jørgensen (S), 2023-02-02:
Mange tak, formand, og også tak til alle ordførere og partier for, hvad der nærmer sig 6 timers god debat.
Der er rigtig meget, man efter så lang tid kan samle op på, kommentere på, alt lige fra, om Nye Borgerliges ordfører er for tung til at hoppe, eller om SF's hr. Karsten Hønge er at sammenligne med en myg eller måske et lidt større dyr, når det kommer til stykket.
Der er også rigtig mange ting at diskutere med det her lovforslag.
Noget af det, der er blevet sagt, er, at regeringen vil vedtage at gøre store bededag til en arbejdsdag i fremtiden uden grund.
Jeg tror, det var Konservatives ordfører, der sagde, at det er uden grund.
Der vil jeg godt starte, for der er en grund.
Der er i mine øje en rigtig god grund til, at vi i den situation, Danmark står i, bør styrke vores fælles forsvar og sikkerhed.
Det er jo sådan, at når man har min alder, så har de seneste mange år været gode år i den forstand, at vi har kunnet neddrosle lidt på sikkerhedsfronten og bruge pengene på andre gode og spændende ting som at investere i vores børn og vores uddannelser og gøre os klogere og rigere.
Nu er situationen en anden, og derfor er det også vores forslag fra regeringens side, at det at arbejde en dag ekstra om året kan være med til at levere et afgørende bidrag ind i at finansiere et løft af vores forsvar, hvilket i vores øjne er en helt afgørende investering i den tid, vi lever i.
Det er samtidig også blevet sagt, at hvad hvis man ikke gør det, men hvis man f.eks., som tilfældet er lige nu, vælger at pege på en alternativ finansiering, og der vil jeg godt kvittere over for de partier, som har sat sig ind til et forhandlingsbord, har tænkt med og har peget på en alternativ finansiering.
Men de ting, der er på bordet,
er ting, der allerede i regeringens optik er tænkt ind i den samlede økonomi.
Og hvis man vil bruge andre penge på forsvaret, mangler der penge til noget andet, og det er også noget rigtig vigtigt, nemlig vores fælles velfærdssamfund.
Det er et velfærdssamfund, som jeg er stolt af at have været med til at udvikle og have ansvaret for hele tiden følger med tiden, men hvor jeg kan også kan se, at hvis vi i fremtiden skal have et velfærdssamfund, hvor vi løfter i flok, hvor vi er der for dem, der har brug for fællesskabet, og hvor der også er en værdig behandling til de 125.000 flere ældre og de 50.000 flere børn, vi får i fremtiden, så er der brug for, at vi politisk tager et ansvar for det.
Og når jeg er stolt af det regeringsgrundlag, der ligger nu, så skyldes det, at det i den grad rummer en politisk vilje til faktisk at række ud efter nogle større mål, nytænke socialpolitikken, insistere på, at de 45.000 unge, der hverken er i uddannelse eller arbejde, ikke bare er nogle, vi bliver ved med at se på i en statistik og sige, at det også er ærgerligt, men faktisk prøve at gøre noget ved det.
Der er en særlig ordblindeindsats, som jo også meget gerne skulle føre til, at vi i fremtiden har markant færre børn, der går ud af folkeskolen uden at have kompetencerne til at gå videre med en uddannelse, og der er psykiatrien.
Jeg tror ikke, der er nogen i det her land, der synes, at vi leverer en værdig og ordentlig behandling, særlig af de mange unge, der får brug for psykiatriske tilbud i den her tid.
Min egen vej ind i politik var, at jeg som ung pige i Fjerritslev kunne se, at der var en gedigen forskel på de kort, vi havde på hånden i forhold til at skabe os et godt liv.
Der var simpelt hen en decideret ulighed i, hvad vi havde af livsmuligheder, alt afhængigt af, hvem vores mor og far var.
Det var der i 1990'erne, da jeg blev ungdomspolitisk aktiv, og det er der den dag i dag.
Hvis vi vil gøre op med de strukturelle uligheder og de forskelle, der stadig væk er i vores land, så er vi nødt til at have politiske ambitioner.
Der har været en lang række bud på, hvordan vi ellers kunne finde pengene.
Som den socialdemokratiske ordfører, hr. Jens Joel, startede med at sige, skal vi også gøre alt det, uanset om det er at få vores seniorer til at blive længere på arbejdsmarkedet eller det er at få kvinder med anden etnisk baggrund til at være en større del af vores arbejdsmarked, alt det skal vi også.