runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Karsten Hønge (SF), 2019-10-24:
Når en ulykke sker foran en, har man en pligt til at gøre noget.
Vælger man at lukke øjnene og trække sig tilbage, har man på et eller andet plan et medansvar.
Og Tyrkiet og Syrien er lige foran os
Det er derfor, debatten i dag og opbakningen til et skarpt forslag til vedtagelse er vigtig.
For vi vil nemlig ikke lukke øjnene for ulykken i Syrien, hvor kurderne bliver slået ihjel.
Erdogan, Assad og Putin gnider sig i hænderne, og Trump er ligeglad.
Kurderne betaler prisen.
De gode græder, de onde ler, som man siger.
Og i den her situation er der ikke meget med, at man kan sige: Sådan på den ene side ... og på den anden side ...
Scenen er klar.
Tyrkiet er aggressoren, som har invaderet Syrien.
Sådan er rollefordelingen.
Og vi står over for et Tyrkiet, der jo ellers i så mange sammenhænge – som NATO-medlem og som stående over for et EU, som de gerne vil være medlem af – prøver at fremstille sig selv som vores venner.
Til det må man sige: Tja, med sådan nogle venner har vi da ikke brug for fjender.
Vi kan gøre lidt fra Danmarks side ved at blokere for yderligere våben til Tyrkiet, men vi kan især flytte noget sammen med resten af Europa.
Og kravet er utvetydigt, at Tyrkiet skal trække sig ud af de besatte områder.
Og vi må i fællesskab i Europa finde måder, hvorpå vi kan lægge os imellem parterne.
Der må på et fælles initiativ sikres en sikkerhedszone, og i SF ser vi positivt på tankerne bag det, som den tyske forsvarsminister kommer frem med, nemlig muligheden for at etablere en sikkerhedszone.
Hvordan vejen frem til det skal være, med hvilke lande, hvordan det skal organiseres, og hvordan vi får FN ind som en partner, er lige i dag uklart, men Europa må påtage sig et ansvar for at beskytte kurderne.
For kurderne har her og nu brug for humanitær bistand og beskyttelse.
USA svigtede; det skal vi ikke.
Nu kan vi på tv se Erdogan trykke hænder med Putin, mens de planlægger, hvad der skal ske med rovet.
Vores engagement skal jo drives af omsorg for kurderne, men det hører også med til billedet, at Tyrkiets invasion betyder yderligere destabilisering af området med stor risiko for, at tidligere ISIL-krigere slipper ud af fangenskab.
Det rammer området og vil være med til at destabilisere det, men det kommer også til at ramme Europa, hvor vi kan se frem til kamptrænede tidligere ISIL-soldater, der søger ind i europæiske lande.
Og mens vi diskuterer, lider kurderne.
De har berettigede krav og forventninger om vores solidaritet, og vi trækker ikke på skuldrene, mens en ulykke udvikler sig for øjnene af os.
Martin Lidegaard (RV), 2019-10-24:
Det må jeg sige ligeud, og det har jeg også skrevet, så det kan jeg godt sige her fra talerstolen.
Det gælder det grønne område, som jeg ved udenrigsministeren selv er stærkt optaget af, det gælder en del af udviklingsbistanden og migrationspolitikken, det gælder Arktis, og det vil jeg da håbe Danmark selv aktivt vil gå ind at tage en lead på.
Michael Aastrup Jensen (V), 2019-10-24:
Det gør mig ret ked af det, for det er jo lige præcis den Trumpdagsorden, vi så spiller med på – og så endda ikke engang, for det, som præsident Trump siger, er, at Europa ikke har taget deres opgave alvorligt, og derfor trækker man sine tropper ud.
Så er det jo kun diktatorer og lignende, som får lov til at bestemme følgende ting, som jeg også troede var vigtige for Nye Borgerlige, nemlig flygtningestrømme, migrantstrømme, og om terrorister kan rejse til eller fra Europa.
Så jeg må indrømme, at jeg faktisk bliver meget ked af det, når jeg hører, at Nye Borgerliges politik er, at det der vil man simpelt hen ikke, og så håber man på, at nogen løser det, og hvis det ikke er tilfældet, må vi jo tage det, som det kommer.
Men vi taler altså om terrorister, vi taler om migrantstrømme, som kan være fuldstændig uoverskuelige, og som kan ramme Danmark.
Peter Seier Christensen (NB), 2019-10-24:
Nej, jeg mener ikke, at de vil være fuldstændig uoverskuelige, hvis vi er villige til at gøre de tiltag, der skal til – det skal bare gøres inden for Europa.
Det skal ikke løses, ved at vi posterer danske soldater nede i området; så skulle vi hellere postere dem ved den danske grænse, hvis der opstår et problem.
Det er jeg ikke sikker på om vi skal eller ikke skal.
Jeg synes, vi har haft mange problemer med de forskellige aktioner, vi har deltaget i.
Man kan se, at Irak også har udviklet sig efter invasionen på en helt anden måde, end man havde håbet.
Libyen er faldet fuldstændig fra hinanden, vi er meget bekymrede for den type af aktioner, hvor vi går ind og blander os i nogle fremmede konflikter.
Naser Khader (KF), 2019-10-24:
Man er nødt til at se på de enkelte missioner hver for sig.
Det handler ikke om Libyen, Afghanistan, Irak.
Det handler om kampen mod Islamisk Stat.
Hvem skulle have bekæmpet Islamisk Stat?
Peter Seier Christensen (NB), 2019-10-24:
Vi mener stadig væk ikke, at det er den måde, man skal håndtere det på.
Det var derfor, det blev stoppet.
Tallene faldt, lang tid før vi lavede aftalen med Tyrkiet, så vi kan godt håndtere problemerne internt i Europa, hvis det er det, vi vil.
Henrik Dahl (LA), 2019-10-24:
Men så vil jeg gerne høre, hvilken rolle afvejningen i forhold til flygtninge spiller for Nye Borgerlige.
For Nye Borgerlige er jo et parti, der bekymrer sig meget over flygtninge og at der skulle komme flygtninge til Europa og Danmark.
Peter Seier Christensen (NB), 2019-10-24:
Nej, vi mener stadig væk, at vi forpligter os for meget ved at gå ind i den her aftale.
Hvis der kommer et konkret forslag på et senere tidspunkt, vil vi være villige til at vurdere, om det er noget, vi vil gå ind i.
Men vi vil ikke gå ind på nuværende tidspunkt og forpligte os til at gå ind i sådan en aftale, og det føler vi at vi vil gøre med det her papir.
Henrik Dahl (LA), 2019-10-24:
Som jeg også var inde på i mit spørgsmål til hr. Martin Lidegaard, erkender jeg fuldt ud, at det kan være svært at komme ud af et militært engagement.
Men hvis jeg forstår hr. Peter Seier Christensen rigtigt, er nejet til den fælles udsendelse motiveret af, at det er svært at komme ud af en fredsbevarende mission.
Og det undrer mig lidt, for typisk er det jo sådan med fredsbevarende missioner, at der kan man afmelde sit bidrag inden for nogle bestemte frister, og så er man ude af dem.
Vil Nye Borgerlige genoverveje sin position, i lyset af at man som regel kan afmelde sit bidrag til fredsbevarende missioner uden større problemer?
Peter Seier Christensen (NB), 2019-10-24:
Jo, vi mener da bestemt, der er en terrortrussel, men vi mener bare, at den skal håndteres på anden vis, og vi mener ikke, at vi skal håndtere den, ved at vi posterer de danske soldater i Syrien.
Michael Aastrup Jensen (V), 2019-10-24:
Vi taler om 15.000 Islamisk Stat-terrorister – og det er så bare sådan noget, man lige kan håndtere.
Al ære og respekt for Nye Borgerliges udenrigsordfører, men det synes jeg ikke er noget, man bare lige kan håndtere.
Det er altså alle sammen terrorister, som også synes, det kunne være sjovt at ramme mål i Danmark, og så taler man om, at vi skal have soldater ved grænsen.
Ønsker man så at bygge en mur a la Trump, hvor man så tror, at man kan standse de der terrorister?
For jeg kan afsløre, at vi altså også har vand omkring Danmark, så det er ret nemt at tage til Flensborg og finde en eller anden lille gummibåd og så sejle hertil, hvis det skulle være.
Så man kan ikke lave en grænse, der vil være hundrede procent sikker i forhold til de her terrorister.
Så jeg indrømmer igen, at jeg er ked af, at Nye Borgerlige ikke erkender, at der altså også er en terrortrussel her.
Uffe Elbæk (ALT), 2019-10-24:
Jeg ved ikke, om det næste er et spørgsmål eller mere en kommentar.
Det må ordføreren selv afgøre.
Jeg er lidt usikker på, hvor stort et Europaengagement vores nuværende regering rent faktisk har.
Der er ikke tvivl om, at vi skal være medlem af EU osv. osv. – alle de der pæne ord, man kan nævne – men om vi faktisk ønsker at opprioritere det, og om vi faktisk ønsker at løfte det europæiske ambitionsniveau.
Hvad tænker ordføreren, i forhold til hvad regeringen burde gøre for at understøtte den proces, hvor Europa kommer til at spille en større udenrigspolitisk rolle?
Martin Lidegaard (RV), 2019-10-24:
Det er et stort og meget vigtigt spørgsmål, som hr. Uffe Elbæk stiller, og jeg kan bestemt ikke svare på det ud fra både tid og evner i dag.
Men der er klart eksempler på, at vi har spillet en stadig større rolle.
Da Rusland besatte Krim, havde vi et meget splittet Europa, hvor vi var meget uenige om, hvordan vi skulle agere, men fordi det var vores absolutte nærområde, og fordi amerikanerne på det område ønskede, at vi skulle tage en lead, altså styre mængden og styrken af de sanktioner, der blev indført, lykkedes det altså på 22 af hinanden efterfølgende møder – jeg deltog i dem alle sammen – at gå ind uenige og komme ud enige og lægge et endog betydeligt pres på Rusland, samtidig med at man rakte en hånd ud og spillede en rimelig aktiv rolle.
Det samme har været muligt i forhold til at håndtere brexit.
Hvornår gør vi det så?
Det gør vi, når vi bliver så presset, for at sige det ligeud, at vi er nødt til det.
Og jeg kan bare ikke se andet, end at det er det, der er ved at ske igen, og derfor er det bare med at komme i gang med at finde den fælles linje.
Jeppe Kofod (S), 2019-10-24:
Det er det, der er rigtig vigtigt fra regeringens side.
Det tror jeg som sagt vi gør, hvis vi kan få andre lande med, som vi gjorde i forhold til en restriktiv våbeneksportlinje, til at sende et klart signal og gøre nogle konkrete ting.
Så det er noget af det, som jeg vil tage med.
Martin Lidegaard (RV), 2019-10-24:
Jeg var virkelig glad for, at udenrigsministeren var med på det europæiske spor og også kunne se et perspektiv i det.
Jeg synes, at det er en klog betragtning, at det her samspil mellem FN og EU har et potentiale, der ikke er helt udtømt endnu.
For det er jo helt oplagt, at FN kan noget, EU ikke kan, nemlig forhåbentlig skabe et fælles mandat og sikkerhed omkring en eventuel sikkerhedszone og fredsløsning i Syrien.
Men det er jo også rigtigt, at EU kan noget, FN ikke kan, altså både i forhold til finansiering, men også i forhold til, kan man sige, den fase, vi er i nu.
Og jeg har hele tiden oplevet det som udfordringen for FN's udsending, at der foregår en masse ting, som FN ikke er inviteret til, om jeg så må sige, og hele tiden ændrer situationen sig på jorden dramatisk.
Tror udenrigsministeren på, at EU forsøger at kaste sig ind i de forhandlinger, der hele tiden pågår mellem de afgørende magter på jorden i Syrien i øjeblikket, især Tyrkiet og Rusland, og vil han lægge sin egen politiske kraft bag, for at EU kommer ind og begynder at få en realpolitisk dialog med de lande med henblik på at kunne løfte det op til en FN-løsning?
Det tror jeg skal til.
Jeppe Kofod (S), 2019-10-24:
Jeg er helt enig med spørgeren i, at EU har en stor rolle at spille, ikke mindst i forhold til handel og genopbygning, og at EU i det hele taget har betydning for regionen.
Jeg synes også, det er vigtigt – og spørgeren var selv inde på det i spørgerens eget indlæg her – at sige, at uden dialog med f.eks. Tyrkiet og Rusland om, hvad der findes af løsninger, så kommer vi ikke videre.
Jeg tror så også, at jeg vil sætte en klar grænse, for en af de store spillere er jo Assadregimet selv, som jo, som vi kan se, også har fået større kontrol nu i Syrien.
Der vil jeg sætte en grænse, i forhold til hvem vi skal i dialog med så at sige, og på hvilke betingelser.
Der er et FN-spor, der kører, som vi kan støtte.
Men jeg er enig i, at vi selvfølgelig skal i dialog med Tyrkiet og også gerne med Rusland, men det skal være på betingelser, hvor de krav, vi har, i forhold til f.eks. mindretal og en demokratisk ordning kommer til at gælde i Syrien for alle grupper.
Det er ikke noget, der skal kunne legitimere noget af det, der er sket, men det er for at finde en løsning, der til sin tid kan forankres i FN.
Det synes jeg er fint at have en dialog om.
Martin Lidegaard (RV), 2019-10-24:
Det er jeg enig i, også i, at Assad heller ikke indgår i mine overvejelser som forhandlingspartner.
Jeppe Kofod (S), 2019-10-24:
Det er jo også det, der gjorde, at den danske regering var klar til at sende et kirurgbidrag til Syrien sammen med amerikanerne for at bekæmpe Islamisk Stat og være med til stabilisering i det nordøstlige Syrien.
Jeg ville ønske, at flere europæiske allierede ville følge den meget aktive politik, som nu skiftende regeringer har fulgt i forhold til det nordøstlige Syrien.
Så det er et budskab, som vi bringer med, men man må også bare sige, at det ikke er alle europæiske regeringer, der har været lige så villig til at bidrage, som den danske har.
Det kunne man selvfølgelig godt have ønsket i den her situation.
Søren Espersen (DF), 2019-10-24:
Jeg har et par spørgsmål.
Jeg kredser om det her med handelssanktioner og handelsrestriktioner igen.
Er der nogen danske virksomheder, der nu behøver at være nervøse for tab i forhold til det, der nu bliver indført?
Det andet, jeg vil spørge om,
er: Har de sanktioner og restriktioner, der har været i forhold til i Rusland, virket, og har de gjort Rusland til et svagt land, som ingen indflydelse har?
Hvordan har de restriktioner, vi har haft der, fungeret – og som har kostet mange danske eksportindtægter?
Jeppe Kofod (S), 2019-10-24:
Tak til hr. Søren Espersen.
Til det første spørgsmål: Det er klart, at virksomheder, der har påtænkt at bede om en licens til at eksportere militært udstyr til Tyrkiet, vil blive ramt af den meget restriktiv linje, vi har ført nu.
Det vil danske virksomheder også.
Det er klart, sådan er det.
Det andet er det med Rusland og sanktioner
Jeg håber, at vi får debatten lidt mere i dybden.
Men der er ingen tvivl om, at en af de ting, man skal kigge på, når man laver sanktioner, også er, at der kan være bestemte sektorer, der kan blive meget hårdt ramt.
Hvordan sikrer man så politisk, at de virksomheder og sektorer får den fornødne hjælp til at finde nye markeder eller på andre måder blive kompenseret?
Det er sådan nogle ting, som jeg synes er vigtige at overveje.
Men det tager vi i en debat, for jeg synes, det er et rigtig vigtigt spørgsmål at stille sig.
Michael Aastrup Jensen (V), 2019-10-24:
Tak til ministeren for besvarelserne.
Jeg er jo rigtig glad for, at vi langt hen ad vejen faktisk er hundrede procent enige.
Der er lige et par skønhedsfejl, hvis man kan sige det på den måde, som jeg synes vi lige mangler for at nå helt i mål.
Det ene er spørgsmålet om ISIL-fangelejrene, hvor jeg jo oprigtig talt er nervøs for, hvad der potentielt kan ske i forhold til de her fanger, hvis vi ikke får en garanti så tæt på 100 pct. som muligt for, hvad der kommer til at ske.
Der blev jeg stadig væk ikke helt beroliget, men jeg håber, at jeg kan blive det, når ministeren besvarer det.
Det næste er, at ministeren jo siger alt det rigtige: Vi skal have en regional domstol af en eller anden art og fælles lokalt fængsel og alt muligt andet.
Men så er spørgsmålet: Hvad er det for en tidshorisont, vi taler om?
For noget af det eneste positive, der forhåbentlig kommer ud af det her, er, at verden, i hvert fald Vesten, kan finde ud af, at nu må det her op at stå i en hulens fart, for ellers går det helt galt.
Så kan ministeren berolige mig på de her to områder, så jeg kan få fjernet de her skønhedsfejl?
Jeppe Kofod (S), 2019-10-24:
Tak til ordføreren.
Skønhedsfejl er jo sådan et ..., men jeg vil sige, at ISIL-fængsler, som man kalder det, eller de her lejre har vi fra dansk side jo ikke nogen som helst indflydelse på eller kontrol over; det ligger jo et andet sted.
Om man skal flytte lejrene eller ej, og hvordan man eventuelt ville gøre det, har vi heller ikke nogen kontrol med eller indflydelse på.
Men jeg deler fuldstændig bekymringen fra ordføreren, og vi skal sikre, at de her ISIL-fanger og terrorister ikke kommer til at udgøre nogen fare for os i Danmark og i Europa og i det hele taget sikre så meget, vi nu kan, at de forbliver bag lås og slå.
Det linker til det andet spørgsmål, nemlig forholdet til retsforfølgelse.
Det drøfter jeg meget gerne.
Vi har det også i Det Udenrigspolitiske Nævn, fordi det ikke er en ukompliceret sag, men det spor er noget, som vi synes er rigtig vigtigt at arbejde videre med.
Eva Flyvholm (EL), 2019-10-24:
Det er bare for at sige, at jeg er helt enig i, at man skal følge FN-sporet – der er jo nogle problemer med, at kurderne ikke er ordentlig inddraget osv., men det må vi også prøve at arbejde for – men ministeren må vel give mig ret i, at det vil have en effekt over for Tyrkiet, hvis man suspenderer den toldunion.
Det har en rigtig stor økonomisk betydning, og nu er der altså et Europa-Parlament, som faktisk er blevet enige om, at det her er det skridt, man vil tage.
Det er jo, fordi folk er dybt, dybt bekymrede – den samme bekymring, som vi også deler her – og derfor synes jeg også, at Danmark ikke skal stå sådan på hælene og vente på, hvad der sker, men faktisk være et af de lande, der griber det signal og siger: Okay, vi er klar til at gå i gang med det her.
Så det håber jeg virkelig at udenrigsministeren er åben over for.
Jeppe Kofod (S), 2019-10-24:
Med udenrigsministerens baggrund kan jeg jo kun sige, at det en gang imellem er sådan, at Europa-Parlamentet vedtager nogle fornuftige ting, hvis der er nogle fornuftige medlemmer til stede!
Jeg vil gerne se på de ting, som Europa-Parlamentet vedtager.
Som sagt tror jeg, det er rigtig vigtigt, at vi ser på, hvad der reelt kan være med til at skabe en forskel, i forhold til hvordan vi kan påvirke Tyrkiets adfærd.
Det er sådan set det, som jeg er meget stærkt optaget af, altså hvilke virkemidler vi har, der reelt kan gøre det her, og hvordan vi får den her proces tilbage på et politisk spor, hvor man kan finde en løsning for de forskellige befolkningsgrupper i Syrien, der er retfærdig og bæredygtig for dem.
Altså, det tror jeg er rigtig vigtigt, og derfor skal vi med opbakning til FN vurdere, om vi skal kigge på andre muligheder i forhold til sanktioner.
Fra dansk side holder vi alle muligheder åbne, men vi vil gerne se, hvad det er, der virker i den konkrete situation, og jeg tror ikke, vi skal gøre noget, bare fordi det er fristende.
Nogle gange er det fristende at gøre nogle ting, som symbolsk ser meget stærke ud, men hvis det ikke har nogen reel virkning på situationen, tror jeg ikke, det er den klogeste vej at gå.
Uffe Elbæk (ALT), 2019-10-24:
Det var faktisk hr. Søren Espersen, som inspirerede mig til lige at stille det her opfølgende spørgsmål.
Det er jo rigtigt, som hr. Søren Espersen siger, at vi i udenrigspolitikken har kigget mod vest, altså mod England og USA.
Men nu ser vi et England, som højst sandsynligt forlader EU, og vi har en rimelig utilregnelig amerikansk præsident, som måske endda bliver genvalgt, og det gør jo, at man stiller spørgsmålet: Hvordan skal udenrigspolitikken så se ud fremadrettet?
Mit spørgsmål er: Hvordan ser Det Radikale Venstre EU spille en meget mere markant rolle, altså hvad ville det betyde at spille en meget mere markant rolle?
Er der nogen eksempler på det, er der nogen bud på det?
Vi er inde på, man kan sige ukendt territorie, men har ordføreren gjort sig nogen overvejelser om, hvordan Europa kan spille den rolle i det tomrum, der er opstået?
Martin Lidegaard (RV), 2019-10-24:
Jo, altså, jeg vil sige, at jeg er enig i, at i alt det, man kan være kritisk over for, så er det, jeg faktisk er mest kritisk over for i forhold til Tyrkiet, præcis de fortropper, de har sendt ind, som jo er lejesoldater, og som jo spreder død og ødelæggelse, hvor de kommer frem – det er helt igennem forfærdeligt.
Men jeg vil stadig væk nok holde fast i, at når Tyrkiet gør som de gør, er det ikke kun , fordi Erdogan har en indenrigspolitisk dagsorden – det er det også.
Det er jo selvfølgelig også, fordi landet er stærkt presset af at have 3,6 millioner flygtninge, som de tager sig af, og fordi de har været under adskillige angreb fra terror – det har de.
Og de er vel det land i NATO-alliancen, der har flest omkomne for terrorangreb, hvis vi kigger tilbage på de sidste årtier.
Derfor har og bør Tyrkiet også have en interesse i at finde en løsning på det her.
Eva Flyvholm (EL), 2019-10-24:
Jamen ønsket om netop at få et frit selvstyreområde for kurderne i det nordøstlige Syrien deler jeg i den grad.
Men helt akut har vi set en situation, hvor Tyrkiet i lang tid nu har haft besat Afrin, som er det område, der ligger ved siden af. Vi har også set nu, at man faktisk er rykket ind, og noget af det, der er strategien, er, at man efterlader nogle af de her meget, meget radikaliserede islamistiske lejesoldater sammen med civilbefolkningen osv.
Altså, det er nødvendigt at lægge pres på Tyrkiet, for at de kommer ud.
Og giver det ikke mening at se på f.eks. toldunionen, i forhold til om der ikke skulle sættes ind der?
Kunne Radikale se det for sig?
Martin Lidegaard (RV), 2019-10-24:
Jeg synes, at inden man tager egentlige omfattende sanktioner i brug over for Tyrkiet, er man nødt til at spørge sig selv, hvor det er, man gerne vil ende.
Altså, hvad er det egentlig for et endgame, som amerikanerne ville sige, eller slutspil, man ser for sig.
Og når man stiller sig selv det spørgsmål for kurdernes vedkommende, synes jeg, det er meget svært ikke også at kigge på Syrien som sådan.
For jeg håber og tror på, at vi en dag kan give kurderne et langt mere autonomt selvstyre i det nordlige Syrien, hvor de kan leve i fred og ro uden at blive angrebet af hverken den ene eller den anden.
Og hvis vi vil derhen, må man sige, at så er Tyrkiet en del af problemet, og derfor er de også en del af løsningen.
Derfor skal man jo tænke sig godt om, inden man tager det skridt.
Jeg vil ikke udelukke det.
Det kommer meget an på, hvad Tyrkiet gør nu, og hvad der sker.
Jeg vil slet ikke udelukke, at det kan komme på tale, men vi skal bare være virkelig klar på, hvor det er, vi gerne vil hen.
Og på et eller andet tidspunkt bliver vi også nødt til at tale med tyrkerne om, hvad de forestiller sig.
De kan jo ikke holde det her besat til evig tid.
Så min opfordring vil være, at man forsøger, jævnfør min tale, at prøve at få gang i den dialog, men har det andet i værktøjskassen klar, hvis det er sådan, at man ikke kan opnå nogen gode resultater.
Eva Flyvholm (EL), 2019-10-24:
Jamen jeg vil også sige tak for samarbejdet om det her.
Jeg synes, det er rigtig vigtigt, at vi kan mødes, og jeg kan netop også mærke, at vi har en fælles bekymring over situationen – så det er rigtig positivt.
Det, som jeg opfatter som det mest realistiske – og hvad skal man sige, det remedie, man også hurtigst kan tage i brug – vil jo være, hvis EU også går videre med en række økonomiske sanktioner.
Det er jo også noget, der bliver diskuteret i Parlamentet lige nu, i forhold til om ikke man skal udbrede muligheden mere for det.
Jeg kunne egentlig godt tænke mig at høre Radikale: Hvor langt ser I at vi kan gå med også at bruge det redskab for at lægge pres på Tyrkiet til at komme ud?
Martin Lidegaard (RV), 2019-10-24:
Jo, det har i hvert fald ikke været afprøvet – så langt vil jeg gerne give hr. Henrik Dahl ret.
Jeg er også helt enig i, at det er meget lettere at gå ind, end det er at gå ud.
Og derfor skal man tænke sig rigtig godt om.
Men det, vi har at gøre med her, er jo så et land, vi ikke gik ind i, og hvor de civile og politiske katastrofer er om muligt endnu større og mere omfattende end i de lande, vi gik ind i.
Henrik Dahl (LA), 2019-10-24:
Altså, udenrigspolitik er jo ikke en eksakt videnskab, men der ligger trods alt en hel del empiri, som man kan tænke over.
Og det kunne jo godt se ud, som om der ikke er en elegant måde at komme ud af et mellemøstligt land på.
Vil hr. Martin Lidegaard ikke godt holde med mig i det?