Pernille Schnoor (ALT), 2018-03-15:
Jeg vil gerne først starte med at rette en tak til Magasin.
Der er flere, der har nævnt Magasin i dag i deres tale.
Jeg synes, det er fantastisk, at en privat virksomhed viser social ansvarlighed og tager kampen op mod en tobaksindustri og tobaksproducenter, der sælger og markedsfører giftige og afhængighedsskabende produkter til vores børn og unge.
Og som jeg nævnte tidligere i et af spørgsmålene, indeholder produkterne 4.000 kemiske forbindelser, også når de inhaleres af børn og unge, der ryger cigaretter.
Så tak til Magasin for at være modige og være mere modige og tage mere ansvar, end vi faktisk gør her i Folketinget.
Jeg håber, det vil skabe en effekt, så det breder sig, og at det også vil have en effekt herinde i Folketinget.
Nu er der flere, der har nævnt noget om deres egne personlige oplevelser med cigaretter.
Jeg kan dele en enkelt oplevelse, for da jeg var barn, var det helt normalt, at alle røg.
Når vi skulle køre et sted hen, hvilket vi tit skulle – min mor og far og jeg – så sad vi i vores bil med lukkede vinduer, og så sad begge mine forældre og røg.
Så vi kørte altså i timevis til Tyskland og Sverige og Norge og alle mulige steder med lukkede vinduer, mens begge mine forældre sad og røg uafbrudt og jeg sad omme på bagsædet dér – ja, jeg lå faktisk ned, for man behøvede heller ikke at have sikkerhedssele på dengang.
Så tiderne har heldigvis ændret sig, og tak for det.
Det er jeg glad for, for børn skal simpelt hen ikke udsættes for passiv rygning.
Jeg synes, det er fuldstændig vanvittigt, at jeg på den måde blev udsat for to voksne, der sad og røg uafbrudt ind i hovedet på mig.
Derfor er jeg glad for, at vi sætter den her debat på i dag.
Og jeg vil også lige sige, at jeg også taler på vegne af De Radikales ordfører, som desværre ikke kunne være her, fordi hun deltager i en forhandling i et ministerium.
Som flere af mine kolleger allerede har understreget, er rygning uden sammenligning den enkeltfaktor, som har størst betydning for folkesundheden i Danmark.
Rygning er årsag til, at vi dør væsentligt tidligere, end de gør i vores nabolande, og er skyld i 14.000 dødsfald årligt her i landet.
Den netop offentliggjorte nationale sundhedsprofil udgivet af Sundhedsstyrelsen viser desværre, at nedgangen i antallet af rygere er stagneret, og at andelen af unge rygere er steget.
Den danske måde at forebygge på har været relativt snæver og enstrenget.
Den har i høj grad været baseret på information i form af oplysningskampagner og mærkning osv. og om de såkaldte KRAM-faktorer, altså kost og rygning osv., som bygger på en forestilling om, at større viden får mennesker til at fravælge det usunde.
Med andre ord bygger den danske indsats på en forestilling om, at mennesker handler rationelt, og at det derfor handler om at oplyse om de farlige konsekvenser ved de usunde vaner.
Problemet er bare, at hvis man giver udtryk for, at sundhed er et personligt ansvar og et resultat udelukkende af personlige valg, så følger det logisk, at sygdom også er den enkeltes ansvar, og det kan i sig selv være belastende for den enkelte.
Kigger vi mod Sverige, kan vi se, at hovedoverskriften er det brede sundhedsmæssige ansvar for et sundt liv.
Derudover har leveforhold i Sverige været nævnt meget mere eksplicit i årsagsforklaringerne på sygdom, end de har været i Danmark.
Pointen er, at et fokus på personligt ansvar kan skabe skyldfølelse over forhold, man slet ikke selv har indflydelse på.
Det er ikke kun den enkeltes ansvar; det er også et samfundsansvar; det er vores ansvar som politikere.
Politikerne på Christiansborg er alle sammen enige om – er jeg allerede ved at være færdig?
Jeg er nået til side 2, okay.
Nå, jeg springer lige et afsnit over her, tror jeg.
Vi har fremsat et forslag om det sidste år, og det gør vi også igen i år.
Vi mener, at hvis regeringen tager det alvorligt, at vi skal nå det mål om en røgfri generation i 2030 – det gør vi, og det tror jeg også regeringen gør, som det fremgår af kræftplan IV – så er vi simpelt hen nødt til at se tingene på en anden måde, end vi har gjort det før.
Så vi mener, at vi er nødt til at forhøje afgiften, fordi vi ved, at det virker.
Jeg tror, jeg er nødt til at opsummere: Vi står desværre med et åbenlyst, kæmpe stort problem, men heldigvis har vi også åbenlyse løsninger, som vi fra andre lande ved kan gøre en forskel og knække den negative udvikling i Danmark.
Så lad os gøre noget for vores børns skyld, og lad os gøre brug af de redskaber, vi kender, og som virker, så vi kan nå regeringens mål om en røgfri generation i 2030.
Det blev en stærkt afkortet version.