Birgitte Bergman (KF), 2021-01-26:
Tak for det.
Jeg vil nu godt takke for, at vi får rejst den her debat i dag.
Jeg synes, den er vældig interessant, og jeg synes, den er rigtig, rigtig vigtig, og den afføder jo rigtig mange andre ting, som jeg også synes det er vigtigt at vi får debatteret på kulturområdet.
De seneste måneder har nemlig budt på en voldsom kulturdebat, som er affødt af den hændelse på Kunstakademiet, hvor en underviser sammen med en gruppe studerende kastede en buste af akademiets grundlægger, kong Frederik V, i Københavns havn.
Det er en trist sag, for den siger noget om, at det kulturelle fundament, mange af os troede vi var fælles om, måske ikke er så stærkt alligevel.
Jeg synes, det er helt indlysende, at man som underviser eller studerende på Kunstakademiet selvfølgelig skal respektere kunsthistorien og de kunstnere, der er gået forud for en selv.
Stærke politiske holdninger må ikke skygge for, at det er en udvikling af ny kunst, der skal være i fokus på Kunstakademiet, ikke destruktion af den gamle.
Den, som ikke lærer af historien, er tvunget til at gentage den.
Når venstrefløjen i disse tider forsøger at nedrive statuer, er det et tegn på en dybt forfejlet historieforståelse, for historien er i sin natur noget, der har fundet sted.
Derfor er idéen om, at man kan ændre på historien ved at fjerne statuer og andre monumenter, blot en illusion.
En af de måder, dette kommer til udtryk på, er ved en dybere forståelse af fortiden og dens personer.
Hvad enten der er tale om racisme eller sexisme, er vi blevet mere bevidste om vores historiske personers skyggesider.
Denne udvikling er i og for sig positiv, for når vi behandler historien, behandler vi også os selv.
Dermed er det mere nuancerede indblik i vores fortid ensbetydende med en stærkere selvforståelse i nutiden.
Derfor ser jeg også med dyb ærgrelse på det, når venstreorienterede bevægelser bruger nutidens nødvendige debatter til at censurere historien ved at fjerne statuer.
Kunstakademiet blev i sin tid i 1754 stiftet som et fantastisk eksempel på en virkelig offensiv og fremsynet kulturpolitik, hvor kongen og de mennesker, der omgav ham, ønskede at skabe de bedste rammer for udviklingen af en dansk kunsttradition, som vi ikke rigtig havde haft før.
Det var vigtigt nok, til at man gav kunsten et helt slot, Charlottenborg, hvor den kunne udvikle sig og trives.
I en tid med identitetspolitik og overdreven opmærksomhed på forskelligheder, var det måske på tide at fokusere på det fælles, det fælles menneskelige, hvad det vil sige at være dansker i en international tid, og hvordan vi får kunsten og den her fornemmelse for det sublime til at spille en rolle i alle danskeres liv.
Konkret betyder det, at vi skal skelne mellem vores kultur, sprog, normer og vaner – det, der vokser frem, når vi over tid lever med hinanden – og kunst, som udspringer af kultur, men som åbner verden og måske giver os en anledning til at se, at vores liv eller samfund kan være på en anderledes måde.
Kultur handler om identitet: Hvem er jeg som menneske og nation?
Kunst handler om erkendelse: Hvad kan jeg blive som menneske og nation?
Kultur er altså andet end en håndboldhal.
Det er stadig kunstens opgave at gavne og inspirere os alle sammen, og det frygter jeg er svært, hvis de politiske budskaber bliver altoverskyggende og kunsten måske helt bliver glemt.
Kunsten må meget gerne forholde sig til sin samtid, og den må også gerne have et politisk budskab, men den skal ikke kun være politisk, og den skal skabe noget, ikke destruere andres kunstværker.
Kunstens opgave er at samle os – ikke nødvendigvis os alle sammen om det samme hele tiden – og skal minde os om, at vi har et fælles fundament som danskere, at vi kommer hinanden ved, og at vi kan udvikle os gennem en ny inspiration.
Det skal Kunstakademiet som Danmarks ældste og førende kunstneruddannelsesinstitution bidrage til.
Det må vi som samfund forlange at de tager alvorligt.
Historieløshed er nok den største trussel mod fremgang.
Det er respektløst at udslette historien, for hvis den udslettes, fortrænger vi også fejlen, som vi for alt i verden ikke må gentage.
Men at udrydde symboler og udslette vores historie vil være en tragedie.
Vandalisme skal aldrig være en løsning.
Vi skal lære af historien, ikke gentage den.
I Det Konservative Folkeparti tager vi dybt afstand fra enhver ødelæggelse af kulturarven.
Og det glæder mig, at ministeren har iværksat en uvildig undersøgelse samt nedsat et udvalg til at planlægge en fremtidig organisering, men vi opfordrer ministeren til, at vi sikrer, at kunstakademiet som uddannelsesinstitution fastholder et kunstnerisk højt niveau i undervisningen, bl.a. ved at vi opretter en kompetent og fagkyndig bestyrelse for Det Kongelige Danske Kunstakademi.
Tak for ordet.