runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Rosa Lund (EL), 2024-02-28:
Jeg husker tydeligt, at vi styrkede indsatsen mod hadforbrydelser ved sidste politiforlig; faktisk vil jeg vove at påstå, at det nok ikke var sket, hvis ikke Enhedslisten havde været en del af aftalen.
Men lad nu det ligge.
Det her er jo et spørgsmål, vi stiller, fordi vi gerne sammen med justitsministeren vil forsøge at blive mere konkrete: Altså, hvordan kan vi hjælpe politiet med at nedbringe antallet af hadforbrydelser?
Et forslag, vi har, er, at man simpelt hen kan anmelde en forbrydelse som en hadforbrydelse, så det med det samme bliver registreret, at det her er en hadforbrydelse, altså at der er sket en hadforbrydelse her.
Det vil jo, tror vi i Enhedslisten, kunne nedbringe mørketallet, og så vil vi få det korrekte tal.
Når vi har det korrekte tal, kan vi også for alvor begynde at arbejde med at komme problemet til livs.
Det vil jeg gerne høre hvad justitsministeren tænker om.
Peter Hummelgaard (S), 2024-02-28:
Jeg har generelt intet imod at tilskrive Enhedslisten en stor del af fortjenesten – jeg sad ikke selv med ved forhandlingerne ved det seneste politiforlig – men det synes jeg er positivt, og det taler jo for, at Enhedslisten medvirker i så mange aftaler og forlig som overhovedet muligt.
Men generelt kan jeg sige, at vi meget gerne går i dialog om konkrete initiativer.
Rosa Lund (EL), 2024-02-28:
Det er bare et konkret forslag, som jeg håber at justitsministeren vil tage med i mappen tilbage til ministeriet og diskutere med embedsmændene.
Er det her ikke en løsning, som faktisk ville kunne betyde, at vi ville komme mørketallet til livs, men som faktisk også ville betyde, at mennesker, der udsættes for hadforbrydelser, f.eks. jøder, ville have en tryggere oplevelse, når de anmelder noget hos politiet, fordi de ikke først skal sidde og argumentere for, hvorfor det var en hadforbrydelse?
Det er et konkret forslag til ministeren.
Peter Hummelgaard (S), 2024-02-28:
Som bekendt – og uden at vi skal gå for meget ind i detaljer om, hvordan politiets sagsstyringssystem er indrettet osv. – tror jeg, at første forudsætning for at få kastet lys på det her mørketal, som der helt uomgængeligt er, er, at flere og flere opfordres til at anmelde alle typer af forbrydelser af den ene eller den anden slags, særlig hvis man er en udsat minoritet.
Det tragiske, og det kan jeg jo selv berette om gennem den meget, meget tætte dialog, jeg har med Det Jødiske Samfund, er, at der er mange af vores jødiske landsmænd, som igennem mange år har vænnet sig til og også siden den 7. oktober har vænnet sig til at se gennem fingre med alt lige fra tilråb på gaden til opringninger på telefonen, hvor der bliver sagt ubehageligheder, som har karakter af chikane, til egentlig grovere episoder, fordi man ikke har lyst til at stille sig frem.
Jeg tror, vi har et kæmpe arbejde med at sikre, at folk også føler og oplever, at sagerne bliver tilstrækkeligt behandlet, og at hele systemet er i ryggen på folk, der anmelder hadforbrydelser.
Pelle Dragsted (EL), 2024-02-28:
Jeg synes, det er så godt, at der er kommet en voksende enighed om, at vi skal gøre noget ved hadforbrydelser.
Der var jo desværre en årrække, hvor der var en række partier herinde, som ligesom prøvede at negligere problemerne omkring racisme i vores samfund og racistisk hetz og racistisk vold og racistisk diskrimination.
Nu ser vi den meget tydeligt, og justitsministeren har ganske ret i, at det er nogle helt særlige udfordringer, som det jødiske mindretal står med, f.eks. med deres institutioner og deres skoler.
Andre minoriteter udsættes på andre måder.
Vi har desværre, hvilket jøder måske ikke udsættes så meget for, folkevalgte, som netop faktisk har tillagt vores muslimske mindretal nogle kollektive egenskaber og kollektivt medansvar for det ene og det andet og det tredje.
Al den hetz skal vi sammen vende os imod.
Det er meget, meget vigtigt, at vi ikke gør forskel, samtidig med at vi anerkender de særlige vilkår, som der er.
Jeg synes ikke, ministeren svarer meget klart på Rosa Lunds spørgsmål om muligheden for at kunne anmelde forbrydelser som hadforbrydelser.
Sophie Løhde (V), 2024-02-28:
Det er der vel heller ingen der påstår, og der er mig bekendt heller ikke nogen, der har siddet og talt om tosser her i Folketingssalen andre end spørgeren selv.
Jeg lever ikke efter devisen, at stort er godt og større er endnu bedre.
Jeg konstaterer, at med kommunalreformen flyttede man jo faktisk flere opgaver ud tættere på borgerne og dermed styrkede den decentrale del af den offentlige sektor, altså ved at tage nogle af de opgaver, der tidligere var meget mere centraliserede, nemlig placeret i amterne, ud tættere på borgerne.
Det synes jeg entydigt er positivt, og det er egentlig også det, jeg fornemmede at Dansk Folkeparti også var optaget af: at man skal sørge for, at opgaverne også er placeret tæt på borgerne.
Morten Messerschmidt (DF), 2024-02-28:
Men for det første har der jo ikke vist sig at være den direkte sammenhæng, at jo større kommunerne bliver,
des mere effektivt drives de.
Tværtimod vil jeg sige, at nogle af de helt store kommuner jo er dem, der virkelig svømmer i djøf'ere, verdensmålskonsulenter og administrativt personale på gaderne, mens man nærmest ikke kan finde den forøgelse af omsorgsmedarbejdere og sundhedsmedarbejdere, som man var stillet i udsigt.
Det er nogle af de kommuner, hvor der sker nedskæringer på de allermest hjerteskærende områder som f.eks. ældreområdet.
Så det der med, at jo større og større de er, des bedre bliver
de drevne, holder jo ikke.
Jeg tror ikke, der er nogen, der drømmer om at få amterne tilbage, og det er jo rigtig fint, at man så delte de arbejdsopgaver, som amterne havde, op i to.
Sundheden røg over i regionerne, dem venter vi så på at regeringen får en holdning til, og alle de øvrige spørgsmål – sådan karikeret lidt – røg så til kommunerne, der til gengæld blev større.
Men det er, ligesom om ministeren helt overser, at det der med ens kommunestørrelse jo altså også handler om noget med identitet.
Det handler om, at man føler, at man er en del af det fællesskab, som sådan set er fundamentet for, at vi overhovedet har et velfungerende demokrati.
Det kan godt være, at man synes, det er lidt latterligt med 272 kommuner.
Ministeren har flere gange sådan parafraseret det lidt: Det er sådan lidt Morten Korch-agtigt; det er tosserne ovre i Dansk Folkeparti, ikke sandt?
Der er altså bare meget stor forskel på, om man bor i Ribe, eller om man bor i Esbjerg.
Der er meget stor forskel på, om man bor i Jelling, eller om man bor i Vejle.
Der er forskel på, om man bor i Skibby, eller om man bor i Frederikssund.
Men når vi ikke kan se, at effektivitetsargumentet vinder, hvorfor skulle vi så overhovedet ind i de her store kolosser?
Trine Pertou Mach (EL), 2024-02-28:
Jeg er enig i, at det er det politiske spor, det handler om, men problemet er jo, at mareridtsscenariet ikke er fuldstændig urealistisk, altså at man fra israelsk side vil drive palæstinenserne ind over grænsen til Egypten.
Vi har ligesom bevæget os væk fra det kapitel, hvor ord og bekymringer kan gøre det, og er nået dertil, hvor der skal handling til.
Så hvad kan udenrigsministeren forestille sig at gøre, og hvad vil man fra dansk side presse på for i EU, hvad angår sanktioner eller konsekvenser for Israel, for at Netanyahus regering forstår, hvad verdenssamfundet mener og er villige til at gøre, hvis de fortsætter?
Lars Løkke Rasmussen (M), 2024-02-28:
Jeg står lige og diskuterer med mig selv, hvordan jeg skal svare på det her spørgsmål, altså hvorvidt der kunne være et eller andet skridt, Danmark kunne tage unilateralt, som ligesom ændrede den her situation markant.
Vi står i en situation, hvor den amerikanske præsident og udenrigsminister bruger al deres politiske energi på at fremme det, som både spørgeren og jeg ønsker skal ske, hvor en kreds af arabiske lande bestående af Jordan, Egypten, Saudi-Arabien og De Forenede Arabiske Emirater kæmper benhårdt for at få skrevet et visionspapir, som også skaber forpligtelse i regionen til at varetage den fremtidige sikkerhed, og hvor vi i EU bruger meget energi på at komme frem til en fælles holdning, og det er også lagt ned over det her.
Hvis der oven i alt det der pres så fandtes en eller anden løsning, hvor vi i Danmark i Folketingssalen kunne træffe en eller anden beslutning af symbolsk karakter, der gjorde, at hele situationen løsnede op, så ville jeg da elske at gøre det, men sådan hænger verden ikke sammen.
Så jeg tror på alle måder, at det bedste, vi kan gøre, er det, vi gør, nemlig at læne os ind i det her med den balance, jeg også har beskrevet, og det gælder også alle afledte spørgsmål om UNRWA og alle mulige andre elementer, man kunne lægge på bordet.
Vores største chance for at påvirke den her situation er at bidrage til, at EU har en fælles position, og det er det, vi bruger vores energi på.
Trine Pertou Mach (EL), 2024-02-28:
Den amerikanske præsident har, som udenrigsministeren også var inde på, været ret klar om, at man ikke kan støtte en tvangsfordrivelse af palæstinensere fra Gaza ind i Egypten.
Man har også sagt, at man fra amerikansk side ikke vil være med til at finansiere mulige flygtningelejre for fordrevne palæstinensere i Egypten.
Er det også den danske regerings linje, og vil man sige den højt ikke bare i Folketingssalen, men også ude i den store verden?
En ting er jo, hvad man arbejder på, en anden ting er, at verden ved, at det er det, man arbejder på, og hvad ens position er.
Så hvad vil man sige ude i den store offentlighed?
Lars Løkke Rasmussen (M), 2024-02-28:
Den store offentlighed følger med i debatten her – i et eller andet omfang – og vi siger det samme her, som vi siger andre steder.
Det er en kendt dansk holdning, at vi advarer mod en landmilitær operation i Rafah.
Det er en kendt dansk holdning, at vi er imod enhver tanke om at have en langsigtet plan, der går ud på at fordrive palæstinenserne fra deres egne områder.
Det er en kendt dansk holdning, at vi er imod de ulovlige bosættelser på Vestbredden.
Det er ikke en EU-position, for den har vi så ikke kunnet fremme opbakning til endnu, men det er kendte danske holdninger.
Det, jeg bare stilfærdigt forsøgte at sige før, er, at den måde, hvorpå Danmark – det her lille land med små 6 millioner mennesker – bedst kan påvirke den her situation, er ved at prøve at presse flest mulige af de her kendte danske holdninger ind i en EU-ramme.
For hvis der er noget, der kan betyde noget i forhold til at skabe et pres på den her region for at fremme en langsigtet løsning, så er det et Europa, der taler med én stemme.
Peter Kofod (DF), 2024-02-28:
Tak for det, og jeg vil læse spørgsmålet højt: Hvad er ministerens holdning til at revurdere kommunalreformen fra 2007 og lade borgerne tage stilling til, om kommunegrænserne blev trukket rigtigt ved reformen?
Sophie Løhde (V), 2024-02-28:
Først skal jeg da sige, at jeg blev en lille smule overrasket over alle de her spørgsmål om kommunalreformen, navnlig fordi det jo var Dansk Folkeparti, som lagde de afgørende stemmer, så reformen i sin tid kunne blive realiseret.
Når det så er sagt, er kommunalreformen jo faktisk blevet evalueret flere gange, både i 2013 og i 2022,
og grundlæggende er den jo blevet evalueret positivt.
Helt overordnet har vurderingen været, at kommunalreformen har styrket den faglige og økonomiske bæredygtighed i kommunerne, og at den har skabt en mere robust offentlig sektor, der er bedre i stand til at møde nogle af de udfordringer, vi står i, og det var også nogle af de helt centrale formål med reformen.
Så vil jeg for god ordens skyld også minde om, at kommunegrænserne jo blev tegnet med udgangspunkt i, hvad de enkelte kommuner havde af ønsker, og nogle steder også efter lokale folkeafstemninger, og ret beset findes der jo også procedurer, som kommunerne selv kan sætte i gang i dag, hvis man lokalt vurderer, at nu bør man lægge sig sammen, eller at kommunen skal deles på en anden måde eller tilbage til, hvordan den så ud på et kommunekort engang på et andet tidspunkt.
Kommunalbestyrelsen kan jo søge Indenrigsministeriet om at få ændret kommunegrænserne, hvis det er begrundet i f.eks. befolkningsmæssige, erhvervsmæssige eller administrative hensyn.
Men kommunalbestyrelsen kan jo også vælge at gøre noget andet, nemlig at spørge borgerne om det og udskrive enten en bindende eller en vejledende kommunal folkeafstemning om et spørgsmål.
Så de redskaber findes jo allerede til brug ude i de enkelte kommuner i dag, som man kan tage op af redskabskassen, hvis det er sådan, at man vurderer, at kortet bør tegnes på en anden måde med henblik på at gøre det bedre.
Peter Kofod (DF), 2024-02-28:
Tak til ministeren for at besvare spørgsmålet, og jeg synes nu ikke, at ministeren skal være så overrasket over, at vi har stillet nogle spørgsmål om det her.
Jeg synes, man skal tage det som en kompliment, at man får lejlighed til at diskutere det her, tror jeg, for mange ret vigtige spørgsmål, nemlig hvordan vores nære velfærd tilrettelægges, og hvordan lokaldemokratiet derude fungerer.
Det synes vi i hvert fald er et meget væsentligt spørgsmål, og det er jo rigtigt, at ministerens parti og også vores eget parti har været en del af den reform, der er lavet for over 15 år siden.
Men da var ministeren ikke minister, og jeg sad heller ikke herinde, så måske var det egentlig en god lejlighed til, at vi spørger borgerne, hvad de synes om situationen.
For det er jo rigtigt, at der har været evalueringer, men har vi spurgt borgerne, om de egentlig synes, at det er gået godt for sig?
Og der var måske en mulighed for, at man i forbindelse med et nationalt valg, når vi alligevel skulle frem og stemme, simpelt hen spurgte dem: Er I glade for det, I har fået?
Eller kunne I bedre lide det, I havde før i tiden?
Har I fået mere nærhed for pengene?
Jeg bemærker jo også, at ministeren taler om den styrkede faglighed.
Jo, men har det styrket frivilligheden derude?
Har det styrket det lokale demokrati derude?
Har det styrket den tilknytning, man måtte føle til sit lokalområde eller sin nære velfærd?
Det er jeg jo ikke helt sikker på.
Så jeg synes jo, der er noget at tage fat på og gøre og jo særlig også for ministerens parti, der i hvert fald traditionelt har haft en ganske stor tilslutning i nogle af de tyndere befolkede egne, hvor man en gang imellem – sådan virker det i hvert fald, når jeg kommer rundt – kan føle sig glemt, hvor man kan føle, at der er langt til den lokale hovedby, til den lokale forvaltning, og der ikke er den nærhed, man havde før, hvor man kendte den lokale borgmester, eller hvor det lokale byrådsmedlem også var ham, der trænede ovre i fodboldklubben osv. osv., altså at den nærhed måske er gået fløjten.
Så jeg tror egentlig, jeg vil lade det være min indledning og så bare spørge ministeren, om det, når vi nu på et eller andet tidspunkt alligevel skal have et nationalt valg og vi har stillet stemmeurnerne op og de valgtilforordnede sidder klar, så ikke kunne være tiltrængt, at man i samme omgang spurgte borgerne, om de egentlig er glade for det, de fik.
Sophie Løhde (V), 2024-02-28:
Om det var en kompliment til mig fra spørgerens side, ved jeg ikke.
Men i forhold til spørgsmålet om, hvorfor man ikke spørger borgerne på nationalt hold, kan jeg spørge: Hvorfor skal man spørge alle om noget, som man nogle steder ikke synes man skal spørges om, fordi man faktisk er ganske godt tilfreds med, hvordan stregerne er tegnet på danmarkskortet i dag?
Det er det, jeg egentlig henviser til, og jeg ved ikke engang, om DF er opmærksom på § 9 i styrelsesloven.
Den giver jo netop den enkelte kommune en mulighed for at kunne afholde enten en vejledende eller en bindende folkeafstemning.
Og det vil sige, at det, som DF gerne vil have, nemlig at man et eller andet sted kan tage stilling til, om man synes, at kommunekortet skal være tegnet på en anden måde, er der sådan set mulighed for at spørge borgerne om ved at gøre brug af den lovgivning, der giver kommunen en adgang til at afholde enten en bindende eller en vejledende folkeafstemning.
Peter Kofod (DF), 2024-02-28:
Jo, og så kan vi jo diskutere, om den enkelte kommune skal tage stilling til alt muligt, eller om det er noget, som man fra centralt hold kunne synes var interessant at høre.
For det er jo ikke, fordi Dansk Folkeparti står her og siger, at vi igen skal have over 270 kommuner.
Det tror jeg ikke der er nogen der forestiller sig ville være godt.
Men der kunne jo sagtens være nogle steder, hvor man tænkte, at det her i virkeligheden var oplagt.
Der kunne også være nogle steder, hvor man tænkte, at det ikke er til at sige, om borgerne er glade eller ej, og det kunne man måske godt spørge om.
Under alle omstændigheder skader det vel ikke noget at spørge.
Jeg tror, at de kommunalpolitikere, jeg kender, har travlt med alle mulige andre dagsordener.
For der er søreme meget at tage stilling til, hvis man bor i en gennemsnitskommune i dag og man er kommunalpolitiker.
Sophie Løhde (V), 2024-02-28:
Jo, og de steder, hvor man måtte synes, at det er oplagt at tegne kommunekortet på en anden måde, har man jo alle muligheder for at spørge borgerne ved at afholde en bindende eller en vejledende folkeafstemning om lige præcis det spørgsmål, mens der i øvrigt kan være andre steder, hvor man ikke opfatter det som værende et problem, og hvor man ikke har noget ønske om at ændre strukturen for kommunen
Hvorfor er det så der, man skal afholde en folkeafstemning, som der ikke er en interesse i?
Så jeg synes egentlig lidt, Dansk Folkeparti stiller et spørgsmål om noget, som der jo allerede er alle muligheder for at gøre, og hvor man, hvis der var den efterspørgsel efter det her derude lokalt, kunne gribe til det.
Værktøjskassen står åben.
Morten Messerschmidt (DF), 2024-02-28:
Men det er jo, fordi det, ministeren siger, ikke er rigtigt.
Hvis man f.eks. bor i Ribe, har man jo ikke mulighed for at få et flertal igennem i Esbjerg byråd.
For det er formodentlig kun borgerne i Ribe, der er utilfredse med at være en del af Esbjerg Kommune, hvorimod dem, der bor inde i Esbjerg, nok synes, det er meget fedt at have Ribe med – af mange årsager.
Jeg ville også elske at være en del af en domkirkeby.
Men det er jo det, der er hovedproblemet her, altså at de flertal, der nu er rundtom i de godt 90 kommuner, repræsenterer hele den meget store kommune og ikke de små kommuner som f.eks. Ribe eller Slangerup i Frederikssund Kommune, eller hvad det nu måtte være, og hvor man faktisk føler, at tingene er kommet meget langt væk.
Så hvis det argument, ministeren kommer med, skulle holde vand, så skulle det jo give mulighed for, at ikke bare et flertal i byrådet, men også et mindretal kunne bede om at blive hørt, og det kan de jo ikke med den bestemmelse i den kommunale styrelseslov, som ministeren omtaler.
Sophie Løhde (V), 2024-02-28:
Så det er ganske enkelt ikke korrekt.
Morten Messerschmidt (DF), 2024-02-28:
Ja, hvis der er et flertal.
Vi kan sige, at vi har en kommune, der består af 50.000 stemmeberettigede, og det er typisk bygget sammen med en meget stor kommune.
Det kunne f.eks. være Esbjerg, og så er der måske nogle mindre byer udeomkring, hvor det er, skal vi sige, 5.000 og 10 pct. af borgerne der bor.
Det er derfor, vi beder om, at vi, når vi nu næste gang får et valg – det kunne være et kommunalvalg, eller det kunne være et folketingsvalg – så holder en afstemning i f.eks. Ribe, Give, Vojens og i alle de kommuner, hvor man i dag er i mindretal, men hvor man føler, at man bliver kørt over.
Lars Løkke Rasmussen (M), 2024-02-28:
Jeg tror, at det, man kan gøre, også er det, man gør aktuelt, og i den forbindelse er den holdning, jeg giver udtryk for her, jo ikke en isoleret dansk holdning, men noget nær en konsensusholdning i verdenssamfundet.
Det er jo en holdning, der deles af amerikanerne, og det er en holdning, der deles af lande i området, herunder dem, der senest har normaliseret forholdet til Israel – f.eks. har De Forenede Arabiske Emirater normaliseret deres forhold til Israel i 2020, og Saudi-Arabien var meget tæt på at afslutte en aftale om det – og det er også en mainstreamholdning i EU.
Der pågår jo lige præcis i disse dage et intensivt arbejde for at fremme en løsning, som rummer flere elementer på en og samme tid, og hvor kernen jo er en længerevarende humanitær våbenhvile, der kan sikre humanitær adgang, frigivelse af gidsler og forhåbentlig også danne rammen om et internationalt spor, der kan være igangsættende i forhold til at nå det, der er den eneste ultimative løsning, hvis det her skal håndteres, nemlig en tostatsløsning.
Trine Pertou Mach (EL), 2024-02-28:
Jeg er rigtig glad for at høre, at udenrigsministeren også mener, at det er fuldstændig uacceptabelt, hvis Israel igangsætter en landoffensiv, og at befolkningen ikke skal fordrives ind i Egypten.
Ikke desto mindre må man jo konstatere, at det vedbliver at være en del af den offentlige dækning af situationen, senest i indeværende uge, hvor Netanyahu ligesom har meldt ud, at han har bedt IDF om at komme med en plan – en dobbeltplan, tror jeg han kalder det – både for den militære operation, men også for det, som man omtaler som værende beskyttelse af civile, men som kan være en forflytning af de civile.
Og det bliver ikke manet i jorden, at det kan betyde en fordrivelse ind over den egyptiske grænse.
Det skal ikke være nogen hemmelighed, at jeg på ingen måde betragter det, der foregår i Gaza nu, som legitimt selvforsvar.
Det er langt, langt uden for den sfære, hvor man kan tale om selvforsvar.
Det, der er det virkelig væsentlige nu, er selvfølgelig også, som det foregående spørgsmål også handlede om, at forebygge og undgå, at det ender i den katastrofale situation, som det kan gøre.
Så hvad er der set med udenrigsministerens øjne af muligheder fra EU's side – Danmark i EU eller EU samlet – for, at man kan lægge et yderligere pres, i forhold til hvad man konkret kan gøre?
Kan man tage associeringsaftalen med Israel op og sige, at den bliver suspenderet, hvis det her sker?
Kan man stoppe for våbeneksporten?
Det ville vi jo i hvert fald fra Enhedslistens side ganske kraftigt anbefale.
Hvilket reelt pres kan man lægge, og hvilke mulige sanktioner kan man indføre for at sætte Israel stolen for døren for at undgå, at det bliver det, som man i sit værste mareridt kan forestille sig?
Tak for det.
Spørgsmålet lyder: Mener ministeren, at Danmark lever op til sin forpligtelse til at forhindre folkedrab i henhold til folkedrabskonventionen, eller bør Danmark træffe særlige foranstaltninger henset til Den Internationale Domstols kendelse af 26. januar 2024 i Sydafrikas folkedrabssag mod Israel?
Lars Løkke Rasmussen (M), 2024-02-28:
Egentlig kunne jeg svare meget kort med et ja, for jeg vil gerne svare bekræftende på, at Danmark lever op til sine forpligtelser.
Når det så er sagt, vil jeg også gerne benytte lejligheden til at sige, at vi ser med stigende bekymring på den katastrofale humanitære situation i Gaza, særlig Rafah, som udspiller sig.
Derfor giver det selvfølgelig også anledning til bekymring og gav anledning til bekymring, da ICJ fandt grundlag for at pålægge Israel foreløbige foranstaltninger.
Men jeg er også bare nødt til at fremhæve, at ICJ ikke har afsagt nogen dom om, at Israel har begået folkedrab.
ICJ har ikke pålagt Israel at standse alle militære operationer, sådan som Sydafrika ellers havde bedt om, og Israel har en ret til at forsvare sig.
Det er ligesom grundudgangspunktet, som skal trækkes frem.
Det rokker så ikke ved, og det får vi så også lejlighed til at diskutere yderligere, også ved det næstfølgende spørgsmål, at der er en situation, der kalder på, og det er jo helt hinsides juraen, at det internationale verdenssamfund siger til Israel, at nu skal der skiftes modus.
Det er også derfor, at Danmark appellerer om, at en humanitær våbenhvile påbegyndes, og derfor, at Danmark på linje med 25 andre EU-lande har sendt et meget klart signal til Israel om ikke at indlede en landmilitær operation i Rafah.