Holger K. Nielsen (SF), 2019-04-02:
Jeg skal lige starte med at sige, at De Radikale har bedt mig hilse og sige, at de kan støtte det her forslag.
Man kan jo ikke sige, at det har været en positiv modtagelse, der har været af det her forslag.
Meget af argumentationen imod det har gået på det, som også hr. Naser Khader var inde på, altså at man vil belønne nogle forældre – at man vil give en belønning, hvis det her bliver vedtaget.
Jeg synes, det er en mærkelig betegnelse, i forhold til hvad de mennesker er ude for i øjeblikket, at sige, at de får en belønning, ved at de eksempelvis får lov at lave deres egen mad eksempelvis, at børnene får en lidt bedre skolegang.
At det så skal være en belønning, som betyder, at de vil være mindre tilbøjelige til at rejse hjem, er jo den tænkning, som efter vores mening er fuldstændig mærkelig og fuldstændig forkert og også fuldstændig kontraproduktiv, i forhold til at man får gjort noget ved de her problemer.
Man siger, at de pågældende familier kan tage hjem, og så kan de hjælpe til med at opbygge det land, de kommer fra.
Det tror jeg sådan set de fleste af os er enige om er sådan det bør være, altså at man bør tage tilbage, hvor man kommer fra, hvis man har mulighed for det.
Men vi ved jo godt, at det ikke er alle, der har mulighed for det, at det ikke er alle lande, der vil tage imod de her mennesker.
Men sagen er jo den, at i det omfang børnene mistrives, at de får psykiske problemer, så bliver det da vanskeligere for forældrene at tage tilbage.
Det er jo ikke et incitament for forældrene til at tage tilbage, at deres børn mistrives her i Danmark og får psykiske ar efter det, som de oplever, f.eks. på Sjælsmark.
Jeg synes simpelt hen, at det er en argumentation, der ligesom er baseret på, at nu skal vi straffe de her forældre.
De her forældre vil ikke gøre sådan, som vi godt vil have det, og derfor skal vi straffe dem, og det er det, som bliver udgangspunktet.
Og så siger man, at det vil være en belønning, at man gør det lidt bedre for børnene, hvor vi ligesom vender det om og siger, at udgangspunktet her er, at det er de børn, det handler om, som adskillige undersøgelser viser mistrives de pågældende steder.
Dansk Flygtningehjælp har lavet undersøgelse om det ligesom Ombudsmanden og ved flere lejligheder også Røde Kors.
Som jeg nævnte det tidligere i en kort bemærkning til ministeren, har Røde Kors lavet en helt ny analyse, som, så vidt jeg ved, bliver offentliggjort her senere på ugen, hvor man kommer frem til de samme deprimerende konklusioner, som man tidligere har kendt, altså at der er tale om en markant mistrivsel blandt de her børn.
Jeg synes ikke, vi kan være det bekendt som et samfund, der ligesom prioriterer, om jeg så må sige, menneskelighed og prioriterer børnene højt, og som et velfærdssamfund, hvor vi altid har prioriteret en solidaritet i forhold til hinanden.
Det kan man have forskellige meninger om, men skal det gå ud over børnene?
Det er jo der, hele diskussionen kommer op.
Og det synes vi ikke er rimeligt.
Det, vi foreslår her, er heller ikke – synes vi – noget meget, meget radikalt.
Der er jo tale om, at der bliver lavet en samlet plan for, hvordan forholdene for børn kan forbedres på de forskellige centre; en plan for det, hvor man går tilbage i ministeriet og tænker sig om: Hvordan kan vi gøre det bedre for børnene?
Og vi har en række forslag til det, som i øvrigt ligger meget i forlængelse af, hvad det er, man har foreslået fra bl.a. Røde Kors' side, nemlig bedre skoleforhold, bedre vuggestueforhold, selvhusholdning osv., som man bør tage ind.
Vi foreslår, at man i hvert fald fra regeringens side, fra ministeriets side begynder at vende det her lidt mere om og ser på det lidt mere fra, om jeg så må sige, børnehøjde – også ud fra at hensynet til børnenes tarv jo er vigtigt i den børnekonvention, vi også har underskrevet.