Jakob Sølvhøj (EL), 2019-01-22:
Tak for det.
I år er det 30 år siden, at FN vedtog den internationale børnekonvention.
Det er næsten lige så længe siden, vi ratificerede den i Danmark.
Det gjorde vi heldigvis allerede 2 år efter.
Folketinget har jo taget tilløb til det tidligere, og nu har vi så muligheden igen.
Jeg vil godt sige tak til SF for endnu en gang at bringe forslaget frem.
Folketinget behandlede sidst et tilsvarende forslag i foråret 2014.
Jeg havde ikke selv fornøjelsen af at deltage i behandlingen, men Enhedslisten støttede dengang inkorporeringen i lovgivningen.
Det blev jo dengang afvist af et flertal i Folketinget, under henvisning til at der var et verserende arbejde i Menneskeretsudvalget, som siden behandlingen i 2014 har færdiggjort deres arbejde og fremlagt konklusionerne i betænkning nr. 1546.
Der er ikke, som det også fremgår af bemærkningerne til beslutningsforslaget, en fælles anbefaling fra Menneskeretsudvalget, men det er dog sådan, at der var en anbefaling fra et flertal af de medlemmer i udvalget, som ikke var direkte udpeget af regeringen – altså 5 ud af de 15 medlemmer var direkte udpeget af regeringen, og de tog simpelt hen ikke stilling til spørgsmålet – og som var de 10 særlige sagkyndige, der var juridisk kyndige, og som var udpeget.
Jeg synes, at de argumenterer godt for deres synspunkter.
Går man ind og kigger på side 214 i betænkningen, kan man se, at der står: »Det er derfor udvalgets opfattelse, at en inkorporering ved lov herved vil indebære en styrkelse af børns retsstilling på de områder, som konventionen regulerer ...«.
Og man kan sige, at vi jo som lægfolk meget ofte må bygge vores vurdering af børns retsstilling på de retskyndige eksperters vurdering, for jeg er sådan set enig i, at det er vigtigt, at vi ved, hvad vi gør.
Men der ligger altså her fra et flertal en helt klar anbefaling af og en helt klar ytring om, at det vil styrke børns retsstilling.
Så er der den anden side af sagen, som flere ordførere allerede har været inde på, nemlig om der sker en forskydning af beslutningskompetencerne, så det, der hidtil har været et anliggende for regeringen og Folketinget, flytter over til domstolene.
Det siger man jo i betænkningen.
Der er man sådan set åben over for synspunktet og siger, at det er det teoretisk set, men omvendt siger man, som fru Trine Torp har været inde på i flere af sine spørgsmål, også meget tydeligt, at med den retspraksis, der har været, og med den måde, som domstolene behandler konventioner på, er der intet, der tyder på, at det ville være tilfældet, at der sker en sådan forskydning.
Og hvad er det værste, der kunne ske?
Jamen hvis der skete en sådan ændring og en sådan forskydning, er det jo lige præcis lovgivers mulighed at ændre på det i praksis ved en efterfølgende ændring af lovgivningen.
Over for det står spørgsmålet, om vi vil have en styrkelse af børns retsstilling, eller om vi vil være bekymrede for, at vi kan være nødt til at revidere loven igen, fordi der sker en forskydning i kompetencerne mellem lovgivere og domstolene.
Man skal aldrig fremlægge det sådan, at der ikke er synspunkter imod det, og jeg anerkender, at spørgsmålet om forskydning af kompetencer er et argument.
Der er bare ikke noget i den betænkning, der så blev udarbejdet, der tyder på, at det er et argument, der vejer så tungt, at man ikke bør følge anbefalingen om at styrke børns retsstilling.
Derfor vil jeg endnu en gang sige tusind tak til SF.
Jeg synes, vi skal følge den praksis, der er i andre nordiske lande, og jeg synes, at vi skal følge den opfordring, der jo ligger fra FN's Børnekomité, om at inkorporere børnekonventionen i dansk ret.
Så Enhedslisten vil stemme for forslaget.