Mette Bock (LA), 2017-11-14:
Tak for ordet, og mange tak for ordførernes opbakning til forslaget her.
Folkeuniversitetet er jo en integreret del af folkeoplysningen, og jeg er, ligesom flere andre ordførere har givet udtryk for, rigtig glad for, at det faktisk er noget, vi i fællesskab værner om i Danmark, for det er ligesom løftet op over almindelig politisk debat, altså at det her er noget, som vi ved er rigtig væsentligt.
Det er en del af det danske civilsamfund, og jeg mener, at det er ret enestående i verden, at vi har sådan noget som et Folkeuniversitet.
Så det er rigtig godt, at vores befolkning også igennem Folkeuniversitetet har en mulighed for at blive klogere på, hvad det faktisk er, der sker i forskningens verden.
Så det er rigtigt, som flere har sagt, at det her ikke er et spørgsmål om at ændre på Folkeuniversitetets formål, det er rigtig godt, og det har foldet sig ud, synes jeg, på en helt fantastisk måde igennem de år, vi har haft et Folkeuniversitet i Danmark.
Så det handler alene om, hvordan Folkeuniversitetet er organiseret.
Det er nu engang sådan, at hvis man inddrager borgerne, når der er noget, der skal ændres, er det godt at spørge også nogle af dem, som faktisk ved noget om, hvordan det fungerer, og hvilke snubletråde der er, så man kan gøre det endnu bedre.
Så det er sådan set baggrunden for, at vi i foråret 2017 nedsatte en arbejdsgruppe, som bestod af aktørerne på området, og de fik så til opgave at komme med anbefalinger til en ny struktur.
Og med afsæt i lige præcis de anbefalinger har vi så nu lavet et forslag til lovændring og også et udkast til en ny bekendtgørelse, og det er det lovforslag, som nu fremsættes i Folketinget.
Jeg tror ikke, jeg behøver at gå ind på, hvad det præcis er, det går ud på, for det har bl.a. hr. Alex Ahrendtsen gjort nøje rede for, men pointen er altså, at de fire nuværende afdelinger i Aalborg, Aarhus, København og Odense varetager opgaverne, og så er der et komitésystem, som gør, at man kommer ud i alle hjørner af landet, og at det statslige tilskud fremover så fordeles en gang om året til de fem enheder, der er derude.
Det er mit håb, at man med den her nye organisering kan skabe nogle endnu bedre rammer for, at endnu flere borgere i landet får mulighed for at få indsigt i, hvad der rører sig i forskningens verden.
Jeg har lige et par enkelte bemærkninger til nogle af ordførernes kommentarer.
Hr. Orla Hav fra Socialdemokratiet sagde, at man i udvalgsforløbet måske gerne lidt mere vil diskutere det her med, at man har en mulighed for at vælge afdeling derude.
Til det vil jeg bare sige, at som liberal tilslutter jeg mig jo de gamle grækere, som taler om, at en sund kappestrid faktisk kan være rigtig godt for, at alle løfter sig op på tæerne så godt som overhovedet muligt.
Men jeg lytter selvfølgelig gerne til, hvad der måtte være af argumenter.
Jeg synes, at det, at man har mulighed for derude selv at vælge, hvad det er for en afdeling, man vil tilknyttes, faktisk er en rigtig, rigtig god idé, og det er jo også noget af det, som fremgår af det arbejde, som er blevet lavet.
Hr. Søren Søndergaard fra Enhedslisten peger på, at det i et af høringssvarene har været påpeget, at der kan være en problemstilling i afgrænsningen af arbejdsfordelingen imellem folkeoplysningsforbundene og Folkeuniversitetet.
Det tror jeg sådan set er helt rigtigt, altså at det nogle gange kan være svært at se, om det er det ene eller det andet sted, tingene lige hører hjemme, men jeg synes egentlig ikke, det gør noget, for set ud fra en borgervinkel er det, der er afgørende, sådan set, at man får adgangen, og ikke så meget om det er et folkeoplysningsforbund, eller om det er en afdeling af Folkeuniversitetet, der udbyder det ene eller det andet.
Så jeg ser ikke den store problemstilling i det, men igen, skulle der være noget, vi har overset, så lad os få det på bordet i løbet af udvalgsbehandlingen.
Så tak for den brede opbakning.
Jeg synes, det siger noget rigtig godt om vores lille land, at vi er enige om, at folkeoplysning sådan set er en helt klar forudsætning for, at vi har et myndigt folk, der kan tage ansvar for sig selv, også med de uenigheder, der i øvrigt måtte være.
Tak for ordet.
Beslutningsforslaget her tager jo sigte på, at der skal oprettes en særlig statslig støtteordning, som skal kunne finansiere kunst- og kulturoplevelser til borgere på f.eks. plejehjem, plejecentre, hospicer, hospitaler og andre behandlingsinstitutioner og bosteder.
Der vil jeg godt som minister indlede med at sige, at den intention, at der skal være adgang til kunst- og kulturoplevelser, deler jeg fuldt og helt.
Det er noget, alle borgere skal have adgang til, uanset hvor de befinder sig i livet og hvad deres livssituation er.
Jeg ser imidlertid ikke en statslig opgave i at lave en særlig pulje omkring de her forhold.
Det er nu altså først og fremmest kommunerne og regionerne selv, som må tage ansvaret på sig.
Det er dem, der prioriterer at afholde den her type af aktiviteter på deres institutioner.
Det ligger sådan set også helt ude i ledelsesleddet ude på institutionerne, hvis man finder det relevant at prioritere den her slags opgaver.
Forslaget lægger også op til, at støtteordningen skulle kunne oprettes i regi af Statens Kunstfond, og her vil jeg bare oplyse om, at det faktisk er sådan, at der allerede findes støtteordninger i Statens Kunstfond, som de pågældende institutioner kan søge til helt særlige opgaver.
Man kan f.eks. søge støtte til forfatterarrangementer derude.
Man kan søge støtte til kunstneriske udsmykninger, og institutionerne har altså også en mulighed for at låne kunstværker igennem kunstfondens udlånsordning.
Forslaget lægger også op til flere samarbejder imellem professionelle kunstnere og de enkelte institutioner.
Jeg vil gerne sige, at jeg meget gerne ser, at både kommuner og regioner påtager sig at etablere sådan nogle samarbejder med kunstnerne, men jeg vil også bemærke, at man ikke nødvendigvis behøver at engagere professionelle kunstnere for at gennemføre f.eks. en sangaften, og det finder jo heldigvis også i vidt omfang sted allerede.
Det kan være fint at engagere professionelle kunstnere, som kan noget helt særligt, og det kan være en helt særlig oplevelse, men bare det at synge sammen er jo også noget, som glæder rigtig mange.
Kunst og kultur kan uden tvivl bidrage positivt på rigtig mange områder.
Vi har nogle erfaringer, som er ved at blive samlet op omkring det igangværende projekt »Kultur på Recept«, som kører i regi af Sundhedsstyrelsen, og det løber frem til og med 2019.
Jeg er helt sikker på, at det vil give os rigtig nyttig viden i forhold til effekten af kulturelle oplevelser for forskellige grupper af udsatte borgere, og jeg ser selvfølgelig frem til at høre, hvad man faktisk har fået ud af det her.
Jeg ser frem til, at vi får et videngrundlag, sådan at vi kan arbejde videre, også med de her tanker om, hvordan det er, vi kan få flere af den type af arrangementer rundtomkring, men indtil da håber jeg at kommunerne og regionerne selv vil påtage sig ansvaret og også ude på de enkelte institutioner vil lave arrangementer, hvor man samarbejder med kunst- og kulturlivet lige præcis på den måde, som kan være relevant for den enkelte institution.
Jeg ser det som sagt ikke umiddelbart som en statslig opgave, og regeringen kan derfor ikke støtte det fremsatte forslag.