Lars Løkke Rasmussen (V), 2017-01-20:
Tak for det.
Tak for en god debat i en god tone, som jo viser – jævnfør i øvrigt også, hvad der lige blev sagt af SF's ordfører, nemlig at vi har holdt den her debat før, det er næsten blevet en tradition – at det er temaer, der optager os alle.
Jeg noterer mig jo – uden at det på den måde er stærkt artikuleret, så kan jeg jo alligevel godt tillade mig at drage den konklusion – at der er et solidt flertal bag regeringens stramme, konsekvente og realistiske udlændingepolitik.
Vi er naturligvis ikke enige om alt, men jeg tør godt konkludere, at vi er enige om retningen.
Det glæder mig, og det er måske også lidt mere, end man kan sige om det parlamentariske grundlag, som oppositionen i givet fald, dersom den ikke længere skulle være opposition, men være regering, ville skulle bygge på.
Et lille eksempel på det er jo bare hele spørgsmålet om, hvorvidt man skal have adgang til at arbejde som asylansøger fra dag et.
Jeg forstår den radikale position, det er lidt uklart, hvad den socialdemokratiske position er, men i min optik vil det i hvert fald være et helt forkert signal at sende af sted i en situation, hvor vi ved, at de flygtningestrømme, vi står med, jo ikke er rene flygtningestrømme.
Det er klart, at der er folk, der flygter fra krig.
Der er også folk, der flygter til drømmen om et bedre liv, og hvis vi skabte et almindeligt grundvilkår, der hed, at når man kom ind over den danske grænse og sagde: asyl!, så havde man også adgang til det danske arbejdsmarked, så ville det være en pull factor tror jeg det hedder på moderne dansk i det her sprog.
Det skal vi helst undgå, og derfor er det nok meget godt, at vi har den regering, vi har, som har en ambition om at passe på Danmark, et Danmark, som bygger på forpligtende fællesskaber, men hvor der også er plads til forskellighed, et Danmark, hvor der er åbenhed over for velkvalificerede udlændinge, og hvor vi skal være meget opmærksomme på, at vi ikke skærer alle over en kam, så vi bevarer en åbenhed over for dem, der kommer hertil med lyst, evner og appetit på at gøre en positiv forskel, men omvendt gerne er så hermetisk lukket som muligt over for dem, som ikke kan og ikke vil dele vores grundlæggende værdier eller bidrage til fællesskabet.
Det er jo den sondring, der skal være, og som jeg også synes har præget debatten i dag, hvor jeg sådan set er glad for, at der har været plads til nuancer.
Det skal jo også være et Danmark, hvor man har lov til at tænke, tro og leve, som man har lyst til, så længe man holder sig inden for lovens rammer, men hvor vi ikke har parallelsamfund afskåret fra resten af Danmark, og hvor lov og ret er sat ud af kraft.
Og det er jo i virkeligheden her, at vi er udfordret, for der har jo, hvis vi skal være ærlige over for hinanden, i vel snart en generation været ført en politik, som oprindelig har været for lempelig, og som har ført til, at vi i dag står med anden, tredje og snart fjerde generations udfordringer, som jo ikke bare kan knipses væk, for uanset hvordan man analyserer situationen, kan løsningen jo ikke være, at vi til danske statsborgere siger: Det fungerer ikke, I skal ikke være her længere.
Vi leder landet herfra, hvor vi står, og vi står med nogle udfordringer med parallelsamfund, hvor børn og unge svigtes, og hvor de risikerer at blive isoleret fra vores fælles samfund og radikaliseret af lokale rabiate prædikanter.
Det skal vi gøre noget ved, og det gør vi også noget ved.
Det er derfor, vi har taget de her skridt til at stramme op fremadrettet, så vi får styr på indvandringen, så den ikke er ukontrollabel, så dem, der kommer, er folk, vi ønsker skal komme, og så det ikke er båret af tilfældighed.
Det er derfor, at vi i aftalen om religiøse forkyndere har strammet op.
Det er i øvrigt også derfor, at vi skal føre en hård retspolitik.
Om kort tid præsenterer regeringen en bande-rocker-pakke, som også har betydning i den her debat.
Jeg nævnte, at jeg var i Vollsmose i går, og det siger sig selv, at det er en udfordring i forhold til de unge drenge, der vokser op i den bydel, og som vi gerne vil have skal passe deres skole og søge ud og få en praktikplads, hvis gangstere altså helt åbenlyst skal stå og grine politiet op i ansigtet og rive bøderne i stykker, fordi de alligevel ikke kan inddrives.
Og derfor er der jo en sammenhæng, og den her værdipolitiske debat handler jo ikke kun om vores udlændingepolitik, den handler også om vores retspolitik.
Det er derfor, vi forfølger en stærk ambition om, at det skal kunne betale sig at arbejde i forhold til at få kontanthjælpsloft og integrationsydelse, fordi vi ved, at når vi ser på kontanthjælpsægtepar, så er de altovervejende repræsenteret ved folk med anden etnisk baggrund end dansk, og vi er simpelt hen nødt til at gøre noget for at fremme, at man også i kredse, der ikke er etnisk danske, finder vej ud til vores arbejdsmarked.
For hvis man vokser op i en bydel, hvor kriminaliteten er til at få øje på, hvor banderne trives, hvor der er statussymbol knyttet til det, hvor et flertal af de voksne ikke går på arbejde, så er muligheden for, at man så at sige bryder ud af ghettoen i overført forstand og får fodfæste i det danske samfund, får sig en uddannelse, får en dansk vennekreds, får et arbejde, for ringe.
Derfor skal vi fastholde den politik, vi fører, og vi er helt åbne over for – og der vil også opstå situationer i løbet af det her kalenderår – at se på, om der er plads til yderligere stramninger, flere optjeningsprincipper eller andet, som fremmer den udvikling, vi ønsker os.
Men for mig er det bare vigtigt også at holde fast i den dimension, der hedder, at vi ikke skærer alle over en kam.
Der er heldigvis masser af naturaliserede danskere, som har en anden tro end den, jeg selv har, som har valgt Danmark helt og fuldt og positivt til, og det er vigtigt, at vi har debatten med den nuance, så vi ikke får, om end det ikke er tiltænkt, sendt et signal til dem om, at de ikke er velkomne.
Det er derfor, vi skal stille håndfaste krav og møde alle med forventninger.
Det derfor, at vi skal stå fast på og være stolte af de værdier, som Danmark bygger på: Demokrati, frihed, lighed og fællesskab.
Det er altså kort sagt at lukke for dem, som hverken kan eller vil, og fortsat bevare Danmark som et åbent samfund for dem, som vælger os aktivt til, og som gerne vil være med til at gøre Danmark stærkere.