Inger Støjberg (V), 2017-04-28:
Der spørges til, hvad jeg kan oplyse om beskæftigelsen for personer med udenlandsk oprindelse i Danmark, og hvad jeg agter at gøre for at få den gruppe i højere grad til at bidrage på arbejdsmarkedet.
Først vil jeg gerne understrege, at jeg er af den helt klare holdning, at alle, der bor i Danmark, skal bidrage til det danske samfund, og det vil jeg gøre mit til også kommer til at ske.
Med de seneste tal på asylområdet tror jeg godt, at jeg tør vove den påstand, at vi er nået ganske langt med at håndtere tilstrømningen siden 2015, men det betyder ikke, at arbejdet er klaret og slut, tværtimod.
Det er galt nok, at så få indvandrere og efterkommere er i arbejde, og at så mange er på offentlig forsørgelse.
Det bliver så ikke bedre af, at vi ved, at det i høj grad er kvinder med ikkevestlig baggrund, der ikke er på arbejdsmarkedet, og helt skævt og uacceptabelt er det, når den manglende deltagelse på arbejdsmarkedet skyldes normer og værdier, som man har taget med hjemmefra.
De hører ikke til i Danmark.
Her er man på arbejdsmarkedet, om man er kvinde eller mand.
Et vigtigt skridt i retning af bedre integration tog vi med indførelsen af integrationsydelsen i september 2015 lige efter V-regeringens tiltrædelse.
Det skal ikke være attraktivt at komme til Danmark og modtage høje sociale ydelser, og lige så vigtigt er det, at det skal kunne betale sig at arbejde.
For det er ikke rimeligt, at der ikke er en nævneværdig økonomisk forskel på, om man går på arbejde hver eneste dag og samtidig får en hverdag til at hænge sammen, eller om man står uden for arbejdsmarkedet og lader sig forsørge af det offentlige.
Når man ikke arbejder, er man heller ikke en del af det fællesskab, som arbejdsmarkedet også er, som er så centralt i Danmark, og som er en forudsætning for, at integrationen i bred forstand lykkes.
Derfor tog regeringen efter at have fået de økonomiske incitamenter bragt i en bedre balance fat på en grundlæggende ændring af de krav, som vi stiller, og den hjælp, som vi yder til nyankomne, når de skal integreres i Danmark.
Vi indgik i 2016 en ambitiøs, tror jeg nok jeg tør sige, en aftale med både kommuner og arbejdsmarkedets parter med henblik på at gøre det nemmere for dem, der nyligt er kommet til landet, til at få en fod inden for på arbejdsmarkedet.
Vi gik efter at vende tilgangen til integrationen, så vi nu siger, at man skal bidrage, og man skal gøre en aktiv indsats.
Det handler først og fremmest om at få en hurtig kontakt til arbejdsmarkedet.
Alle nytilkomne skal nu mødes med en klar forventning om, at de både kan og skal bidrage.
Alle er nu jobparate, indtil det modsatte er bevist, og skal hurtigt i job eller ud i virksomhedsrettede tilbud.
Med integrationsgrunduddannelsen får flygtninge og familiesammenførte til flygtninge helt nye muligheder for at komme i job, få adgang til både praktisk oplæring i en virksomhed og til offentligt betalt skoleundervisning med en faglig opkvalificering og danskuddannelse.
Selv om det jo er alt for tidligt at udtale sig kategorisk om effekterne, synes jeg faktisk, at vi bør glæde os over, at vi kan se, at tallene går i den rigtige retning.
Andelen af lønmodtagere og beskæftigede flygtninge og familiesammenførte med 3 års ophold er f.eks. steget fra 23 til 28 pct. i perioden fra december 2015 til december 2016.
Ud over det økonomiske aspekt handler integrationspolitik og den politik, som regeringen har indført, også om et opgør med den misforståede tolerance og hensyntagen, der tidligere har præget tilgangen til nytilkomne.
For ud over, at vi jo ikke har råd til at stå med en økonomisk regning – ja, lad os bare være helt konkrete, på 33 mia. kr. – som kan tilskrives ikkevestlige indvandrere og deres efterkommere, så har vi i hvert fald ikke råd til den værdimæssige regning, der vil blive forbundet med det, hvis ikke vi får flere ud på arbejdsmarkedet, og hvis ikke vi får flere ind i det danske samfund.
Men når man bor i Danmark, skal man lære sproget, og man skal tage det danske værdisæt til sig.
Her i landet er det altså normen, at man forsørger sig selv og sin familie.
Det kan ikke nytte noget, at vi ikke tør tale om emner, fordi de af nogle kan blive opfattet som kontroversielle.
Der er behov for, at vi siger tingene åbent og ærligt, som de er, og at vi siger ærligt, at det ikke nytter, at man holder ikkevestlige indvandrerkvinder uden for arbejdsmarkedet.
Vi kan og skal skubbe på for at bryde de traditioner, som vi ved der er, som holder ikkevestlige indvandrerkvinder uden for arbejdsmarkedet.
Når man er i Danmark, er det danske traditioner, der styrer.
Vi har ikke stereotype kønsrollemønstre, som giver udslag i social kontrol, tværtimod.
Her er alle lige.
Vi skylder det danske samfund og ikke mindst de unge piger og kvinder, som det her jo går ud over, hvis de bliver holdt uden for arbejdsmarkedet, og hvis de bliver holdt i et fast greb af social kontrol, at de får samme muligheder, som alle andre gør i Danmark, muligheder for uddannelse, muligheder for job, muligheder for selv at bestemme.
Vi skal stille klare krav og forventninger til nyankomne udlændinge uanset køn.
Jeg mener, at vi med de seneste 2 års tiltag har taget nogle meget vigtige skridt i forhold til at få en bedre integrationsindsats, men vi er så langt fra i mål lige nu.
Derfor er jeg også glad for, at vi tager debatten her i dag.
Jeg håber så bare, at vi tager den på ærlig vis, siger, hvad det er, der fungerer, og hvad det er, der ikke fungerer, og ikke er bange for at diskutere de ting, som af nogle bliver opfattet som kontroversielle.