runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Mette Frederiksen (S), 2019-10-03:
Noget af det, der bedrøver mig allermest, både som socialdemokrat og som kvinde, er, at vi overhovedet har en diskussion i Danmark om, om man skal give hånd eller ej.
For dem, der ikke vil give hånd til mig, vil jo ikke give hånd, fordi jeg er kvinde.
Og at der overhovedet er nogen, der synes, det er okay, og sådan lidt frisk siger, arh, det er bare et spørgsmål om kultur, har jo ikke forstået, hvor kvindeundertrykkende det synspunkt er.
Jeg lyttede meget, da hr. Jakob Ellemann-Jensen tidligere i dag sagde, at det havde været svært for ham at lande i burkadiskussionen.
Da lyttede jeg til det, for sådan har jeg det ikke selv.
Det er jo ikke, fordi jeg ikke anerkender, at der er dilemmaer i forhold til lovgivningen, men burkaen er jo så kvindeundertrykkende, og at den overhovedet er i Danmark er – og nu bruger jeg et ord, jeg ellers ikke ville bruge i mange andre sammenhænge – absurd.
Det er absurd, og at der overhovedet er nogen, der forsvarer, at det ene køn skal undertrykkes og have udvisket sin identitet, er jo kun udtryk for en kulturrelativisme, som ikke forstår alvoren i den radikaliserede udgave af islam, som også er i Danmark.
Og den finder sted i at være kvindeundertrykkende, og den finder jo også sted i overlappet til kriminalitet, terror og underminering af vores demokrati.
Og jeg betragter det som ganske alvorligt og som farligt, herhjemme og i den vestlige verden.
Det er mit syn på det.
Pernille Vermund (NB), 2019-10-03:
Tak for ordet.
Og tak for en god replik – jeg ved faktisk ikke, hvad det hedder her i dag.
Tak – må jeg vist sige – for rosen til både min sidemand og mig selv som debutanter.
Noget af det, som er helt særligt ved at komme herind og skifte tegnestuen derhjemme ud med den her nye arbejdsplads, er jo, at vi har et vidunderligt bibliotek.
Og da vi fik vores kontorer, gik jeg på biblioteket og lånte et par bøger: lidt om Lars Løkke Rasmussen, lidt om Anders Samuelsen, lidt om Carl Holst og portrætbogen, som Thomas Larsen har skrevet om fru Mette Frederiksen.
Og hun har siden hen været med til at foreslå, at muslimske friskoler simpelt hen bør lukkes, fordi de efter hendes mening understøtter opbygningen af parallelsamfund, svækker sammenhængskraften i samfundet og i værste fald skaber grobund for radikalisering af børn og unge.
Hun mener også, at der er grund til at se mere kritisk på de aktiviteter, der foregår i en række moskeer herhjemme, og hun klandrer sig selv for at have været for naiv: Vi går ofte skævt ind i udlændingedebatten.
Det bliver et spørgsmål om religionsfrihed i stedet for et spørgsmål om demokrati.
Selvfølgelig vil jeg til hver en tid kæmpe for menneskers ret til at tro på den gud, de vil.
Men jeg vil ikke give dem ret til at sværte andre til i form af hadsk tale mod jøder, homoseksuelle, Israel, USA eller Danmark.
Det går ikke, men det sker i nogle af moskeerne.
Det er samfundsundergravende, og her skal vi ikke tænke i religionsfrihed, siger Mette Frederiksen.
« For god ordens skyld og for at undgå misforståelser skal jeg understrege, at Nye Borgerlige og jeg naturligvis også mener, at alle i Danmark skal have lov til at tro og tænke, hvad de vil.
Men kan statsminister fru Mette Frederiksen ikke uddybe sin kritiske tilgang til de islamiske miljøer og islams samfundsundergravende indflydelse i Danmark, som er beskrevet i Thomas Larsens biografi?
Mette Frederiksen (S), 2019-10-03:
Jeg synes, at det, der er så særligt nu, er, at brikkerne er ved at være på plads til, at det er hele Danmark, der kan løfte det her.
Jeg oplever en befolkning og ikke mindst vores børn og unge, som allerede er gået foran, og som gerne vil det.
Vi har et erhvervsliv, Dansk Industri, der nu bakker op om 70-procentsmålsætningen.
De har sagt ja til vores forslag om at lave forpligtende partnerskaber på klimaområdet.
Vi har pensionskasserne, der rykker ind.
Og vi må jo sige, at der sker ganske meget også her i
Folketinget.
Nu skal det jo så stå sin prøve i de to forhandlingsrunder, vi går i gang med.
Men jeg tror på det og må sige, at jeg grundlæggende deler analysen af, at hvis ikke vi, der er her nu, leverer, så vil nogle af de børn og unge, der er så optaget af det her, og som ikke bare har holdninger, men faktisk også handler, i værste fald blive ladt tilbage med en følelse af, at demokratiet ikke kan bruges til det, de brænder for.
Og vi er demokratiet for dem, indtil de selv kan komme herind eller selv får stemmeret.
Og derfor skal vi vise, at vi mener det.
Uffe Elbæk (ALT), 2019-10-03:
Det, jeg står her og siger, kommer måske igen til at lyde lidt underfundigt, nemlig at Alternativet faktisk virkelig, virkelig ønsker, at regeringen lykkes med projektet.
Det er ikke bare for regeringens egen skyld, at jeg siger det, men det er også, fordi det vil være et enormt generationssvigt, hvis den her regering og det her Folketing ikke lykkes med det her projekt.
Så dræber vi det håb, der i dag er blandt børn og unge, om, at de også har en fremtid, og at der er nogle voksne, der faktisk tager ansvar.
Så når jeg står her og repræsenterer Alternativet og siger, at jeg virkelig af hjertet håber, at regeringen lykkes med projektet, så er det også, fordi jeg har fokus på dem ude på gaden, dem, der har stået og demonstreret hver fredag.
Det er måske mere en kommentar til statsministeren, men jeg håber, at det også er med i det perspektiv, vi går ind i det her samarbejde.
Mette Frederiksen (S), 2019-10-03:
Jeg har det på mange måder ligesom hr. Uffe Elbæk.
Dagen i dag og debatten har været anderledes end næsten alt andet, jeg har prøvet herinde.
Jeg tror ikke, det er regeringens fortjeneste.
Der er sket noget i salen i dag, som er anderledes, end det plejer at være, og jeg synes, det klæder os, og jeg håber på, at vi kan tage det med.
Jeg synes, at vi alle sammen ligger under for og på en eller anden måde også er blevet lidt ofre for en offentlig og politisk debat, der går for hurtigt, og hvor vi alt for ofte ender i overskriftsdiskussioner.
Og vi ved godt alle sammen, at det ikke det, der løser det.
Jeg er sådan set også enig i det, hr. Uffe Elbæk siger, nemlig at vi nu er ved at være der, når det gælder målet, men vejen derhen kan vi ikke se endnu.
Det er jo rigtigt.
Der skal vi være nået langt, langt længere, når vi mødes om 1 år, for så har vi klimaloven på plads, og så har vi forhåbentlig også en klimahandlingsplan på plads.
Der begynder vi jo så at tage nogle af de rigtig, rigtig svære diskussioner.
En af de vigtigste, synes jeg, er jo, hvordan vi får elektrificeret det her samfund, for det er en af de grønne kilder, vi har.
Det er enormt svært at gøre det på transportområdet, fordi vi har så mange skatteindtægter bundet op på nogle biler, som vi godt alle sammen kan regne ud ikke skal blive ved med at være vores primære transportmiddel, men hvordan får vi lavet den transformation, så almindelige mennesker kan følge med, uden at vi taber mange, mange milliarder kroner, men går i den grønne retning?
Vi har ikke svarene på de der ting endnu.
Så jeg anerkender utålmodigheden og forstår den godt.
Vi skal være nået meget, meget længere om 1 år.
Og jeg vil nok være en af dem, der lidt stædigt også holder fast i, at forskningen er helt, helt afgørende, for jeg er en af dem, der tror på, at ny teknologi er noget af det, der skal redde de problemer, klimaet har.
Uffe Elbæk (ALT), 2019-10-03:
Det er måske, fordi klokken snart er 1, at jeg bliver lidt reflekterende.
Jeg vil sige, at det har været en helt særlig dag for mig.
Det er ikke bare, fordi vi har snakket om kameler og elefanter og Nutella, og troldene fra Færøerne kom også ind i lokalet, men fordi jeg faktisk synes, at det har været en meget redelig debat, og at det har været en meget åben debat.
Jeg sad og tænkte på, om det er, fordi vi har fået en meget ung ny regering – gennemsnitsalderen er set fra det ældre perspektiv, som jeg har som snart folkepensionist, lav.
Men der har også lydt mange unge stemmer, nemlig fra de nye medlemmer i salen.
Jeg synes, at der har været noget i spil, som gør mig rigtig, rigtig glad, vil jeg sige.
Det lover godt.
Men det er også nødvendigt, fordi de udfordringer, vi står over for, er så markante, som de er.
Så der ligger et enormt ansvar her hos os.
Er vi os imellem i stand til at holde fast i mulighederne og til at manifestere den her nye tid og den her nye gejst, der skal til, for at løse de alvorlige udfordringer, vi står over for?
Så jeg synes, det er et særligt øjeblik for os her i Folketinget, og det er det også i den kommende periode.
Men der er så noget, der alligevel er blevet tydeligt, og det er, at selv om der er ved at være en fælles erkendelse af problemets omfang, synes jeg overhovedet ikke, at vejen hen til at løse dem er tydelig nok, og jeg synes heller ikke, at de ressourcer, der er afsat til at løfte de her udfordringer, dags dato er til stede.
Derfor håber jeg virkelig, at statsministeren vil lytte med de nysgerrige ører, som statsministeren i dag har givet udtryk for at have, og at hun virkelig har et ønske om at finde nye modeller og også vil høre på nogle af de ideer, der bliver præsenteret.
Vores politiske ordfører kom med et bud, nemlig grønne obligationer, og med en reference til Holland, hvor man på et døgn fik 45 mia. kr. at arbejde med.
Så jeg håber bare, at der er den lydhørhed og den nysgerrighed.
Mette Frederiksen (S), 2019-10-03:
Jeg mener bestemt, at vi skal tage hensyn til virksomhederne, og det mener jeg jo vi skal gøre i vores gerninger i det hele taget her i huset.
Igennem de seneste 4 år er der blevet sparet mange milliarder kroner på uddannelse.
Det mener jeg jo har været en helt grundlæggende forkert prioritering.
Altså, i en situation, hvor – apropos – familieejede produktionsvirksomheder fra den ene til den anden til den tredje siger, at de kommer til at mangle faglært arbejdskraft, så er det da besynderligt, at der er blevet sparet på uddannelserne.
Det synes jeg jo ikke er at passe på vores virksomheder.
Da den tidligere regering tiltrådte, valgte man at skære ned på den grønne forskning.
Det synes jeg jo ikke er at passe på virksomhederne, og derfor skal vi selvfølgelig gøre det her på bedst mulige vis.
Jeg synes, det er godt, at vi får bekræftet, at der også gemmer sig en mere principiel holdning til, at man slet ikke ønsker, at der skal være beskatning på arv, og her er vi virkelig, virkelig uenige.
Hvis der er noget, der skaber ulighed, så er det, at man kan få lov til at arve store formuer uden at give et bidrag til fællesskabet.
Søren Pape Poulsen (KF), 2019-10-03:
Det er jeg selvfølgelig glad for at høre.
Jeg er stadig væk spændt på at se, hvor det ender.
Det er klart, at jeg giver statsministeren ret i, at det her også dækker over en mere principiel debat.
Det gør det, fuldstændig, for jeg skal indrømme, at vi overhovedet ikke mener, at der skal være beskatning på arv, hverken for virksomheder eller private.
Men når jeg sådan bruger lidt tid på det her med virksomhederne, er det jo, fordi så mange andre også er afhængige af det – altså rigtig mange mennesker, der går på arbejde hver dag – og jeg kan godt forstå, at de tænker: Hvad får det her af betydning?
Jeg anerkender, at man vil føre det tilbage til 2015-niveau.
Men grunden til, at vi lavede det om, og at nogle af os syntes, det var så vigtigt, at vi lavede det om, var, at vi syntes, at det gamle system var forkert.
Derfor tror jeg bare, at man skal have en stærk opmærksomhed på de mange virksomheder, der ligesom lader høre fra sig nu, og man har måske også set nogle af dem udtale sig nærmest lidt frustreret i dagspressen.
Det er jo, fordi de kan se, at det her kommer til at gøre ondt.
Derfor tror jeg, at det er afgørende vigtigt, at vi finder en løsning.
Jeg så jo gerne, at man droppede det, der er i finanslovsforslaget.
Men hvis man ikke vil det, kan man i det mindste finde en løsning, der tager hensyn til virksomhederne.
Altså, jeg kan ikke forestille mig, at vi kommer til at deltage i sådan en aftale, men sådan for virksomhederne og Danmarks skyld beder jeg bare om, at man finder en løsning.
Mette Frederiksen (S), 2019-10-03:
Jeg har samme respekt for og samme kærlighed, tror jeg næsten jeg kan tillade mig at sige, som hr. Søren Pape Poulsen har, til de familieejede danske virksomheder.
Vi skylder dem utrolig meget, og de er jo på mange måder rygraden i dansk erhvervsliv, ikke kun i Jylland, men også andre steder i Produktionsdanmark.
Jeg tror, det er vigtigt at sige, at det, vi foreslår, jo er at føre reglerne tilbage til det, de var i 2015.
Det lyder næsten, som om vi sådan helt banebrydende laver et helt nyt arvesystem, og vi har jo – det har vi i øvrigt også diskuteret tidligere – skat på arv i Danmark.
Jeg ved, at ordføreren er imod det, også når det handler om andre indkomster eller pengebeløb, som overføres.
Så mon ikke også der gemmer sig en lidt mere principiel diskussion neden under den her?
Jeg kan i hvert fald huske, at vi har haft lejlighed til at veksle nogle ord om det tidligere.
Jeg synes helt grundlæggende, det er et sundt princip, når man arver noget, at man så også betaler en skat af det, og det tror jeg vi ser forskelligt på.
Når det så handler om de familieejede virksomheder, taler vi altså om reglerne, som de var i 2015, og vi er i dialog med virksomhederne om, hvordan vi kan gøre det her på en måde, så der ikke sker det, som hr. Søren Pape Poulsen frygter.
Det er helt rigtigt.
Det kan jeg bekræfte.
Det er bestemt ikke i vores interesse, at noget sådant skulle ske.
Søren Pape Poulsen (KF), 2019-10-03:
Tak for det, og tak for talen her.
Når familierne har det godt, har Danmark det godt.
Vi er alle sammen ud af en familie.
Familie kommer i mange former, men i bund og grund er det jo fundamentet for vores liv.
Og vi har jo meget at være vores familie og familierne taknemmelige for.
Også dem, der begyndte i det små.
Da der var en familie, der besluttede sig for at sige: Skal vi ikke lave en virksomhed, skal vi ikke sætte alt på ét bræt, skal vi ikke begynde at skabe noget?
De virksomheder har så efter nogle år måske vokset sig store til en virksomhed på 30 ansatte, 100 ansatte, og de virksomheder kunne jo stå i en situation en dag, hvor man gerne ville drive dem videre i næste generation.
Det er virksomheder, der findes overalt i Danmark, og som beskæftiger 850.000 danskere.
Det er virksomheder, der bidrager til levende, aktive lokalsamfund, og jeg synes jo, det kunne være utrolig godt, hvis de virksomheder, som bidrager med alt det positive, fungerer i dag – og i morgen så tager datteren eller sønnen over.
Jeg ved godt, at jeg har talt meget om det her i dag, og det er ikke bare sådan noget, jeg lige hiver op fra baglommen og siger: Nu skal vi køre på det.
Det er, fordi jeg er oprigtig ærgerlig over det, og jeg er oprigtig indigneret over, at man virkelig synes, det er rigtigt at gøre.
De har skabt så mange arbejdspladser, og vi står i en situation, hvor nogle af dem vælger at sige: Jamen så kan det være, at vi må sælge virksomheden.
For vi har ikke råd til generationsskiftet.
Og i værste fald kan det være, at nogen køber dem op og flytter virksomheden til udlandet.
Og det tror jeg simpelt hen ikke på hverken er statsministerens eller Socialdemokraternes ønske.
Det nægter jeg at tro, og derfor spørger jeg bare: Kan vi ikke finde en løsning, så vi bevarer vores familievirksomheder, også i næste generation?
Pernille Vermund (NB), 2019-10-03:
Tusind tak.
Jeg er glad for at høre betragtningerne.
Mette Frederiksen (S), 2019-10-03:
Danmark bygger selvfølgelig på religionsfrihed, og jeg har ingen udfordringer med, at andre mennesker har en anden religion end den, jeg selv har.
Men det kvindeundertrykkende, som nogle bruger deres tro til at effektuere, skal vi ikke understøtte i det offentlige rum.
Jeg mener ikke, at f.eks. kønsopdelt svømning i offentlige svømmehaller hører hjemme i Danmark.
Det mener jeg ikke.
Og jeg er ked af den måde, den diskussion foregår på, fordi vi ikke forstår, hvor undertrykkende det i virkeligheden er, at drenge og piger ikke skal kunne være i en svømmehal sammen – os, der har kæmpet for, at drenge og piger skal kunne være sammen i alle mulige sammenhænge.
Det er bare et eksempel.
Jeg tror, at det, vi i Danmark har behov for at erkende, når vi diskuterer grønlandske forhold på velfærdsområdet, er, at Grønland altid vil være helt ekstremt udfordret simpelt hen på grund af sin størrelse, og fordi det er svært at nå frem; hvor stor indflydelse vejret har på alt, hvad der foregår i det pragtfulde land.
Og man bliver nødt til at forstå, hvor store udfordringer der er logistisk og praktisk under grønlandske forhold, før man også, tror jeg, som dansker forstår, hvorfor det er svært at drive et sundhedsvæsen og et skolesystem.
Der har vi bare nogle helt andre vilkår.
Men det ændrer jo ikke på, at vi skal bruge vores erfaringer i fællesskab.
Jeg glæder mig til samarbejdet og er selvfølgelig utrolig glad for at høre, at man bl.a. fra Grønlands side synes, at vi er kommet ind i en god gænge.
Det skal vi helt bestemt.
Så det er jeg meget glad for.
Til alle: tusind tak for en god, lang, men rigtig, rigtig god debat.
Aaja Chemnitz Larsen (IA), 2019-10-03:
Tak for det.
Sidste gang statsministeren brugte ordet absurd, var jo i forbindelse med Trumps ønske om at købe Grønland.
Vi er nødt til også at se på, hvordan vi kan kitte rigsfællesskabet noget mere sammen.
Jeg synes sådan set, at der, hvor der er noget, der hægter os sammen, er på velfærdsområdet, og jeg synes, at det er enormt modigt at tage den her diskussion om, hvordan man helt grundlæggende skal løse velfærdsudfordringer i det danske samfund, op.
Og jeg er ikke i tvivl om, at det også er noget, som Grønland kommer til at kigge på, fordi vi er så inspirerede, kan man sige, af den måde, man har et velfærdssystem på i Danmark.
Men i hvert fald tak for i dag og tak for debatten.
Mette Frederiksen (S), 2019-10-03:
Altså, jeg synes, det har været en fornøjelse i dag.
Jeg ved godt, at vi stadig væk er i starten af en valgperiode, men alle partier har jo faktisk i dag tilkendegivet, at man ønsker et samarbejde og det brede samarbejde på lidt forskellige områder.
Men den velvilje fra alle partier og fra alle mandater til at gå ind i forhandlingslokalerne kan jo give os en helt unik mulighed for at få lavet nogle brede aftaler, som dermed også står og består ud i fremtiden.
Det gælder selvfølgelig også, når det drejer sig om Arktis, men også om grønlandske forhold af mere intern karakter, hvis man kan kalde det det.
Bare for at give et eksempel – jeg besøgte på et tidspunkt sådan et botilbud for mennesker med senhjerneskader.
Så medarbejderne ville gerne smøre zinksalve på.
Før de kan smøre zinksalve på, skal de ringe til værgen, fordi der er tale om mennesker med hjerneskader, for at spørge, om de må ringe til praktiserende læge.
Enhver, der har prøvet at skulle have fat i en praktiserende læge, ved, at det godt kan tage lidt tid.
Det havde de ikke.
Har I nogen sinde oplevet en praktiserende læge, der siger nej?
Det havde de heller ikke.
Ikke desto mindre skal de, hver gang de smører zinksalve på, ringe og få lov til at gøre det.
Jeg kan ikke lade være med i mit stille sind at tænke, at der alligevel skal noget zinksalve til, før det bliver et rigtig alvorligt problem.
Lur mig, om ikke vi siger: Så lovgiver vi.
Og det er jo det, vi skal lade være med.
Og det er spørgsmålet, om vi tør det.
Alex Vanopslagh (LA), 2019-10-03:
Ja, det er spørgsmålet.
Jeg håber, at et flertal i Folketinget vil have modet til det.
Jeg tror, at løsningerne er ret drastiske, for vi ville skulle slippe utrolig meget kontrol.
Og jeg tror, du ville have en hær af embedsmænd, der ville være klar til at forklare, hvorfor hver evig eneste regel er nødvendig at bevare.
Men den sidste del af statsministerens analyse er jeg sådan set enig i, og jeg glæder mig til, at regeringen bliver mere konkret på det område – såvel som på alle mulige andre områder.
Men det skal vi nok plage statsministeren med i tide og utide de næste 4 år.
Så lad os glæde os til det.
Mette Frederiksen (S), 2019-10-03:
Jeg tror jo sådan set, at det er rigtigt, at noget af papirarbejdet og bureaukratiet opstår ude i kommunerne.
Jeg spurgte også i min åbningstale i tirsdags, om patientforeninger er villige til at kræve lidt færre håndfaste rettigheder, og om fagforeninger er villige til at stille lidt færre håndfaste krav på vegne af deres medlemmer.
Men vi bliver også nødt til at se indad her i Folketinget, hvis vi skal i mål med det her.
F.eks. er puljestyring jo ikke særlig populært.
Apropos diskussionen her, så laver vi en aftale med kommuner og regioner, hvor vi giver flere penge til velfærd, og det første spørgsmål, vi får, er, hvor mange penge der præcis er til børneområdet.
Man kan jo ikke begge dele.
Og hvis vi vil vide, præcis hvor mange penge der går til børneområdet eller til ældreområdet, så skal de gives i puljer.
Vi leder ikke den offentlige sektor i det her Folketing længere; vi styrer den.
Så jeg tror, at forudsætningen for, at vi kan det her, er, at vi tør at kigge indad.
Derfor er spørgsmålet jo relevant, fordi alle har haft ambitionen, men ingen af os er kommet i mål med det.
Virkeligheden er, at enhver regering i Danmark bureaukratiserer mere undervejs.
Og mon ikke også antallet af lovforslag ligger nogenlunde konstant.
Så jeg vender tilbage og beklager, at det ikke bliver mere konkret end som så.
Og spørgsmålet er, om vi tør.
Alex Vanopslagh (LA), 2019-10-03:
Jeg vil gerne tage fat på det her om bureaukratiseringen.
Så vidt jeg ved, er det hver eneste regering siden Poul Schlüter, der har lavet en eller anden form for tillidsreform, moderniseringsprogram eller afbureaukratiseringsreform.
Vi havde også de magiske 5 mia. kr., i den tid LA var i regering – og yada yada.
Men det er jo aldrig lykkedes, og jeg er lidt spændt på at høre statsministerens analyse af, hvorfor det ikke er lykkedes.
Altså, min egen er selvfølgelig præget lidt af mine liberale overbevisninger forstået på den måde, at jeg dels tror, at det er meget svært at lykkes med en afbureaukratisering af den offentlige sektor her fra Christiansborg, medmindre vi nedlægger kommunerne eller i hvert fald tager et ret voldsomt opgør med KL.
Og så længe vi har et centraliseret overenskomstsystem, vil fagforeningerne med overenskomsterne også blive ved med at skabe bureaukrati.
Det er nogle ting, hvor jeg ikke har fantasi til at forestille mig at det vil ændre sig, men jeg håber da, at det er min analyse, der er forkert.
Og så er det jo klart, at jeg også har den overbevisning, at manglen på konkurrence gør, at der ikke er de her markedsmekanismer, der giver kvaliteten, og så går bureaukratiet ind og erstatter det i stedet for.
Og det vil kun glæde mig, havde jeg nær sagt, hvis statsministeren har en anden analyse, for jeg håber jo, at det lykkes for statsministeren.
Det er lige før, at LA ville foreslå en LA-S-regering – det er jo så populært for liberale partier at gøre.
Aaja Chemnitz Larsen (IA), 2019-10-03:
Mange tak.
Det er sidste kommentar i dag.
Men jeg vil gerne sige tusind tak til statsministeren.
Vi har jo sådan set også bemærket, at statsministerens tale er blevet kaldt dyster.
Tværtimod vil jeg udvise min respekt i hvert fald og sige, at jeg synes, det er troværdigt, det er ansvarligt, og det er ærligt.
Og set gennem grønlandske briller tænker jeg sådan set også, at vi er i en historisk god gænge.
Vi er også blandt de utålmodige, som statsministeren taler om,
men vi synes, at der er nogle rigtig positive politiske signaler fra regeringen og særlig fra statsministeren, så tusind tak for det.
Vi vil jo sådan set fra IA's side gerne deltage i forlig, og vi er jo kommet med i finanslovsforhandlingerne.
Men når vi snakker om socialt udsatte grønlændere, vil vi gerne være med til at snakke løsninger.
Vi tænker, at vi kender mest til Grønland og den del, der handler mig Arktis.
Så jeg vil høre statsministeren, om det er noget, man er villig til at åbne op for at vi kan.