Lisbeth Bech-Nielsen (SF), 2025-11-27:
Debatten i dag har ikke overrasket mig så meget, desværre.
Jeg er rigtig glad for opbakningen fra Alternativet, Enhedslisten, Radikale Venstre og Dansk Folkeparti.
Nogle prøver at gøre det her til en diskussion om, om man vil have en lufthavn eller ej, og det er ikke det, det handler om.
Det, det handler om, er, at der er rigtig, rigtig mange initiativer, som andre store europæiske lufthavne som f.eks. Schiphol Lufthavn og Heathrow Lufthavn tager, men som CPH ikke gør.
Meget af debatten her har handlet om, om det kan betale sig at få taxibots til at flytte flyene, og om de ikke alligevel skal bruge den tid på at varme jetmotorerne op.
Der er bare i tallene en så stor forskel mellem de par minutter, man skal bruge på at varme motoren op, og så de op til 12 minutter, som det kan tage at taxie i spidsbelastningsperioder.
Og når vi ved, at to tredjedele af udledningen af de ultrafine partikler kommer fra netop tomgang og taxikørsel, er det det mest centrale sted at sætte ind.
Det andet var den omlægning af erhvervsstøtten, som regeringen selv har skrevet ind i sit eget regeringsprogram skulle til for at optimere brugen af de +40 mia. kr., vi bruger om året i erhvervsstøtte.
Man kunne selvfølgelig også have lavet et beslutningsforslag, hvor man simpelt hen pålagde lufthavnen via sit ejerskab af den at bruge BAT-teknologier, bedst tilgængelige teknologier.
Der ville jo ikke være noget mærkeligt i, at man som ejer pålagde den det, men der kunne vi godt forudsige udfaldet af det, og derfor fandt vi simpelt hen pengene, selv om ministeren da har ret, når han siger: Hvorfor skal man betale for noget, som de burde gøre selv?
Men var vi kommet med den anden model, havde ministeren med garanti sagt: Nej, på trods af et ejerskab vil vi gerne have armslængde, og vi vil ikke pålægge lufthavnen et krav, der har en økonomisk rækkevidde. Så på den måde kender vi jo alle sammen hinanden så godt, at vi ved, hvad man vil sige i alle de her tilfælde.
De penge, der er fundet til de her initiativer, giver mening.
Og det giver faktisk mere end mening, for når vi som lovgivere laver lovgivning og i det her tilfælde siger, at de penge, der kommer ud af det her initiativ, også skal gå til luftfarten og gøre den om end ikke grøn, så grønn ere , ville det jo være et fuldstændigt vælgersvigt så at sige, at de penge, der faktisk er kommet fra en indenrigsrute og skulle gå til luftfarten, går ned i statskassen til alt muligt andet.
Inden tiden er gået helt, vil jeg gerne læse endnu et vidnesbyrd op.
Vi laver jo ikke lovgivning på baggrund af anekdoter, men det er bare for at vise, at der er rigtige mennesker, der lever rigtige liv med deres børn i nærheden af lufthavnen og med de bekymringer, der følger med det.
Vindretningen bestemmer, hvordan mit humør starter om morgenen.
Andre dage hører vi ikke støj og høje hyletoner fra lufthavnen.
Vi ved, at når larmen er høj, så kommer vinden fra lufthavnen, og så er de ultrafine partikler også i luften omkring os.
Vi har to små børn.
Vi bor og lever her.
men forestil dig, hvordan det føles som mor at sende dem udenfor og af sted om morgenen, når luften stinker af fuel, og børnene trækker den ned i lungerne.
Det er voldsomt at bo et sted, hvor det er vindretningen, der bestemmer, om vores børn kan lege ude, om vi kan spise ude, om vi kan have åbne vinduer, eller om vi faktisk bliver nødt til at køre væk hjemmefra for at få ro og ren luft.
Vi er tusinder af børn og voksne, der lever med det her hver dag.
Det bliver kun værre og værre.
Jeg synes jo, man skal tage det alvorligt, når tusindvis af mennesker forener sig og siger: Det handler ikke om, at vi ikke vil have lufthavnen; vi vil bare gerne have, at vi kan sende vores børn udenfor med ro i sindet.
Og det her er jo ikke kun anekdoter.
Der er jo lavet den rapport med alarmerende høje tal, der fik 17 forældrebestyrelser til at råbe vagt i gevær og skrive til både transportministeren og statsministeren omkring det her og omkring den uro, der er.