runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Carolina Magdalene Maier (ALT), 2019-04-03:
Tak for det.
Jeg har ikke skiftet køn siden sidst.
Jeg vil bare spørge ordføreren om det, han sagde om proces.
Ordføreren nævnte, at man vil bede om at få lovforslaget delt op.
Er det så imellem de to dele, der handler om det med kunne tilknytte flere afdelinger og det med donationerne?
Mit spørgsmål går egentlig på noget, som jeg også synes ordføreren sagde om donationsdelen, nemlig at man ikke kan støtte grænsen på de 20.000 kr., og at man vil gerne helt ned på 0 kr., når det gælder donationer fra udlandet, men at man godt, sådan som jeg hørte det, kan støtte den del, der handler om, at der skal være gennemsigtighed.
Så snakker vi om, at man ønsker lovforslaget delt op i to og ikke i tre forslag?
Det er sådan set det, der er mit spørgsmål.
Lars Aslan Rasmussen (S), 2019-04-03:
Nej, det synes jeg ikke er korrekt.
Det kommer vel an på, hvordan man vurderer det.
Vi har ikke noget imod, at man kigger specielt på den her særlige situation, men de fri- og privatskoler, vi har, ligger jo rundtomkring i landet, både i store byer og små byer, og det ændrer jo ikke ved, at det her også gør det lettere for nogle af de privatskoler, der er rigtig problematiske, og at det primært tilgodeser fri- og privatskolerne på bekostning af folkeskolen, som vi stadig væk håber er forældrenes førstevalg.
Anni Matthiesen (V), 2019-04-03:
Som det også lige er blevet sagt af den tidligere taler, ordføreren for Dansk Folkeparti, har det her lovforslag, som vi er i gang med at behandle nu her i Folketingssalen, simpelt hen til formål at udmønte aftalen om bedre rammer for og styrket tilsyn med de frie skoler.
Det er en aftale, som regeringspartierne indgik sammen med Dansk Folkeparti tilbage i januar måned.
Med lovforslaget her foreslås det bl.a., at de frie skoler fremover også får mulighed for at oprette nogle skoletilbud i en afdeling af en fri skole.
Som jeg også kom ind på i mit spørgsmål tidligere, er det måske især i landdistrikterne, at man har det behov.
Altså, hvis man på en eller anden måde ad den vej kan være med til at sikre, at der også er et skoletilbud i en mindre landsby, så får man med lovforslaget her en mulighed for at oprette en afdeling, vel at mærke hvis hovedskolen ligger i den samme kommune eller i nabokommunen.
Ud over det gives der mulighed for, at de frie skoler fremover kan oprette klubtilbud for elever fra 4. klasse, hvilket jeg også synes er rigtig fint at vi får med i lovforslaget her.
Som det også er blevet sagt af tidligere ordførere, er lovforslaget her jo med til at skabe et forbud mod anonyme donationer.
Vi får altså med det her forslag skabt en øget sikkerhed og også en øget gennemsigtighed, og der må jeg sige, at det er noget af det, som jeg synes har været en fornøjelse at samarbejde om.
Jeg vil faktisk også gerne have lov til at takke hr. Alex Ahrendtsen for det samarbejde, der har været i forbindelse med de her forhandlinger.
Jeg synes, vi er nået fint i mål, og at vi med lovforslaget her får skabt en øget sikkerhed og tryghed, i forhold til at der ikke sker dårlig påvirkning udefra, samtidig med at vi har kunnet give nogle øgede frihedsgrader.
Lars Aslan Rasmussen (S), 2019-04-03:
Tak til ordføreren.
Jeg skal bare lige forstå det.
Vil det sige, at ordføreren overhovedet ikke støtter nogen beløbsgrænse?
Altså, man kan sådan set komme fra Somalia og donere 5 mio. kr. til en dansk friskole, så længe der bare er gennemsigtighed i det og – som jeg også forstår – det lever op til reglerne.
Altså, det virker jo som rigtig mange penge.
Kan ordføreren så ikke se, at der er et problem i, at der ikke bliver sat en grænse overhovedet?
Henrik Dahl (LA), 2019-04-03:
Tak for det, formand.
Jeg blev helt bekymret, da jeg hørte Enhedslisten rose et af regeringens lovforslag, men når enden er negativ, er alting jo godt.
At man kan gå i en skole, der er uafhængig af statsmagten, har jo været et grundlæggende træk ved skolesynet i Danmark, siden vores nation blev født som demokrati i 1849.
Derfor skal vi værne om vores tradition for frie skoler.
Det er en af de ting, der gør os til dem, vi er.
Derfor hilser vi det velkommen, at Undervisningsministeriet siden 2017 har lukket adskillige friskoler, der ikke levede op til lovens krav om at opdrage til et samfund med frihed og folkestyre og til kravet om at levere undervisning, der står mål med den undervisning, folkeskolen tilbyder.
Men vi skal også videre, og derfor førstebehandler vi i dag lovforslag nr. 218.
Det forbyder anonyme donationer.
Der skal fremover redegøres skriftligt for donationer på over 20.000 kr. Frie skoler skal fremover ikke kunne modtage donationer på over 20.000 kr. fra offentlige myndigheder eller fysiske eller juridiske personer fra lande uden for EU og EØS, og for den samme kreds af personer og entiteter gælder også, at frie skoler ikke skal kunne leje bygninger, som bliver ejet af dem.
Det er nogle gode og væsentlige forbedringer, som bliver indført med lovforslag nr. 218, og som Liberal Alliance naturligvis støtter.
Tak for ordet.
Anni Matthiesen (V), 2019-04-03:
Betyder det, at Enhedslisten er imod, at man som forældre har rettigheden til egentlig at skabe en friskole?
For jeg kan oplyse om, og det ved ordføreren sikkert også godt, at rigtig mange af de frie skoler, som netop er opstået rundtomkring i landdistrikterne, typisk er opstået, fordi folkeskolen er lukket.
Og mange forældre er gået sammen og har sagt: Vi vil gerne have en skole i vores landsby.
Jeg skal bare forstå det: Er Enhedslisten dermed på vej i retning af at sige, at den rettighed vil man gerne have fjernet for egentlig at passe på folkeskolen?
Jakob Sølvhøj (EL), 2019-04-03:
Han passer både på forældrenes og elevernes interesser, det er meget vigtigt, og så passer Jakob Sølvhøj på folkeskolen, fordi vi nu engang ikke kommer uden om, at folkeskolen er fundamentet i vores uddannelsessystem, og vi nærmer os i nogle kommuner en smertegrænse.
Der er nogle kommuner, hvor en tredjedel af grundskolen ikke længere drives i folkeskolen, men drives i de private skoler.
Og der mener jeg simpelt hen at vi har et politisk ansvar for at sikre, at vi ikke laver lovgivning, der driver grundskolen i en retning, hvor stadig mere overtages af private skoler.
Jeg er sådan set
, tror jeg, enig med spørgeren, hvis det er det, der er hensigten, i at sige: Jamen er det ikke vigtigt, at det skal være muligt at drive skole tæt på forældrene?
Jeg mener, at den forpligtelse skal vi pålægge kommunerne, og vi har tidligere stillet forslag om, at man skal kunne stille krav om en folkeafstemning i et lokalt område, hvis kommunen vil lukke folkeskolen.
Så skal der kunne udskrives en lokal folkeafstemning, hvor man kan beslutte at bevare folkeskolen.
Nej, det kunne vi sådan set ikke drømme om.
Der er ingen grund til at gøre noget kompliceret enkelt, og sådan vil jeg heller ikke forsøge at fremstille det, men det, der er tale om her, er jo situationer, hvor forældrene faktisk ikke er i stand til at oprette en friskole.
Altså, det er derfor, der måtte være behov for afdelingskonstruktionen.
Og der er vi simpelt hen bange for, at konstruktionen i sig selv vil være drivende.
Jeg er sikker på, at hvis vi laver det her, vil vi se, at der er begrænsninger på endnu, og så vil vi begynde at se en koncerndannelse.
Der er ingen grund til at sige Tvind igen og igen, men den type skolesystemer, som vi ser i Sverige, hvor store private koncerner driver grundskolen, er en stærkt uønskelig udvikling, og det er den, vi vil sætte en barriere for.
Men jeg anerkender helt, at der er nogle dilemmaer, i forhold til at det er vigtigt, at vi sikrer forældrene ret til at få deres børn i en skole tæt på, hvor de bor.
Peter Hummelgaard Thomsen (S), 2019-04-03:
I det foregående spørgsmål forsøgte jeg at få svar på – og jeg fik ikke svar på det af ministeren – hvem det er, der til syvende og sidst træffer beslutninger om, hvilke funktioner der skal være hvor i fremtiden.
Og grunden er, at jeg, som ministeren jo ganske rigtigt nævner, gerne vil være en politiker, der repræsenterer mine vælgere ude på Amager.
Der er allerede for nogle år tilbage blevet lukket en.
Så mit spørgsmål er: Hvor skal jeg gå hen?
Hvem er det, jeg skal påvirke for at sikre det i fremtiden?
Er det her i Folketinget?
Er det ministeren eller i ministeriet?
Er det i Sundhedsvæsen Danmark?
Er det i sundhedsfællesskabet?
Altså, hvor er det, at jeg kan arbejde for, at der også i fremtiden er en akutklinik?
Og et godt udgangspunkt for det er jo, at der ligger en hospitalsplan, som ministeren ganske rigtigt siger er i høring lige nu, men den er alt andet lige et resultat af forhandlinger, der har været i Region Hovedstaden.
Her var akutklinikken på Amager snublende tæt på ikke at blive en del af den fremtidige hospitalsplan.
Det blev den heldigvis, fordi vi havde dygtige borgervalgte repræsentanter fra forskellige partier, der kæmpede for det.
Så er mit spørgsmål nu, ud over hvem der træffer beslutningen i fremtiden, hvad der sker nu, når man i Region Hovedstaden har besluttet sig for at sende i høring, at akutklinikken på Amager skal bevares: Bliver den så også det, eller hvad sker der med den hospitalsplan?
Det har jeg svært ved at forestille mig, for det er der ikke særlig mange ting der er i den her verden.
Kan ministeren ikke fortælle mig, hvordan det fungerer?
Anni Matthiesen (V), 2019-04-03:
Tak for Enhedslistens ordførertale her.
Det er bare lige for sådan at få helt styr på det, for hr. Jakob Sølvhøj taler jo nogle gange også forældrenes sag, og så synes jeg alligevel, at det her hen mod slutningen lyder, som om årsagen til, at Enhedslisten ikke kan bakke op om det her, egentlig er det her med muligheden for at lave afdelinger.
Og så siger ordføreren, at det er for også at passe på folkeskolerne.
Vil det sige, at Enhedslisten for at passe på folkeskolerne så egentlig er parat til ikke at give forældrene mulighed for faktisk at kunne sende deres barn i skole i en afdeling i en landsby?
Altså, jeg er nogle gange lidt i tvivl om, hvem hr. Jakob Sølvhøj passer mest på?
Ellen Trane Nørby (V), 2019-04-03:
Jamen tak for spørgsmålet.
Jeg kan jo starte med at understrege det, jeg også sagde før, for det er sådan set der, spørgeren vil hen, når spørgeren henviser til det udkast, der mig bekendt er i høring, og som jo ikke er et vedtaget dokument, men er noget, der er sendt i høring i december 2018 – det er bare lige, så vi har tingene på det rene, når spørgeren nu ligesom siger, at det skulle være vedtaget.
Det er det jo ikke.
Men når det er sagt, må man sige, at sundhedsreformen jo ikke ændrer på den sygehusstruktur, vi har, hverken for de 21 eller for de øvrige sygehuse.
Men i forhold til Hospitalsplan 2025, som jo er et høringsdokument og ikke noget vedtaget dokument i Region Hovedstaden, kan jeg sådan set ikke sige, hvad Region Hovedstaden har tænkt sig at gøre med det her dokument.
Det kan være, at spørgeren skal spørge sine partifæller om det, altså ledelsen i Region Hovedstaden, og spørge, hvad det er, fru Sophie Hæstorp Andersen og andre ønsker at gøre med det her dokument.
Det gør vi for at styrke det nære sundhedsvæsen.
Det er sådan set det, der indgår i aftalen.
Så indgår der også, at vi lægger det, der er budgetteret og aftalt i budget 2019, og som indgår i overslagsårene i regionernes budgetter – altså at man ligesom har forudsat i regionen, at der skal bygges dette eller hint, og det kunne være på Amager eller andre steder – til grund i aftalen med Dansk Folkeparti, og at det skal man selvfølgelig tage bestik af, men ikke et eller andet høringsdokument, som spørgeren vel dybest set burde spørge sine partikollegaer i Region Hovedstaden om hvad de ønsker at gøre ved.
Kenneth Kristensen Berth (DF), 2019-04-03:
Jeg synes jo også, at det her er problematisk derhen, at finansministeren jo ved gentagne lejligheder i Europaudvalget har understreget Danmarks ønske om budgettilbageholdenhed i EU-sammenhæng.
Nu kommer der så et ønske om et særligt budget for nogle lande; et ønske, som er efterkommet, og som man skal, har jeg forstået, diskutere videre i juni måned, altså lige på den anden side af et europaparlamentsvalg – det er meget praktisk.
Hvordan ser finansministeren egentlig efterhånden på muligheden for at fastholde den linje i forhold til budgettilbageholdenhed, når man ser flere og flere initiativer køre igennem Europaudvalget, som er omkostningskrævende, og nu også det her, altså et eurozone-budget, som også skal have tilført særlige midler?
Altså, er det overhovedet realistisk at forestille sig, at den dagsorden, som regeringen har i forhold til 1,0 pct. af bni, kommer til at holde?
Kristian Jensen (V), 2019-04-03:
Der er jo både lande, som har et realistisk ønske om at komme ind i ERM II, og lande, som har haft et urealistisk ønske.
Jeg har været med til at sende et klart signal til eksempelvis et enkelt EU-land om, at de skulle undlade at komme med en ansøgning, fordi det ville ende med et klokkeklart nej.
Men jeg ved også, at nogle af de nye lande fra Østeuropa har fået så meget gang i deres egen økonomi, at de nu har et berettiget håb om at kunne blive et ERM II-land, altså have så stærk en økonomi og være så dybt forankret i Europa, at de kan holde sig inden for et udsving på plus/minus 2¼ pct. af valutakursen.
Jeg siger bare, at jeg godt kan se nogle europæiske lande, der er nye medlemmer af EU, som for nylig har fået så stærk en økonomi, at jeg tror, at de kan være på vej ind.
Kenneth Kristensen Berth (DF), 2019-04-03:
Det kan finansministeren jo for så vidt godt svare på uden at løfte sløret for, hvad nogle lande har måttet mene.
Hvad er det for nogle lande, der er på vej til at kunne blive en del af ERM II?
Kristian Jensen (V), 2019-04-03:
Vores udfordring er lidt den, at alle de holdninger, vi har til eurozonebudgettet, kommer vi ikke af med på det vigtigste møde, for der er Danmark ikke med.
Vi er nemlig ikke medlem af eurozonen, og det er jo det valg, vi har truffet i Danmark, men det betyder også, at vi ikke kan have den samme klare stemme i debatten, fordi debatten i sidste ende fører frem til en beslutning blandt eurozonelandene om, hvorvidt de vil have et budget eller ej.
Jeg kan advare imod det, og det gør jeg også højlydt og nok også til irritation for nogle af mine kollegaer, der ikke er fra et eurozoneland.
Det er også derfor, vil jeg gerne repetere, at det, der blev konklusionen på topmødeerklæringen, var, at ERM II-landene på frivillig basis ville kunne deltage, og jeg tvivler på, at Danmark ønsker at deltage.
Kenneth Kristensen Berth (DF), 2019-04-03:
Det forhold er jo interessant, at andre lande har en drøm om at gøre, som Danmark har gjort, at Danmark ligesom er blevet fedtet ind i det her.
Min bekymring er simpelt hen den, at sådan som eurozonebudgettet i hvert fald oprindelig er tænkt, er det jo et budget, som er til gavn for lande, som er økonomisk dårligt stillede, og som har brug for passive overførsler fra andre lande, mens det er til ugunst for de lande, som sådan set har orden i egen økonomi.
Det er jo også årsagen til, at vi i hele forløbet op til beslutningen om eurozonebudgettet har set, at de nordeuropæiske lande, altså Holland, Danmark og Sverige og til dels Tyskland, men så alligevel ikke, har modsat sig, at vi skulle have det der eurozonebudget.
Det gør det hele til en meget absurd ting, for de lande, der vil nyde gavn af det her, vil gerne have budgettet, og de lande, der ikke vil nyde gavn af det, men som bare skal bidrage til det, vil ikke have det budget.
Jeg må bare spørge finansministeren, og jeg har faktisk før spurgt lidt om det: Hvor ser finansministeren at det her skal føre hen?
Er det her et budget i virkeligheden noget, som er på vej ned ad en ensrettet vej, hvor der befinder sig en mur for enden, og hvor man ikke kan vende?
Jeg må sige, at jeg synes, det er besynderligt, at vi er ved at få en situation, hvor eurozonelandene lukker sig om hinanden, men på en måde, der gør, at de eurozonelande, der traditionelt bidrager, bare kommer til at bidrage endnu mere.
Jeg har simpelt hen ikke fantasi til at forestille mig, hvad det var, der skulle gøre, at Danmark havde en interesse i at være i det selskab, ud over det forhold, at der er nogle partier herinde på Christiansborg, der gerne vil have, at Danmark udskifter sin valuta, kronen, med euroen, og så er det jo klart, at så er man selvfølgelig med i et eurozonebudget.
Kristian Jensen (V), 2019-04-03:
Det giver mig så lejlighed til lige at sige noget omkring ERM II.
Det er jo sådan, at en række lande har valgt, at de har en fælles valuta, der betyder, at deres valutakurser er låst op på hinanden, da valutaen er den samme.
Selv om der kan være et nationalt præg på mønter m.v., er det den samme valuta.
Så er der en anden gruppe af EU-lande, som har flydende valutaer, enten fordi deres økonomi ikke er stærk nok til, at de kan knyttes tæt op omkring euroen, eller fordi de politisk har valgt det.
Et eksempel på det sidste er Sverige, hvor økonomien er stærk nok, men de har valgt at have en flydende valutakurs med alle de risici, det indebærer for svensk økonomi.
Og så er der ERM II.
Det er de lande, der har en økonomi, der er stærk nok til at være med i et tæt bånd, plus/minus 2¼ pct., omkring eurokursen, men som ikke fuldt ud er medlem af euroen.
I øjeblikket er det Danmark.
Vi er det eneste ERM II-land.
Det er jo de landes eget valg at have den drøm.
Nogle lande ser ERM II som venteværelset; altså, det er første skridt til at komme ind i eurozonen.
Og de har så det ønske at gå fra at være et land med flydende valutakurs til at komme ind i ERM II.
Og nogle af de lande kunne jo godt tænkes at have et ønske om, at ERM II også knyttes op på nogle af de andre elementer, der er.
Jeg skal ikke referere fra møder – slet ikke møder, jeg ikke har været til – om, hvem der har ønsket hvad, men det har ikke været Danmark, der kom til bordet med et særligt ønske om, om ERM II-landene skulle have en særlig plads i diskussionen omkring eurozonebudgettet eller ej.
Og dermed har jeg næsten også sagt, at andre lande har haft det bud med til bordet.
Kenneth Kristensen Berth (DF), 2019-04-03:
Vi kunne fortsætte i timevis, er jeg sikker på.
Det næste spørgsmål lyder: Har regeringen selv efterspurgt muligheden for, at ERM II-lande kan indgå i eurozonebudgettet, og i givet fald, hvad er begrundelsen for, at regeringen måtte have efterspurgt denne mulighed?
Kristian Jensen (V), 2019-04-03:
Ja, det mener jeg jo den gør, men det kræver, at vi bliver ved med at holde fast i de allierede, vi har, og bl.a. derfor har jeg også taget initiativ til, at vi i den her uge mødes i kredsen af de lande, der holder fast i, at EU's budget også fremadrettet skal være på 1,0 pct. af landenes samlede bni, for det er vigtigt, at vi holder fast i det.
Diskussionen omkring eurozone-budgettet er en diskussion om, hvorvidt det skal være inden for den ramme, der er, eller uden for den ramme, der er, og der vil selvfølgelig der være en række af de lande, som vi er mest enige med.
Der er også eurolande, der siger, at i givet fald der skal være et budget, så skal det være inden for den ramme, der er.
Så jeg opgiver på ingen måde kampen for at holde fast i en budgetrestriktiv linje i EU.
Vi kommer til at mangle Storbritanniens stemme ved bordet, det er helt sikkert, men så må vi andre kæmpe det hårdere.
Benny Engelbrecht (S), 2019-04-03:
Jeg sætter selvfølgelig altid pris på at have øjenkontakt med ministeren; det vil jeg da gerne bekræfte.
Ikke desto mindre vil jeg sige, at det stadig væk lyder af et overordentlig stort beløb, og hvis det er sådan, at ministeren er så nagelfast, i forhold til at det her godt kan lade sig gøre, så kan jeg egentlig ikke forstå, hvorfor man så ikke bare fremlægger et mere specificeret regnskab for det her.
Altså, hvis jeg forstår det ret, har man jo faktisk kunnet sætte nogle relativt præcise beløb på.
Når man siger 288 mio. kr. i 2021 og 430 mio. kr. i 2022, går jeg da ud fra, at det er, fordi man har regnet på det.
Kristian Jensen (V), 2019-04-03:
Så lad mig bare tage fat i det, der lige konkret blev spurgt til.
Vi kommer til at kigge på hovedstadsområdet for at opretholde det.
Altså, der er jo nogle regioner, der har afsat ret store midler i deres budgetter for 2019 på udviklingsopgaven, som de ikke længere skal have.
Der er spørgsmål omkring den kollektive trafik ...
Jeg beklager, nu er tiden gået.
Benny Engelbrecht (S), 2019-04-03:
Altså, hvis jeg forstår ministeren ret, vil det med andre ord sige, at de der 250 mio. kr., som kommer fra besparelser på administrationsområdet, hovedsagelig skal findes inden for det, ministeren kalder udvikling – det kunne, som jeg husker det, eksempelvis være sådan noget som grænseoverskridende samarbejder og den slags elementer – og så ved at man skærer noget væk på transportområdet.
Det lyder ikke helt realistisk, må jeg sige, hr. minister.
Først og fremmest vil jeg sige tak for den sidste del af ministerens besvarelse, som var en besvarelse af det, jeg spurgte om.
Den første del skal vi jo ligesom have overstået, hver gang ministeren har lejlighed til det.
Nuvel, det er jo også nogle gange sådan, at man gerne vil af med sine budskaber.
Men jeg vil godt dykke ned i det tal for de frigjorte midler, for hvis jeg har forstået det ret via pressen, så frigøres der det, man kalder for administrationsudgifter vedrørende ikkesundhedsopgaver.
Det er i 2021 288 mio. kr. og i 2022 430 mio. kr., og fra dem skal der så fratrækkes de administrationsudgifter vedrørende ikkesundhedsopgaver, som fortsætter – hvis jeg forstår det ret.
Altså, der skal fratrækkes de administrationsudgifter, som vedbliver, og som er på 175 mio. kr. om året.
Jeg kunne i hvert fald godt tænke mig at få bekræftet af ministeren, at det er sådan, det hænger sammen.
Men dermed er der jo altså også det helt evidente spørgsmål: Hvad er det så for nogle konkrete opgaver, man kan spare de her ressourcer på?
Hvad er det for nogle administrationsopgaver, som ikke ligger på sundhedsområdet?
Er det her et spørgsmål om, at nogle af de opgaver, der løses i dag, i virkeligheden skal løses af betragtelig færre medarbejdere?
Altså, er der med andre ord nogle af de medarbejdere, der i dag sidder og løser de her opgaver, som ikke skal gøre det i fremtiden?
Jeg tænker også, det har en betydning for de mennesker, der sidder og arbejder med de her administrative opgaver i dag, at vide, om der sker fyringer.
Det er en betragtning, som jeg ved at eksempelvis også HK har gjort sig.
Kristian Jensen (V), 2019-04-03:
Det er jeg, fordi det lige giver anledning til at gentage, hvad det er, nærhedsfonden kommer til at betyde for det fremtidige sundhedsvæsen.
Den kommer til at betyde, at vi får skabt omkring 35 nye sundhedshuse, så nogle af de opgaver, der i dag ligger på sygehusene, kan rykkes ud tættere på borgerne.
Vi vil få skabt 20 nye akutberedskaber, der gør, at der kommer hurtigere førstehjælp ud til danskere, der har behov for det.
Vi får skabt nogle moderne flerlægepraksisser, og vi får løftet kompetencerne udeomkring i de kommuner, der skal have en stadig mere aktiv og central rolle i sundhedsvæsenet.
Vi får skabt mulighed for, at vi giver bedre vilkår for psykiatrien, og vi får skabt mulighed for, at flere danskere kan gå direkte til behandling hos en fysioterapeut i stedet for at skulle have henvisning fra deres egen læge.
Det er en lang række gode initiativer, der er med til at gøre det danske sundhedsvæsen stærkere.
Det er så er finansieret ved en særlig blanding: Noget af det er finansieret af det investeringsråderum, der skabes fra 2021 og fremefter; noget er finansieret ved, at man nyttiggør den formue, der er i danske regioner i dag; noget af det er finansieret ved, at man tager midler, der er afsat på finansloven – ganske rigtigt; men andet er også taget ved, at man laver en besparelse på både det politiske system, men også de administrative dele af Danske Regioner; og så er der noget, der tages ved, at asylantallet er meget lavere nu i forhold til tidligere, og at beskæftigelsessituationen er meget bedre.
Ja, så er det vores vurdering, at der kan laves en besparelse på i alt 250 mio. kr. årligt fra 2020 og fremefter.
Derfor er det – sagt med den daværende regerings ord – en helt konkret og sikker finansiering.