Carolina Magdalene Maier (ALT), 2019-04-12:
Tak for det.
Alternativet kan ikke støtte beslutningsforslaget.
Det at være statsborger i et land giver jo både en række rettigheder, og det giver også nogle pligter.
Det giver nogle konsekvenser, hvis man bryder lovgivningen i det land, man er statsborger i, nemlig bl.a. at man kan blive straffet efter straffeloven, og det skal man jo også, hvis man bryder loven.
Derfor vil jeg også starte med at sige på samme måde, som ministeren gjorde, at det jo ikke er, fordi vi i Alternativet hylder de danske statsborgere, som aktivt modarbejder vores demokrati, eller alle mulige andre, som modarbejder vores frihedsrettigheder, vores straffelov i det hele taget.
Men det betyder ikke, at vi skal tage statsborgerskabet fra dem.
Og hvorfor skal vi så ikke det?
Det skal vi ikke, fordi noget af det værste, man kan gøre ved individer i verden, er jo at fratage dem rettigheder og pligter og det at være statsborger i et land og høre under et lands lovgivning.
Der er blevet talt om historien om statsløsekonventionen.
Det er klart, at efter anden verdenskrig var der et behov for at se på historien om statsløshed, og det er interessant, at på samme tid som FN tog fat på spørgsmålet om statsløshed efter anden verdenskrig, havde man en tilsvarende diskussion om statsløshed i Danmark, fordi der var nogle kommunistiske medlemmer af Rigsdagen, som faktisk havde fremsat et privat lovforslag om at fratage en tidligere tysk lensgreve, Schimmelmann hed han, det danske statsborgerskab, han havde, fordi han havde samarbejdet med den tyske besættelsesmagt.
Det lovforslag fik ikke tilslutning i Folketingssalen – eller i Rigsdagen var det jo – fordi den daværende justitsminister sagde, at hvis Schimmelmann fik frakendt sit danske statsborgerskab, ville han jo blive statsløs, og det ville være et ulykkeligt indgreb i et menneskes almindelige retsstilling, som justitsministeren sagde dengang.
Da man i 1961 nåede til enighed i FN om konventionen, ville Danmark ikke ratificere konventionen i starten, og grunden til, at Danmark ikke ville ratificere konventionen, var, at konventionen sagde, at man kunne frakende statsborgerskab med statsløshed til følge, hvis der var grove loyalitetssvigt mod landet.
Den del af konventionen var Danmark ikke enig i, fordi Danmark ikke mente, at man på nogen måde under nogen omstændigheder skulle kunne ende i statsløshed, uagtet om der havde været grove loyalitetssvigt.
Så det var jo først i 1977, at Danmark ratificerede konventionen.
Det er interessant, at vi har den modsatte debat i dag.
Men historien er ikke uvæsentlig, og det vil den jo aldrig være, for historien bliver bygget på nogle af de verdenskrige, nogle af de ganske frygtelige begivenheder, som vi har set rundtomkring i verden.
Det anslås, at der er 12 millioner statsløse rundtomkring i verden i dag.
Ved at gøre et individ statsløs krænkes ifølge statsløsekonventionen det enkelte menneskes grundlæggende menneskerettigheder.
Så statsløsekonventionen sikrer jo ikke kun et statsborgerskab, altså en ret til nationalitet, men den beskytter også den enkelte mod diskrimination og eksklusion på baggrund af køn, seksualitet osv., fordi statsløshed medfører en tilstand som retsløse individer.
Det kan vi ikke bakke op om i Alternativet.
Lige meget hvor lidt sympati vi har for konkrete mennesker, som har begået grumme forbrydelser, så har vi historisk i Danmark været af den opfattelse, at statsløshed er noget, man ikke kan gøre mod mennesker, og det har vi aktivt arbejdet for historisk, og det synes vi vi skal blive ved med.
Så derfor kan vi ikke støtte beslutningsforslaget.