Sofie Lippert (SF), 2024-04-10:
Tak for ordet, og tak for de mange, mange kommentarer.
Jeg vil prøve kort at svare på en lang række af dem, for der er jo blevet sagt meget, og der er også blevet sagt nogle lidt interessante ting set fra min stol, og det er måske sådan en af dem, jeg vil starte med.
Der er blevet sagt meget om byer versus landdistrikter, og det er jo faktisk noget af det, vi prøver at løse med det her forslag.
For en af de store udfordringer er, at ungdomskortet – dvs. den eneste type ungdomsrabat, der findes lige nu – kun er attraktiv, hvis man har et bredt udbud af kollektiv transport.
Hvis man både kan tage bussen til studiet, kan tage bussen til fritidsjob, kan tage bussen til fritidsinteresser og kan tage bussen mellem mor og far, hvis man har skilte forældre, så er ungdomskortet et meget attraktivt tilbud.
Bliver man dog nødt til at tage cyklen til en lang række af de ting, man skal, og kun bruger bussen i gang om ugen, er der ingen rabat at hente.
Derfor vil det her forslag faktisk give mere rabat til unge i landdistrikterne.
Det er jo meget interessant, for jeg kan høre, at regeringen afviser det af mange årsager – primært at man afventer ekspertgruppen – men jeg hører også fra Socialdemokratiets ordfører og fra Venstres ordfører, at en af årsagerne til, at man afviser det her forslag, er, at nogle skal betale prisen.
Nogle vil blive stillet dårligere efter det her forslag, end de er i dag, og det er korrekt.
Det bliver vi jo nødt til at erkende.
Når vi ikke tilfører mange ekstra midler, vil nogle blive stillet dårligere, og det vil primært være unge i hovedstadsområdet, der bliver stillet dårligere.
Det er jo ikke noget, SF drømmer om, men vi synes faktisk, der er en rimelighed i, at ungdomsrabatter gælder for flere forskellige typer unge og ikke kun de unge, der kan tage bussen alle steder hen hver dag.
Så den her frygt for, at vores forslag vil gøre det mere skævt, er der i hvert fald intet belæg for.
Det er jo netop en af de store udfordringer med ungdomskortet i dag.
Har man først investeret i ungdomskortet, er enhver tur jo gratis.
Det gør bussen, metroen og S-toget langt mere attraktive end cyklen, hvis man først har købt et ungdomskort.
Med SF's forslag kan man få et pendlerkort til og fra studiet, men derfra vil hver enkelt rejse faktisk stadig koste noget; den vil bare koste mindre, end den gør i dag.
Det vil altså betyde, at man, hver gang man skal et sted hen, som ikke er en uddannelsesinstitution, skal stå med overvejelsen: Vil jeg bruge penge på den kollektive transport, eller vil jeg tage cyklen?
Så jeg tror faktisk, at endnu færre med SF's forslag vil vælge bussen frem for cyklen, end de gør i dag.
Så er der et spørgsmål om finansiering.
Grunden til, at vi har måttet hente 80 mio. kr. – og det her har måske været lidt på tegnebrættet i noget tid – er jo, at man desværre tog de uforbrugte midler i en anden aftale.
Og SF er også med, så jeg skal jo ikke beskylde nogen for det, men det er jo en ærgerlig situation, at vi som transportordførere ikke er lykkedes med at udnytte de midler, vi i sin tid satte af til ungdomsrabat i den kollektive transport, og at de derfor endte som sådan kontinuerligt uforbrugte midler og er røget ud af transportområdet og heldigvis til en god sag et andet sted.
Men ikke desto mindre er det en ærgerlig situation, fordi det giver færre penge til at sikre flere unge i den kollektive transport.
Derfor har vi måttet finde nogle midler, som er en del af SF's forhandlingsoplæg til den grønne fond, men det er jo ikke, fordi vi har lagt os fast på, at det partout skal være finansieringen, og der er også mange modeller, der kan rummes inden for de penge, vi allerede bruger i dag.
Når vi tager de 80 mio. kr. med, indebærer det en overgangsordning for alle dem, der er på ungdomskort i dag, sådan at vi ikke stiller nogen, der i dag har et ungdomskort, dårligere, end de stod før.
Tager man ikke de 80 mio. kr. med, kan man sagtens lave en ordning, der også sikrer de her 25 pct. rabat.
Der blev fra Venstres side sagt, at alle danskere skal have mulighed for at bruge den kollektive transport, og det er i virkeligheden der, jeg gerne vil slutte af.
Det er jo det, der er hele grunden til, at vi har fremsat det her forslag.
Sandheden er jo, at når man har ens priser for alle, har alle ikke lige muligheder.
Har man et voksenjob, som man kalder det i min omgangskreds, er en busbillet på 30-40 kr. hver vej måske ikke den store udgift.
Det betyder ikke det store i budgettet.
Modtager man en su for hjemmeboende på omkring 900 kr. om måneden, er det en meget stor udgift.
Det er i hvert fald en meget stor andel af den indkomst, man har.
Så kan vi sagtens diskutere, at man også har færre udgifter, men det er dog trods alt en ret stor andel af ens indkomst, som man bruger.
Det gælder for mange unge.