Nanna W. Gotfredsen (M), 2025-02-21:
Tak for ordet, formand.
Det er en god dag.
Selvfølgelig, siger jeg, skal ordningen med medicinsk cannabis gøres permanent.
Det giver mening, det er nødvendigt, og det skylder vi patienterne.
Lægerne har brug for klare rammer og betryggelse.
Virksomhederne, altså producenterne af medicinsk cannabis, har helt som alle andre virksomheder brug for gode vilkår.
Men vi er ikke i mål.
Det er et godt skridt, men vi er ikke i mål.
Permanentgørelsen nu er vigtig, men for os i Moderaterne og ikke mindst for mig at se er det bare et første skridt.
For vi løser ikke alt her – langtfra.
At så mange, hovedparten, nemlig op til otte ud af ti, fortsat oplever at være henvist til det illegale cannabismarked, og at vi fortsat står med en underverden, der tilsyneladende ad libitum gør det både lettere og billigere for folk at skaffe sig cannabis dér end i det etablerede system, er jo dybt problematisk, og det er det af mange grunde.
Denne grumme tingenes tilstand vil et alt for stort antal patienter med behov for medicinsk cannabis fortsat i en rum tid være offer for efter vedtagelsen af det her lovforslag, og jeg må sige ligeud, at et flertal her på Borgen fortsat har ansvaret for, at der i det hele taget er et helt ufatteligt omfang af ofre, både direkte og mere indirekte, i den her kamp mod narkotika på grund af kriminaliseringen af visse udvalgte præparater, der i tidligere tider har stået på apotekernes hylder.
Og jeg må minde om, at i disse tidligere tider havde vi ikke et illegalt stofmarked som det, vi kender i dag.
Den opretholdte forbudspolitik og den massive vægtning af en repressiv politi- og kontrolindsats har flertallet herinde jo ansvaret for.
Jeg betvivler overhovedet ikke, at jer, der stadig står dér, har de allerallerbedste intentioner – hensynet til folkesundheden osv.
Men faktum er bare, at gode intentioner, om end de er nok så gode, aldrig er nok.
Det faktiske udfald af det, vi gør, er altid afgørende.
Forbudspolitikken har alvorlige skadevirkninger i sig selv.
Forbudspolitikken gør i sig selv f.eks. cannabis mere risikabelt at bruge, end cannabis behøvede at være.
Og det er den selv samme forbudspolitik, der i mange år har lavet benspænd for den forskning, som lægefaglige kredse siger de mangler.
Det kan jeg flere gode historier om, som jeg gerne fortæller over en kop kaffe en dag.
Så vi permanentgør i dag et nåleøje for de få heldige.
Vi afkriminaliserer end ikke de patienter, der af forskellige årsager ikke lykkes med at komme igennem det lille nåleøje, fordi vi står fast på forbuds- og kontrolpolitikken, fordi vi vægter den repressive politiindsats, fordi vi vil have kontrol.
Men vi har ikke kontrol, og vi får ikke kontrol.
Det, vi har, det, vi står med, er desværre kontroltab.
Når selv børn og unge kan skaffe sig cannabis hvor som helst og når som helst, har vi ikke kontrol.
Intet rusmiddel er uden risici, heller ikke cannabis, og når jeg gerne vil have mest mulig kontrol, er det netop derfor.
Der er risici, også ved brug af cannabis.
Det gælder ikke mindst for vores sårbare unge, og derfor skal reguleringen ikke være overladt til en skruppelløs, dybt kriminel underverden, og det er i praksis indiskutabelt konsekvensen af forbudspolitikken, mens underverdenen griner højlydt hele vejen til den bank, de ikke bruger.
Der er noget, vi skal tale om.
Vi mangler en bred offentlig samtale, en oplyst, vidensbaseret og offentlig samtale om cannabis og om, hvad vi faktisk kunne gøre for nu endelig at få, ikke kontrol, for det får vi aldrig, men mest mulig kontrol, herunder reducerede risici og skadevirkninger.
Det har vi brug for.
Det har vi brug for af hensyn til den enkelte, det har vi brug for på samfundsniveau, og derfor er jeg også super glad for, at man viderefører referencegruppen, men allermest har vi brug for en bred offentlig samtale om cannabis.
Lad nu samtalen begynde.