Rasmus Nordqvist (ALT), 2018-10-26:
Når man læser udenrigsministerens redegørelse og faktisk også kommissionsformand Junckers state of the union-tale, får man jo det indtryk, at EU er stærkt og bare skal videreudvikles i et stille og roligt tempo.
Der er lidt udfordringer med Brexit og nogle lande, der lidt udfordrer vores fællesskabs spilleregler og grundlæggende rettigheder, men i bund og grund går det hele fint, må vi forstå.
Og det billede har jeg faktisk svært ved at genkende.
I Alternativet ser vi lige nu på et EU med massive udfordringer på en række fronter.
Og vi ser det jo også på måske det vigtigste område, nemlig klima- og miljøområdet, hvor vi ikke har formået at fremkomme med de initiativer og ambitioner, der skal til for at skabe en økonomi, der i højere grad er i balance med, i stedet for i konkurrence med, klima, natur, miljø og dyreliv.
Anledningen ligger ellers ligefor.
Det er kun ca. 2 uger siden, at FN's klimapanel kom med en meget alvorlig rapport, hvis konklusioner var ganske enkle: Man må følge videnskabens anbefalinger, og ellers står det rigtig skidt til.
De anbefalinger er altså, at der skal handles meget ambitiøst, og det er ikke om 10 år, det er lige nu og her.
I Europa står vi med et historisk ansvar for klimakrisen; det har vi ingen tvivl om.
Men vi savner faktisk at se den politiske handlekraft og den forandringsvilje, som står mål med de udfordringer, som vi står med, når det kommer til klimakrisen.
Her skal vi tage et ansvar, ikke kun, fordi vi har det historiske ansvar, men faktisk, fordi vi har en historisk mulighed for at trække hele Europa og verden i en langt mere bæredygtig retning.
Apropos bæredygtig udvikling savner jeg faktisk også, at vi har sådan et nærmest ideologisk opgør med de strukturer, der forårsagede den finanskrise, vi så for ca. 10 år siden.
Det er ikke engang lykkedes os at blive enige om at opsplitte de allerstørste banker i almindelig bankforretning og en mere spekulativ del.
Det ville ellers være et bæredygtigt bud på, hvordan vi kan undgå, at skatteyderne igen risikerer at blive påkrævet at levere finansiering til at holde hånden under de gigantiske banker, som vi jo som samfund ikke har råd til går konkurs.
I Alternativet ser vi desuden også en skræmmende udvikling på den europæiske højrefløj, hvor nationalismen blomstrer og splitter befolkninger og samfund i stedet for at samle.
Det er en udvikling, vi skal passe rigtig, rigtig meget på.
Det er desværre en udvikling, vi har set i mange lande, og det kan føre til, at vi ser, at frihed indskrænkes og der overtrædes helt fundamentale rettigheder.
Og også her synes jeg at et vellykket europæisk samarbejde glimrer ved sit fravær.
Samtidig må vi jo erkende, at migration og flygtninge fortsat er en reel udfordring, selv om presset på grænserne virkelig er faldet, og selv om Juncker jo gerne vil skabe et Fort Europa.
Så samlet set ser vi faktisk fra Alternativets side EU i en kæmpe brydningstid.
Og her kunne vi godt tænke os, at ambitioner om at gøre det bedre var langt mere fremtrædende, både når vi læser den redegørelse fra udenrigsministeren, og når vi hører
Junckers state of the union-tale
For os at se er det eneste alternativ til EU et bedre EU, og derfor er vi faktisk nødt til at kræve noget mere af hinanden
Spørgsmålet er jo så også lidt, hvordan vi gentænker det europæiske samarbejde.
Hvordan er det, vi sådan helt seriøst går ind og arbejder langtidsholdbart med løsninger på de udfordringer, vi har – på klima- og miljøkrisen, på den voksende ulighed, på migrations- og flygtningespørgsmålet, på demokrati og gennemsigtighed, ja, og på skatteunddragelse?
Det er de her store spørgsmål, som det for os er rigtig afgørende at vi arbejder sammen om.
Derfor vil jeg lige bruge et par minutter på at fortælle, hvordan vi fra Alternativets side ser på det her EU-samarbejde.
Vi startede i sin tid, fordi vi mente, der manglede et parti, som satte klimakrisen allerøverst på den politiske dagsorden, men også, fordi vi gerne ville have et opgør med det etablerede politiske system på status quo.
Det er egentlig den samme måde, vi er gået til udfordringerne om EU-politikken på.
Vi har fundet sammen med en række ligesindede partier og bevægelser i et samarbejde, som bliver kaldt for European Spring.
Det går ud på, at vi gerne vil skabe bæredygtighed på tre bundlinjer: det menneskelige, det miljømæssige og det økonomiske.
Og vi har lyttet og organiseret os sådan nedefra, så det er bevægelserne i alle landene, der er med til at skabe de politiske retninger og de politiske spørgsmål, vi skal tage alvorligt.
Jeg kan sige, hvis I skal med om bag scenen, at det har været et dybt, dybt frustrerende og meget, meget hårdt samarbejde.
Det er et meget godt billede på de udfordringer, vi står med som EU lige nu.
Her står man med nogle andre store udfordringer.
Hvordan er det, vi finder et sted, hvor vi egentlig kan samarbejde og sige, at her er der noget, vi er fælles om at være udfordret på, og her er noget, hvor vi faktisk må sige, at det ikke bare er vigtigt, hvad der er i det for os herhjemme i Danmark, men nej, det er vigtigt, hvordan vi kan løfte niveauet i hele EU?
Det er et opgør med de her snævre nationale interesser, hvilket jo nok bliver sådan lidt kætterisk i nogles ører herinde i Folketingssalen.
Men vi mener egentlig, at det er helt afgørende, at det er sådan, vi går til EU-samarbejdet; vi kan ikke altid gå ind i det og se på, hvad der er i det for os selv.
Vi bliver nogle gange nødt til at gå ind i det og se på, hvordan det er, vi skaber bedre muligheder for europæere på tværs af grænserne.
Vi synes selvfølgelig, det er helt afgørende med en bæredygtig udvikling for alle europæere, en balance mellem de forskellige bundlinjer.
Vi kunne rigtig godt tænke os, at vi får taget fat på det spørgsmål om det europæiske demokrati, den europæiske offentlighed.
Hvordan skaber vi mere demokrati?
Hvordan kan Parlamentet få den rolle, som vi synes det skal have, nemlig at være dem, der kan fremsætte forslag og ikke kun skal forholde sig til det, der kommer?
Og så er der selvfølgelig spørgsmålene om, hvordan den europæiske offentlighed kan se ind i de magtrum, der er i EU, for gennemsigtighed er noget, som jeg ved vi er rigtig bekymrede om på tværs af mange partier i Folketinget.
Hvordan får vi lukket dørene op, så vi kan følge med i, hvad der sker, og blande os i beslutningsprocesserne?
Vi tror på, at det virkelig er vigtigt også at gå ind at se på, hvordan vi opbygger den her idé om en europæisk offentlighed, så vi sammen kigger magten over skuldrene.
Det er en samtale om EU's fremtid, som jeg har fulgt med stor interesse i Danmark og været rundt rigtig mange steder, men jeg har også været til møder andre steder i Europa, hvor man har diskuteret de her grundlæggende spørgsmål.
Jeg håber, det er med til virkelig at få startet en ny samtale om, hvordan vi kommer et andet sted hen, hvordan vi får skabt et EU, som er grønnere, mere solidarisk og langt mere demokratisk.
Vi har taget initiativ med vores samarbejdspartnere i European Spring, altså europæisk forår, som vi håber kan være det håb og initiativ, mange har lyst til at være med i, for vi skal komme med de nye svar.