Morten Bødskov (S), 2019-12-05:
Tak for det, formand, og tak for lejligheden til at give en bemærkning til Dansk Folkepartis forslag.
Dansk Folkeparti ønsker inden udgangen af folketingsåret 2019-20, altså det år, vi er i, at pålægge regeringen at fremsætte et lovforslag, som gør det valgfrit for offentlige ikkestatslige fordringshavere, som f.eks. kommunerne, DSB m.fl., at overtage ansvaret for deres gæld.
Der er tale om en udvidelse af den aftale, som forligskredsen på gældsområdet indgik, om, at kommunalt ejede forsyningsselskaber skal kunne vælge privat inddrivelse med mulighed for at overvælte inkassoomkostningerne hos skyldnerne i stedet for offentlig inddrivelse gennem Gældsstyrelsen, som jo står for det i dag.
Det er lovforslag L 64, og det er fremsat den 15. november 2019.
Ifølge Dansk Folkeparti er baggrunden for forslaget, at der blandt andre ikkestatslige fordringshavere, herunder særlig kommunerne, er fremsat ønske om selv at tage ansvar for at inddrive deres tilgodehavender.
Det er Dansk Folkepartis vurdering, at forslaget vil indebære mulighed for at inddrive mere gæld, indtil det nye inddrivelsessystem – det, der hedder PSRM – er fuldt operationelt, og at kommunerne siden overtagelsen i 2017 effektivt har inddrevet deres fortrinsberettigede krav, dvs. kommunale ejendomsskatter og andre fordringer, der hæfter på den faste ejendom.
Eftersynet af skattevæsenets akutte it-problemer på inddrivelsesområdet har givet os et reelt billede af de mest akutte problemer, vi her står med.
Genopretningen af en effektiv offentlig inddrivelse er selvfølgelig en væsentlig og høj prioritet, ikke bare for mig, men for hele regeringen, og det håber jeg også at det er for hele Folketinget.
Det er derfor, der er brug for at lægge en samlet og realistisk plan for, at vi får gældsinddrivelsen tilbage på sporet.
Planen for genopretningen af inddrivelsesområdet kommer til at strække sig over mange år, og den skal også adressere den nye gæld, der skabes, tilkoblingen af de offentlige fordringshavere til det nye it-system og ikke mindst oprydning efter det gamle system – det, der i folkemunde hedder EFI-systemet.
Status er, at det nye inddrivelsessystem stort set er færdigudviklet med alle væsentlige funktionaliteter til at inddrive gæld, og systemet er nu taget i brug af Gældsstyrelsen.
Der er allerede tilsluttet ca. 80 offentlige fordringshavere til systemet, herunder DSB, som nævnes i beslutningsforslaget.
Skatteministeriet er også i tæt dialog med KL og kommunerne om at få forberedt og tilsluttet kommunerne til det nye inddrivelsessystem inden for de næste par år.
Der er tale om et omfattende og meget komplekst arbejde, som nødvendiggør, at kommunerne og deres leverandører prioriterer de nødvendige ressourcer til arbejdet.
Det er i den forbindelse meget vigtigt at sikre, at datakvaliteten på de fordringer, som sendes til inddrivelse, lever op til de lovgivningsmæssige krav.
Det er samtidig forudsætningen for, at kommunernes krav igen kan inddrives effektivt.
Gældsstyrelsen har to af de mest effektive inddrivelsesredskaber i form af modregning under inddrivelse og lønindeholdelse.
Begge er baseret på en omfattende it-understøttelse med integrationer mellem flere af skatteforvaltningens systemer.
De her inddrivelsesredskaber vil ikke kunne anvendes af kommunerne og øvrige ikkestatslige fordringshavere.
Hertil kommer, at inddrivelsen af øvrige kommunale restancer er underlagt andre regler og processer, som ikke er sammenlignelige med det, der gælder for de fortrinsberettigede krav, dvs. ejendomsskatterne.
Det er derfor, at regeringen ikke kan støtte det her forslag.
Men når det er sagt, er jeg grundlæggende enig i intentionerne bag forslaget, for det er helt afgørende, at vi får opkrævning af gæld til det offentlige op i gear, og at den styrkes, så tilgangen af gæld under inddrivelse kan nedbringes.
Og jeg vil i den forbindelse bare bemærke, at offentlige fordringshavere, herunder kommunerne, allerede i dag har ret vide muligheder for at styrke deres opkrævning af krav, herunder at udlicitere opkrævningsopgaven til private aktører, så længe opgaverne ikke indebærer myndighedsudøvelse. Fordringshaverne kan således lade private aktører forestå eksempelvis opgørelse af krav, udsendelse af rykkerskrivelser, telefonisk rykning eller indgåelse af afviklingsordninger forud for den egentlige inddrivelse af gælden.