runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Karsten Hønge (SF), 2024-11-20:
Netop fordi vi jo selvfølgelig er helt enige om, at det er helt ud over den almindelige kant, at man kan finde på at sætte børn til så livsfarligt et arbejde, som det kan være at arbejde med asbeststøv, så er det bare, at jeg tænker: Når vi nu ved, at der er den her store portion i det eksisterende byggeri, en kæmpe portion asbest, og vi ved, at vi sandsynligvis står over for et ekstra arbejde i forhold til at nedrive minkfarme, og vi ved, at det kan være svært at følge med i forhold til at få certificeret firmaerne, så ser jeg bare en risiko for, at det skrider ud og der ikke bliver holdt øje med det.
For hvis ministeren ikke vil lave sådan en særlig indsats, hvad er ministerens tanker så?
Ane Halsboe-Jørgensen (S), 2024-11-20:
Lad mig starte der, hvor mit forrige svar sluttede, nemlig ved fuldstændig til fulde at bekræfte i forhold til det arbejde, der har været i gang over en årrække, og som jeg mener vi for alvor har sat skub i med den seneste aftale og den lovændring, der træder i kraft her den 1. januar, at jeg ikke oplever, at vi kan sige, at så er vi færdige med det.
Det her er et problem, der findes på vores arbejdsmarked, og så længe der er mennesker, der sætter profit over menneskeliv, er vi nødt til både at have nogle regler, der er stramme, og nogle tilsyn, der er effektive.
I forhold til minkfarmene har der været meget, meget skrap kontrol.
Og så er det klart, at den sag, som ordføreren nævner, omkring børnene, er fuldstændig utilstedelig og jo bare fuldstændig sætter det på spidsen, hvor skruppelløst nogle mennesker går til det her emne.
Karsten Hønge (SF), 2024-11-20:
Asbest slår mennesker ihjel.
Der dør flere mennesker af asbest i Danmark om året, end der dør i trafikken, og fagforbundet Blik og Rør sandsynliggør, at der er et kæmpestort mørketal, så sandsynligvis er der jo langt flere, der dør, fordi de indånder de her ultratynde asbestfibre.
Vi kan jo undre os, når vi kan se på den rå kynisme, som lader de ansatte i nogle firmaer arbejde uden beskyttelse, og vi har ovenikøbet set eksempler på, hvordan virksomheder svindler med de prøver, med de undersøgelser, der skal afgøre, om der er asbest eller ej på en byggeplads.
Jeg tror, at bunden blev nået for de fleste af os, da vi så et firma bruge børn til arbejdet.
Der er uansvarlighed simpelt hen et alt for mildt ord.
Det er direkte hjernedødt.
Men det illustrerer jo, at når hurtig profit er inden for rækkevidde, så forsvinder al samvittighed hos nogle mennesker, og derudover skaber det også en fuldstændig unfair situation for de firmaer, der faktisk har tænkt sig at overholde reglerne.
Så det går ud over de ansatte og som nu i den her konkrete situation, der var for nylig, ovenikøbet børn, men det ødelægger også konkurrencen for de regulære, ordentlige firmaer, der vil udføre arbejdet efter reglerne.
Det er da godt, som ministeren er inde på, at vi endelig efter årtier, hvor vi har kendt til faren ved asbest, endelig her pr. 1. januar 2025 overlader det til certificerede firmaer at arbejde med asbest.
Der er masser af asbest ude i de eksisterende bygninger, og jeg tror, vi skal holde særligt øje med, hvad der kommer til at ske, når vi skal se de gamle minkfarme blive revet ned, der jo meget ofte har asbestholdige plader på taget.
Men det, at der er den her arbejdsopgave derude, vil jo også gøre fristelsen til at springe over, hvor gærdet er lavest, mere fristende, og derfor tror jeg, der er god grund til, at vi kommer til at se nærmere på, hvordan vi kan håndtere renoveringsarbejdet.
Derfor tror jeg så bare, at en taskforce kunne være en af de ting, hvor vi ville være foran den udvikling, jeg tror vi skal se ind i.
Ane Halsboe-Jørgensen (S), 2024-11-20:
Tak for spørgsmålet.
Vi skal også have så klare asbestregler, at de er til at forstå, og så skal vi have et tilsyn, der effektivt og grundigt.
Den samlede pakke er jeg meget, meget optaget af at vi i de senere år har styrket.
Vi har både med aftalerne om asbest i 2018 og 2022, men også senest med arbejdsmiljøaftalen, vi lavede sammen i 2023, taget nogle meget vigtige skridt i forhold til at håndtere asbest og også ulovlig asbest.
Så jeg glæder mig rigtig meget til, at den nye autorisationsordning træder i kraft den 1. januar.
Den indebærer, at det kun er autoriserede virksomheder, der fremover kan arbejde med det her materiale, og jeg mener, at det er lidt af en milepæl i forhold til netop at slå ring om det her.
I forhold til hvordan vi så fører tilsyn med det, så er det noget, jeg er meget opmærksom på som minister, men det er Arbejdstilsynet også.
De er organiseret i tilsynsgrupper bestående af tilsynsførende med et særligt branchekendskab, f.eks. i den her sammenhæng bygge- og anlægsbranchen, og derfor er der også i den nuværende organisering rigtig mange tilsynsførende, der ved noget om asbest og har forstand på det, når de kommer ud.
Det synes jeg er rigtig godt.
For den erfaring skal selvfølgelig være bredt forankret i de her grupper med branchekendskab.
Det er også med til at sørge for, at det ikke kun er, når man tager ud for at tjekke i forhold til asbest, at det bliver opdaget, men at vi også har en lang række andre kontroller i bygge- og anlægsbranchen, hvor det, hvis der er asbest, og hvis der er problemer med det, så bliver opdaget.
Jeg glæder mig til, at de ting, vi allerede har besluttet, træder i kraft, og så følger jeg meget nøje, hvordan vores tilsynsindsats virker.
Jeg er ikke af den opfattelse, at vi er færdige med at tale om det her, så derfor vil jeg også sige tak til ordføreren for at blive ved med at spille ind på det her område.
Magnus Heunicke (S), 2024-11-20:
Jeg mener, det er ud over kanten både fornuftsmæssigt, men også at man er på kanten af selve ånden i regelsættet, når der er virksomheder, som har så ældgamle miljøtilladelser, for vi skal jo arbejde efter det, der hedder den bedst tilgængelige teknologi, BAT, og det kan man ikke gøre, hvis vi ikke genbesøger og revurderer miljøtilladelserne løbende, og det er jo ikke sket.
Vi har vi sat midler af til – og der er en taskforce i Miljøstyrelsen i gang – den her virksomhed og en række andre virksomheder, som er i samme situation, nemlig at de arbejder på forældede tilladelser.
Sascha Faxe (ALT), 2024-11-20:
Tak for det.
Jeg tænker, at der var en lille åbning, så vi kan kigge dybere på det.
Så vil jeg sige, at jeg jo er et af de mennesker i landet, som har sådan en bil, der skal til syn hvert andet år, og det kan jeg ikke rigtig slippe for.
Sådan har vi jo det på en masse andre områder, og det tænker jeg de fleste kan genkende, men vi har ikke på miljøbeskyttelsesområdet sådan en rutine, der hedder, at det skal godkendes med nogle års mellemrum.
Der tænker jeg, om man ikke kunne indføre det, for det ville jo både være godt for miljøet – det tror jeg vi er rimelig enige om, især i den her sal – men det ville jo også stille virksomhederne et ret stærkt sted, fordi de ofte får nogle krav fra omverdenen, når de ikke har fået godkendt deres ting, som de skal prøve at leve op til, men hvor de ikke har nogen officielle retningslinjer.
Så kunne det være en mulighed?
Ane Halsboe-Jørgensen (S), 2024-11-20:
Mine tanker er, at vi skal blive ved med at følge det her meget tæt, og at Arbejdstilsynet også skal blive ved med at have det som en del af det, der er ekstra opmærksomhed på.
Når jeg siger det med at være organiseret i tilsynsgrupper med branchekendskab i det hele taget til bygge- og anlægsarbejder, er jeg selvfølgelig optaget af, at det betyder, at der er en bred erfaring og en bred viden om lige præcis asbest i hele den gruppe, der går ud og tjekker på bygge- og anlægsarbejder, så vi er sikre på, at Arbejdstilsynet har fat om den sag.
Men det er ikke det samme, som at vi ikke godt kan tale om, om der er andre ting, vi kan blive ved med også at drive den her dagsorden med og også blive ved med og at blive bedre til at fange de steder, hvor der bliver snydt og med vilje spekuleret i menneskeliv.
Nicolai Wammen (S), 2024-11-20:
Jeg er ikke i tvivl om, at vi står over for en meget, meget stor udfordring.
Det gælder klimamæssigt og økonomisk, og det er også derfor, vi fra regeringens side, allerede da vi præsenterede klimatilpasningsplan 1, sagde, at det var første skridt på vejen.
Vi har ikke på nogen måde givet indtryk af, at alt dermed så også var på plads, og at der ikke var behov for yderligere tiltag.
Det er præcis årsagen til, at vi er i gang med klimatilpasningsplan 2, hvor vi vil komme med de næste skridt til, hvordan vi kan beskytte Danmark og danskerne bedst muligt i forhold til de kæmpe udfordringer, vi står med i de kommende år.
Det gælder både de fysiske, de vejrmæssige og selvfølgelig også de økonomiske udfordringer, vi vil være stillet over for.
Leila Stockmarr (EL), 2024-11-20:
Tak for ordet, og tak til ministeren for at svare på vores spørgsmål.
Først vil jeg gerne sige, at det tragiske udgangspunkt for det her spørgsmål er, at vi står i en situation, hvor klimaforandringerne ikke længere kan afværges.
DTU-rapporten, som vi har talt om i dag, tager udgangspunkt i en temperaturstigning på 3 grader.
Som ministeren også selv har fremhævet, er katastrofen i Spanien et skræmmende eksempel på, hvor galt det kan gå, hvis man ikke klimasikrer i tide.
De tal, ministeren kommer ind på i dag, og de handlingsplaner, der bliver fremhævet, beror på et skøn af nogle beløb, der groft sagt er en dråbe i havet i forhold til de beløb, som DTU-rapporten og de anerkendte danske forskere anslår skal til, for at vi overhovedet kan komme i mål med en forsvarlig klimasikring af vores land.
De anslår, at der vil være skader for omkring 157 mia. kr. fra skybrud, mens stormfloder forventes at koste omkring 249 mia. kr. de næste årtier.
Jeg kunne egentlig godt tænke mig at få finansministerens reaktion på det beløb og høre, hvorvidt ministeren anerkender, at udfordringen faktisk er i den størrelsesorden.
Trine Pertou Mach (EL), 2024-11-20:
Tak, og igen vil jeg sige, at jeg er helt opmærksom på, hvad den danske regerings position er.
Spørgsmålet er, hvordan man handler ud fra den videre end det, man har gjort indtil videre.
Og et spørgsmål er jo, om man aktivt fra dansk side vil fremme den her dagsorden, eller om man afventer, at andre gør det.
Hvordan forsøger man fra dansk side at skabe alliancer i EU-kredsen for faktisk at kunne styrke det her?
For som udenrigsministeren selv er inde på, sker der jo alt for lidt.
Det har simpelt hen ikke en effekt.
Vi står jo i den situation, at den israelske regering ikke ønsker en tostatsløsning og ikke ønsker at ophæve det, som vi andre, hele verdenssamfundet og Den Internationale Domstol betragter som ulovlig besættelse.
Lars Løkke Rasmussen (M), 2024-11-20:
Men når jeg siger, at den danske regering er åben over for yderligere sanktioner, så ligger der jo også i det svar, at de eksisterende sanktioner ikke er tilstrækkelige.
For ellers var der ingen grund til at lave flere.
Så det bliver jo en genbekræftelse af det, jeg har sagt indtil nu, altså at vi synes, det er vigtigt, også som venner af Israel, at holde et fokus på nogle helt fundamentale ting.
Derfor bør det være en del af EU's tilgang til det her spørgsmål hele tiden at se på, hvordan man kan sanktionere yderligere.
Det forudsætter, som spørgeren også ved, enstemmighed, men jeg har her tilkendegivet, hvad der er den danske regerings indfaldsvinkel.
Trine Pertou Mach (EL), 2024-11-20:
Tak for svaret.
Jeg er fuldstændig enig med udenrigsministeren i, at det er utrolig vigtigt, at vi ikke glemmer det, det foregår på Vestbredden.
Men når jeg stiller spørgsmålet, er det jo, fordi udenrigsministeren også flere gange før har givet udtryk for, at det er vigtigt, at vi fra dansk side har som officiel udenrigspolitik, at vi tror på en tostatsløsning, og at vi vurderer, at bosættelserne og de fortsatte udvidelser, annekteringen af jord og tyveriet af naturressourcer udgør en barriere for en retfærdig fred og for den tostatsløsning, som er den officielle danske udenrigspolitik.
Vi har igen også en international domstols vurdering fra i sommer, som netop siger fuldstændig klokkeklart, at bosættelserne, som ministeren også siger det, er folkeretsstridige, og at det er vores pligt at gøre noget i forhold til det.
Det store spørgsmål er selvfølgelig, om de sanktionstiltag, der er taget i EU-regi indtil videre, overhovedet er nok, fordi de i stor stil kun retter sig mod personer og ikke rigtig mod firmaer.
Så er det ikke på tide, at man fra EU's side faktisk udvider hele sanktionsapparatet, så man for alvor kan få grebet omkring hele den ulovlige tilstedeværelse på Vestbredden?
Og vil Danmark f.eks. med afsæt i det, man har gjort i Canada og i England, arbejde aktivt for, at man fra EU's side analyserer sig grundigt frem til, hvad det er for nogle organisationer, firmaer, selskaber, som man kunne putte på en EU-sanktionsliste?
Lars Løkke Rasmussen (M), 2024-11-20:
Tak for spørgsmålet, og tak for endnu en gang at rette fokus på situationen på Vestbredden.
Det synes jeg er vigtigt.
Med alt det, der sker i Gaza og Libanon, er der en overmåde stor risiko for, at vi glemmer Vestbredden, og det må vi ikke.
Det gælder jo ikke mindst, hvad angår Israels bosættelsespolitik, hvor vi har set en voldsom stigning i bosættelsesaktiviteten og vold begået af ekstremistiske bosættere mod civile palæstinensere og deres ejendom, og det er selvfølgelig helt og aldeles uacceptabelt og noget, vi fra dansk side har påtalt og fordømt.
Det er i strid med folkeretten, og det udgør en væsentlig barriere for en tostatsløsning.
Derfor har vi fra dansk side også støttet op om EU-sanktioner mod individer og organisationer af ekstremistiske bosættere.
Sanktionsregimet indeholder målrettede tiltag i form af indefrysning af aktiver i EU, forbud mod at stille pengemidler og økonomiske ressourcer til rådighed samt indrejseforbud for enkeltpersoner.
Når der nu bliver spurgt ind til danske sanktioner og EU-sanktioner, må jeg sige, at sanktioner er noget, der foregår inden for en EU-retlig ramme, og som kræver enighed, og at den danske holdning er, at vi er åbne for yderligere tilføjelser af sanktioner mod ekstremistiske bosættere, såfremt der er et juridisk grundlag herfor.
Det gælder også, for så vidt angår de organisationer og grupper, som Storbritannien og Canada har sanktioneret, idet jeg dog også skal sige, at EU bl.a. allerede har indført sanktioner mod flere af de organisationer, som der henvises til i den canadiske pressemeddelelse, som er den, spørgeren henviser til.
Men den danske regering er altså åben over for mere.
For mig er det ikke så afgørende, hvem der leder regeringen.
Og ja, jeg mener helt klart, at vi i den her valgperiode med en regering, der består af Socialdemokratiet, Venstre og Moderaterne, er nået længere, også i forhold til en række af de dagsordener, der historisk har interesseret mig, og som jeg også ved står hr. Alex Vanopslaghs hjerte nær, end vi ville kunne have gjort i et andet setup.
Og det er jo både en bedømmelse af fællesmængder og kompetencer hos regeringspartierne, men det er selvfølgelig også en læsning af alternativerne.
Alex Vanopslagh (LA), 2024-11-20:
Vi deler jo så det fælles ønske, at vi skal gøre endnu mere.
Og jeg kan jo så forstå på udenrigsministeren, at det i vid udstrækning har været endnu mere muligt med fru Mette Frederiksen som statsminister, end da hr. Lars Løkke Rasmussen selv var statsminister, men stadig væk med sådan en vis utilfredshed og utålmodighed over, at man ikke når endnu længere.
Men vurderet ud fra de samlede erfaringer mener udenrigsministeren så, at den måde, hvorpå man kommer tættest på den regering, vi ønsker, er, at den fortsat er ledet af Socialdemokratiets formand?
Lars Løkke Rasmussen (M), 2024-11-20:
Det glæder mig sådan set meget, at hr. Alex Vanopslagh fremhæver, hvor Moderaterne har haft en konkret indflydelse i den her regerings politik.
Der er en række konkrete eksempler, jeg godt kan genkende.
Har vi et ambitionsniveau, der rækker videre end det?
Jamen det har vi da, og den politik, der er blevet ført, ville jo være anderledes med 90 moderate mandater.
Men min læsning af dansk politik er jo, at vi sådan set har nået mere under den her regering, end jeg f.eks. selv var i stand til som statsminister i min sidste periode, hvor jeg var beroende på en noget vanskelig, såkaldt blå blok, og i den grad jo også målt op imod den sidste regeringsperiode.
Vi har lempet topskatten.
Vi har taget et opgør med generationsskiftebeskatning.
Vi har taget en række af den type beslutninger, jeg har gået og drømt om i en årrække uden at kunne komme igennem med dem.
Ville jeg ønske, at vi kunne have gjort mere?
Ja, jeg ville ønske, vi kunne gøre mere.
Det er også derfor, vi fortsat er i politik og kæmper om vælgernes gunst.
Trine Pertou Mach (EL), 2024-11-20:
Tak for det, og spørgsmålet lyder: Hvad er ministerens holdning til at indføre danske sanktioner og EU-sanktioner rettet mod de organisationer og firmaer, der fremmer og understøtter de folkeretsstridige israelske bosættelser på Vestbredden, på samme måde som den canadiske og britiske regering har gjort tidligere i år?
Lars Løkke Rasmussen (M), 2024-11-20:
Det gør man ved hele tiden at italesætte det her behov, senest jo altså i mandags, da jeg selv deltog i et udenrigsministermøde i Bruxelles, hvor vi aftenen forinden i øvrigt havde en middagssamtale med en tidligere israelsk premierminister og en tidligere palæstinensisk udenrigsminister, som begge to omfavner tostatsløsningen, og som i øvrigt også retter den appel til Europa om at spille vores rolle mere aktivt.
Derfor er det, jeg selv gør, at prøve at appellere til, hvor fællesmængderne i Europa er.
Det er klart, at på mange måder fremstår Europa splittet i den her sag, men det er dog værd at hæfte sig ved, at tostatsløsningen er konsolideret europæisk politik, altså det gælder alle 27 lande.
Og den udhuling, vi ser på Vestbredden, harmonerer ikke med det.
Så det handler om hele tiden at tale op til det, og det gør vi.
Trine Pertou Mach (EL), 2024-11-20:
Det er rigtigt, at alle EU-landene konsolideret er enige om, at en tostatsløsning er vejen frem.
Realiteten er, at vi aldrig har været så langt fra en virkeliggørelse eller fra mulighederne for at kunne virkeliggøre en tostatsløsning.
Der er ikke meget tid at løbe på, og vi har en International Domstol, der klokkeklart ikke blot har sagt, at det er folkeretsstridigt, men også, at der pålægger alle andre stater et ansvar for at imødegå den folkeretsstridige bosættelse og den besættelse, og hvad der i øvrigt er i den vejledende vurdering.
Så det grundlæggende spørgsmål er: Vil Danmark aktivt bringe ind på EU-bordet, at EU er nødt til at skrue op for det, som briterne og canadierne har gjort, nemlig at udvide hele sanktionsregimet markant?
Nicolai Wammen (S), 2024-11-20:
Som jeg sagde for et øjeblik siden, anser både jeg selv og den samlede regering klimatilpasningen som en af de allervigtigste opgaver, vi står med.
Dermed ser vi også en økonomisk dimension af det.
Der bliver spurgt til, om den rapport, der for nylig er kommet, gør indtryk.
Ja, det gør den naturligvis.
Samlet set gør det jo, at der er brug for, at vi gør mere, end der hidtil er sket, og det er så også det, regeringen arbejder meget seriøst med at kunne præsentere sine planer for.
Trine Pertou Mach (EL), 2024-11-20:
Jeg vil egentlig gerne spørge finansministeren, om den rapport fra DTU ikke gør indtryk, ikke bare i forhold til omfanget af skader på grund af klimaforandringerne, men også i forhold til den økonomi, som Danmark har.
Den investering, der er brug for, er jo stor, men den er også ifølge rapporten ganske nødvendig, bl.a. for at undgå, at udgifterne bliver endnu større i fremtiden.
Så spørgsmålet er egentlig, om det er noget, man overvejer i regeringen.
Hvad betyder det her?
Når man skal lægge prioriteringsbilledet, er det her så en reel brik?
For det er jo ikke, fordi vi har set nogen enkelt strategisk handlingsplan på klimatilpasning og klimasikring endnu.
Nicolai Wammen (S), 2024-11-20:
Der er ingen tvivl om, at hele den udfordring, vi har i forhold til klimatilpasning, bliver en af de største opgaver, vi kommer til at stå med som samfund i de kommende år.
Jeg tror, at man vil se, at både staten og kommunerne og også private kommer til at skulle fokusere endnu mere på det her og også investere endnu mere.
Det er jo rigtigt, at ved at lave investeringer kan man forebygge skader, som ellers vil kunne blive endnu dyrere end de investeringer, man har lavet.
Når det er sagt, er det jo så også vigtigt at sige, at vi har gjort en hel del med klimatilpasningsplan 1, og klimatilpasningsplan 2 er på vej.
Trine Pertou Mach (EL), 2024-11-20:
Men ikke desto mindre er den her tilstedeværende minister jo minister for finans og dermed også for den samlede økonomiske plan, der skal kunne rumme også den her diskussion og rumme de løsninger, der skal til, og derfor er spørgsmålet rejst til finansministeren.
For det handler jo grundlæggende om, hvad det er for nogle store tandhjul, vi skruer på i samfundsøkonomien, og hvordan vi laver de helt store prioriteringer.
Grunden til, at vi stiller det her spørgsmål i dag, er, at den rapport fra DTU viser, at det vil koste et trecifret milliardbeløb at håndtere de skader, der kommer, hvis ikke vi får investeret rigtigt.
Det, som rapporten bl.a. peger på, er jo, at hvis man investerer i klimasikring, men med en stor investering, så vil man faktisk kunne begrænse skaderne og dermed også udgifterne til at skulle rydde op efter de skader, der måtte eller kommer helt uvilkårligt.
Så det helt store spørgsmål er jo, og derfor er det finansministerens bord, hvordan man vil skrue fremtidens samfundsøkonomi med de helt nødvendige investeringer, som bliver store, og som er store, sammen på en måde, så vi faktisk får løst de her problemer med den klimaskade, der allerede er.
Én ting er, hvordan vi arbejder på at begrænse klimaforandringerne; en anden ting er, at vi håndterer det, der allerede kommer til at ske, fordi vi ikke har fået det bremset noget før, og der er jo endnu ikke rigtig nogen plan for det.
Så det store spørgsmål er, hvordan man gør.
Hvad tænker regeringen, hvad tænker ministeren om hele den måde at skrue samfundsøkonomien sammen på?
Hvis man spørger kommunerne, er det jo ret åbenlyst, at de mener, at der er behov for noget mere til dem, fordi de vil komme til konkret at stå med mange af opgaverne derude.
Hvis jeg blot må citere en enkelt ting fra et tidligere papir fra Kommunernes Landsforening, som faktisk handler om den nationale klimatilpasningsplan, så siger de bl.a.: »Budgetloven er en hæmsko for klimatilpasning, fordi reglerne kan begrænse samfundsøkonomisk fornuftige investeringer i klimatilpasningen.«
Så et spørgsmål er, om det også er noget, regeringen vil være villig til at kigge på, altså de rammer, som budgetloven lægger ned over bl.a. kommunerne?
Nicolai Wammen (S), 2024-11-20:
Tak for det.
Jeg vil gerne starte med at kvittere for, at spørgeren sætter fokus på den meget, meget vigtige opgave med klimatilpasning, som vi står over for.
Jeg vil samtidig også bemærke, at der er tale om et område, der hører under miljøministerens ressort, så jeg vil forholde mig overordnet til spørgsmålet.
Vi har set eksempler på, hvordan klimaet kan medføre store ødelæggelser.
Det så vi med stormfloden i Danmark i oktober 2023, og det har vi set med de ekstreme oversvømmelser, som har ramt Spanien i den forgangne måned.
Det er rystende billeder, som jeg tror har gjort et stort indtryk på os alle sammen.
I regeringen ser vi med stor alvor på udfordringerne.
Det gælder både i forhold til at modvirke klimaforandringerne gennem den grønne omstilling, og det gælder i forhold til at kunne modstå udfordringen med konsekvenserne gennem tilpasning.
Begge dele har vi fuldt fokus på, og vi sætter også handling bag ordene.
Med klimatilpasningsplan 1 fra sidste år har vi udvidet statens hjælp til kommunernes kystbeskyttelse.
Det gælder både faglig bistand til tekniske beskyttelsesprojekter, og så har vi også afsat 1,3 mia. kr. til at understøtte kystbeskyttelsesindsatsen.
Men vi er ikke i mål, og vi skal beskytte os bedre mod fremtidens vejr og klima.
Derfor tilkendegav vi allerede med den første klimatilpasningsplan, at vi ville se nærmere på mulige veje til at forbedre rammerne for kystbeskyttelsen.
Det arbejde er vi i gang med i den kommende klimatilpasningsplan 2, og det ligger som sagt hos miljøministeren.