Anders Samuelsen (LA), 2017-03-23:
Tak for det.
Jeg vil i forlængelse af statsministerens besvarelse også indlede med at slå fast, at det transatlantiske samarbejde er et helt grundlæggende element i dansk udenrigs- og sikkerhedspolitik.
Der er tale om et historisk og et tæt samarbejde, som har været til gavn for begge sider af Atlanten i mange årtier.
Der er tale om et samarbejde, som har taget udgangspunkt i og fortsat tager udgangspunkt i et fælles sæt af grundlæggende værdier og et ønske om fred, stabilitet og vækst.
Det lyder jo storslået, kan man sige, og det mener jeg faktisk også det er.
Jeg tør ikke gisne om, hvor Danmark ville have været i 2017, hvis vi ikke efter afslutningen af anden verdenskrig var blevet en del af den frie vestlige verden med USA i front.
Det er ikke vanskeligt at få øje på områder, hvor den nye amerikanske administration med præsident Trump i spidsen og vi ser forskelligt på tingene.
Det har bl.a. drejet sig om bekymrende signaler og beslutninger i forhold til indrejseforbuddet, frihandel, kvinders rettigheder og også klimaet.
Der er også eksempler på, at vi ikke lå helt på linje med den tidligere administration, så på den måde er der ikke noget nyt – bare tænk på eksempelvis Guantánamo og på kvinders rettigheder.
Vi er og skal ikke nødvendigvis være enige om alt.
Det tror jeg egentlig altid har været et vilkår, og der har jo ikke tidligere været tale om sådan, kan man sige, grundlæggende danske kursændringer, hver gang der har været truffet amerikanske beslutninger, som vi ikke har været enige i.
Og sådan mener jeg også det fortsat skal være.
Vi skal holde fast i vores linje.
Min forventning er heller ikke, at Danmark fremover vil være enige med USA om alt, men det er klart, at præsidentskiftet denne gang nok byder på større forandringer, end vi tidligere har været vant til.
Det er i hvert fald forventningen mange steder.
Fra regeringens side er vi allerede godt i gang med at få skabt de kontakter til den amerikanske administration, som er afgørende i vores bestræbelser for at fortsætte et tæt og fortroligt transatlantisk samarbejde.
Jeg landede i morges fra Washington, hvor jeg havde møder med senatorer, med John McCain, og jeg fik også lejlighed til kort at veksle ord med både forsvarsminister Mattis og udenrigsminister Tillerson.
Selv om vi er ca. 2 måneder henne i den nye administrations levetid, er det ikke sådan, at man kan sige, at den er hundrede procent på plads – det er den langtfra – med alle de politiske udnævnelser.
Det er der heller ikke noget nyt i.
Typisk tager det den nye amerikanske præsident et halvt års tid, før den nye administration er nogenlunde konsolideret, og det må også forventes at være tilfældet med Trump, hvis ikke det tager endnu længere tid.
At der endnu ikke er folk på alle vigtige pladser, har naturligvis en vis betydning for dialogen med samarbejdspartnere, men det har også betydning for administrationens egen politikformulering og -implementering.
Jeg har derfor også siden valget i mine udtalelser såvel her i Folketingssalen som i offentligheden lagt vægt på, at vi også skal væbne os med en vis tålmodighed.
Vi er fortsat på et tidligt stadie i den nye administrations levetid, samtidig med at der med Trump er tale om en ny måde at kommunikere politik på.
Det er der jo heller ikke nogen som er i tvivl om.
Det tror jeg i øvrigt også er noget, som vi bare må indstille os på, og som vi kommer til at vænne os til.
Men jeg tror også, at vi skal passe på med, at vi ikke kommer til at reagere på et for mangelfuldt grundlag.
Omvendt kan vi naturligvis ikke blot afvente udnævnelser af de
i alt over 4.000 politisk udnævnte, som skal være i den nye administration.
Vi arbejder i Udenrigsministeriet hver eneste dag hårdt på at forstå den fulde rækkevidde af de beslutninger, der træffes og kommunikeres i USA.
Det gør vi på alle niveauer og også med inddragelse af danske ambassader i andre lande, hvorfra vi indhenter relevante analyser og input.
Vi afventer altså den egentlige formulering af politikken, før vi reagerer, og vi reagerer ikke på alle udmeldinger og tweets.
Det har eksempelvis vist sig nyttigt i forhold til Trumps syn på NATO og den amerikanske sikkerhedsgaranti, som siden anden verdenskrigs afslutning har været grundlaget for freden og friheden i Europa.
Vi er alle bekendt med Trumps udtalelser i valgkampen, som satte spørgsmålstegn ved sikkerhedsgarantien, ligesom han hævdede, at NATO var forældet.
Efterfølgende har både præsidenten, men også vicepræsident Pence og forsvarsminister Mattis givet udtryk for en stærk støtte til alliancen.
Jeg noterer mig dog samtidig, at det er vigtigt at få med – og det er vigtigt at få med – at den nye amerikanske administration har et massivt fokus på byrdedeling i alliancen.
Forventningerne fra USA er ikke til at tage fejl af.
NATO-medlemslande skal øge forsvarsbudgetterne og vise politisk vilje til at leve op til de forpligtelser, stats- og regeringslederne traf herom på NATO-topmødet i Wales i 2014.
Det er en problemstilling som næppe vil gå væk.
NATO er og bliver kernen i dansk sikkerhedspolitik.
Det er derfor af afgørende betydning, at det transatlantiske forhold forbliver stærkt og solidt.
Jeg hilser derfor den amerikanske administrations klare støtte til NATO meget velkommen og ser samtidig frem til de kommende drøftelser inden for NATO om alliancens fremtid.
Også det havde jeg i går lejlighed til kort at udveksle ord om med NATO's generalsekretær, Stoltenberg, som også for nylig var på besøg i København.
Der kunne også nævnes forholdet til Rusland og situationen i Ukraine, hvor tidligere udmeldinger efterfølgende er blevet – må man sige – meget nuancerede, og hvor centrale personer som vicepræsident Pence og udenrigsminister Tillerson har skabt større klarhed om den amerikanske politik.
Ved flere lejligheder har vi set udtalelser fra den nye administration, som til forveksling ligner Obamaadministrationens.
Jeg mener fortsat, at det er for tidligt at konkludere, hvordan Ruslandpolitikken konkret vil blive med Trump ved roret.
Det følger vi naturligvis meget tæt, og vi arbejder fortsat for en linje, der er præget af robusthed og principfasthed.
Vi forsøger at lægge det pres, som vi kan gøre, i forhold til at det bliver den linje, der bliver forfulgt.
Det sikres bedst, ikke mindst også ved, at vi har en fælles EU-linje, som også Trump må forholde sig til.
Det er vigtigt, at EU fortsat rækker ud til den nye amerikanske regering for at søge at fortsætte samarbejdet omkring sanktionspolitikken.
Det er i høj grad i Danmarks interesse, at vi står vagt om et regelbaseret internationalt system, hvor grove krænkelser mødes af en klar reaktion.
Samtidig skal vi, som jeg før nævnte, også huske på, at der historisk kan findes mange eksempler på sager, hvor vi ikke altid har været enige med USA om den førte linje.
Guantánamo er et oplagt eksempel.
Sådanne sager har vi også med den nye amerikanske administration, det skal der ikke lægges skjul på.
Der er f.eks. nogle af de forskellige dekreter, der har været om indrejseforbud og forløbet omkring dem.
Det har været en rodet affære.
Lad mig starte med at knytte et par bemærkninger til selve forløbet omkring indrejseforbuddet.
Jeg betegnede med det samme beslutningen som uklog og unfair, med henvisning til at vi skal dømme og møde hinanden som individer, og at beslutningen vil have meget hårde konsekvenser for et stort antal mennesker, og som redskab til terrorbekæmpelse havde beslutningen i mine øjne et for bredt sigte.
Men jeg bliver også nødt til at understrege, at selvfølgelig er det USA selv, der beslutter, hvem de vil tillade at indrejse.
Sådan er det.
Som bekendt er det nye dekret om indrejseforbud p.t. sat ud af kraft, og vi følger naturligvis udviklingen tæt.
Forløbet omkring indrejseforbuddet illustrerer på sin vis også pointen om at udvise tålmodighed og ikke reagere for kraftigt.
Da det stod klart, at også danske statsborgere med dobbelt statsborgerskab ville være omfattet af indrejseforbuddet, tog vi kontakt til de amerikanske myndigheder.
Reaktionerne fra Danmark og andre berørte lande førte i løbet af få dage til, at det fra amerikansk hold blev besluttet, at danskere og andre nationaliteter, der ikke var omfattet af indrejseforbuddet, med dobbelt statsborgerskab ikke ville være omfattet af dekretet, så længe de rejste på et pas, som ikke var omfattet af forbuddet.
Det har været en noget uskøn proces – det tror jeg ikke der er nogen der er i tvivl om – hvor en vidtrækkende beslutning er blevet iværksat uden forudgående information til andre lande om konsekvenserne.
Det kan man med rette kritisere den amerikanske administration for, og det har regeringen som bekendt også gjort.
Handelspolitikken er et område, hvor vi endnu må afvente, hvor den nye amerikanske administration mere præcis vil lægge sig.
Det er klart, at TTIP lige nu er sat på pause, men i modsætning til USA's store frihandelsaftale med Asien, Stillehavsområdet, TPP, som Trump har trukket USA fra, er det meget muligt, at man på et tidspunkt vil kunne genoptage drøftelserne om en styrkelse af det transatlantiske økonomiske partnerskab, og det vil vi i den grad se frem til.
Lad mig også nævne kvinders sundhed og rettigheder, som er et område, hvor vi fra dansk side har engageret os markant i dialogen med amerikanerne og verdenssamfundet.
Danmark arbejder sammen med ligesindede lande på at fastholde en stærk stemme for pigers og kvinders ret til at bestemme over egen krop, hvilket også inkluderer adgang til oplysning, prævention og sikker abort.
Med global gag rule har den nye amerikanske administration indtaget en position, som vi ikke er enige i.
Men som jeg også tidligere nævnte, er den transatlantiske relation kendetegnet ved, at der også er plads til, at vi kan være uenige med hinanden, og det er tilfældet i den her sag.
Udviklingsministeren har sammen med europæiske kollegaer sat sig i spidsen for at sikre endnu større EU-fokus og støtte til denne vigtige dagsorden.
Derudover var Danmark den 2. marts sammen med Belgien, Sverige og Holland værter for en international konference i Bruxelles med det formål at mobilisere politisk og finansiel opbakning til dagsordenen.
Der er naturligvis mange eksempler på områder, hvor vi har fælles interesser og mål, og hvor vi arbejder tæt sammen.
Lad mig nævne koalitionsarbejdet i bestræbelserne på bekæmpelse af ISIL.
Bekæmpelsen af terrorisme er et centralt ben i dansk udenrigs- og sikkerhedspolitik, og det var også i den forbindelse, at jeg besøgte Washington i går, hvor vi havde en stor konference i koalitionen.
Vor tids største trussel på den front er ISIL, og bekæmpelsen af ISIL sker i en bred international koalition, som altså består af over 60 lande, herunder naturligvis med USA som en central koalitionspartner.
Danmark er et af de første ni lande, som blev spurgt i forhold til at deltage i koalitionen, og selvfølgelig var vi klar til at deltage i arbejdet.
Det er vigtigt, at vi fastholder linjen.
Der er tale om et godt koalisionsarbejde og med en yderst vigtigt dagsorden, og der er tale om et samarbejde, hvor vi fra regeringens side naturligvis vil bestræbe os på, at det skal fortsætte, og hvor vi også har vundet markante militære sejre i den seneste tid.
De har ikke nær den tiltrækningskraft, som de har haft tidligere, f.eks. i forhold til fremmede krigere.
Afslutningsvis vil jeg understrege, at Danmark, EU og vores nærtstående lande fortsat i vid udstrækning vil have fælles interesser med USA på en lang række globale udfordringer.
Den globale sikkerhedssituation i forhold til Rusland samt migration og terrorbekæmpelse understreger behovet for et sammenhold på tværs af Atlanten.
Vi har brug for et stærkt transatlantisk samarbejde både i og uden for NATO i lyset af de mange globale udfordringer, som vi står over for.
Det har valget af Trump ikke ændret på, og så længe vi ikke overreagerer på enkeltudmeldinger og endnu ikke formulerede politikker, men søger samarbejdet og aktivt arbejder for Danmarks udenrigs- og sikkerhedspolitiske interesser, er jeg overbevist om, at den transatlantiske relation også fremover vil sikre fred, stabilitet og vækst.
Og i alle møder, jeg havde i det sidste døgn i Washington, var det det signal, der blev sendt klart af alle dem, jeg havde samtaler med.
Man lægger også fra amerikansk side enorm stor vægt på, at det samarbejde fortsætter, og det skal gøres i en god ånd.
Tak for ordet.