Zenia Stampe (RV), 2025-01-28:
Jeg blev faktisk forvirret på et lidt højere niveau af debatten, og det kunne jeg konstatere at andre også gjorde, fordi vi får at vide af ministeren, at det i dag er muligt.
Det er egentlig lidt et paradoks, at det er muligt, når man alligevel ikke har haft de oplysninger.
Så vidt jeg kan forstå, har man jo ikke haft afgørelserne fra Ligebehandlingsnævnet.
Så selv om man i teorien havde mulighed for at bruge dem, var de jo ikke tilgængelige i praksis, og det er jo så fint, at ministeren nu vil stille dem til rådighed for bevillingsnævnene i praksis.
Men der er et eller andet uafklaret; det må vi i hvert fald dykke ned i underudvalgsbehandlingen, for det her er jo en sag, som vi har diskuteret i mange år, og hvor der er flere af dem, der kender til området, der siger, at de ikke har mulighed for at sige nej til de her bevillinger på baggrund af afgørelser i Ligebehandlingsnævnet.
Så der er et eller andet der, synes jeg, der er lidt svært.
Så vil jeg sige, at vi bakker fuldstændig op om SF's forslag, men jeg er da helt ærlig også fristet af at gå længere.
Jeg synes da egentlig også, det er noget underligt noget.
Så skal der sidde sådan et udvalg af politikere og blive enige om, om diskrimination nu skal betyde noget eller ej.
Der kunne man da godt lade sig inspirere af noget, der indimellem kommer fra højrefløjen, nemlig efter tre afgørelser kan de ikke få en alkoholbevilling.
Så tror jeg nok, at de der dørvogtere og diskoteker kan finde ud af at lade være med at diskriminere.
Nattelivet er altid eksempel nr. 1, når vi snakker om diskrimination, og hvorfor er det så, at der aldrig rigtig er blevet gjort noget ved det?
I dag får vi så at vide af regeringen, at man faktisk godt kan gøre det, og så går man alligevel lidt ind på forslagsstillernes tankegang ved så at sende de her oplysninger til diskotekerne, og det er da fint, hvad jeg sådan set også kvitterer for.
Men omvendt synes jeg egentlig også, det er lidt forargeligt.
Jeg har altså mange gange stået her i salen, hvor jeg har hørt socialdemokrater sige: Vi finder os ikke i racisme.
Vi finder os ikke i diskrimination.
Og så nævner man altid diskrimination i nattelivet, og der sker absolut ingenting.
Hvis det her så ikke er løsningen, synes jeg, regeringen skulle komme med nogle andre løsninger.
Nu snakkede vi før om, hvilke sager der ligesom er på politikernes agenda og i vores søgelys.
Det må man sige er en gammelkendt problemstilling, men der er ingen regeringer, der indtil videre har syntes, at den var vigtig nok til så at handle på den.
Så jeg vil da sige, at hvis man ikke synes, at det her er vejen frem, så må man da komme med nogle andre forslag, for vi ved jo, at det sker.
Jeg synes også, det er meget, meget alvorligt, og det tror jeg desværre man bare først rigtig ved, hvis man selv har været udsat for det.
Hvis man selv har stået i sådan en kø, ved man, hvor ydmygende det er at blive sorteret fra på grund af ens hudfarve.
Og så ved jeg godt, og det bed jeg mærke i og var glad for, at man nogle gange siger, at det bare var på grund af skoene; det var ikke hudfarven, og det er, fordi vi bare ved, at hvis nogle har den der type sko eller den der type hættetrøjer på, så kan de være en del af bandemiljøet osv. osv.
Ja, det kan da godt være, at 1 ud af 100 har den type sko eller den type hættetrøje, men det gør jo ikke, at de 99 andre skal diskrimineres på den baggrund.
Så der er jo virkelig brug for handling.
Vi støtter det her forslag hundrede procent, og vi synes på sin vis, det er fint, at regeringen går lidt med, men er jo ærgerlige over, at de ikke går helt med.
Og helt ærlig, så synes vi måske også, man kan forvente af den her regering, at den selv tog lidt action på det her område.
For jeg synes faktisk, at det i alle de debatter, vi har om netop racisme og diskrimination, igen og igen og altid er diskrimination i nattelivet, der bliver nævnt.
Men hvordan kan man blive ved med at nævne det som eksempel, når man så gør absolut ingenting?
Og hvis det her ikke er løsningen, må man jo finde på en anden.
Ja, vi støtter, og egentlig kunne vi da godt tænke os, at man var endnu mere hård, så det ikke er et bevillingsnævn, som jo primært består af politikere.
Det kan jo være en kommune, hvor der så er et flertal af politikere og et par fagpersoner, der synes, det bare er helt fint at diskriminere, og så har det ikke nogen konsekvenser.
Det synes jeg egentlig ikke er i orden.
Jeg har det sådan, at hvis et diskotek tre gange har fået enten en dom eller en afgørelse i Ligebehandlingsnævnet for diskrimination, så synes jeg ikke, at det diskotek skal have en alkoholbevilling – færdig!
Nogle gange er jeg faktisk lidt tilhænger af »three strikes and you're out«.
Sådan synes jeg faktisk også det burde være her, og så tror jeg, vi for alvor ville komme det her problem til livs.