Lars Aagaard (M), 2026-01-06:
Tak for ordet.
Jeg vil tillade mig at starte med at ønske de repræsentanter for forslagsstillernes parti, som ikke har været her i forbindelse med debatten tidligere, et velsignet nytår.
Jeg vil også sige tak til Danmarksdemokraterne for den aftale om havvind, som vi har indgået.
Så jeg vil indledningsvis bare sige tak for det.
Jeg vil også sige tak til alle de dele af Danmark, hvor man har lagt areal til den vedvarende energi, som vi har, og tak til de dele af Danmark, hvor man siger ja til at få mere vedvarende energi fremadrettet.
Det er en beslutning, hvor man giver noget til fællesskabet, når man siger ja tak til det, og det er med mine mange år i energisektoren meget tydeligt for mig, at den tak måske før ikke er blevet sagt højt nok.
For man har bl.a. på den egn, som forslagsstillerne kommer fra, nemlig Ringkøbing-Skjern Kommune, huset meget vedvarende energi, men det er jo også en væsentlig del af årsagen til, at vi i Danmark har kunnet opbygge en så stærk industriel position i forhold til vindenergi, som vi har.
Det har skabt udvikling og jobs i en hel del af vores landdistrikter, og det vi skal jo huske, og der er kommet noget den anden vej.
Men uden at man havde stillet plads til rådighed til det, og uden at man havde accepteret de visuelle gener, der er forbundet med at se på store energianlæg, lige såvel som der også vil være det, når det drejer sig om store landbrugsbedrifter, gylletanke og andre ting, som fylder ude i det åbne land, havde vi ikke kunnet opbygge den industrielle styrkeposition, som vi har kunnet opbygge.
Så af hjertet tak for det.
Jeg var her i juleferien i biografen med min datter, hvor vi så Avatar 3, og nu er det jo så ikke tredje gang, vi skal se det samme show, men det er så kun toeren, vi er nået til.
Jeg kan så sige, at etteren i min egen optik var okay, at toeren ikke var ret god, og at treeren var helt forfærdelig.
Så lad os se, hvordan det er at køre en seance to i forhold til det samme beslutningsforslag i dag, altså om der er fremskridt eller ej.
Jeg kan have mine tvivl, men lad os nu se, det kan vi jo hver især bedømme til sidst.
Derfor må I også bære over med mig, hvis I har hørt nogle af mine pointer før.
For det er jo en gentagelse af noget, som vi har været inde omkring flere gange.
Egentlig hører en anerkendelse af energiparker under ministeren for by og landdistrikter, men da forslaget er fremsat til mig, tillader jeg mig at svare på, hvorfor regeringen arbejder for mere vedvarende energi på land.
Hele idéen med at anerkende energiparkerne er netop at gøre det attraktivt at sætte vedvarende energi op på land, og udpegningen bygger jo på princippet om lokal opbakning.
Det er ikke sådan, at der sidder en minister, der peger på landkortet og siger, hvor de skal være.
Nej, det er energiparker, som bygger på lokal opbakning.
Forslaget, som er fremsat, handler derfor i bund og grund på den ene side om, hvor meget energi vi skal producere i Danmark, og hvor det skal være henne, men det handler jo i nok så høj grad også om det principielle, altså hvem der skal bestemme, hvor den grønne energi skal bygges.
Ja, det er jo selvfølgelig en meget væsentlig diskussion, altså om det skal være inde i de fine saloner, eller om det skal være tæt på borgerne.
Her vil jeg gerne understrege, at det ikke er regeringen eller Folketinget, der beslutter, hvor meget vedvarende energi der skal sættes op på land, eller hvor det skal være, men at det besluttes lokalt.
Der udpeges heller ikke energiparker, uden at der er en kommunal godkendelse til det, og det er i mange tilfælde kommunerne selv, der efterspørger udpegningen.
Sådan skal det blive ved med at være.
For det er kommunerne, som har det lokale kendskab til det, og som er tættest på de borgere, der bliver berørt af det, og som også skal lave den selvfølgelig i nogle tilfælde svære afvejning mellem de forskellige hensyn.
Det er altså kommunerne, der er tættest på, og som ved, hvilke lokalområder der vil få gavn af den vækst og udvikling, som energiproduktionen fører med sig, og det er dem, der ved noget om, hvordan man kan indpasse energianlæggene, så de gener, der følger med, bliver mindst mulige, osv.
Det er dermed i øvrigt også dem, som har ansvaret for at organisere den borgerinddragelse, som selvfølgelig er en nødvendig del af processen.
Den rollefordeling har været der hele tiden, men den er blevet tydeliggjort med klimaaftalen om mere grøn strøm fra sol og vind på land fra 2023, som der var bred opbakning til i Folketinget.
Når det er sagt, er jeg fuldt ud opmærksom på, at vindmøller og solceller i landskabet deler vandene i mange lokalsamfund.
Vi skal tage hensyn til dem, der bliver berørt af anlæggene, og til danskernes langsigtede energibehov.
Det er svære afvejninger, og derfor indgik regeringen sammen med en bred kreds af partier i oktober en aftale, der sikrer en bedre balance mellem hensynet til naboerne, miljøet og behovet for en udbygning.