runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Sjúrður Skaale (JF), 2019-12-19:
Nu er der mange, der har været meget vidt omkring.
Jeg var ikke politiker under Irakkrigen, men jeg husker, at jeg fulgte med i debatten op til Irakkrigen om, hvad der var det rigtige at gøre, som alle andre jo gjorde.
Jeg husker ét argument for, at det var det rigtige at gøre.
Det var, da Tony Blair ved et offentligt møde blev spurgt til de protester imod krigen, der var i Londons gader på det tidspunkt: Hvad siger du til, at der er en halv million mennesker, der marcherer på Trafalgar Square?
Han sagde: Jeg ser det, men når jeg ser på de mennesker, som står midt i London i dag, en halv million mennesker, ser jeg, at det er så mange kurdere, som Saddam Hussein har slået ihjel; forestil jer, alle de mennesker blive slået ihjel, så grusomt er det regime, der er i Irak.
Han vendte protesterne til sin egen argumentations fordel, og det var meget overbevisende – det var det.
Og dengang syntes jeg, at det måtte være det rigtige at gøre at fjerne sådan en tyran.
Det måtte da være det rigtige at gøre for stabiliteten i regionen og i hele verden.
Det var måske forkert.
Oplysningerne var i hvert fald forkerte.
Måske var det forkert at gå ind i Irak.
Det endte i hvert fald katastrofalt, men hvis man ikke var gået ind, var det sikkert også endt katastrofalt.
Det var jo en katastrofe allerede dengang.
Obama gik ikke ind i Syrien, og selv om Assad krydsede den røde linje igen og igen, gjorde han ikke noget.
Det var også forkert.
Sådan er det med krig.
Altså, gift dig, og du fortryder det.
Gift dig ikke, og du fortryder det.
Sådan er det med krig.
Jeg skal selvfølgelig koncentrere mig om min lille flig af debatten, som altid.
Færøerne betaler ikke til den danske hær.
Vi er en slags free riders, når det gælder forsvaret, og derfor har vi ikke nogen krav på at være med til at træffe nogle beslutninger, men jeg vil dog anmode om, at man i de processer, der vil være fremover, informerer – der er jo talt om, at der skal være en sikker kommunikationskanal i rigsfællesskabet – og at man altså har en inddragelse i form af information om det, der sker.
Når en stat er krigsførende, er hele staten krigsførende, så også Færøerne bliver krigsførende.
Derfor er det på sin plads, at man bliver informeret om det, der sker.
Det bedste synes jeg ville være, hvis der kunne stå i beslutningen – ligesom der i forbindelse med Irakkrigen stod, at Socialdemokratiet var imod – at Færøerne støtter eller ikke støtter op om det her, selvfølgelig uden at man skal have nogen vetoret osv.
Så jeg vil bare anbefale, at man overholder det her med inddragelse, også når det gælder krig andre steder i verden.
Peter Seier Christensen (NB), 2019-12-19:
Tak for ordet.
Dansk sikkerhedspolitik bør både diplomatisk, med militær tilstedeværelse og gennem internationalt efterretningssamarbejde prioritere en indsats, som sikrer dansk national selvstændighed også på lang sigt.
Danmark har brug for at indgå politiske og militære alliancer med de venligtsindede lande for at kunne beskytte denne status som et selvstændigt land, hvor danskerne kan leve frit og bestemme over deres liv.
Danmarks sikkerhedspolitik må derfor først og fremmest have til formål at sikre, at danskerne kan leve i tryghed i deres eget land uden risiko for angreb udefra eller indefra, og at danske virksomheder og deres ansatte kan operere frit i en globaliseret verden.
Danmark har siden 2002 bidraget militært til krigene i Afghanistan, Irak, Syrien, Mali og Libyen, og måske bortset fra bidraget i Syrien har disse bidrag ikke entydigt øget danskernes tryghed eller sikret danskernes selvstændighed.
Vores bidrag til krigene i de omtalte områder har måske slet ikke sænket truslerne mod danskere, Danmark og danske interesser.
I Nye Borgerlige mener vi således klart, at Danmark bør afslutte sine engagementer i krige i Mellemøsten, Asien og Nordafrika – krige, som i mange tilfælde i bund og grund er interne muslimske opgør, dog med det forbehold, at vores forpligtelse i NATO skal respekteres, og derfor kan det af denne grund være påkrævet, at Danmark sender bidrag til NATO-aktioner.
Set i det lys er en tidlig, stor og mere fyldestgørende inddragelse af hele Folketinget nødvendig, når den til enhver tid siddende regering bare så meget som overvejer at bidrage med dansk deltagelse i internationale militære operationer.
I Nye Borgerlige deler vi også den holdning, at den siddende regering skal forpligtes til ved afslutningen af internationale militære operationer at give Folketinget en grundig gennemgang og evaluering af indsatsen.
Derfor støtter vi, at en fortrolig evaluering kan foregå i Det Udenrigspolitiske Nævn, men at hovedkonklusionerne skal offentliggøres.
Rasmus Nordqvist (ALT), 2019-12-19:
Krig er aldrig let og skal aldrig være let at træffe beslutning om.
Det er ikke let, fordi vi for det første, når vi træffer en sådan beslutning her i Folketinget, sender danske soldater ud, hvor det kan være farligt og med livet som indsats.
Så det må aldrig være let, og jeg har heller aldrig oplevet, i de år jeg har været herinde, når vi har diskuteret indsatser, at der er nogen, der har taget let på de beslutninger.
Den udredning, som vi jo diskuterer i dag, synes jeg peger på et alvorligt problem og en svaghed; og det er, hvor uformelt viden bliver delt i forhold til beslutningerne, vi træffer om de store, store indsatser, vi har været med til, og som den her udredning omhandler.
Og derfor synes jeg faktisk, det er nødvendigt, at vi ser på, hvordan vi kan, ja, blive mere formalistiske i vores tilgang til det – altså sætte nogle klare regler og rammer op, som vi altid følger.
For os er det vigtigt, at man altid indtænker ikkemilitære redskaber og indsatser sammen med det militære, altså at vi ser på, hvordan vi kan gå ind og understøtte og løse konflikterne på andre måder; det er vigtigt, at vi selvfølgelig altid læner os op ad de folkeretslige mandater; og at vi også altid husker på, at et er at afsætte de midler, det koster – det hører vi tit, når vi går i gang med at diskutere en indsats, altså hvad økonomien bag det er –
noget andet er, at der så også altid skal være indtænkt midler til den humanitære indsats, som er så afgørende.
Og så er der exitstrategien, som jeg synes – og det kan godt være, det er svært – altid bør tænkes ind, altså i forhold til hvordan vi kommer videre, så vi ikke lige pludselig står, hvor det hele kører i sig selv, så vi ikke bare kan træde ud.
Det, vi særlig diskuterer i dag, er jo det her med, hvad det bredest mulige flertal bag en indsats er, og hvordan man gør det.
Og der skal ikke herske nogen tvivl om, at vi sådan set mener, der bør være et tal på.
To tredjedeles flertal er jo ikke taget ud af det blå; det er noget, vi arbejder med mange steder.
Og det er jo også en lidt sjov diskussion, når vi taler om EU, og hvordan vi træffer beslutninger der.
Der er det meget sjældent, at et flertal her i Folketinget vil være med til at lave flertalsafgørelser i stedet for det kvalificerede flertal.
Så hvad er det, det kvalificerede flertal kan?
Jamen det kan lige gøre det, at vi er sikre på, at der er den her brede opbakning.
Og det er der jo, som Socialdemokratiets ordfører også sagde, stort set altid.
Det er jo ikke, fordi det er oftest, at der ikke er to tredjedele bag.
Og derfor bør vi selvfølgelig altid gå efter det.
Eva Flyvholm (EL), 2019-12-19:
Det har vi så en meget forskellig vurdering af, må jeg sige.
Men det, at vi som et samlet Folketing kunne beslutte, at vi her gerne vil lave nogle ekstra gode regler for, hvor meget opbakning der skal være, før man sender soldater ud, opfatter jeg i den grad som meget, meget demokratisk og ladsiggørligt, hvilket det også er.
Det er jo ene og alene politisk vilje, der ikke er til stede for at indføre sådan en regel, og det må ordføreren så selv stå på mål for, men det er grundlæggende meget demokratisk; det er der bestemt ikke noget problem med at gøre.
Morten Messerschmidt (DF), 2019-12-19:
Det har jo ikke meget med demokrati at gøre at sige, at der skal være to tredjedeles flertal eller tre fjerdedeles flertal.
Demokrati betyder, at flertallet bestemmer, så det forslag, det opdrag, som Enhedslisten har påtaget sig i den her sag, er jo det modsatte af demokrati.
Det er at sige, at skulle der være et flertal i Folketinget for at føre den politik ud i livet, som vælgerne har ønsket, ja, så må de ikke, medmindre der er tale om et kvalificeret flertal.
Det er jo en fuldstændig venden på hovedet af hele demokratibegrebet, men jeg synes måske, det meget godt siger noget om, hvordan Enhedslisten egentlig har det med det her demokrati, for kæmpet for det har Enhedslisten i hvert fald aldrig.
Eva Flyvholm (EL), 2019-12-19:
Jamen det er jo altid dejligt at blive belært.
Som ordføreren nok kan forestille sig, er det ikke ligefrem mig, der er et af de tidligere medlemmer af DKP, så det behøver jeg måske ikke at tage alt ansvaret for.
Jeg vil sige, at demokratiet ligger os endog meget, meget tungt på sinde i Enhedslisten, og det gør det også, i forhold til når man tager beslutninger om at sende soldater i krig og hvad der i øvrigt skal foregå, mens de soldater er udsendt i krig.
Jeg har svært ved at se, hvad der faktisk er mere vigtigt at tage en demokratisk beslutning om her i Folketinget, og derfor må jeg sige, at jeg jo omvendt synes, at det er skændigt, at vi har partier, som har sendt soldater i krig – soldater, som også har mistet livet, og som har været med i en krig, der har kostet så mange hundredtusindvis af civile livet – og som så efterfølgende ikke engang vil stå ved, at man kunne lave en ordentlig undersøgelse af, om tingene faktisk foregik korrekt, da man tog den beslutning.
Det synes jeg er en demokratisk mangel, som er virkelig, virkelig voldsom, og det er jo derfor, vi ønsker, at det skal være anderledes.
Men jeg vil sige, at vi jo er enige om, at vi skal have en bedre proces her fremover.
Det er jo noget af det, vi sidder og diskuterer her i dag, og det er jeg da glad for at Dansk Folkeparti også kan være med på.
Morten Messerschmidt (DF), 2019-12-19:
Jeg vil sige, at for et parti, der stadig væk har medlemmer, som tidligere tilhørte DKP og først meldte sig ud af kommunistpartiet, efter muren var faldet, må det være et udtryk for total mangel på situationsfornemmelse, at man nu prøver at give retningslinjer til de partier, der konsekvent igennem de seneste mange, mange år har været garanter for den frie nation, som medlemmerne af fru Eva Flyvholms parti sandelig ikke har bidraget meget til.
Jeg synes, det er skændigt at være vidne til en sådan mangel på situationsfornemmelse, at et parti, der aldrig har deltaget i at sikre det danske forsvar, aldrig har løftet så meget som en finger for at sikre penge til NATO-medlemskabet og aldrig nogen sinde uden efterfølgende at stikke halen mellem benene har sendt danske tropper af sted, nu står her og giver lektier til de andre partier, som rent faktisk har løftet den opgave at sikre, at den danske befolkning har kunnet leve i en fri nation siden anden verdenskrig.
Det må jeg sige er virkelig skændigt at være vidne til.
Eva Flyvholm (EL), 2019-12-19:
Jeg bliver bare nødt til at sige, at faktum jo er, at Taleban kontrollerer endog meget store dele af Afghanistan nu.
Så det er jo ikke sådan, at der nu bare er frihed og demokrati og glade dage; det er bestemt ikke tilfældet.
Og jeg synes, at vi skylder os selv, og i den grad også afghanerne, at forholde os til, at hvis vi eksempelvis var gået ind langt tidligere i processen og havde forhandlet en fred med Taleban, som Norge bl.a. anbefalede, og som man er i gang med at gøre nu, og som amerikanerne også er i gang med at gøre nu, så tror jeg, at vi kunne have sparet rigtig mange menneskers liv.
Det er den slags overvejelser, vi er nødt til at gøre os, og det er derfor, jeg også synes, det er vigtigt, at vi har de her kommissioner til faktisk at blive klogere og kunne gøre tingene anderledes en anden gang.
Peter Seier Christensen (NB), 2019-12-19:
Det glæder mig da at høre, at Radikale Venstre vil se positivt på det.
Så det ser vi frem til at få en diskussion om.
Jens Rohde (RV), 2019-12-19:
Det er der i EU overhovedet ikke noget, der forhindrer Danmark i at indføre, hvis man gerne vil det, nemlig at have obligatoriske forsikringsordninger.
Det kan vi bare gøre.
Der opstår jo hele tiden sådan en diskussion om og et billede af, at det, at EU endelig er begyndt at få en social dimension, således at vi får tryghed for den vandrende arbejdstager modsat i dag, fordi man endelig er vågnet op i det europæiske fællesskab og er sporet ind på den erkendelse, gør, at vi så forhindres i at lave og tilrette vores egne systemer.
Det gør vi ikke.
Dér deler jeg udenrigsministerens synspunkt om, at vi skal have en fair bevægelighed og ikke bare fri bevægelighed, for med bare fri bevægelighed arver vi hinandens ulykker.
Jeg ser frem til beslutningsforslaget fra Nye Borgerlige, og så kigger vi helt seriøst på det, og så må man jo diskutere det derudfra.
Jeg kan ikke her love, at jeg vil støtte det.
Men jeg kigger fordomsfrit på alle forslag, der bliver fremlagt i Folketinget.
Peter Seier Christensen (NB), 2019-12-19:
Jeg forstår godt, hr. Jens Rohde finder det urimeligt, at der skal komme udlændinge til Danmark og betale skat, og at de så eksempelvis ikke kan få udbetalt dagpenge, hvis de mister deres arbejde.
Derfor vil vi også have, at der skal indføres en obligatorisk forsikringsordning, som man så til gengæld får et skattefradrag for svarende til den udgift, man har.
Jens Rohde (RV), 2019-12-19:
Jeg fortæller absolut ikke noget falsk, for jeg har selv været med til at træffe den beslutning i 2004.
Og jeg har en relativt god hukommelse, hr. Morten Messerschmidt, ligesom jeg ved, at hr. Morten Messerschmidt også har en god hukommelse.
Men jeg ved faktisk godt, hvad jeg selv har været med til at beslutte, trods alt.
Og derfor er der ikke noget usandhed i den historie.
Vi gjorde det med fuldt åbne øjne i 2004, fordi vi mente, at det tjente landets interesser.
Og derfor er det, som det er på su-området i dag.
Morten Messerschmidt (DF), 2019-12-19:
Det er jeg simpelt hen nødt til at sige til hr. Jens Rohde ikke er sandt.
Årsagen til, at udgifterne til EU-borgere på su-kontoen er eksploderet, er den stribe af afgørelser, som er blevet afsagt af EU-Domstolen efter Browndommen.
Browndommen omgjorde Grzelczykdommen og sagde, at nu var su og stipendier generelt en del af de regler, som man kunne benytte sig af som vandrende arbejdstager, og gradvist har man så sænket kravet til, hvor meget man skal arbejde, sådan at man i dag bare behøver at sælge æbler i Tivoli eller noget i den stil for at kunne få udbetalt su.
Så jeg synes, at hr. Jens Rohde rejser med en falsk fortælling.
Jens Rohde (RV), 2019-12-19:
Nu har jeg jo kun 1 minut til at besvare det spørgsmål.
Men vi skal lige være enige om, hvad det er for en virkelighed, vi diskuterer.
Hr. Morten Messerschmidt elsker jo ligesom at give EU-Domstolen skylden for alle de ting, han er imod.
Men sandheden er, at det jo er en politisk beslutning.
Og det lyder jo så grotesk i ens ører, når man hører spørgsmålet om, hvorfor man ikke skal have en optjening for at få ret til dagpenge i Danmark.
I forhold til det, der ligger i det beslutningsforslag, og det, der ligger i den tanke, skal man huske på, at den vandrende arbejdstager skal have optjent retten til ydelser i sit eget land.
Det skal vi lige huske at have med i den fortælling.
Og der er det jo sådan, at det, hvis man gerne vil tiltrække arbejdskraft, ikke er særlig smart, at man som virksomhed og som nation står og siger til den pågældende: Det er fint nok, at du vil komme her til Danmark og arbejde, men du skal bare vide, at alle de rettigheder, du har optjent i dit eget land, forsvinder i det øjeblik, du træder over grænsen.
Det er da tåbeligt; det er da den dårligste måde at tiltrække arbejdskraft på.
Og det er jo den beslutning, som vi traf dengang, der er grundlaget for den situation, vi har med su i dag, men det har vi gjort med åbne øjne.
Morten Messerschmidt (DF), 2019-12-19:
Tak for det, og også tak til hr. Jens Rohde for de venlige ord.
Jeg føler mig da ret overbevist om, at hvis vi en dag skulle være i en situation, hvor kongeriget havde en såkaldt gul regering, som hr. Jens Rohde har arbejdet med i et af scenarierne, så ville vi gøre noget ved det her, al den stund at gul vistnok associeres med mit parti.
Når det så er sagt, vil jeg sige, at jeg ikke synes, at hr. Jens Rohdes analyse af det internationale arbejdsmarked rigtig står mål med virkeligheden.
For ser vi tilbage – bare 1, 5 eller 10 år – er der jo perioder, hvor man har haft adgang til færre sociale ydelser, end man har i dag, simpelt hen fordi der de seneste 10 år er truffet afgørelser, især ved EU-Domstolen, som har udvidet adgangen til ydelserne.
For et år siden blev det f.eks. afgjort, at man i Danmark har ret til udbetaling af dagpenge efter bare én dags arbejde i Danmark.
Indtil den afgørelse krævedes der længere tids ophold og arbejde i Danmark, men efterfølgende kortere.
Så hvis hr. Jens Rohdes ræsonnement skulle være rigtigt, må det jo betyde, at der heller ikke var vandrende arbejdstagere i Danmark, inden den afgørelse blev truffet.
Det føler jeg mig ret overbevist om at hr. Jens Rohde vil have svært ved at løfte bevisbyrden for.
Jens Rohde (RV), 2019-12-19:
Tak for det, hr. formand, og tak, fordi formanden lige trådte til.
For jeg synes jo, at når hr. Morten Messerschmidt rent faktisk gør sig umage med at få den her debat ned i Folketingssalen, er det så ærgerligt, hvis ikke vi alle sammen står lidt til regnskab for vores synspunkter, og derfor vil jeg gerne benytte lejligheden til at fortælle, hvorfor vi i Radikale Venstre på ingen måde kan støtte det her forslag, men alligevel gerne vil give hr. Morten Messerschmidt ret.
Og det lyder jo som en selvmodsigelse, men det er det ikke.
For det er fuldstændig rigtigt, når hr. Morten Messerschmidt siger, at skiftende regeringer, der er slået ind på den fortælling om velfærdsturisme – som jeg ikke deler – og siger, at de kan gøre noget ved det og vil gøre noget ved det, stikker befolkningen blår øjnene.
For det kommer ikke til at ske.
Hvorfor?
Det er også noget, der gælder for Liechtenstein, for Schweiz, for Norge.
Det er et bredt anerkendt princip, at der, hvor man betaler sin skat, er der, hvor man arbejder.
Det går jeg ud fra at der ikke er nogen af Folketingets partier, der anfægter.
Der, hvor man betaler sin skat, modtager man også sine ydelser fra, for det er det, der finansierer det.
Og den der vinkel, som nogle partier går ind på i populismens navn, om, at så skal vi til at indeksere børnechecken – eller overhovedet ikke udbetale nogen ydelser til mennesker, der arbejder her og betaler den danske skat, fordi de arbejder her – vil faktisk være at sige til disse mennesker, at de skal tage hele deres familie hertil og bosætte sig for ikke at blive diskrimineret, når de arbejder her og bidrager til det danske samfund.
Og det er jo normalt ikke lige den historie og den fortælling og det ønske, jeg hører fra de partier, som her gør sig til talsmand for at diskriminere den vandrende arbejdstager.
Det vil nemlig gøre det ualmindelig svært at tiltrække arbejdskraft, og der vil jo begynde at blive stillet et krav fra andre lande, dem, hvis borgere så oplever at blive diskrimineret, om, at vi ændrer på den skattebetaling, der er.
For ellers er det dem, der betaler hele regningen.
Og sluttelig vil det være til kæmpe ugunst for alle de danske arbejdstagere, der rejser til udlandet og pendler til udlandet, arbejder i Norge, hvis det var sådan, at de ikke var sikret et rettighedssæt på lige fod med alle de mennesker, som arbejder i det samme land, som de arbejder i.
Så når udenrigsministerens siger, at man arbejder for et solidarisk Europa, som ministeren sagde som en af de sidste pinde, så er det jo dejligt at høre.
Men sandheden er, at på det her område har man kun solidaritet med sig selv og sine.
Og det har efter mine begreber intet med solidaritet at gøre, og derfor kan vi hverken støtte det arbejde, regeringen har i forhold til at diskriminere den vandrende arbejdstager, eller at vi skal have et velfærdsforbehold.
For det kommer til at skade vores egne interesse, og det skader også fællesskabets interesser.
Og fællesskabets interesser er også vores interesser.
Det er det, solidaritet handler om.
Henrik Dahl (LA), 2019-12-19:
Jamen jeg siger sådan set bare, at sådan som det er i forvejen, helt realistisk, hvor Ministerrådet diskret modsætter sig mange af de tossede ideer, der kommer på flygtningeområdet, jo er sådan, det er.
Jeg synes godt, at vi kan modsætte os nogle flere af de mest flyvske ideer, der kommer fra visse dele af EU-systemet.
Der er jo ikke noget illegitimt ved, at der er en magtkamp, og den magtkamp er der allerede, og jeg kan bare ikke se, hvorfor vi ikke skal kaste vores stemme lidt kraftigere ind til fordel for en pragmatisk og realistisk tilgang til f.eks. spørgsmålet om sociale ydelser.
Det har ikke noget at gøre med at være modstander af EU.
Jan E. Jørgensen (V), 2019-12-19:
Det giver jo ingen mening.
Altså, det giver ingen mening.
Man redder jo ikke EU ved at sige, at så melder Danmark sig ud af en del af samarbejdet og siger: Så må I andre rode med det.
Altså, hvis hr. Henrik Dahl virkelig mener, at det her er så alvorligt – børnepengedelen var jo noget, som briterne bl.a. fik med i deres brexitaftale, som var blevet til virkelighed, hvis ikke de havde stemt, som de gjorde ovre i Storbritannien – så nytter det jo ikke noget, at man bare sådan fra dansk side isoleret set siger: Så må I andre bare klare jer selv og rode rundt.
Så skal man jo netop være med og sørge for at fremføre de argumenter, man har for hvorfor eksempelvis børnepenge skal indekseres.
Henrik Dahl (LA), 2019-12-19:
Vi er ikke EU-skeptikere, og jeg er ked af, at jeg har udtrykt mig så uklart, at det ikke fremgår.
Vi er tilhængere af EU, men EU har nogle selvdestruktive træk bygget ind i sig, som allerede skaber splittelse, som sagt både i en Nord-Syd-dimension og en Øst-Vest-dimension, og det skaber splittelse mellem nationale parlamentarikere og mellem forskellige institutioner.
Ministerrådet holder jo sådan generelt med de nationale parlamentarikere, hvis man kan sige det sådan, imod meget, meget højtflyvende ideer fra Europa-Parlamentet og fra Kommissionen.
Og nogen er jo bare nødt til at stoppe de mest tovlige og højtflyvende ideer fra Europa-Parlamentet og fra Kommissionen og sige: Vi kan godt have et EU, og vi kan godt være inden for Lissabontraktaten, og der er ikke én måde at løse det her på rigtigt.
Det kan godt gøres mere realistisk og mere pragmatisk, end man forestiller sig her.
Det synes vi er vigtigt for at redde EU.
Jan E. Jørgensen (V), 2019-12-19:
Det er jo lidt ærgerligt, at hr. Simon Emil Ammitzbøll-Bille er ude at samle underskrifter lige nu og ikke kan følge med i debatten her.
For en af de bevæggrunde, han kom med, for den trang, han følte til at Danmark skulle have endnu et politisk parti, var jo netop den øgede EU-skepsis, som han fandt i Liberal Alliance.
Og det er jo så noget, som hr. Henrik Dahl her i dag et eller andet sted bekræfter ham i.
Jeg vil bare sige fra Venstres side, at vi finder det utrolig ærgerligt, at LA er trådt ind på den sti, og mener, at der vil være en meget stor risiko for Danmarks fortsatte medlemskab af det indre marked, hvis vi fik sådan et velfærdsforbehold.
Nu kan man sige, at det kan være lige meget, for 3 mandater fra eller til gør ikke, at der bliver flertal for DF's beslutningsforslag.
Men jeg synes alligevel, det er rigtig, rigtig ærgerligt, at Liberal Alliance er trådt ind på den vej.
Jens Rohde (RV), 2019-12-19:
Det betragter jeg som en konstatering.