Pia Kjærsgaard (DF), 2024-04-05:
Der må man jo bare sige, at når man har holdt den her forespørgselsdebat en gang om året og nu for tiende gang, så er vi da kommet et lille skridt længere, end dengang den første integrations- og udlændingeminister hr. Bertel Haarder sagde, at han ikke var minister for leverpostej, tørklæder eller badeforhæng.
Så et skridt er vi da kommet videre.
Det må man bare konstatere, og heldigvis for det.
Men det, det drejer sig om nu, er, at hvis man ser ud over det daglige medielandskab og hver evig eneste dag kan læse negative historier i forhold til den islamiske indvandring, så er vi jo stadig væk langt væk fra målet, som man også herfra giver udtryk for at man egentlig skal hen til, men som jeg ikke synes man har så mange løsninger på, desværre.
Jeg erkender, at antallet – og det har jeg talt om i hundrede år er det afgørende – bestemt er sat ned.
Det, der er problemet, er jo netop udvisningerne og så det, der foregår, med, at man ikke tilegner sig de danske eller for den sags skyld vestlige værdier.
Og med negativ indvandring taler vi jo altså hverken om kinesere, indere eller canadiere, men derimod om somaliere, syrere, irakere osv., altså folk fra islamiske lande, som historisk har vist sig at være noget nær umulige at integrere.
Det er folk fra MENAPT-landene, dvs. Mellemøsten, Nordafrika, Pakistan og Tyrkiet.
Er det så, fordi vi som land ikke giver dem alle muligheder, eller handler det mere om deres egen uvilje?
For nogle befolkningsgrupper integrerer sig glimrende.
Andre står fuldstændig udenfor, og det er primært dem fra muslimske lande.
Jamen kvinderne er begyndt at uddanne sig, bliver der ofte modargumenteret.
Men lad mig lige slå fast, at uddannelse ikke er lig med integration.
Men ja, at flere uddanner sig, er selvfølgelig et skridt i den rigtige retning, men hvad gør det, når man ikke bliver integreret, bare fordi man har taget sig en uddannelse?
For man kan sagtens være glødende islamist, selv om man læser til kemiingeniør, tandlæge eller skolelærer.
Man kan også sagtens være en veluddannet kvinde, samtidig med at man går med det islamiske tørklæde og generelt underkaster sig islams lovreligion om, at kvinden står under manden, og at Koranen står over grundloven, og at man bare grundlæggende ønsker sig et kalifat i Danmark.
Hvornår er man så integreret?
vil det være et relevant spørgsmål at stille.
Men helt grundlæggende handler det jo om meget mere end det.
For det er jo alt for forsimplet at se så spinkelt på integration.
Det handler om, at man skal tage de værdier, som vi er så stolte af i Danmark, til sig fuldhjertet; at gå ind for vores kultur, de danske værdier og vores normer og ikke mindst at gå fuldhjertet ind for demokratiet og den dertilhørende ytringsfrihed, hvor man f.eks. må tåle folks ytringer og tegninger.
Det kunne være at lade de kvinder skille, som ønsker det, frem for at fastholde dem i et islamisk ægteskab.
Det er forfærdeligt, at ved siden af vores lovgivning er der en sharialovgivning i mange muslimske samfund, som vil noget helt andet, og som tillader noget helt andet end det, vi gør i Danmark, og som danske kvinder – og heldigvis for det og selvfølgelig – er en del af.
Så med den her debat vil vi fra Dansk Folkepartis side gerne drøfte to elementer.
Det ene er dem, der allerede er her: Hvordan går det med dem?
Går det i den rigtige retning?
Nej, det er desværre vores klare opfattelse, at det gør det ikke.
Parallelsamfundene trives desværre i stor stil, og alt for mange stempler hverken helt eller halvt ind på danske værdier.
Med andre ord: De er på ingen måde integreret i det danske samfund.
De er her bare og lever godt af vores generøse samfund, som tilbyder dem gratis skolegang og uddannelse og gratis sundhedsvæsen og ikke mindst et fantastisk socialt sikkerhedsnet.
Det andet element er dem, der kommer fremadrettet.
For meget tyder på, at presset på Europa fremover vil ligne, hvad vi så i 2015, altså at der kommer mere end 1 million mennesker til Europa om året.
Mange lande tæt på os har allerede meget, meget store problemer.
Med den generelle, grundlæggende elendige integration, vi historisk har set, ja, så er jeg altså ikke verdens største optimist i forhold til de fremtidige generationer.
Politisk kan vi i Dansk Folkeparti gøre, hvad vi kan, for at overbevise andre om indvandringens ulyksaligheder, men det gælder jo om, hvad vi gør herinde.
Det er det, der er så vigtigt.