Dennis Flydtkjær (DF), 2017-04-25:
Som det allerede er fremgået af de foregående ordførertaler, handler det her jo om et forslag fra Alternativet, hvor man bl.a. gerne vil sænke momsen på småreparationer på bl.a. cykler, lædervarer og tekstiler.
Det er, for at vi skal have fokus på, at i det samfund, vi har i dag, bruger vi rigtig mange ressourcer, og vi er i høj grad også sådan et køb og smid væk-samfund, og det er jo sådan set en helt reel problemstilling.
Men jeg vil nok lægge mig i halen på de talere, der allerede har været heroppe, og sige, at budskabet fra Dansk Folkeparti er, at vi ikke synes, at momsskruen er det rigtige redskab til at løse den her problemstilling med.
For ud over det, som allerede er nævnt, giver det jo også en række udfordringer.
Bl.a. er der jo det, man skattepolitisk kalder dødvægt – dem, som i forvejen går hen og får lappet deres cykel, ville jo have gjort det lige meget hvad, og derfor taber man så bare et skatteprovenu, som man så ikke kan bruge på andet.
Men det handler også i høj grad om, hvor meget af sin cykel man kan skifte ud, før det ikke længere er en småreparation.
Er det to lapper på dækkene?
Er det, hvis man skifter til carbonhjul?
Eller er det, hvis man tager saddelpinden med?
Eller er det styret, man også skifter?
Hvornår er det en ny cykel, man har fået, i stedet for nogle småreparationer?
Så det giver nogle udfordringer rent skattemæssigt, som man jo, hvis man har et ondt sigte i forhold til det, godt kan udnytte som virksomhed og begynde at fakturere tingene lidt skævt.
Og det er måske ikke det, som er hensigten med det her.
Og jeg anerkender, at det skriver man sådan set også i beslutningsforslaget, altså at der kan være nogle uhensigtsmæssigheder ved det her.
Men fra DF's side synes vi i hvert fald ikke, at den rigtige skrue at skrue på er en momssats.
Det er sådan set positivt, at vi har en enhedsmoms i Danmark, altså at det er den samme momssats, vi har på stort set alt.
Den anden del af forslaget er jo så det med et fradrag – man vil bruge en anden skatteskrue på arbejdsløn i forhold til reparationer af nogle produkter efter forbillede fra den svenske RUT-ordning.
Jeg vil sige, at jeg overordnet set faktisk synes, den svenske RUT-ordning er rigtig spændende.
Vi har jo også sammen med bl.a. Alternativet været med i en aftale om en boligjobordning, som jo ikke lige har det her element, man har nogle andre ideer, som egentlig går lidt i samme retning, i forhold til at man prøver at understøtte med fradrag.
Og noget af det, der faktisk kom ud af aftalen om den tidligere boligjobordning, som vi lavede lige efter valget, var, at vi satte en undersøgelse i gang af den svenske RUT-ordning, og jeg synes, det er oplagt, at man måske i udvalgsarbejdet får undersøgt det, og at man så også fik kigget på den her del.
Nu ved jeg ikke, om den er så ny, at der måske ikke er kommet nogen erfaringer med det, men når man alligevel i Skatteministeriet er i gang med at kigge på den svenske ordning, kunne det jo være, at man kunne få den her del med, så man om ikke andet får noget viden om det – selv om der også her kan være nogle afgrænsningsproblemer.
For som skatteministeren sagde: Hvorfor kan man ikke få fradrag for at få lavet sin blender eller sin mobiltelefon eller sit fjernsyn, når man godt kan få det for at få lavet sin opvaskemaskine?
Der er også en udfordring med, om det overhovedet er hensigtsmæssigt, når man har en gammel opvaskemaskine med e-mærket D, at få den repareret, eller om det måske ikke var bedre, at man fik skiftet til en ny opvaskemaskine med e-mærket A+.
Rent ressourcemæssigt kunne det måske godt give mening, at man skiftede den ud og fik en nyere.
Så det er ikke helt så simpelt, at man bare siger, at man reparerer de gamle ting.
Det er ikke sikkert, det er det bedste for miljøet.
Men jeg vil sige, at det overordnet – selv om jeg ikke lige er med på den her måde at skrue på – er positivt med en cirkulær økonomi, og jeg vil også sige, at det faktisk er dejligt at se, at det jo sådan set blomstrer derude allerede nu.
Der er jo simpelt hen så utrolig mange genbrugsbutikker rundtomkring i landet.
I det område, jeg bor i, skyder de jo simpelt hen op – også nye måder at gøre det på, hvor folk i stedet for at aflevere til en genbrugsbutik selv køber en stand i en butik, hvor man så sælger sine varer, og hvor folk kan komme og handle med hinanden.
På Facebook handler folk jo også i stor stil med gamle varer.
Så jeg oplever faktisk, at der er en utrolig stor bevidsthed i befolkningen om, at man skal genbruge, og at man skal se, om man kan finde nogen, der kan bruge ens gamle autostol eller en aflagt flyverdragt, i stedet for at man bare smider den ud og køber en ny.
Det har vi i hvert fald selv gjort meget i min familie og fundet rigtig meget billigt tøj på den måde, som stort set ser ubrugt ud.
Så på den måde er det jo noget, der faktisk allerede fungerer supergodt derude i forvejen.
For at foregribe et af de spørgsmål, som nok kommer, altså om, hvad man så kunne gøre i stedet for, vil jeg lægge mig lidt i halen på det, Jesper Petersen sagde – altså, jeg tror, at standarder vil være noget, som kunne være vejen frem.
Man har jo allerede for en del år siden f.eks. sat en standard for, hvilke metaller der må være i en printplade f.eks., som gør, at man så ikke forurener så meget.
Der tror jeg man skal ud i nogle standarder for, hvordan man f.eks. laver mobiltelefoner – at det skal kunne være muligt at skifte et batteri f.eks., så man ikke bare smider en telefon ud, som ikke fejler noget, bare fordi batteriet fejler noget.
Det kræver i høj grad internationalt samarbejde, måske på EU-plan, og også gerne mellem nogle producenter – foreninger, som går sammen om at lave nogle standarder.
Jeg tror, det er den vej, man skal gå for at løse det, for det er jo klart, at nogle af de produkter, man får i dag, er så kompliceret samlet, at det næsten er umuligt at skifte en lille komponent i dem.
Og der kunne standarder være en del af det.
Men vi synes også, at man sådan set kunne bygge videre på det boligjobfradrag, som vi allerede har kigget på, og vi vil ikke afvise, at man kan putte nogle ting ind i sådan en fremtidig model efter svensk forbillede.
Så vi kan desværre ikke støtte forslaget, for vi synes ikke, at momsskruen er det rigtige redskab.
Men vi er sådan set enige i det overordnede budskab om, at kan man gøre nogle ting, som gør, at folk genbruger deres ting og får givet dem videre til nogle andre ejere i stedet for at smide dem ud, er det jo helt klart noget, man skal prøve at understøtte.
Og som jeg også sagde, blomstrer det jo sådan set derude i dag i forhold til genbrugsbutikker og markeder og også på Facebook, og hvor folk nu ellers handler med deres ting.