runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Signe Munk (SF), 2021-04-27:
Overordnet set er det fornuftigt, at vi får et overordnet nationalt syn på råstofstrategien, og at vi får lagt en overligger på den regionale planlægning af området.
Men vi kan ikke fortsætte den samme rovdrift på nye ressourcer, som vi har gjort historisk.
Vi bliver nødt til at få sat en ny dagsorden, som vi jo også gør f.eks. i den strategi for bæredygtigt byggeri, der også er nævnt.
Men det handler jo om meget mere.
Det er jo en gennemgribende anden måde at se på ressourcerne på.
Af gode elementer, der er i beslutningsforslaget, kan nævnes, at det er godt med en systematisk kortlægning, at det er godt med sammenhængende planlægning, og at det også er godt at have fokus på de naboer, der bor ved siden af råstofgravene.
Hvis der er andre folketingsmedlemmer her i salen, som har oplevet at blive kontaktet af borgere, der bor tæt på råstofgravene, vil de have oplevet, at borgerne nogle gange bliver sat i nogle meget svære situationer, hvor deres hus kan risikere at falde drastisk i værdi, imens råstofgraven bare vokser og vokser.
Derudover er der selvfølgelig også et fokus på genanvendelse af ressourcerne, men det er ikke en grundlæggende forudsætning.
Det, der for SF at se mangler i forslaget, er, at man også tager fat på en øget råstofafgift, for det vil have en effekt på forbruget af jomfruelige ressourcer.
Derudover er vi også meget imod, at man lægger op til lempeligere deponeringsmuligheder af overskudsjord, fordi det grundlæggende kan være svært at kontrollere renheden af disse, og at der også skal være lempeligere regler til nye råstofudvindinger.
Vores fokus er i højere grad på, at der skal være nogle strammere kriterier for, hvornår man kan få en ny råstoftilladelse og udvindingstilladelse.
Så det er overordnet set SF's vurdering af beslutningsforslaget.
Kristian Pihl Lorentzen (V), 2021-04-27:
Tak til fru Signe Munk for de venlige ord.
Der var trods alt en del elementer i forslaget, som SF synes godt om, og det er vi selvfølgelig glade for.
Men jeg tror alligevel, ordføreren skal nærlæse vores afsnit om genanvendelse, for der har vi virkelig givet den gas.
Det ønsker vi meget, meget mere af.
Vi ønsker nogle ambitiøse, realistiske mål for genanvendelse, og det er jo netop forudsætningen for, at vi skåner de jomfruelige råstoffer, for de slipper snart op.
Så derfor er SF imødekommet.
Med hensyn til deponeringsjord vil jeg også gerne imødekomme SF, for jeg ved, det betyder meget for jer at spare transport.
Det er jo noget med CO 2 og klimaet osv.
Og vi kan spare rigtig meget transport, hvis vi kan deponere fuldstændig ren jord – med streg under ren – i grusgravene, for så har man læs med begge veje, om jeg så må sige.
Det skal selvfølgelig være under fornøden kontrol.
Så med disse imødekommelser kan jeg ikke rigtig se, der er et modsætningsforhold imellem SF's tilgang til det her og vores.
Kunne vi ikke mødes i en beretning, hvor vi får nogle ting præciseret sammen?
René Christensen (DF), 2021-04-27:
Så kan man jo blive ved på den måde og regne det ud, som ordføreren også gjorde før, og se, hvor åndssvagt det ville være; det gav så 300 år.
Man kan jo så vende den om og sige: Hvad giver 794 forhold så i forhold til den straf, de har fået?
Jamen så kan man jo dividere det og så sige: Hvis man bare sætter forholdene over for hinanden, ville man se, at de har fået 3 dages hæfte for en voldtægt af en 14-årig pige.
Sådan kan man også lægge det frem.
Hvis det havde været to eller tre voldtægter, ville der også kunne stå nogle pårørende og nogle ofre, hvor et af ofrene kunne sige: Jeg var ikke den første, der blev voldtaget, så min voldtægt er ikke blevet takseret lige så højt, som den første er.
Man kunne godt diskutere, om de skulle have 700 års fængsel og alt muligt andet, men det bliver også mærkeligt.
Men er ordføreren ikke enig i, at der er en udfordring her, både i forhold til hvordan man kommunikerer til de kriminelle og også hvordan man kommunikerer til ofre og pårørende?
Jan E. Jørgensen (V), 2021-04-27:
Jo, det kan jeg sagtens se.
Nu skal vi lige sige, at det altså ikke var 794 voldtægter.
Det var én voldtægt, og så var det en række andre strafbare forhold – bare lige for at få det på plads.
I forhold til den konkrete sag vil jeg sige: Nu skal man jo passe på med at kommentere verserende retssager osv., men vi har også undret os, og det er derfor, vi har bedt om at få rekvireret dommen, så vi kan gå den efter i sømmene og finde ud af, hvad årsagen er til den straf, som umiddelbart virker ret mild, og det er også overraskende, at de to personer ikke er blevet udvist.
Men det ændrer altså ikke ved, at vi ikke synes, at det her med at skulle sætte folk i fængsel i flere hundrede år og måske som det alvorligste få en situation, hvor vi f.eks. straffer en indbrudstyv hårdere end en voldtægtsforbryder, er særlig hensigtsmæssigt.
Pernille Vermund (NB), 2021-04-27:
Tak for det.
Det her handler vel også i nogen grad om, hvorvidt man ser sagen fra den kriminelles synsvinkel, altså gerningsmanden synspunkt, eller man ser den fra ofrenes synsvinkel.
Set ud fra ofrenes synspunkt vil hver enkelt voldtægt jo have hver sin, hvad skal man sige, værdi eller hver sin indflydelse på det enkelte menneske.
Og den straf, som man ønsker for gerningsmanden, vil jo være den samme.
Ser man det fra gerningsmandens synspunkt, så kan man måske argumentere, som Venstre gør her: Nå ja, det er jo stort set ligegyldigt, om man har begået et eller fem eller ti røverier, det er stort set det samme, bare man ikke er nået at blivet fanget i mellemtiden.
Det er jo sådan, man argumenterer.
Til gengæld er det sådan, at hvis man bliver fanget efter første røveri, bliver sluppet ud og begår et nyt, så får man jo ikke nogen strafrabat.
Så man risikerer jo at sidde i spjældet det meste af sit liv, når man begår så meget kriminalitet.
Forskellen er bare: Bliver man fanget undervejs, sat i fængsel og kommer ud igen – og det er der jo en del af dem, der gør – eller når politiet det ikke, før de har begået de her 794 forseelser, som de for 650 forseelsers vedkommende er dømt for.
Jan E. Jørgensen (V), 2021-04-27:
Nu synes jeg altså, at fru Pernille Vermund lægger mig ord i munden.
Jeg har på intet tidspunkt sagt, at det er ligegyldigt eller ikke rigtig betyder noget, om man har begået et eller fem røverier, tyverier, voldtægter osv.
Selvfølgelig er det mere alvorligt, jo mere man begår, det siger sig selv.
Jeg ville aldrig nogen sinde sige andet.
Det ville være et fuldstændig fjollet argument.
Men man kan jo vende den om.
For det offer, som har stået over for en voldtægtsmand, vil så kunne se, at hendes voldtægtsmand har fået 80 pct.s rabat i forhold til en anden voldtægtsmand, fordi den anden voldtægtsmand har begået fem voldtægter.
Altså, voldtægt er modbydeligt og skal straffes hårdt.
Det skal man bare lade være med.
Hvis man ikke har begået fem, men kun har begået en, nå, men så er det ikke lige så slemt, og så skal det kun straffes med 20 pct., end hvis man havde begået fem voldtægter.
Altså, man kan bare vende argumentet om, og så vil man se, at så virker det altså ret besynderligt at skulle have den her fuldstændig slaviske gangen op med antallet af lovovertrædelser.
Pernille Vermund (NB), 2021-04-27:
Man kan ikke bare vende det om, og det er vel også derfor, at Venstre for nylig var enige i, at når man taler om erstatning til ofre eksempelvis, så skal det jo ikke være sådan, at man kun betaler erstatning til de første ofre, og så må de andre lide.
Det må jo være sådan, at man får en straf for hver en forseelse, man har begået, og at hvert et offer kan se en rimelighed og en retfærdighed i det forhold, som den enkelte er blevet udsat for.
Og jeg tror, de fleste af os, som har børn i samme alder som i den her nævnte sag, ville syntes, det var helt rimeligt, at en forbryder, der havde begået fem voldtægter, fik fem gange så hård en straf som en, der havde begået én voldtægt.
Karina Lorentzen Dehnhardt (SF), 2021-04-27:
Det er jo så det tredje forslag fra Dansk Folkeparti i dag.
Tredje gang er jo som bekendt lykkens gang, men det er ikke tilfældet i dag, for SF kan sådan set heller ikke støtte det her forslag.
Vi er jo netop blevet enige om, at vi med det nye politiforlig skal se lidt på problemstillingen omkring strafrabatter og lignende.
Jeg har indtryk af, at vi ikke er helt færdige med den diskussion endnu, og vi vil jo gerne afvente, at vi får nogle anbefalinger ud af det.
Jeg er ikke sikker på, at det er en god idé bare at afskaffe strafrabatten helt og holdent, men vi er da ikke afvisende over for at se på elementer af det.
Jeg kan være bekymret for ekstremt lange domme, og jeg kan være rigtig bekymret for en kriminalforsorg, der er på bristepunktet i forvejen; det er måske ikke lige tiden til den her slags forslag.
Til gengæld har jeg længe syntes, at vi skal kigge på de sager, hvor gerningsmænd ligesom puljer sager ved at begå nye forbrydelser og dermed så får en ret til, at sagerne skal behandles sammen, og på den måde kan de jo skubbe sagen foran sig.
Det er jo på ingen måde fair eller fornuftigt for ofrene.
Her synes vi, at myndighederne skal kunne trække en streg i sandet tidligere og sige, at nu pådømmer man de forhold, der er, på trods af at efterforskningen af eventuelle nye forhold ikke er færdig.
Der er jo et eller andet forkasteligt i at skubbe straffen foran sig bare ved at begå ny kriminalitet og så på den måde holde et sagskompleks åbent – og så kan ofrene så bare pænt vente, indtil retssystemet har udredt alle trådene i de mange sager.
Så der er jo altså de her eksempler på, at nogle gerningsmænd udnytter det bevidst, og det skal vi selvfølgelig gøre noget ved.
Men der ligger jo altså også nogle gange et problem i langsommeligheden hos politi, anklagemyndighed og domstole, som gør, at nogle sager har en ekstremt lang vej igennem systemet, hvor nye ting kan begås i ventetiden.
Vi har været rigtig gode til at stramme på straffeskruen, men vi har været knap så gode til at sørge for, at dem, som faktisk skal håndtere det her stigende antal sager, har ressourcerne til det.
Og for mig virker det jo også en lille smule baglæns, at man så skal til at ændre i lovgivningen på grund af manglende ressourcer.
Ministeren har været inde på, at Straffelovrådet har undersøgt det her forslag tidligere, og vi må jo bare sige, at det er en ret stor mundfuld.
Jeg synes også, der skal være en balance i tingene.
Der står måske ikke så meget fængsel på min ønskeliste.
Selv om jeg har meget hjerte for vores fængselsbetjente og kriminalforsorgen, drømmer jeg måske ikke om at udvide kapaciteten så voldsomt.
Og jeg forventer ikke, at det, hvis man fulgte Dansk Folkepartis forslag, ville gøre det nemmere for nogen som helst.
Så det bliver et nej tak herfra.
Tak for ordet.
Kristian Hegaard (RV), 2021-04-27:
Tak for ordet.
Når nogen begår flere lovovertrædelser, sker der det strafferetligt, at man kan straffe i sammenstød.
Under særdeles skærpende omstændigheder kan straffen overstige den højeste for nogen af lovovertrædelserne foreskrevne straf med indtil det halve.«
Det betyder ikke, at man får rabat.
Rabat får man i butikker, der skal lokke kunder til.
Fængslerne lokker ikke indsatte til med tilbud.
Tværtimod, for når et fængsel åbner, er der jo heller ikke åbningstilbud.
Men for forbrydelser gælder det, at jo mere og jo strengere kriminalitet, man begår, jo strengere straf får man.
Derfor er strafrabat et misvisende begreb, en totalt forkert præmis.
Det er helt på månen.
Det ville give nogle fuldstændig uproportionale strafudmålinger.
Læg dertil, at vi har en belægningsprocent på over 100 pct. i landets fængsler, så jeg ved simpelt hen ikke, hvor den ekstra strafmasse skal placeres.
Og jeg tror heller ikke, at der er plads i kældrene her på Christiansborg.
For det tredje og for det sidste er det økonomisk uansvarligt og vil medføre en stor udgift for samfundet.
Vi har ikke hørt endnu, om det er de ældre eller hospitalerne, som Dansk Folkeparti vil spare på.
Men det kan være, vi får lejlighed til at høre det senere, når ordføreren for forslagsstillerne kommer til orde.
Men alt det sagt kan Radikale Venstre ikke støtte beslutningsforslaget.
René Christensen (DF), 2021-04-27:
Helt kort: Man siger, det ikke er en rabat, men det er en rabat.
For man blive ikke straffet for de forbrydelser, som man laver efterfølgende.
Nu har vi talt meget om voldtægt.
Men det her er jo også, når man snakker om over 700 forseelser, eller kriminelle handlinger; indbrud og tyveri og andet.
Det straffes så ikke, når man har gjort det i ti huse.
Så stiger straffen ikke.
Det er jo ikke proportionalt.
Ordføreren sagde, at jo hårdere kriminalitet, man laver, jo mere skal man straffes.
Men det sker jo netop ikke, for har man været inde i et hus, bliver man straffet for det.
Har man været inde i to huse, så stiger det, men har man været inde i 10, 20 eller 30 huse, så stiger det ikke mere.
Og så bruger man argumentet om, at det her koster penge.
Ja, men de er jo til at finde.
Vi har haft en sag i dag, hvor vi kan se, at vi brugte 1 mia. kr. på advokatregninger.
Og nu kan vi så ikke køre sagen videre alligevel.
Altså, det er jo ikke, fordi det er helt umuligt at skaffe nogle penge, hvis man gerne vil.
Kristian Hegaard (RV), 2021-04-27:
Nej, det er jo ikke helt umuligt.
Men så må vi høre, hvad Dansk Folkeparti synes man skal spare på.
Det har vi jo stadig til gode at få svar på, men det kan være, at vi får lejlighed til det senere.
Man må bare ganske enkelt slå fast, at det her med rabat simpelt hen er et misvisende begreb.
Det har også været fremme tidligere i debatten, men det er klart, at det selvfølgelig er noget, der lyder meget godt, når man skal skrive et beslutningsforslag, eller man skal fremme sagen i medierne.
Men en rabat er der altså ikke tale om.
Det er sådan, at når man begår flere forbrydelser, får man en strengere straf.
Og sådan skal det selvfølgelig være.
Jan E. Jørgensen (V), 2021-04-27:
Eller at den forbryder, der har begået én voldtægt, slipper fem gange billigere end den, der har begået fem.
Selvfølgelig kan man vende tingene om.
Og det er ikke rimeligt at sammenligne med erstatninger, altså at sige, at så er der nogle, der slet ikke får en krone, fordi de er kommet sidst i køen, og fordi de første har taget puljen.
Det er simpelt hen ikke en rimelig sammenligning, det synes jeg ikke det er.
Nej, det er ikke rigtigt forstået, for den, der har begået fem voldtægter, får selvfølgelig en hårdere straf end den, der har begået én – det siger sig selv – men vedkommende får ikke fem gange så hård en straf.
Vi synes, at voldtægt i sig selv er så alvorligt, at det skal straffes rigtig hårdt.
Og man ville jo komme i den situation, hvor man så havde en voldtægtsforbryder, som så havde begået én voldtægt, og som så ville få 80 pct.'s rabat i forhold til den voldtægtsforbryder, der havde begået fem voldtægter – hvorfor det?
Altså, forbrydelsen er det, vi straffer.
Så ser vi på, hvor alvorlig forbrydelsen er, og så straffer vi selvfølgelig hårdere, hvis den er alvorlig.
Omvendt kunne man jo argumentere for, at én voldtægt ikke er så alvorlig, fordi man ikke får så høj en straf.
Det får man først, når man har begået fem voldtægter.
Vi synes, voldtægt er alvorligt, og det skal straffes hårdt, også selv om der kun er tale om én voldtægt.
René Christensen (DF), 2021-04-27:
Tak for det.
Man kan jo sagtens more sig over det.
Gerningsmændene står bag 794 kriminelle forhold og er blevet dømt for 650 af dem.
Det, man så kan høre Venstre sige her, er: Hvis man først har begået én voldtægt, er de næste billigere, altså det gør ikke så meget at fortsætte ud ad den bane, for de næste koster ikke noget.
Det er det, Venstre står og siger i dag.
Og så kan man nævne Olsen-banden og alle mulige andre sjove ting, men det er jo reelt det, der ligger i det.
Har man først begået én voldtægt, koster de næste fire ikke noget, når man kommer for en dommer.
Det er det, man gerne vil holde fast i.
Er det rigtigt forstået?
Tak for det.
Det, der blev sagt, lå i forlængelse af ministerens tale, og det er fuldt forståeligt.
Men jeg vil bare lige spørge ordføreren en gang: Sender vi ikke også et signal om, at hvis man først er kommet ud på planken og har begået nogle kriminelle handlinger og man er kommet derud, hvor isen ikke rigtig kan bære og man er tæt på at blive fanget, så kan man bare fortsætte?
Så er det gratis, for man er så kriminel på det tidspunkt, at selv om man fortsætter sin kriminelle løbebane, betyder det faktisk ikke noget.
Man når et eller andet punkt, hvor man som kriminel kan sige: Det, jeg laver fra nu af og fremadrettet, koster ikke noget, så jeg tager chancen.
Det kan man jo godt diskutere, men er ordføreren ikke enig i, at der også er en udfordring i, at man sender et signal til de kriminelle om, at bare de laver nok, så er det sidste sådan set gratis.
Jeppe Bruus (S), 2021-04-27:
Jo, det er jeg fuldstændig enig i.
Vi har udfordringen nu, og det er også derfor, der er blevet fremsat et lovforslag om effektivisering af straffesagskæden, som netop handler om, at man ikke for ligesom at trække sagen i langdrag kan blive ved med at begå ny kriminalitet og på den måde blive ved med at trække sagen ud.
Så vi gør faktisk noget for at se på, om vi ikke kan sige: Nu sætter vi en stopper for det her, nu burer vi dig faktisk inde for det, du har begået, også selv om du løbende begår ny kriminalitet.
Så vi har da et problem, og vi har et problem i den sag, som I trækker frem her.
Det er jeg da helt enig i.
Så er spørgsmålet, hvad løsningen på det problem er.
Jeres løsningsforslag er at bygge ovenpå som legoklodser og sørge for, at man får en fængselsstraf på 300 år.
Jeg mener ikke, det er gangbart, og jeg mener, at det vil få mange negative konsekvenser.
René Christensen (DF), 2021-04-27:
For hvis man bare laver en almindelig matematisk udregning – og det skal man selvfølgelig også passe på med at gøre – kan man se, at mange af de her forhold har givet omkring 3 dages hæftestraf i gennemsnit.
Man må bare sige, at nogle af de forhold, der er i den sag, der bliver talt om, er ret voldsomme, og det giver jo også en udfordring i forhold til retsfølelsen.
Så er det jo rigtigt, som ministeren også sagde, at der kan være nogle andre sager, som er voldsomme i sig selv, og som kun drejer sig om ét forhold, og at det kunne give en kortere straf, end hvis man har begået eksempelvis mange forhold med økonomisk kriminalitet.
Men kan man tolke det, ordføreren siger, sådan, at regeringen sådan set er åben over for at diskutere, hvordan vi får løst den her udfordring, så både dem, som begår kriminaliteten, stopper, og så retsfølelsen også er på plads?
Jeppe Bruus (S), 2021-04-27:
Ja, og derfor håber jeg da også, at Dansk Folkeparti vil støtte det lovforslag, som blev fremsat i sidste uge, om effektivisering af straffesagskæden, og som jo faktisk handler om at prøve at sætte ind over for det fænomen, at man bare bliver ved med at bygge ovenpå med ny kriminalitet og dermed kan trække en sag i langdrag.
Jeg vil da også sige, at hvis der er to udlændinge uden dansk statsborgerskab, der begår en voldtægt, så skal de da gerne ud af landet.
Der er bare forskel på det og så at indføre et princip, hvor man bare galoperer derudad med straffe, så langt øjet rækker.
Pernille Vermund (NB), 2021-04-27:
Tak for det.
Ministeren sagde før, at det ville koste ca. 1,8 mia. kr., hvis man ikke havde den her strafrabat, og nu siger ordføreren så, at man risikerer at skulle sidde i fængsel i flere hundrede år, hvis ikke man har den her strafrabat.
Men hvis man har begået kriminalitet i enten så omfangsrig en grad eller så grov en grad med færre forseelser, at man ender med at risikere flere hundrede års fængsel, så skulle man måske lade være.
Kan ordføreren og Socialdemokratiet ikke se, at der, når man taler om så store beløb i kroner og øre eller nævner flere hundrede år og amerikanske tilstande, jo så er enormt langt fra der, hvor vi er i dag, og så til det, man ville blive dømt for, hvis man rent faktisk fik den reelle straf for hver enkelt forseelse?
Jeppe Bruus (S), 2021-04-27:
Jo, det kan jeg sagtens se, og så kunne vi indføre dødsstraf, og så kunne man måske spare nogle penge i den sidste del af den tid, folk så skulle sidde og optage en plads i fængslet, og spare nogle penge på den måde.
Altså, man kan godt lave de der regnestykker, og de kan selvfølgelig være meget sjove og interessante, men det ændrer jo bare ikke ved det principielle i den her sag, og det har jeg så forsøgt at redegøre for.
Pernille Vermund (NB), 2021-04-27:
Man behøver ikke gå så vidt som at indføre dødsstraf.
Man kunne jo f.eks. starte med at smide dem, som er udenlandske statsborgere, ud af landet, i stedet for konsekvent at lade internationale konventioner beskytte gerningsmænd og forbrydere og ikke ofre.
Når vi ved, at en relativt stor andel af de udenlandske forbrydere, som årligt dømmes for eksempelvis voldtægt, ikke engang får en udvisning – de får bare en advarsel – så er der da noget galt i vores system.
Jeg ved godt, at det ikke har med strafrabatten at gøre, men i sagen, som bliver nævnt her tidligere, er voldtægten jo bare én blandt flere hundrede forseelser blandt de her to udenlandske forbrydere.
Jeppe Bruus (S), 2021-04-27:
Jo jo, men det er jo så én diskussion, men en anden diskussion er, om en ung mand, der røver fem tankstationer, så skal idømmes en fængselsstraf på 15 år.
Altså, det er jo et eksempel på, hvordan vi vil indrette vores retssamfund, og det er en helt fair og legitim diskussion.
Jeg er bare mere tilhænger af den danske model end den amerikanske model.
Jan E. Jørgensen (V), 2021-04-27:
Tak for det, og tak til forslagsstillerne for forslaget, som bygger på en præmis om strafrabat, som jeg egentlig mener er en helt forkert præmis, og jeg vil godt prøve at illustrere hvorfor.
Vi kan forestille os to tyvebander, og vi kunne kalde dem bande 1 og bande 2, og bande 1 består af tre tyveknægte – vi kunne kalde dem Egon, Benny og Kjeld – som begår et indbrud.
Alt er timet og tilrettelagt, og de er sådan set heldige, for de finder et sted, hvor der er ægte malerier på væggene og ægte tæpper på gulvene og designermøbler osv., men da de kommer derud, bliver de stoppet og anholdt af en kriminalassistent – vi kunne kalde ham Jensen – som anholder de tre uheldige tyveknægte, og de kommer for en dommer, og de vil få en fængselsstraf på 2 år.
Med Dansk Folkepartis forslag kunne vi så have en anden bande – vi kunne kalde dem Bøffen og Bang-Johansen, ikke at forveksle med Bang Henriksen – som så er så heldige, at de formår at begå ti tyverier, før de bliver fanget, og de vil med Dansk Folkepartis forslag så få 20 år i fængsel.
Så ville man jo godt kunne stille sig selv det spørgsmål: Hvorfor skal tyvebande 1 have 90 pct.'s rabat i forhold til tyvebande 2?
Så det i sig selv er en grund til, at det system, som vi har i Danmark, og som vi har udviklet gennem årtier, nok er meget fornuftigt.
En tyv er en tyv, en voldsmand er en voldsmand, og en morder er en morder, og hvis man har begået mange tyverier, stjålet for mange penge, skal man selvfølgelig straffes i den øvre del af strafferammen.
Det sker desværre ikke så tit i dag, og det er noget, vi skal have set på, fordi det er utilfredsstillende.
Men man skal ikke have ti gange så stor en straf, fordi man har begået ti indbrudstyverier, i forhold til den, der har begået ét indbrudstyveri.
Der er også blevet nævnt en sag, som er refereret i pressen, i dag, hvor to udlændinge har begået ikke mindre end – og hold nu fast – 650 strafbare forhold, altså 650 strafbare forhold.
Vi har bedt om at få dommen rekvireret, fordi vi undrer os over, at de to ikke er blevet udvist, og man kan jo spørge om, hvor mange strafbare forhold man så skal begå.
Er det 6.000 eller hvad?
Men det er altså 650 strafbare forhold.
Men selv om vi i Venstre går ind for hårdere straffe, ville det trods alt nok være i den hårde ende af skalaen.
Så systemet, som vi har i dag, er fint.
Det betyder ikke, at man straffer tilstrækkeligt – det mener vi på en række områder at man ikke gør – men systemet som sådan med den her modererede kumulation, som det hedder, er ganske fornuftigt, og det ønsker vi ikke at ændre.
Og jeg håber, at jeg har gjort klart hvorfor, og derfor må jeg desværre sige, at vi ikke kan bakke op om beslutningsforslaget fra Dansk Folkeparti.