Pelle Dragsted (EL), 2023-02-28:
Når jeg først meldte mig på nu, er det, fordi ministerens indlæg jo kommer efter privatistindlæg, og derfor ville jeg afvente og se, om det virkelig kunne være rigtigt, at ministeren ikke tog ordet her under tredjebehandlingen af det her forslag, for det synes jeg ganske enkelt er dybt problematisk.
Det her er jo ikke et hvilket som helst forslag.
Det er nok det politiske forslag, der har været allerallermest debatteret.
Jeg synes også, det er problematisk, at de partier i regeringen, som står bag det her, og Radikale Venstre ikke har ønsket at tage ordet, ikke har ønsket at respondere på de næsten en halv million mennesker, som faktisk er gået ind og har brugt tid på at skrive under, og på alle de lønmodtagere, som har haft debatter ude på deres arbejdspladser og andre steder.
Jeg synes, det er respektløst.
Men det er på en eller anden måde kulminationen på den her proces, som jo på intet tidspunkt har været særlig kønt for vores folkestyre.
Først er der selvfølgelig det, at man kommer på den her måde som en tyv om natten kort efter et valg, hvor man ikke har nævnt det med et ord.
Så er der det faktum, at man tromler hen over den danske model og arbejdsmarkedets parter, og så haster man loven igennem med en minimal høringsperiode, på trods af at der er stor, stor usikkerhed.
Så siger hr. Jeppe Søe, at vi har drøftet det her før.
Ja, det har vi.
Og tak til hr. Jeppe Søe for at tage ordet under andenbehandlingen.
Men der er jo sket ting siden andenbehandlingen.
Der er blevet rejst fornyet tvivl siden andenbehandlingen.
Så sent som i går fik jeg et svar fra Finansministeriet, der rejste yderligere tvivl om de beregninger, som regeringen har lagt til grund.
Man har åbenbart i Finansministeriets beregninger valgt at tage udgangspunkt i lige præcis de år, som giver de bedste resultater set med regeringens øjne, når man skal beregne det her såkaldte gennemslag, altså hvor mange der vil ændre deres adfærd og følge den her aftalte arbejdstid.
Tager man udgangspunkt i stort set alle andre årrækker end dem, regeringen har gjort, viser erfaringerne, at der kommer langt mindre i statskassen, end regeringen påstår, når arbejdstiden sættes op.
Det er bare to ting, som jeg da synes man som regering, som minister skylder at gå op svare på.
Det kan godt være, man har besluttet sig, og at man synes, det her er sådan en staffage, men det er faktisk det, der er formålet med en tredje behandling.
Det er, at vi har mulighed for en drøftelse.
Det er derfor, man forventer, at ministeren tager ordet, i hvert fald hvis nogen beder om det.
Derfor vil jeg gerne igen på det kraftigste opfordre både ordførerne for de partier, der stemmer for det her forslag, men i særlig grad ministeren eller for den sags skyld statsministeren om at tage ordet.
Alt andet synes jeg simpelt hen ikke er respektfuldt.
Jeg synes egentlig også, det ville være godt, hvis Det Konservative Folkeparti tog ordet i forhold til spørgsmålet om folkeafstemning, for det er noget, der har været stor interesse omkring, og som vi har brug for at få afklaret.
Enhedslisten kan i hvert fald sige, at indtil der er fuldstændig klarhed over, at vi ikke kan samle de her underskrifter, vil vi fortsætte arbejdet med det.
Og jeg vil opfordre alle her til at tænke over det med deres egen samvittighed og henvende sig til vores forperson, Mai Villadsen, hvis man ønsker at få sat sit mandat bag den her folkeafstemning.
Men igen vil jeg sige: Tag nu ordet fra talerstolen her, og lad os så få en demokratisk debat om ikke mindst de seneste udviklinger, der har skabt yderligere usikkerhed om det her forslag.