Heidi Bank (V), 2022-09-15:
Tak for det.
For Venstre er det vigtigt, at der er tryghed om danskernes liv og økonomi.
Vi kan se, hvordan danske familier er ramt af stigende energipriser, stigende priser på mad, tøj, transport og stigende inflation, der rammer os alle.
Det er bekymrende.
Og lad mig slå fast: Venstre vil hjælpe dem, der har det største behov, nemlig de svagest stillede, og derfor var boligstøtteordningen det alternativ, som Venstre kunne se sig i, som Forsikring & Pension i dagens avis også anviser – en model, der ville give et langt mindre tab end det, som ligger i aftalen mellem regeringen, SF, Radikale Venstre og Enhedslisten.
Lovforslaget, som vi behandler i dag, går den helt modsatte vej, det hjælper i flæng, også mennesker, der betaler topskat, og som måske har noget mere luft i økonomien – over 15.000 mennesker.
Forslaget tager ikke højde for indkomst eller formue, og det fremgår af lovforslagets bemærkninger, at forslaget vil øge lejernes disponible indkomst, og skulle ændringen ikke bare sikre, at ingen skulle gå fra hus og hjem?
Forslaget er indgribende og intenst, ja, hvor er proportionaliteten mellem indgriben og konsekvens?
DI Byggeri er bekymret, fordi de økonomiske konsekvenser langt overstiger de positive effekter.
Det vækker specielt bekymring, fordi der er så stor usikkerhed og så mange uklarheder omkring lovforslagets forudsætninger og lovforslagets konsekvenser.
Det vækker derfor også undren, at lovforslag skal hastes igennem, for statsministeren har selv i sin åbningstale i 2020 talt om mindre forhastet lovgivning.
Det var endda noget, der er blevet brugt ganske lang tid på.
Venstre har ikke modsat sig en hastebehandling, da vi forventede ordentlighed, men vi er mildest talt rystede over, at regeringen ikke har større respekt for lovgivningsprocessen, at der ikke er større respekt for, at eksperter og interessenter inddrages rettidigt – dem, der har fingeren på pulsen hver dag og kender virkeligheden, dem, der har en viden og erfaring, dem, der har ret til at blive hørt, så beslutninger ikke træffes i blinde eller på baggrund af skøn, bedste bud og tabsberegninger, der er forbundet med betydelig usikkerhed som beskrevet i lovforslaget, men så en underbygget og ordentlig konsekvensanalyse kan udarbejdes.
Lovgivning handler nu engang om menneskers liv, og dette lovforslag er risikabelt og voldsomt indgribende på et boligmarked, hvor tryghed for investeringer i boligmassen er afgørende for, at vi får de nødvendige boliger, også fremadrettet.
Det er ikke en selvfølge, at pensionskasser og andre bliver ved med at investere i den danske boligmasse, og i dette lovforslag indgår risikoen for ekspropriation, og derfor mener vi, at det er særlig kritisabelt, at høringsparterne ikke har fået tildelt en rimelig høringsperiode.
Selv den meget korte høringsfrist på 1-2 dage er for kort, og det er en høringsfrist, vi sent er blevet orienteret om, og en høringsfrist, som ikke synes at være overholdt, når ministeriet vælger at udsætte høringsmateriale fredag eftermiddag kl. 15.44 med en frist til mandag kl. 10.00.
Jeg har også svært ved at forstå, hvordan regeringens støttepartier kan bakke op om en sådan tilgang til det parlamentariske arbejde.
Er det virkelig sådan, de røde partier mener det parlamentariske arbejde skal foregå?
Vi undrer os i det hele taget over forløbet, for regeringen har haft masser af tid til at indkalde til forhandlinger – hele sommeren, hvor inflationen allerede rasede.
I stedet fik vi en komprimeret forhandlingsproces på 10 dage over en halv sides forhandlingsoplæg, hvor Venstre gjorde alt, hvad vi kunne, for at komme bag om de sparsomme informationer om indgrebet, dets forudsætninger og konsekvenser.
Omkring 135 spørgsmål stillede Venstre – en forhandlingsproces med et resultat, der kastede et stort, bredt forlig ud ad vinduet, et forlig, hvor balancen var kernen.
Venstre mener, at der skal være balance, så både lejere og udlejere kan føle sig trygge i et lejeforhold og i forhold til investeringer.
Balancen er med nærværende forslag smidt på porten, og nu har vi denne forcerede hastebehandling.
Det er stærkt kritisabelt, for lovforslaget har en stor kompleksitet og har ultimative konsekvenser som ekspropriation efter grundlovens § 73, og lad mig starte dér.
Det er mig stadig uklart, hvor mange der bliver ramt, men det står klart, at nogle bliver ramt.
Ministeren har endnu ikke svaret på, hvad det samlede omfang af udgifter vil være hertil.
Flere interessenter er bekymrede, og Danske Advokater kalder det stærkt uhensigtsmæssigt set med retssikkerhedsbriller.