Per Larsen (KF), 2022-01-12:
Tak for det, formand, og tak til statsministeren og sundhedsministeren for at komme her og kaste lys over, hvorfor regeringen ikke har foretaget sig noget for at styrke sundhedsvæsenet strukturelt, selv om vi blev lovet forhandlinger om en sundhedsreform, der skulle foregå sidste år.
Nu skriver vi så 2022, og reformen er blevet udskudt.
Så spørgsmålet er, om regeringen i det hele taget anerkender, at der er et behov for en reform, om regeringen anerkender, at presset på vores sundhedsvæsen er stort, og at det ikke kun skyldes covid-19.
Regeringen kunne jo have begyndt arbejdet i 2019.
Den borgerlige regering havde jo med inddragelse af relevante sundhedsmyndigheder, patientorganisationer, lægefaglige selskaber og andre aktører lavet forarbejdet, og den plan, der var, altså »Patienten først«, kunne regeringen jo havde taget udgangspunkt i, og vi har også hørt sundhedsministeren sige flere gange, at der er masser af gode elementer i den plan.
Vi har også forstået, at regeringen vil beholde regionerne, men de patientrettede elementer i planen er I altså meget, meget velkomne til at bruge sammen med os.
For det er uomtvisteligt, at vi har et presset sundhedsvæsen, og presset fortsætter.
Vi er nok flere, der har bemærket, at f.eks. KL's formand, socialdemokraten Jacob Bundsgaard, efterlyser en sundhedsreform, bl.a. med baggrund i, at antallet af diabetikere vokser frem mod 2030, hvilket vil betyde, at der skal foregå 1,5 millioner flere ambulante kontroller på hospitalerne, hvis ikke man ændrer på organiseringen, og vi ser jo gerne, at det bliver løst så tæt på borgerne som overhovedet muligt, og det gør KL også.
Det er også velkendt, at der bliver flere ældre – og heldigvis for det.
Prognosen peger jo på en fordobling af antallet af 80-årige, og med alderen ved vi også godt at der kommer flere sygdomme, og det kalder på en styrkelse af det nære sundhedsvæsen, herunder ikke mindst almen praksis.
Vi har jo alt for få praktiserende læger – ja, det har vi faktisk haft i alt for mange år – og det betyder, at det ikke er alle, der har adgang til en læge, som de kender, og som kender sine patienter, og vi ved jo godt, at det er utrolig vigtigt for patienterne, og at det højner kvaliteten i lægearbejdet og øger patienttilfredsheden, at lægen er velkendt og kender sine patienter.
Vi ved også, at de, som er henvist til en klinik med løstansatte læger, har en højere grad af henvisninger til hospitalerne, altså et øget pres på vores hospitaler.
Derfor undrer det mig også, at regeringen ikke vil være med til at uddanne tilstrækkelig mange speciallæger i almen medicin, så vi en gang for alle kan sikre, at alle danskere får mulighed for at have deres egen læge.
I har haft muligheden, men stemte jo imod et øget optag, da jeg fremsatte forslaget her i salen.
Vi har i det hele taget behov for, at mere diagnosticering og behandling foregår tættere på borgerne, enten hos de praktiserende læger, hos de praktiserende speciallæger eller måske i de enkelte kroniske patienters eget hjem.
Så spørgsmålet er, hvad regeringen vil gøre for at sikre, at vi alle i Danmark har et velfungerende sundhedsvæsen, som kan måle sig med de bedste i verden.
Nu har jeg så her kunnet konstatere, at der vil blive indkaldt til nogle forhandlinger, og det glæder vi os meget til og ser frem til med fortrøstning.
For der er bestemt behov for, at vi kommer i gang så hurtigt som overhovedet muligt.
Tak for ordet.