Liselott Blixt (DF), 2019-01-10:
Jeg vil starte med at takke Socialistisk Folkeparti for forslaget, som jeg støtter intentionerne i.
Men der er også nogle ting i det, som jeg godt ville have haft var mere klare.
Jeg mener også, at det her med, at man får en diagnose, måske som barn eller ung og skal gå med den resten af livet – den står i ens journal – bør vi ændre.
Vi har jo lige haft et lovforslag om sundhedsdata her tidligere på dagen – det er efterhånden nogle timer siden – hvor vi talte meget om, hvad det er for data, der skal deles, og hvor de data går hen, i forhold til hvor man er henne i livet.
Jeg kender til flere eksempler, hvor det måske er ressourcestærke forældre.
Lad os sige, at en pilot får en knægt, der gerne vil være pilot – eller også er det faren, der gerne vil have, at sønnen tager det samme arbejde som ham selv – og han ved jo godt, hvad der vil ske, hvis der kommer til at stå en psykiatrisk diagnose i journalen.
For så kan man ikke blive pilot, og det vil sige, at nogle af dem, der er ressourcestærke, jo ikke går til det offentlige og får den her diagnose.
Jeg mener, at vi bliver nødt til at se mere konstruktivt og fagligt på det.
I første omgang, da jeg læste selve beslutningsforslaget, var det jo noget, jeg støttede hundrede procent, men jeg vil også sige, at man fra nogle fagpersoner, altså nogle psykiatere, har været ude og er kommet med forskellige input, som gør, at jeg mener, at det her også kræver noget mere.
Jeg kunne godt tænke mig, at vi havde et ekspertmøde eller en høring om, hvordan man kan gøre de her ting.
Noget af det, jeg kunne se at der kunne være fremtid i, er, at man i vores it-journaler, når der er gået en rum tid, kan få lukket nogle journalnotater ned, så de ikke dukker op.
Lad os sige, at en 13-14-årig har fået en eller flere psykiatriske diagnoser; i dag er det jo sådan, at mange først får én diagnose, så får de en anden, og så laves den om til en tredje, alt efter hvem det er, de besøger, men det er på grund af forskellige begivenheder i livet og påvirkninger, som klinger af, og som de så ikke mærker noget til 10-15 år efter.
Skal der så stadig væk stå de diagnoser, når du åbner journalen?
Der mener jeg, at man burde kunne lukke det af, sådan at det ikke popper op.
Man kan gøre det i forbindelse med mange andre ting i forhold til vores journaler, og nogle af de ting kunne jeg godt tænke mig at vi får arbejdet med og får kigget på, i forhold til hvad der er muligt.
For der er andre ordførere, der har sagt det her med at slette det, og vi går jo ikke ind for, at man sletter i journalen, medmindre det er fejlagtige oplysninger, og der ved jeg, at ministeriet har gang i et arbejde.
Noget, der er sket, skal jo ikke slettes, men derfor kan man – kan vi sige – godt låse det, kapsle det inde, til senere brug, hvis der er brug for det på et eller andet tidspunkt.
Det er nogle af de ting jeg godt kunne tænke mig at få kigget på.
Når det så er sagt, bliver vi også nødt til at kigge på den stigmatisering, som vi ser.
Vi har gjort rigtig meget ud af det de seneste par år, men det er altså bare ikke nok.
For hvorfor er det, man skal diskrimineres, fordi man har en psykiatrisk diagnose?
Det mener jeg også vi skal se på, i forhold til at man får lavet nogle regler om, at man ikke må diskriminere folk, fordi de har haft en psykiatrisk diagnose.
Så jeg mener, der er en to-tre ting, vi skal have kigget på, men jeg bakker fuldstændig op om, at vi skal have gjort noget.
Så hvis vi kan arbejde videre med det på en eller anden måde i udvalgsbehandlingen og få lavet nogle aftaler om, hvad der skal til, vil Dansk Folkeparti godt være med til at se på, hvordan vi kan komme videre.