Jane Heitmann (V), 2017-05-10:
I dag førstebehandler vi et lovforslag om oprettelse af 150 pladser i psykiatrien til en særlig gruppe udsatte patienter.
Det er ikke almindelige sengepladser, men pladser med et særligt rehabiliterende sigte for en relativt lille gruppe af patienter, som er særlig udadreagerende, som har en alvorlig psykiatrisk diagnose, måske et misbrug, og som har flere afbrudte behandlingsforløb bag sig.
Det er på tide, at vi nu får sat fart på indsatserne.
Der er mennesker, som går på arbejde hver dag med fare for at blive forulempet, og der er beboere på bostederne, som oplever utryghed, ligesom der er mennesker derude, som virkelig har brug for hjælp.
Og det er både trist og tragisk, at vi igen og igen har kunnet læse i dagspressen om vold og drab på kommunale bosteder.
Det er sager, som f.eks. drabet på Center Lindegården i Roskilde og Forsorgshjemmet Saxenhøj i Sakskøbing, der har gjort det soleklart for os alle, at der er behov for handling, og det har også gjort det klart for os alle, at vi har manglet skræddersyede tilbud til den lille og særlige gruppe patienter, som lever med en alvorlig psykiatrisk diagnose, et misbrug og et liv, som på mange måder er uværdigt i et samfund som vores.
Vi må og skal gøre det bedre.
For os i Venstre er det afgørende, at der med det nye tilbud, som forankres i regionerne, bliver gode muligheder for at yde en intensiv og helhedsorienteret behandlings- og rehabiliterende indsats for de patienter, som ikke kan rummes i det nuværende tilbud.
Det ønske har også været omdrejningspunktet i forhold til delaftalen om satspuljen, som dette lovforslag er en udmøntning af, og det har været en lang rejse at nå hertil.
Vi har haft mange og lange konstruktive drøftelser i ordførerkredsen, og jeg glæder mig over, at også de interessenter og patientforeninger, som møder målgruppen, har spillet aktivt med i processen.
Der har været mange etiske dilemmaer at forholde sig til i forhold til brugen af tvang på afdelingerne, retten til et sted at bo og frivillig indlæggelse kontra tvangsindlæggelse, for nu blot at nævne nogle få.
De særlige pladser på de psykiatriske afdelinger oprettes med inspiration fra Afdeling M på Psykiatrisk Center Sct. Hans i Roskilde.
Når det er Afdeling M, som vi ønsker som model, så er det, fordi man her behandler patienter med en alvorlig psykisk lidelse og misbrug ud fra en helhedsorienteret tilgang.
Der er brug for, at vi kommer hele vejen rundt om patienten, helhedsorienteret, for problemstillingerne er ofte komplekse, og med lovforslaget her stiller vi helt nye krav til samarbejdet mellem kommuner og regioner.
For her er ikke blot tale om behandling og så farvel og tak – nej, målet er, at patienten skal kunne leve et mere roligt og stabilt liv.
Og for at komme i betragtning til et ophold på de særlige psykiatriske afdelinger skal man indstilles af et visitationsforum, som lægger særlige kriterier til grund for indstillingen.
F.eks. skal patienten have en uforudsigelig adfærd og have særlige sociale problemer.
På den baggrund er det også væsentligt her at understrege, at der sigtes mod en tværfaglig indsats, altså ikke alene med behandlingsmæssige kompetencer, men også socialfagligt personale.
Socialrådgivere og socialpædagoger vil være tilknyttet afdelingen og sikre, at patienten får den skræddersyede hjælp.
Det skal være trygt at gå på arbejde hver dag, og det skal være trygt at bo på et bosted.
Et eventuelt misbrug skal behandles, og patienten skal lære mestringsteknikker, så det bliver muligt for den enkelte med støtte at leve et mere almindeligt liv, om man så må sige.
Derfor er det også vigtigt, at et ophold på de særlige afdelinger har en vis længde.
Udgangspunktet er 3 til 6 måneder, og at det er frivilligt, selv om der på afdelingerne kan anvendes tvang med udgangspunkt i psykiatriloven, og det er godt for retssikkerheden for den enkelte patient.
For os i Venstre er det og har det været afgørende, at man har et skarpt blik på og for patienten.
Derfor er jeg glad for, at der med lovforslaget her følger en pligt til at revurdere patienterne ved behov og som minimum hvert halve år.
Det sikrer, at man ikke bare »gør, som vi plejer«, men rent faktisk forholder sig til den enkelte og det ståsted, som er det aktuelle ståsted for patienten.
Lovforslaget her kan derfor ikke stå alene.
Der er også brug for, at der kommer andre indsatser i spil, og at der koordineres.
Indsatsteams og faste læger på bostederne er blandt de initiativer, som både skal sikre tryghed og styrke sundheden blandt beboerne på bostederne.
Venstre kan støtte lovforslaget som fremsat.