Katrine Robsøe (RV), 2021-03-12:
Tak for det.
Hvis vi tager en tænkt forhandlingssituation, har vi to parter, en køber og en sælger, som i et lige magtforhold finder en løsning, hvor begge gør en god handel.
Sådan er virkeligheden jo ikke altid.
Aktørerne på markedet varierer i størrelse og dominans, og hvis det tilmed er en ulige fordeling, f.eks. af antallet af leverandører, og der er få, men meget store købere, så opstår der en situation, hvor de mindre kan blive presset af de større, f.eks. til at acceptere urimelig lange betalingsfrister for deres varer eller ydelser.
Det er den ulige magtbalance i handeler, som man med det her lovforslag forsøger at dæmme op for.
Selv om vi godt kan forstå intentionen om at beskytte de små på markedet, så lad mig med det samme sige, at De Radikale ikke går ind for, at vi her fra Christiansborgs side griber ind i den grundlæggende aftalefrihed mellem to private aktører.
Det er en uskik.
Men nu står vi så i den situation, at man fra europæisk side har vurderet, at der er behov for at gribe ind og definere rimelig handelspraksis på det her område, herunder en betalingsfrist.
Det er der sådan set ikke noget nyt i, kan man sige, da rentelovens bestemmelser allerede i dag har 30 dage som udgangspunkt som maksimal betalingsfrist.
Problemet er bare, at den ikke bliver overholdt, og at vi har set uforklarligt lange betalingsfrister og eksempler på, at der er nogle, der åbenlyst bliver brugt som en form for likviditetsbank.
Vi kan forstå, at der med forslaget lægges op til en dansk implementering, som langt de fleste interessenter kan se sig selv i, og hvor der tages højde for lighed i konkurrence- og forhandlingsvilkår, og vi bakker op.
Men vi er klar over, at der fortsat er uenigheder, vi er klar over, at det her er en form for kompromis, hvor der er rigtig mange, der har ædt nogle kameler.
I Radikale Venstre lægger vi vægt på tre ting i det videre arbejde.
For det første, hvis ikke vi kan få aftalefriheden, er målet aftalelighed.
Som det også bliver gentaget i flere af høringssvarene, foretrækker vi jo aftalefriheden, men i den situation, vi står i nu, foretrækker vi en lovgivning, der gælder for alle og med en enkelt øvre omsætningsgrænse i forhold til betalingsfristen.
For det andet må lovgivningen ikke skabe unødigt administrativt bøvl.
En implementering med den omsætningstrappe, som der var lagt op til, havde muligvis sikret, at der ikke ydes beskyttelse til aktører, der er betydelig mindre sårbare end deres parter eller konkurrenter.
Omvendt skaber trappemodellen meget kompleksitet og et uklart system, og derfor tror vi også her, at man har fundet en god balance.
For det tredje er sikringen af den danske andelsmodel vigtig.
Vi er optaget af, at bestemmelserne ikke går ud over den danske andelsbevægelses forretningsmodel.
Det er dog vores forståelse, at det er der blevet taget hånd om, men det vil vi naturligvis også have fokus på i udvalgsarbejdet.
Generelt ønsker vi ikke dansk overimplementering, men samtidig er det vores vurdering, at der her er fundet en model, der tjener formålet, og at vi samtidig sikrer lige forhandlingsvilkår og undgår et administrativt helvede for virksomhederne.
Vi er desuden optaget af en effektiv håndhævelse.
Konkurrence- og Forbrugerstyrelsen er håndhævende myndighed, og netop en effektiv håndhævelse er afgørende for lovens effekt.
Vi håber, at ministeren vil gøre os lidt klogere på, hvordan håndhævelsen vil blive tilrettelagt.
Er der tale om stikprøvekontrol, indberetninger, interviews – hvad er det, vi taler om, og hvilke ressourcer er der afsat til opgaven i Konkurrence- og Forbrugerstyrelsen?
Som det sikkert fremgår, støtter Radikale Venstre forslaget, men det er aldrig uden omkostninger at blande sig i aftalefriheden, og derfor vil vi også understrege vigtigheden af en evaluering, som der også er lagt op til, og som grundigt undersøger både den reelle effekt og eventuelle uheldige sideeffekter.
Og som det sidste vil jeg hilse fra Enhedslisten og informere om, at de også støtter lovforslaget.