Søren Espersen (DF), 2020-10-20:
Sådan skal det være.
Og det, vi alle sammen venter på, er selvfølgelig den arktiske strategi, som skal komme, sandsynligvis til foråret.
Og i den forbindelse er der en hel masse ting, jeg synes man skal have med i hele optakten, nemlig først og fremmest samarbejdet inden for rigsfællesskabet.
Det vil jeg vende tilbage til lidt senere.
Det tror jeg egentlig alle siger i forhold til de fire andre stater, der er i Arktis.
Der har vi altså et fortrinligt samarbejde, også selv om russerne er med.
Det er sjovt, det kan lade sig gøre der.
Det kan det ikke så mange andre steder, men det kan det altså der.
Jeg tror, man er enige om, at man vil hjælpe hinanden på alle måder.
I forhold til den øgede danske militære tilstedeværelse, som der også lige var en debat om her med hr. Christian Juhl og Venstres ordfører: Ja, vi skal have øget dansk militær tilstedeværelse, og det er en helt anden situation end den, som hr. Christian Juhl opstiller som en slags oprustning, i forhold til hvad det er at passe på sit eget kongerige.
Det kan ikke siges at være en særlig voldsom oprustning.
Der var en gang en kendt militæranalytiker, der sagde: Ethvert land har et militær, enten ens eget eller en andens.
Altså, det er faktisk gedigent sagt, også i forhold til det, Venstres ordfører sagde: Det er det, der er alternativet.
Hvis vi ikke selv militært kan løfte den opgave, som vi skal, med det kæmpestore område, som det drejer sig om, så må vi acceptere, at der er andre, der finder ud af det for os.
Og det vil vi ikke, for det ville være en katastrofe, synes jeg, hvis USA skulle ind og tage de opgaver, fordi vi ikke klarer det.
Så vi går ind for, i Dansk Folkeparti, at flåden, først og fremmest, skal styrkes, overvågning i det hele taget skal styrkes.
Det kan man så kalde en oprustning.
Det er en strid om ord.
Jeg synes, det er væsentligt, at vi klarer vores egne affærer selv, først og fremmest.
Vi vil have en økonomisk dynamik i hele rigsfællesskabet, ikke et frilandsmuseum.
Det er ikke det, vi vil have, altså hvor alting skal stå i stampe.
Vi skal have en masse udvikling i gang, synes Dansk Folkeparti, inden for alle kongerigets dele, og det skal vi arbejde på, selvfølgelig stadig med stor respekt for naturen.
Problemet i Arktis er som sagt ikke så meget russerne, som det er kineserne.
Jeg har lagt mærke til, at Kina er begyndt at betegne sig selv som en nærarktisk stat, hvilket selvfølgelig er noget vrøvl.
Det ville betyde, at også Australien og New Zealand kunne komme med i den forbindelse.
Selvfølgelig er Kina ikke en arktisk stat, men man gør alt, hvad man kan, for at komme med under en eller anden form.
Lufthavnshistorien blev nævnt lige før.
Det var godt, den endte, som den gjorde, men det var meget tæt på, at det ikke var lykkedes.
Efter vores opfattelse skal Kina simpelt hen holdes væk fra investeringer, særlig i forhold til sikkerhedsmæssige ting, i hele rigsfællesskabet, så vidt muligt.
Jeg tror, de fleste amerikanere syntes, det var dumt sagt af præsidenten, altså at foreslå det.
Det var faktisk en fornærmelse, både mod kongeriget, men også i høj grad mod Grønland selv.
Og i den forbindelse havde jeg meget svært ved at forstå den store glæde, der var i Grønland, over, at man fik en gave på 82 mio. kr. af amerikanerne.
Man var faktisk sådan helt overvældet: Endelig var der nogen, der gjorde noget for os.
Jeg vil stadig væk holde fast på, at de 82 mio. kr. skal man gange med 61 – 82 mio. kr. gange 61 – for at nå op på de cirka 5 mia. kr., som Danmark yder i bloktilskud og i flådens tilstedeværelse.