Kaare Dybvad Bek (S), 2023-04-28:
Tak for debatten her i dag.
Næste år runder vi 60 år med gæstearbejdere, altså det, man engang kaldte fremmedarbejdere, i Danmark.
Det var sådan, at tilbage i midten af 1960'erne oplevede man på de sjællandske slagterier, at man ikke havde nogen medarbejdere til at slagte alle de svin, der kom ind, for folk ville hellere arbejde i de store byggerier i hovedstadsområdet, og for at sikre sig, at man i landbrugslandet Danmark ikke lod slagtesvin ligge udenfor og rådne i solen, så sagde man for første gang, at der nu skulle være mulighed for, at folk fra bl.a. Tyrkiet, Pakistan og Jugoslavien skulle kunne komme til Danmark for at arbejde på slagterierne.
De første kom til Holbæk Svineslagteri, hvor min svigerfar lige var nyudlært industrislagter, og dengang betragtede man dem jo som nogle, der ville tage hjem igen.
De stod ved midtflækkerne, som man dengang lige havde introduceret, og der oplevede man, hvordan de var gode kolleger.
Men de spiste for sig selv, de levede for sig selv, de havde aldrig deres koner med nogen steder.
De havde ligesom deres egen måde at være på, og det tænkte man ikke videre over som ansat på et svineslagteri på Sjælland tilbage i 1960'erne.
Nu har vi så brugt 6 årtier på at prøve at få styr på den situation.
Vi havde familiesammenføringsregler, der de facto gav alle mulighed for at komme til Danmark.
Det skabte udsigten til en social katastrofe, for mig at se, hvor man ikke alene ville undergrave den fælles kultur og den samhørighed, som vores samfund bygger på, men som også ville skabe nogle socialt meget ringere vilkår, særlig for dem, som har det svageste udgangspunkt.
Det er dem, der oplever de kultursammenstød, som der er, i hverdagen.
Det er dem, der oplever, at deres arbejdspladser bliver udfordret.
De oplever konkurrence fra nogle, som vil arbejde til en langt lavere tarif end det, de selv er klar til.
Derfor er det også, for mig at se, enormt vigtigt for at sikre samhørigheden, ikke mindst for dem, som har det dårligste udgangspunkt, som har de laveste lønninger, og som bor i de billigste boligområder, at vi har styr på, hvor mange der kommer hertil, og at vi stiller konkrete krav om, at dem, der er kommet hertil, opfører sig ordentligt og forstår, hvad det er for en kultur, vi er en del af.
Jeg tror også, vi må acceptere, at det er sådan.
Så uanset hvordan vi laver vores politik herinde, er dem, der betaler prisen, dem, der i forvejen har det ringeste udgangspunkt i vores samfund, og derfor må udgangspunktet være fra nu af, at vi har en lav tilstrømning til Danmark, og at der er få nye mennesker, der hvert år skal integreres, fordi vi ved, hvem det er, der hvert år ender med at stå med regningen.
Det er vores udgangspunkt i regeringen.
Det synes jeg dagens debat har afspejlet på godt og ondt, nemlig at vi er enige om, hvad det er for nogle væsentlige og principielle spørgsmål, der er på spil her.
Der er selvfølgelig også uenigheder.
Altså, hvis man gav fuldstændig grønt lys til, at Enhedslisten og Alternativet kunne sige, hvordan vores flygtningepolitik skulle indrettes, så tror jeg også, at man ret hurtigt ville ændre sin politik og sige, at det måske alligevel var for meget.
Det er i hvert fald det indtryk, jeg sidder tilbage med.
Men i et politisk miljø, hvor der er en bred konsensus om, at vi ønsker stramme regler, kontante krav, og at alle bliver en del af fællesskabet, kan man sådan repræsentere en variation, som man synes er vigtig, og man kan være en stemme, som også siger, at vi skal respektere alle, hvilket ingen jo er uenige i.
Og det synes jeg fint at vi har plads til.
Men jeg vil også tillade mig selv at konkludere, at hvis man fik sin vilje og man havde de 90 mandater, så tror jeg faktisk ikke, at man ville stå på det synspunkt.
Så meget tiltro har jeg også til venstrefløjen her i Folketinget.