Kathrine Olldag (RV), 2022-04-21:
Tak for det.
I aftes var jeg til generalforsamling i Herning.
Og det var ikke, fordi det var Radikale Venstres generalforsamling, at der blev serveret vegansk smørrebrød; det var simpelt hen, fordi det her medborgerhus i Herning, som ligger lige midt i byen, har besluttet sig for at skifte hele sit køkken ud med veganske måltider.
Og så har man altså lavet smørrebrød, som har en vegansk version.
Det ligner fuldstændig fiskefileter eller frikadeller, eller hvad det kan være.
Det smager bare mindst lige så godt, måske ovenikøbet bedre.
Jeg bliver jo glad langt ind i sjælen, når jeg ser, at min hjemstavn også er begyndt ovenikøbet at kunne finde ud af det her, og at det ikke bare længere er et storbyfænomen, men at det faktisk er noget, som får selv de ældste af de gamle, garvede radikale mænd – undskyld mig – der sidder i sådan en forsamling, til at synes, at vegansk og plantebaseret mad faktisk kan smage rigtig, rigtig godt.
Og så tror jeg på, at vi faktisk er et solidt skridt videre, når det holder op med at være identitetspolitik, men egentlig begynder bare at handle om mad, der smager godt.
Så til forslaget: Frie Grønnes forslag
her læser jeg faktisk lidt anderledes, end jeg kan høre at i hvert fald ministeren måske gør, nemlig at der er temmelig meget rum og plads til forskellige typer af metoder.
F.eks. bliver der i forslaget nævnt, at man kan tilsætte animalske produkter, men det er, lige efter man har lavet en lang beskrivelse af, hvordan hele køkkenet skal omstilles til udelukkende at være plantebaseret.
Så jeg har det nok også lidt ligesom SF's ordfører, altså at det cykler lidt i det her forslag og det virker en lille smule klippe-klistre.
For i Radikale Venstre har vi den tilgang, som vi i øvrigt deler med ministeren og med SF's ordfører, at det her jo ikke skal gå forbudsvejen.
For hvis vi går forbudsvejen, får vi ikke vestjyderne med.
Vi kommer aldrig til at servere veganske franske hotdogs til dyrskue i Aulum, hvis det er sådan, at det her ikke handler om, at maden skal være lækker, i stedet for at vi skal have en masse forbud om, hvad det er, man ikke må.
Så derfor kommer vi også til at afvise det her forslag, men mener i øvrigt, at når det handler om de grønne offentlige køkkener, er det de køkkener, som vi som politikere faktisk er sat i verden for at tage ansvaret for.
Der har vi det nok lidt anderledes end Venstre.
Vi har jo en mulighed som politikere for at sætte retningen for de offentlige køkkener.
Det er sådan i kommunen eller regionen på hospitalet, at det er lige præcis der, hvor borgeren møder et andet køkken og nogle andre måltider end hjemme hos sig selv.
Det er lige præcis der, hvor inspirationen kan komme.
Det er der, man kan få øjnene op for, at en frikadelle baseret på bønner kan smage fantastisk på en måde, man aldrig nogen sinde havde forestillet sig.
Vi så jo for halvandet år siden, at regeringen fremlagde et forslag om grønne offentlige indkøb, som vi ikke har hørt så meget til siden.
Det bliver lidt ved forslagene, det bliver lidt ved nudgingen.
Vi kunne egentlig godt forestille os, at man kunne gå ind i en økonomiforhandling og sige, at vi vil have, at de grønne køkkener skal have et specifikt reduktionsmål – i øvrigt fuldstændig ligesom SF's ordfører gjorde rede for at man har gjort i Aarhus, hvor man for efterhånden en del år siden sagde, at man ville have 25 pct. mindre kød i gryderne til borgerne.
Og hvad skete der så?
Der skete jo det, at borgerne faktisk ikke opdagede det.
Det smagte bare stadig væk rigtig, rigtig godt.
Og det, som man så reducerede med, og de penge, man sparede ved det, lagde man så i økologisk mad i stedet for, så budgettet gik o p op.
Man endte bare med at få mere velsmagende mad, som i øvrigt havde den samme næringsværdi som før, men hvor man simpelt hen bare reducerede det.
Så for mig at se
burde Aarhusmodellen udrulles i hele Danmark, men det ville nok også kræve, at vi måske fra Folketingets side pressede en lille smule hårdere på, i stedet for at det kun handler om gode forslag og kogebøger.
I øvrigt har vi en minister, som skal have stor ros for virkelig at have taget ejerskab til den her dagsorden, synes jeg, men den måtte godt lige få en tand mere.
Så med de ord afviser vi i hvert fald forslaget, som det ligger her, og så håber vi på at kunne fortsætte dialogen.