Franciska Rosenkilde (ALT), 2024-10-03:
Tak for det.
Det er ret præcis 10 år siden, jeg kastede mig ud i politik.
Det var til et opstillingsmøde i Alternativet København.
Og så kan jeg huske, at det modsat i dag stod ned i stænger.
Men meget er sket siden dengang.
Jeg blev drevet ind i politik af klimakrisen, motiveret af mine studier i relationen mellem netop klimakrisen og den globale fødevareproduktion, af bevidstheden om, at den måde, jorden blev dyrket på de fleste steder, var dybt skadelig, både for os og for kloden, vi bor på.
Sådan er det desværre stadig.
Desværre kan vi bare konstatere, at selv om vi har så inderlig brug for en grøn omstilling af landbruget, er det ikke det, den grønne trepart foreslår.
En CO 2 -afgift på 300 kr. løser simpelt hen ikke problemet.
I Alternativet ønsker vi at forandre dansk landbrug radikalt.
Det er det, der skal til.
Under 1 pct. af danskerne er landmænd, men dansk landbrug forvalter over 60 pct. af Danmark.
Det er over 60 pct. af vores alle sammens land, vores natur, vores drikkevand, livet i havene, søerne og fjordene.
Det er ret meget magt på få hænder.
Alligevel ønsker den grønne trepart og de partier, der bakker op, at holde fast.
Man vil reducere størrelsen på landbruget en smule, ja, men man vil grundlæggende holde fast i dansk landbrug, som det ser ud i dag, hvor vi har verdens største dyreproduktion.
Der er altså ikke tale om det nødvendige opgør, som kloden kalder på.
Der er i stedet tale om yderst langsom og minimal grøn omstilling af landbruget.
Aftalen er endda så sløj, at den har drevet 11 klimaaktivister i sultestrejke.
De mener, at den truer deres fremtid, fordi den ikke formår at tegne et realistisk scenarie for et levedygtigt landbrug.
De har min fulde opbakning.
For det, vi har brug for, er grundlæggende, strukturelle forandringer.
Vi har brug for en omstilling til et bæredygtigt samfund.
Og skal vi realisere et bæredygtigt samfund, skal vi have en helt anden økonomisk tænkning.
Jeg har sagt det før, og jeg siger det gerne igen: Vi har brug for en økonomi, der tager omsorg langt mere alvorligt – omsorg for hinanden og omsorg for kloden og for det faktum, at klodens ressourcer er begrænsede.
Vi har en politisk praksis i det her land, som desværre i alt for høj grad overser værdien af omsorg og også værdien af omsorgsarbejdet – vores pædagoger, lærere, sygeplejersker, sosu'er og jordemødre, ja, og alle de andre, der har omsorg som professionel praksis.
Vi ved, at det koster at ansætte en ekstra pædagog, men ved vi egentlig, hvad det koster at lade være?
Ved vi nok om, hvad det koster, når naturen bliver kvalt?
Ved vi nok om, hvad det koster, når vores klima bliver varmere og varmere, når indlandsisen smelter, og når havene stiger?
I det samfund, jeg drømmer om, kan finansministeren først erklære, at vi er et rigt land med en bundsolid økonomi, når også naturen trives og der er fisk i Vejle Fjord, når også vores børn får den omsorg, de har brug for, og der er pædagoger nok, og når også vores klima er stabilt og vandstanden ikke længere stiger.
Det hele handler om balance, ikke kun i regnearkene, men også i livet og også på kloden.
Noget af det, der er værdiløst i de økonomiske modeller, er værdifuldt for rigtig mange mennesker.
Det er tid med dem, vi elsker, tid til at holde fri og dyrke vores interesser, tid til at gøre noget for andre, tid til bare at være.
Tid og fleksibilitet i livet har altid været en vigtig dagsorden for Alternativet: at tale for nedsat arbejdstid og større fleksibilitet i arbejdet og helt generelt – om det er mere tid til familien eller med vennerne, eller om det er tid til at kunne forfølge en iværksætterdrøm eller tid til at kunne engagere sig i meningsfuldt frivilligt arbejde eller noget helt fjerde.