Stinus Lindgreen (RV), 2022-03-04:
Tak for det, og endnu en gang tak til forslagsstillerne for, at vi igen får muligheden for at diskutere forskning her i Folketingssalen.
Da jeg i sin tid havde min daglige gang på Københavns Universitet, var der en længere årrække, hvor vi stort set dagligt startede med over en kop kaffe at diskutere den nyeste udvikling i sagen med hende der hjerneforskeren.
For debatten om videnskabelig uredelighed og tvivlsom forskning har altid fyldt og fylder stadig væk ude i forskningsmiljøerne, og det skal den gøre.
Vi skal kunne stole på den forskning, der bedrives, og at de forskere, der bedriver den, ikke snyder, for hvis det sker – når forskere snyder – rammer det jo ikke kun dem selv.
Det kan have store konsekvenser for kolleger, for studerende, for ansatte og for hele instituttet, der kan få skadet sit omdømme.
Det er meget alvorligt som forsker at blive anklaget for uredelighed, og derfor skal sådanne sager håndteres grundigt og ordentligt.
I dag skal de enkelte forskningsinstitutioner have retningslinjer for, hvordan man håndterer disse sager, og det giver jo mening, da forskellige felter har forskellig praksis og det er vigtigt at have den rette viden for at behandle disse sagde korrekt.
Og sager kan jo som nævnt også sendes videre til Nævnet for Videnskabelig Uredelighed.
Beslutningsforslaget her pålægger regeringen at oprette et nyt nationalt forskningsnævn, som ifølge forslagsstillerne skal styrke indsatsen imod tvivlsom forskningspraksis og videnskabelig uredelighed.
Det kan jo lyde meget sympatisk, men djævlen ligger jo som bekendt i detaljen, og jeg har en række forbehold.
Først og fremmest er det uklart, hvorfor der skulle være behov for et nyt bureaukratisk lag, der centraliserer disse afgørelser.
Der findes allerede et nationalt nævn, der skal tage sig af disse sager, ligesom alle institutter som bekendt skal have en procedure for at håndtere dem lokalt.
Det er ikke retfærdiggjort, at de eksisterende systemer ikke skulle fungere.
Er der eksempler på sager, der ikke kommer videre, klager, som afvises, eller systematisk svigt i processen?
Nej, det er der ikke.
Forslaget lægger også op til, at alle skal kunne indklage forskere anonymt.
Her er det også nemt at se, hvordan sådan en ordning kan misbruges til chikane, både af politiske modstandere, der måske ikke deler forskerens præmis, eller konkurrerende forskere, der godt vil sætte en bremse på et projekt.
Det er en voldsom anklage – det er en voldsom anklage, gentager jeg her – som forsker at blive kaldt for uredelig, og derfor skal der være en vis substans i sådanne sager, før man bliver hevet igennem den mølle, som det jo er.
Vi skal kunne stole på forskningen, vi skal kunne håndtere sager om tvivlsom forskningspraksis, og det mener jeg at universiteterne i dag gør og kan inden for de rammer, der eksisterer.
Det betyder ikke, at der ikke er problemer på forskningsområdet i dag, men jeg ser udfordringer på en helt anden front, end forslagsstillerne gør her.
I Norge har man for nylig sat en undersøgelse i gang, der skal se på forskeres ytringsfrihed, og om der er udfordringer i forhold til deres akademiske frihed.
Det så jeg langt hellere at vi fokuserede på her i Danmark.
Så Radikale Venstre kan ikke støtte forslaget.
Tak for ordet.