Kenneth Kristensen Berth (DF), 2017-01-19:
Ved den lejlighed besluttede Europa-Parlamentet at opfordre Kommissionen og medlemsstaterne til at tage skridt til en midlertidig suspension af de igangværende optagelsesforhandlinger med Tyrkiet.
I samme beslutning fordømmer Europa-Parlamentet på det kraftigste de uforholdsmæssige undertrykkende foranstaltninger, som Tyrkiet har truffet siden det fejlslagne militære kupforsøg i juli 2016.
Europa-Parlamentet forpligter sig endvidere til at revidere sin holdning, når de uforholdsmæssige foranstaltninger under undtagelsestilstanden i Tyrkiet er ophævet, og vil, som det hedder i vedtagelsen, basere sin revision på, hvorvidt retsstatsprincippet og menneskerettighederne atter respekteres i hele landet.
Jeg skal understrege, at i Europa-Parlamentet stemte samtlige danske medlemmer med undtagelse af Jens Rohde, der ikke var til stede ved afstemningen, for beslutningen om at opfordre Kommissionen og medlemsstaterne til midlertidigt at suspendere optagelsesforhandlingerne.
Venstres europaparlamentariker Morten Løkkegaard, tidligere kollega her i Folketinget, sagde i en kommentar til afstemningen til Politiken: »Vi må tale klart nu i et sprog, Erdogan forstår.
Man skal passe på ikke at vise svaghed.«
Jeg er fuldstændig enig med Morten Løkkegaard i det.
Der bør sendes et klart signal til Tyrkiet om, at man ikke kan fastholde et perspektiv om at blive medlem af EU, hvis man ikke overholder og respekterer frihedsrettighederne.
Det er jo der, vi er.
Vi har set, hvordan NATO-generaler har søgt om asyl i Belgien, fordi de er bange for Erdogan.
Vi har konstateret, at der siden den 20. juli 2016 er over 45.000 militærfolk, politibetjente, dommere, guvernører og offentligt ansatte, som enten er blevet suspenderet eller arresteret.
163 generaler og admiraler svarende til 45 pct. af det tyrkiske militærs total er blevet tilbageholdt.
Vi har set, hvordan et politisk parti, HDP, har fået parlamentsmedlemmer arresteret og reelt ikke længere kan arbejde demokratisk.
Vi har set, hvordan skuespillere, aktører på sociale medier er blevet tilbageholdt.
Man kan dårligt beskrive forholdene i kølvandet på kupforsøget som andet end enten et udslag af paranoia eller et nøje orkestreret forsøg på at komme enhver politisk opposition til livs.
Som sagt sagde Morten Løkkegaard, at vi må tale i et sprog, som tyrkerne kan forstå.
Tyrkiet forstod imidlertid ikke budskabet fra Parlamentet, for den tyrkiske præsident Erdogan ved godt, at denne beslutning ingen reel indflydelse har på Tyrkiets optagelsesforhandlinger, for det er jo et anliggende for medlemsstaterne.
Derfor sagde Erdogan også i vanlig provokatorisk stil forud for afstemningen, og jeg citerer igen: »Uanset resultatet har denne afstemning ingen værdi set med vores øjne.«
Men Morten Løkkegaard var jo langtfra det eneste parlamentsmedlem, der helhjertet gik ind for at opfordre Kommissionen og medlemsstaterne, altså herunder Danmark, til at standse optagelsesforhandlingerne.
Christel Schaldemose fra Socialdemokratiet sagde således til Ritzaus Bureau før afstemningen: »Udviklingen i Tyrkiet er bekymrende.
På mange måder er basale menneskerettigheder udfordret.
På den baggrund må det undre såre, kan jeg forstå, at hverken Socialdemokratiet eller Venstre agter at stemme for den præcis samme vedtagelse i Folketinget, som både Socialdemokratiet og Venstre altså støttede i Europa-Parlamentet.
Europa-Parlamentet vedtog som bekendt med alle danske partiers støtte at opfordre medlemsstaterne til at standse optagelsesforhandlingerne.
Nu står vi så her i Folketingssalen og har mulighed for at følge den opfordring, og så vender Venstre på en tallerken.
Socialdemokratiet vender på en tallerken, Radikale Venstre vender på en tallerken, De Konservative vender på en tallerken, og om Socialistisk Folkeparti også vender på en tallerken, ved vi ikke, men det finder vi formentlig snart ud af.
Hvis man i denne højtærede forsamling undrer sig over, hvor politikerleden stammer fra, kan man jo med fordel se på en sag som den her.
Hvordan kan man mene et i Europa-Parlamentet og det stik modsatte her i Folketinget?
Jeg er vel ikke den rette til at give et svar, men mon ikke svaret er, at afstemningen i Europa-Parlamentet var udtryk for signalpolitik, for nu at blive i Christel Schaldemoses jargon.
Jeg synes jo ellers, at en række af de partier, som i dag vender på en tallerken, har det med at kritisere andre partier, heriblandt de partier, der står bag ændringsforslaget, for netop signalpolitik.
Faktum er, at den beslutning, som Europa-Parlamentet traf den 24. november, som Erdogan rigtigt nok peger på, er betydningsløs, hvis ikke den bliver fulgt op af handling af de parter, som Europa-Parlamentet opfordrer til at handle, nemlig medlemsstaterne og Kommissionen.
Hr. Michael Aastrup Jensen var på Venstres vegne ude at anbefale et decideret stop for optagelsesforhandlingerne.
Han blev så senere korrekset af den daværende udenrigsminister, men ingen korreksede imidlertid fru Mette Bock fra Liberal Alliance for i et ritzautelegram den 21. juli 2016 under overskriften »LA vil stoppe Tyrkiets optagelse i EU« at sige
: »Det er helt uhørt, at man begynder at fyre dommere. Tyrkiet har gjort det fuldstændig umuligt at fortsætte optagelsesforhandlingerne med EU.« Hvad er det, der for Liberal Alliance har ændret sig siden den udtalelse fra fru Mette Bock?
Eller for De Konservative, hvor hr. Naser Khader den 14. august var rygende uenig i regeringens manglende vilje til at kritisere Tyrkiet og i Jyllands-Posten krævede, at forhandlinger skulle stoppes: »Det er hele pakken, der gør, at Tyrkiet ikke længere egner sig til at være et land, man skal forhandle med optagelse i EU om.
Det er landet ikke værdigt til.«
Det er jeg også enig med hr. Naser Khader i.
Men hvorfor er hr. Naser Khader ikke længere enig med sig selv?
Skal den tyrkiske præsident Erdogan virkelig få ret i, at den afstemning, som Europa-Parlamentet havde den 24. november, ingen værdi har, simpelt hen fordi de samme partier som i Europa-Parlamentet med ord og handling bakkede op om Europa-Parlamentets opfordring til medlemsstaterne og Kommissionen om midlertidigt at standse optagelsesforhandlingerne, ikke her i Folketinget vil stemme for midlertidigt at standse optagelsesforhandlingerne?
Noget tyder på det, men jeg må jo bare sige, at det igen viser, at nogle gange er der mere snak end handling blandt politikere.
Når man kan vedtage en beslutning i Mickey Mouse-parlamentet i Strasbourg, der juridisk er uden betydning, hvis den ikke følges op af beslutninger nationalt, og hvis de selv samme partier, som i Europa-Parlamentet stemte for denne beslutning, stemmer imod den samme beslutning i Folketinget, hvor vi rent faktisk kan udstyre ministeren med et mandat om, hvordan vedkommende skal agere, kan det dårligt være udtryk for andet end hykleri og opportunisme.
Vi tager de billige point hjem i Europa-Parlamentet, og så afslører vi os selv i Folketinget.
I Europa-Parlamentet stemte Socialdemokratiet, Venstre, De Radikale, De Konservative og SF for at opfordre medlemsstaterne til at tage skridt til en midlertidig suspension af optagelsesforhandlingerne med Tyrkiet.
I Folketinget stemmer de selv samme partier imod at følge deres egen opfordring.
Det er ikke med til at højne respekten for politikere.