Jane Heitmann (V), 2017-04-26:
Tak, formand.
Forespørgerne ønsker med denne forespørgselsdebat at sætte fokus på de globale udfordringer, som vi står over for, for så vidt de angår adgangen til sundhedsteknologi, medicin og vacciner – og det er en reel problemstilling.
Så sent som i efteråret deltog jeg i FN's generalforsamling sammen med Alternativets ordfører, og i foråret deltog jeg i FN's kvindekonference.
Og det har slået mig under begge møder, hvor meget FN's verdensmål fylder i debatten – og heldigvis. Verdensmål nr. 3 er jo helt centralt for debatten her.
Mål nr. 3 adresserer jo vores alle sammens sundhed, uanset hvor vi vokser op, hvilket køn eller alder vi har.
Og målet er klart: Folkesundheden set med de globale briller skal højnes, og adgangen til effektiv, sikker og billig medicin eller vacciner skal øges og gøres tilgængelig for alle.
Det er et ambitiøst mål, som FN-nationerne har forpligtet sig på inden 2030.
Fra Venstres side deler vi fuldt ud ambitionen om en bedre tilgængelighed for medicin.
De seneste års hjemlige diskussioner om muligheden for adgang til hurtig behandling, fælles principper for sygehusmedicin, sundhedsdata og en historisk god prisaftale, som den tidligere Venstreregering indgik, er jo gode eksempler på, at vi også i Venstre er optaget af den problemstilling.
I efteråret så rapporten »Promoting innovation and access to health technologies« dagens lys, og i kølvandet på rapporten har der rejst sig en del spørgsmål, men også anerkendelse af, at man tager fat i en vedkommende problemstilling.
Et af de spørgsmål, som rapporten adresserer, er spørgsmålet om, hvorvidt en international forsknings- og udviklingskonvention skal afkoble forsknings- og udviklingsomkostninger fra slutpriser for at sikre lave priser.
Hvorfor, kan man spørge sig selv.
Fordi, mener vi, hvis man afkobler forsknings- og udviklingsomkostningerne, vil vi fjerne innovationsincitamenterne fra medicinalindustrien, og det er der ingen, som vil have glæde af.
For sandheden er jo, at vi er afhængige af hinanden – patienter, borgere, industri, forskere og samfund.
Uanset om det er de nationale eller internationale samfund, har vi brug for, at nogle vil gå forrest og investere risikovillig kapital.
Industrien investerer massivt i udviklingen af ny medicin og ny teknologi, og det gør vi også som samfund.
Jeg har noteret mig, at højniveaupanelet anbefaler større åbenhed om publikationer og forskningsresultater, ligesom højniveaupanelet peger på muligheden for, at stater skal overtage en større rolle i forskning og udvikling af ny sundhedsteknologi.
Og det er fint med åbenhed.
Men det skal være balanceret, så vi ikke sætter vores patentsystem under pres.
Patenter er afgørende for, at industrier kan se ideen med at investere milliarder i nye produkter.
Og i forhold til udviklingslandene har man jo allerede i WTO vedtaget, at de medlemslande, der hører under FN's mindst udviklede lande, helt er undtaget fra patentforpligtelserne, for så vidt de angår lægemidler.
Det betyder, at der allerede i dag er taget visse hensyn til udviklingslandene.
Jeg mener ikke, at det nødvendigvis vil sikre innovationskraften i de enkelte samfund, blot fordi staten overtager mere innovation.
Men jeg ser gerne, at flere lande vil gå i Danmarks fodspor og følge vores eksempel.
For det er jo sådan, at Danmark er det land i OECD, som prioriterer offentlige investeringer i sundhedsvidenskabelig forskning og udvikling højst i forhold til BNP.
Med andre ord: Var det en konkurrence, ja, så ville Danmark være vinderen. Som jeg nævnte indledningsvis er adgangen til medicin også en dagsorden, som vi er optaget af i Venstre, og vi kan fuldt ud støtte det arbejde, som allerede er igangsat i bl.a. EU, OECD og WHO.
For nylig deltog jeg i et debatarrangement om sjældne sygdomme sammen med Socialdemokratiets sundhedsordfører.
Og det glæder mig, at der med udgangspunkt i EU's rådskonklusioner fra juni 2016 nu igangsættes et analysearbejde, som bl.a. skal se på incitamentsstrukturerne, altså om de er gunstige i forhold til at skubbe på udviklingen af ny sundhedsteknologi, som gruppen af patienter med sjældne sygdomme kan få glæde af.
Det er jo også en problemstilling, som FN-rapporten adresserer. Når vi fra Venstres side ikke kan bakke op om en bindende aftale, som forespørgerne ønsker det, ja, så er det set fra vores stol bl.a., fordi rapporten mangler nuancer.
Rapporten tager f.eks. ikke højde for, at der i verden er forskellige sundhedssystemer, og rapporten peger ikke på, hvordan man sikrer bæredygtige og fremtidssikrede løsninger.
Vi kan støtte det forslag til vedtagelse, som Socialdemokratiets ordfører læste op tidligere – og undskyld, at jeg overskred taletiden.