Peder Hvelplund (EL), 2021-12-03:
Tak for det, formand.
Nu vil jeg lige starte med at præcisere, efter fru Liselott Blixt har været heroppe, at Enhedslisten naturligvis også bakkede op om de medicinfri afsnit i sin tid.
Nu er jeg ikke den eneste repræsentant for Enhedslisten, og Enhedslisten støttede på daværende tidspunkt også de medicinfri afsnit.
Men først og fremmest vil jeg gerne sige tusind tak til fru Trine Torp og SF for at rejse den her debat, for det er så væsentligt, at vi bliver ved med at holde liv i den debat omkring psykiatrien, og hvordan vi får løftet psykiatrien.
Det var også det, der var baggrunden for, at da vi gik til finanslovsforhandlingerne om den første finanslov, efter vi havde fået regeringsskifte og vi havde fået den socialdemokratiske regering, var det det højest prioriterede krav ved de finanslovsforhandlinger, at vi skulle sikre, at vi fik afsat midler på finansloven til psykiatrien, altså varige midler.
På daværende tidspunkt så vi det jo som, at vi også havde en beslutning om, at vi netop skulle have igangsat arbejdet med en 10-årig psykiatrihandlingsplan, og at det ligesom skulle være det, der kunne sikre fundamentet, altså sikre, at der også var midler i hospitalspsykiatrien til nogle af de allermest syge og nogle af de allermest sårbare patienter, som vi ved har brug for også en plads i hospitalspsykiatrien, og også dér sikre, at der både var tilstrækkelige sengepladser, så vi ikke skulle opleve, at de skulle presses ud og være ude på kommunale botilbud eller være i eget hjem, men også sikre, at der også var en bredere behandlingspalet, altså at der var en større tværfaglighed i behandlingen, så vi fik flere faggrupper ind og dermed også kunne sikre en behandling, som mere var baseret på patienternes eget ønske om, hvad der kunne sikre dem en bedre behandling.
Nu har vi så ventet i 2 år, og jeg deler sådan set den utålmodighed, flere har givet udtryk for i forhold til den 10-årige psykiatrihandlingsplan.
Altså, det skulle helst ikke være sådan, at vi skulle vente i 10 år, før vi gik i gang med den, men at vi netop kommer i gang nu og begynder at få sat nogle mål i forhold til det.
Og jeg synes også, at nogle af de ting, der har været oppe her i debatten, er utrolig centrale, i forhold til at det her netop handler om, hvordan vi får lavet en psykiatri med en bredere behandlingspalet, hvor vi kan sikre et større fokus på forebyggelse, og hvor vi også kan få et andet syn på hele spørgsmålet om borgere med psykisk sygdom, om psykisk trivsel og også hele tanken om, i hvilket omfang man skal bruge medicinsk behandling.
I Enhedslisten er vi ikke modstandere af medicinsk behandling, jeg tror, det er en del af den behandlingspalet, der skal være, men vi bliver nødt til at have et bredere fokus på, hvilke forskellige behandlingsmuligheder vi kan bruge, hvad det i virkeligheden er borgerne efterspørger, og hvad det er, der kan sikre dem en større grad af selvbestemmelse, både over det levede liv, men også over den behandling, man kan få, når man oplever, at man får det svært, og man ved, at de perioder kommer.
Derfor tror jeg også, at det er noget af det, der bliver utrolig vigtigt bliver fokus i vores psykiatrihandlingsplan, og noget af det, som jeg håber på vi i fællesskab kan være med til at sætte fokus på, netop at vi sikrer en bredere behandlingspalet, men også at vi får opstillet nogle klare mål.
For min frygt er også lidt, at vi kan komme til at lave en psykiatrihandlingsplan, hvor vi så kan vinge af, at nu har vi lavet den, og så kommer der til at ske det, som vi ofte har oplevet tidligere, at så er den vinget af, og så glemmer vi lidt det.
Det kunne man f.eks. gøre ved at have et psykiatriråd, som kunne have initiativret, også i forhold til at komme med indspark til selve planen.
Jeg håber meget på, at vi også i forlængelse af den her debat, og også når vi nu forhåbentlig snart får indsparket fra Socialstyrelsen og Sundhedsstyrelsen, kan sikre, at vi får en stor grad af inddragelse af dem, det jo handler om, nemlig brugerne, de pårørende og det faglige personale, der er i psykiatrien, og dermed også sikrer, at vi får opstillet nogle mål, som ikke kun er kvantitative, altså ikke kun handler om at nedbringe brugen af tvang, for vi ved, at brugen af fysisk tvang bare kan føre til øget brug af medicinsk tvang, men at vi netop får nogle mere kvalitative mål, hvor det netop kan handle om det med at sikre en større grad af deltagelse, både i uddannelse og på arbejdsmarkedet, at øge den gennemsnitlige levetid for borgere med psykisk sygdom, at mindske antallet af genindlæggelser og at mindske antallet af selvmordsforsøg – at vi dér får opstillet nogle klare kriterier, som vi netop kan måle indsatsen på, og så vi løbende kan få en evaluering af, om den indsats, vi leverer, også virker for dem, der er brugere.
Så vi ser frem til samarbejdet, og vi bakker op om den vedtagelsestekst, som fru Trine Torp tidligere læste op.