Simon Emil Ammitzbøll-Bille (UFG), 2020-08-12:
Lovforslaget som sådan er jo ganske fint, og der er vel ikke nogen – det kan vi konstatere nu – der kan være imod, at man udbetaler tre af de fem uger af de indefrosne feriepenge.
Der skal ikke herske nogen tvivl om, at jeg er fuldstændig på linje med dem, der har sagt, at det vil være godt, hvis man gjorde det for alle fem uger.
Det emne, som også har optaget mig, er spørgsmålet om skatten i forhold til det her.
Der har jo været udtalelser fra både Lizette Risgaard og fra Dansk Metals Claus Jensen om det her med, at der skulle ligge en aftale om eller en forståelse af, at der skulle være en skat på de 38 pct.
Det lyder for det første både utrolig sympatisk med en skat på 38 pct., og det vil jo også befri op imod 100.000 danskere for at risikere at ryge ind i topskatteområdet, når de får udbetalt deres egne penge.
Man skal jo huske, at mange af de her mennesker, hvis pengene stadig er indefrosne, jo vil få dem udbetalt til en lavere skat end topskat, hvis de bare venter.
Det er der en stor del af dem der faktisk vil, og det vil sige, at man risikerer at tvinge nogle mennesker til at betale en højere skat, end de ellers havde skullet, ved at man opfatter aftalen på den måde, som regeringen vælger at gøre, og ikke på den måde, som store dele af fagbevægelsen har været ude at sige det var aftalt.
Jeg synes ikke, det virker særlig klædeligt, at man bare kører fagbevægelsen og lønmodtagerne over på den her måde.
Og når de fastholder det, fastholder regeringen bare, at det da bare er noget, de har fundet på.
Hvad i alverden er meningen?
Jeg må sige, at jeg sætter utrolig stor lid til både Lizette Risgaard og Claus Jensen i denne sag og har vel ikke noget grundlag for at mistænke dem for at køre kampagne for noget som helst ud over det, de mener var ånden i den aftale, som er indgået.
Så jeg synes, det er ærgerligt, at regeringen vælger ikke at leve op til det.
Selv hvis der ikke skulle være en aftale, er det da stadig højst mærkværdigt, at partier, der påstår, at de repræsenterer danske lønmodtagere, vælger at gå ud at sige: Nå ja, men det kan da godt være, I kan få jeres egne penge nu, men så skal I betale en højere skat, end I ellers ville være kommet til på et senere tidspunkt.
Det er jo især dem, der ikke har sparet så meget op, som andre har gjort, der vil blive ramt af det, i forhold til dem, der har sparet meget op.
Det er da højst usædvanligt.
Og jeg synes faktisk, at lige meget hvad man måtte mene om indkomstskatter generelt – for der kan vi jo være uenige, og der skal ikke være nogen tvivl om, at jeg går ind for, at de skal være lavere, men der er sikkert nogle af de andre partier, der går ind for, at de skal være, som de er eller højere, og fred være med det – så burde der da være en rimelighed i at sige, at der ikke er nogen, der skal risikere at betale en højere skat af deres egne feriepenge, hvis de får dem udbetalt nu, end hvis de venter med at få dem udtalt til det tidspunkt, det oprindelig var meningen.
Det burde man som minimum kunne gå ind at se på og sørge for at hjælpe med.
Men hvorfor nøjes med minimum, hvorfor ikke lytte til fagbevægelsen, hvorfor ikke lytte til de danske lønmodtagere, hvorfor ikke lytte til Lizette Risgaard, hvorfor ikke lytte til Claus Jensen og så bare lave den flade skat på 38 pct. på det her?
Eller man kunne om ikke andet bare sige, at der ikke er nogen topskat af det.
Det vil både være gavnligt i forhold til at få pengene til at komme ud at arbejde, det vil styrke regeringens og Folketingets troværdighed i forhold til fagbevægelsen, og det vil være rimeligt over for danske lønmodtagere.
Så alle burde i virkeligheden være glade.