Stinus Lindgreen (RV), 2026-01-15:
Tak, formand, og tak for nogle gode taler.
Det er jo dejligt at høre, at vi alle sammen tager psykiatrien alvorligt her i salen.
Det afspejles selvfølgelig også i, at alle partier er med i 10-årsplanen for psykiatrien.
Vi skal have en psykiatri, hvor vi bruger mindst mulig tvang, og vi ved jo også, hvad der skal til, for at vi kan sikre mindre tvang.
Vi skal sikre fysiske rammer, der skaber ro, vi skal have tilstrækkeligt veluddannet personale.
Der skal være en tilgang mellem personale og patienter, der deeskalerer og skaber tryghed.
Det handler langt hen ad vejen om ressourcer, som heldigvis også er en stor del af psykiatriaftalen.
Vi har et ansvar for at sikre den bedste behandling af patienter i psykiatrien, også når det desværre er nødvendigt at anvende tvang, og vi har et ansvar for at sikre trygge rammer for de ansatte, der hver dag går på arbejde, så de ikke skal frygte for liv og helbred.
Med lovforslaget her giver vi tilladelse til at anvende metaldetektorer og andre lignende foranstaltninger i psykiatrien.
Det er meget alvorligt, og vi skal selvfølgelig arbejde for, at det bliver trygt og sikkert for både patienter og ansatte.
Jeg vil dog gerne gentage de bekymringer, jeg også har rejst under forhandlinger og ved tidligere debatter om lignende emner her, for jo mere vi går ned ad den vej, jo stærkere bliver opfattelsen af, at det er et farligt sted at være, at de personer, der går igennem døren, er potentielt farlige.
Jeg forstår godt behovet for tryghed, selvfølgelig,
men stigmatisering er jeg stadig bekymret for.
Vi har jo også i fællesskab sagt, at vi skal arbejde for mindre stigmatisering af psykiatriske patienter.
Vi støtter naturligvis tiltagene som aftalt, men jeg kommer til at følge udviklingen nøje.
Hvor bliver metaldetektorerne anvendt?
Hvor ofte er de i brug?
Og hvordan påvirker det arbejdsmiljøet?
Alt det er vigtigt for at se, om vi får den effekt, vi alle sammen håber på.
Lovforslaget giver også hjemmel til det, der kaldes kamerakig på patientstuer i sikringen, hvilket desværre kan være nødvendigt for at beskytte patienten selv imod selvskadende adfærd.
Det støtter vi også.
Lovforslaget indfører også klagefrister for patienter, der har været udsat for tvang i psykiatrien.
Det er selvsagt ikke uden problemer, ikke mindst når vi senere med 10-årsplanen kommer til at indføre nye tvangsformer, som jeg medgiver er mindre indgribende.
Derfor er vi nødt til at have deres retsstilling for øje.
I 10-årsplanen har vi skrevet, at vi vil styrke retssikkerheden for de patienter, der bliver underlagt tvangsforanstaltninger.
Dette forslag gør, at vi i hvert fald er nødt til at drøfte, hvordan vi sikrer den balance.
Her stiller vi nogle patienter, der i forvejen er i en udsat position, dårligere, og som ministeriet også selv har oplyst, drejer det sig om et relativt lille antal sager, der, selv om de er tunge at belyse, lægger beslag på begrænsede ressourcer.
I Radikale Venstre er vi enige i, at lovforslaget skal opdeles.
Vi kommer selvfølgelig til at støtte den del, der udspringer af aftalen, og så ser vi frem til i udvalget at diskutere den anden del om klagefrister for at finde en løsning, som vi alle sammen kan se os selv i.
Jeg vil også godt lige medgive, at vi har haft gode drøftelser, og at der er lavet ændringer, men jeg ser frem til udvalgsarbejdet.