Henrik Dahl (LA), 2018-11-08:
Tak for det, formand.
Beslutningsforslaget her er jo, ikke hvad angår afsender, men hvad angår indhold, stort set en genfremsættelse af et tidligere beslutningsforslag, som altså blev fremsat af Alternativet.
Alternativets ordfører har jo allerede været inde på, at genbrug er en god ting, så det vil jeg da sådan set tilslutte mig og genbruge nogle af de bemærkninger, som jeg også kom med sidst.
Rammerne for vores skolevæsen bliver fastlagt pr. tradition i nogle meget brede forlig, som de nuværende regeringspartier og Dansk Folkeparti, Socialdemokratiet, Radikale og SF har tradition for at deltage i.
Forslaget bryder jo lidt med det mønster, fordi der formelt jo står i beslutningsforslaget, at Folketinget skal pålægge regeringen at iværksætte forslaget, men det er jo i virkeligheden noget andet, der står.
Der står jo, at de to partier, som står uden for den normale forligskreds, pålægger forligskredsen at gøre, hvad Alternativet og Enhedslisten siger.
Og det er jo selvfølgelig udtryk for en ny politisk kultur.
Men som repræsentant for den klassiske politiske kultur vil jeg nu altså også sige, at den også har nogle gode ting ved sig.
Jeg synes, man kunne overveje at tilmelde sig de forligskredse, der er, og så påvirke tingene ad den vej.
Det tror jeg der kommer mere ud af.
Så vidt genbruget.
Jeg vil også godt have lov at sige nogle ting, der ikke er genbrug.
Jeg tror, at det er vigtigt at anerkende betydningen af institutioner, og jeg tror måske, at der sådan generelt i den politiske debat er for lidt opmærksomhed på de institutioner.
Den institution, som vi er i nu, altså Folketinget, er jo en meget vigtig institution, som er med til at sikre lov og orden, borgernes frihed, en lang række ting, som langt de fleste mennesker synes er afgørende.
Men folkeskolen er jo også en meget vigtig institution.
Den har jo en tradition for at skabe en bestemt form for læreringsfællesskaber, og den egentlige mening med folkeskolen er jo at skabe nogle meget, meget stærke læringsfællesskaber.
Men man skal ikke være blind for, at folkeskolen også har nogle bivirkninger, som på en vis måde er meget gavnlige, fordi den jo også skaber nogle menneskelige fællesskaber i de år, man opholder sig i folkeskolen.
Selv om man er kommet i min høje alder, er der da mange af mine klassekammerater, jeg stadig væk har noget med at gøre, og jeg husker med glæde tilbage på den tid, vi tilbragte sammen.
Så i folkeskolen lærer man i fællesskab at arbejde med noget stof, og som en bivirkning lærer man at gøre ting med andre.
Derfor ser jeg også folkeskolen som en institution, der yder et enormt vigtigt bidrag til at bekæmpe narcissisme, som jo er et fremherskende træk hos mange børn, og som ikke er en god ting.
Det bekæmper måske også forældrenes, narcissisme er måske ikke det rigtige ord, men altså, forældrenes overdrevne trang til at se deres barn som noget meget specielt, og det bekæmper en form for forbrugerisme blandt borgerne i forhold til vores institutioner.
Og det er jo ikke, fordi jeg sådan set synes, at der er noget galt med forbrug, når det foregår på et marked, men jeg tror bare, at forbrugerisme i forhold til institutioner og i forhold til forpligtende fællesskaber er en dårlig ting.
Så kan jeg i øvrigt tilslutte mig hr. Alex Ahrendtsens bemærkninger om undervisningspligt og skolepligt.
Det var en tale med et stærkt budskab, som jeg synes var rigtig god, og som rækker ud over det hverdagspolitiske.