runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Yildiz Akdogan (S), 2017-02-22:
Ministerens svar overrasker mig lidt, fordi ministeren da må være interesseret i, om man netop kan blive klogere på baggrund af den her sag, så andre lignende sager ikke opstår.
Vi snakker om en mor, der har haft en psykose, er blevet indlagt og udskrevet dagen efter, og som 3 dage senere myrder sit eget barn.
Det må da resultere i en eftertanke om, at noget er gået galt, og så må det også sætte nogle tanker i gang hos ministeren om, hvad det er, der er gået galt.
Er det noget, man kan lære af eller drage en konklusion om, så lignende ikke sker igen?
Jeg vil høre: Hvorfor synes ministeren ikke, at det er relevant eventuelt at bede om en redegørelse for at blive klogere?
Jeg er rigtig glad for, at den her arbejdsgruppe, der skal arbejde med styring af psykiatrien, er blevet nedsat.
Jeg er især glad for, at man langt om længe prøver at følge op på, hvad der egentlig er sket med de 2,2 mia. kr. Jeg har ad flere omgange efterspurgt svar på spørgsmålet om, hvad pengene konkret er gået til.
Nu er den proces sat i gang, og det er jeg personligt rigtig, rigtig glad for.
Ikke desto mindre er der stadig væk nogle ret tragiske sager rundtomkring i landet.
Det her er en af dem.
Hun bliver efter eget ønske indlagt, men bliver udskrevet dagen efter, fordi man fra psykiatriens side mener, at der ikke rigtig kan gøres noget for hendes tilstand.
Så går der 3 dage.
Hun hører stemmer igen, og det ender i den her forfærdelige situation, hvor hun myrder sin 9-årige datter, fordi hun hører stemmer.
Det er jo ekstremt bekymrende.
Nu siger ministeren, at der selvfølgelig skal være en lægefaglig vurdering, før en patient bliver udskrevet.
Det kan undre mig personligt at høre, at en mor, der bliver indlagt på grund af en psykose, bliver udskrevet igen dagen efter.
Derfor vil jeg høre ministeren om noget.
Vil ministeren eventuelt bede om en redegørelse fra psykiatrien i Brønderslev for at se på, om der er sket en fejl i processen?
Er der noget, vi kan tage ved lære af, så sådan nogle forfærdelige sager ikke gentager sig?
Tak for det, formand.
Spørgsmålet lyder: Vil ministeren redegøre for, hvad ministeren mener der skal til for at forhindre sager som den, hvor en mor 3 dage efter at være udskrevet fra psykiatrisk afdeling slår sin 9-årige datter ihjel?
Vil ministeren redegøre for, hvad ministeren mener at der skal til for at forhindre sager som den, hvor en mor 3 dage efter at være udskrevet fra psykiatrisk afdeling slår sin 9-årige datter ihjel?
Tak for det.
Enkeltsager kan måske ikke gøre os klogere, men det er jo ikke første gang, vi ser sådan nogle tragiske tilfælde.
Der har også været et tilfælde med en ung mand, der var meget psykisk syg, og som endte med at slå sine egne forældre ihjel.
Og jeg tænker, at her er der altså i hvert fald en mulighed for at blive klogere.
Så hvis den her enkeltsag ikke skal gentages, kunne det være meget godt at blive klogere af den, og derfor håber jeg, at ministeren kommer på andre tanker og måske vil prøve at grave lidt i den her sag.
Troels Ravn (S), 2017-02-22:
Hvad er ministerens kommentar til artiklen »Få hjælp af naboen« i Ekstra Bladet den 16. februar 2017, der afslører et forringet akutberedskab i Region Syddanmark, og hvad agter ministeren at gøre, så beredskaberne er intakte og antallet af beredskaber er tilstrækkelige, så responstiderne bliver acceptable og borgerne får den tryghed, de har krav på?
Tak for det.
Hvad er ministerens kommentar til artiklen »Få hjælp af naboen« i Ekstra Bladet den 16. februar 2017, der afslører et forringet akutberedskab i Region Syddanmark, og hvad agter ministeren at gøre, så beredskaberne er intakte og antallet af beredskaber er tilstrækkelige, så responstiderne bliver acceptable og borgerne får den tryghed, de har krav på?
Julie Skovsby (S), 2017-02-22:
Nu taler vi om og tager udgangspunkt i nogle konkrete sager, men det, DR Fyn og Fyens Stiftstidende har gjort, er, at de i et omfattende datamateriale har set, at akutbilerne i lange perioder i de her fire byer har været ude af drift.
De har simpelt hen ikke kørt.
De har holdt i garage.
Vi kan ikke have overskriften »Huller i trygheden«, som der har været, og derfor må jeg bare gentage mit spørgsmål.
Troels Ravn (S), 2017-02-22:
Et udsultet område eller ej – igen er jeg sådan set enig i, at det her inden for den økonomiske ramme er regionernes ansvar.
Men vi har her at gøre med noget, der har et stort omfang – manglende ambulancedækning, lange responstider – som gør, at vi også i Folketinget bliver nødt til konkret at tage stilling til den her udfordring.
Vi kan ikke leve med en falsk tryghed.
Derfor vil jeg gerne spørge til ministerens umiddelbare holdning til det, at vi beder regionerne om at opgøre de her responstider og udsende dem på postnumre og ikke for store geografiske områder.
Det skal altså være fordelt på postnumre.
Det ville give et mere retvisende og mere præcist billede af de reelle responstider.
Tak for svaret.
Jeg er enig med ministeren så langt, at det her er regionernes ansvar.
Jeg vil også understrege, at det her omkring manglende beredskab og meget lange responstider har et omfang ikke kun i Region Syddanmark, men også andre steder i Danmark, så det også bør være et anliggende for sundhedsministeren og for Folketinget.
Det her er ikke et partipolitisk slagsmål, men det er grundlæggende sådan, at minutter er afgørende for liv eller død ved ulykker, og ambulancedækning og responstider er et vigtigt emne, når det gælder velfærd og når det gælder grundlæggende tryghed.
Vi skal både i byerne såvel som i landdistrikterne kunne være helt sikre på, at vi har det bedst mulige beredskab inden for den økonomiske ramme, der selvfølgelig er.
Der er alt for mange eksempler på såkaldte nedetider og manglende ambulanceberedskab og for lange responstider, og vi kan ganske enkelt ikke spille russisk roulette med borgernes sundhed.
Aktindsigt viser, at i løbet af perioden 1.09.2015 til 31.05.2016, hvor akutbilen skulle have været til rådighed i området for syge og tilskadekomne, stod bilen stille 24 pct. af tiden i Skærbæk, 25 pct. af tiden i Haderslev, 29 pct. af tiden i Grindsted.
Omkring ambulancedækningen har aktindsigt vist, at der ved et eksempel i Brørup var en nedetid på hele 60 dage i 2016.
Det er de her aktindsigtfortællinger fra bekymrede borgere, der også oplever lange responstider, afdækninger i medierne, JydskeVestkysten, Fyens Stiftstidende, regionalt tv, TV Syd osv., der viser, at det her er en markant udfordring for vores sundhedssystem, og derfor er det, at spørgsmålet her bliver stillet til ministeren.
For det er dog tankevækkende, at vi ved udrykning til brand opererer med en maksimal responstid på 15 minutter, mens vi ved udrykning til ulykker med mennesker involveret kan opleve responstider på 20-25 minutter.
Og respekt for det regionale så vel som for det kommunale selvstyre, men måske burde det også være en overvejelse værd for ministeren – det kan vi måske forfølge ved en anden lejlighed – at tænke på, om det for det præhospitale område, der sikrer et fastsat service- og kvalitetsniveau for såvel offentlige som private leverandører, måske er en udfordring, at regionerne laver selvkontrol og selv bestemmer, hvad der skal siges udadtil, altså om det måske var på tide, at vi tænker i retning af et landsdækkende organ, som kunne fastsætte et mindste serviceniveau og kvalitetsniveau på det her område.
Carl Holst (V), 2017-02-23:
Ja, det kan de godt.
Det mener jeg ikke at et af verdens højeste kontanthjælpsniveauer, som Danmark har efter kontanthjælpsloftet, er.
Men selvfølgelig kan ydelser blive for lave.
Jeg synes, spørgerne generelt har en tendens til at tro, at det her er sort-hvidt, enten-eller.
Jeg anerkender, at det måske kan være svært at forholde sig til det, jeg siger – ud over at man synes, det er spændende.
Men helt ærligt: Det, der skal være nuancerne i socialpolitikken i Danmark, er jo, at vi ikke tror, at det her er et tal, vi kan lave ud fra en statistik, men at vi ser på de enkelte i forhold til de udfordringer og muligheder, de har.
Det er bare det, jeg med tilslutning til teksten i forslaget til vedtagelse forsøger at forholde mig til.
Pernille Rosenkrantz-Theil (S), 2017-02-23:
Nu er det sådan set regeringen, der har lavet et kontanthjælpsloft, hvor den enkelte socialrådgiver ikke må gå ind og lægge alle de nuancer ind, som hr. Carl Holst står og taler om.
Det må de ikke.
Så bliver jeg bare nødt til at få uddybet lidt det der med, om ydelserne kan blive for lave.
For når der er 17 organisationer, der henvender sig og råber alvorligt vagt i gevær, er det så måske ikke et udtryk for, at de lige netop er blevet for lave; at man faktisk er faldet ned under den fine grænse, der er, imellem at det selvfølgelig skal kunne betale sig at arbejde – det mener de fleste af os – men at det omvendt også skal være sådan, at mennesker har en ordentlig levestandard?
Der vil jeg bare appellere til, at man lytter, når 17 organisationer henvender sig.
Jeg har i øvrigt hørt – ministeren sagde det jo lige før – at regeringen lægger op til at skulle skaffe flere billige boliger.
Det må jo være udtryk for, at man anerkender, at særlig i de større byer giver det her nogle rigtig store problemer.
Og det er jo præcis det, de her organisationer er inde at sige.
Derfor vil jeg bare spørge ordføreren igen: Kunne det tænkes, at man er kommet derhen, hvor ydelserne – særlig de steder, hvor huslejerne er meget høje – simpelt hen er blevet for lave, og at det skaber børnefattigdom på et niveau, som vi ikke har set meget længe i danmarkshistorien, og at det er derfor, så mange organisationer råber så højt, som de gør?
Carl Holst (V), 2017-02-23:
Ordførerens parti har selv været med til at lave ungeydelser, som jo var et udtryk for, at man mente, at økonomisk incitament var en vej frem for mennesker til at komme videre i deres liv.
Jeg mener igen ikke, at kontanthjælpen efter kontanthjælpsloftet er af en størrelse, der skaber problemer for, at man kan leve.
Så nævner ordføreren en række spørgsmål og bemærkninger.
Jeg prøver at se, hvor mange af dem jeg kan nå at svare på.
Det er en del af både to- og trepartsforhandlingerne at se, om man kan fremme dem.
Jeg tror, det er 642 mio. kr., man har sat af til det.
Endelig spørger ordføreren, om vi ikke lytter.
Jo, selvfølgelig lytter vi.
Vi tror bare ikke, at vejen frem udelukkende er flere kroner og øre, men at vi gør det, som vi lægger op til jævnfør teksten i forslaget til vedtagelse.
Christian Juhl (EL), 2017-02-23:
Jeg synes, det er meget ensidigt, når liberalister snakker om, hvordan man får mennesker, der ikke har arbejde, i arbejde.
For man kigger altid kun på dem, der ingen arbejde har, og siger, at der nok er noget galt med dem.
Man kigger ikke på det arbejdsmarked, som ikke lukker dem ind.
Hvis en liberalist nu troede på sine egne teorier om incitament og sådan nogle ting, turde en liberalist jo også tilbyde retten til arbejde, garantien for, at der er et job til alle, der ikke er i arbejde.
Hvorfor i alverden tør I ikke give den ret til mennesker i vores samfund: Hej, her er en plads til jer, det garanterer vi, for vi tror på jer?
Så var vi fri for at diskutere den mistænkeliggørelse af mennesker, som ikke har arbejde.
Carl Holst (V), 2017-02-23:
Jeg kan ikke helt genkende billedet af, at jeg som liberalist bare tror negativt om folk, der ikke har noget som helst arbejde.
Jeg er bare holdningsmæssigt og værdimæssigt uenig i, at de samfund, hvor man har garanteret alle arbejde, har været samfund, som er værd at tilstræbe som lykkesamfund.
Christian Juhl (EL), 2017-02-23:
Der sneg ordføreren sig uden om.
Vi diskuterer hele tiden, om ydelsens størrelse gavner muligheden for at komme ind på arbejdsmarkedet – det er sådan set ikke derfor, jeg søger arbejde, altså at jeg har det dårligt, det er, fordi jeg gerne vil have et arbejde og klare mig selv.
Men jeg har jo set masser af mennesker, der både søger 30, 40 og 50 job om måneden og aldrig kommer ind på det arbejdsmarked.
Så kan vi jo blive ved med at snakke om den ydelse til evig tid.
Det er der, jeg mener, at liberalisterne er ansvarsløse, når de ikke tør give den garanti over for de mennesker, der så gerne vil ind på arbejdsmarkedet.
Så begynder I bare at snakke om, at ydelsen er for høj.
Det er jo en dum diskussion; det er en diskussion, som ingen vegne fører, og som kun peger på, at der skulle være noget galt med de mennesker, der ikke har et job.
Carl Holst (V), 2017-02-23:
Nej, det er ikke korrekt forstået.
Jeg har ikke på noget tidspunkt sagt, at økonomisk fattigdom og åndelig fattigdom ikke kan hænge sammen.
Jeg har heller ikke på noget tidspunkt sagt, at åndelig fattigdom udelukkende handler om uddannelse.
Jeg taler om fattigdom i bred forstand og det at være ekskluderet fra socialt samvær, foreningsliv og andre ting.
Det er den form for fattigdom i bred forstand, som jeg taler om.
Der, hvor uddannelsesdelen kommer ind, er jo, at vi kan se, at socialt udsatte får en dårlig start på livet.
De får for lidt ud af dagtilbuddet og folkeskolen og de videregående uddannelser.
Her har vi en ikkeeksisterende social mobilitet i Danmark.
Det er det, der er udgangspunktet for regeringens initiativer, jævnfør ministerens tale.
Trine Torp (SF), 2017-02-23:
Så mange Perniller er der trods alt heller ikke, men tak for det.
Det vil sige, at når der er økonomisk fattigdom, er der også åndelig fattigdom.
Det kan jeg så forstå alene handler om uddannelse.
Carl Holst (V), 2017-02-23:
Det vil jeg gerne sige til fru Trine Torp og ikke til, som formanden sagde, fru Pernille Trine Torp.
Det med Pernille er ved at tage overhånd.
Det er, at man ikke får en god skolegang, uddannelse og beskæftigelse, og frekvensen af socialt udsatte, der ikke får det, er for høj.
Trine Torp (SF), 2017-02-23:
Tak for det.
Jeg vil sådan set bare stille et meget konkret spørgsmål til ordføreren.
Carl Holst (V), 2017-02-23:
Fællesskabet er i den her sammenhæng arbejdsfællesskabet – det var det, jeg forsøgte at forklare og argumentere for i forhold til kontanthjælpsniveauet – men det er også et andet fællesskab: det sociale fællesskab, civilsamfundsfællesskabet – det, der blev kritiseret meget, da den daværende regering med Karen Ellemann som minister lancerede de ti sociale mål.
Men jeg tror på, at det, at man som en del af en midlertidig passiv forsørgelse er en del af et socialt frivilligt samarbejde eller samvær, er noget af det, der fremmer.
For socialt armod er næsten lige så slemt som økonomisk.
Marianne Jelved (RV), 2017-02-23:
Ja, det er jo en lidt uhensigtsmæssig måde, vi står i dialogen på, for jeg ville meget gerne diskutere det her videre med Venstre.
Nu citerer jeg fra de borgerliges forslag til vedtagelse i første afsnit: »... og udsatte børn og familier skal have en effektiv og omsorgsfuld hjælp, der handler om mere end materielle afsavn.
Fattigdom skal modvirkes ved, at langt flere kommer med i fællesskabet.«
Det er jeg sådan set fuldstændig enig i.
Jeg har så bare et spørgsmål: Hvordan?
Pernille Rosenkrantz-Theil (S), 2017-02-23:
Tak for det.
Nu kan jeg forstå på Venstres ordfører, at ydelsen, økonomien kan spille en rolle.
Ydelserne kan nemlig blive for høje.
Det er jeg for så vidt enig i.
Det, der jo så er det store spørgsmål, er, om ordføreren også er enig med mig i, at ydelserne også kan blive for lave – altså blive så lave, at det i sig selv bliver en dynamo for andre typer af sociale problemer end det, der alene handler om økonomi.
Det er et ret simpelt spørgsmål: Ydelserne kan altså blive for høje, men kan de faktisk også blive for lave?
Carl Holst (V), 2017-02-23:
Jeg er uenig i udlægningen.
På den måde har man en tilgang til det, hvor man siger: Vi tror på dig, og vi vil ikke bare placere dig, sådan at vi kan have god samvittighed ved at give dig nogle penge uden at skulle tage hånd om, at du skal være selvforsørgende.
Se, det kan man kalde liberalisme – jeg kalder det tro på den enkelte og bevidstheden om, at hjælp til selvhjælp i højere grad er vejen frem, end at man koldt fra statens side siger til folk: Her er nogle penge.
Vi har god samvittighed, og du er på varig offentlig forsørgelse uden at være del af et fællesskab.
Trine Torp (SF), 2017-02-23:
Jeg bliver da helt nysgerrig på ham der elektrikeren.
Har han fået et job, efter at han måske er begyndt at søge nogle andre steder?
Altså, når jeg spørger, er det selvfølgelig ikke sådan bare polemik, men det er jo også på grund af det eksempel, som fru Pernille Rosenkrantz-Theil nævnte før, med en blind mand eller kvinde, som har søgt i årevis.
Vi ved fra handicaporganisationerne, at deres medlemmer så gerne vil arbejde, men der er ikke indrettet de jobs til mennesker med handicap.
De kommer til at leve på fattigdomsydelser.
Det er bare der, jeg vil spørge, om det er fuldstændig rimeligt, at de børn, der vokser op i de familier, igennem deres barndom skal stilles væsentlig ringere end deres kammerater, fordi deres forældre ikke kan få et arbejde.
De skal leve i den usikkerhed, der er, med, om deres forældre har råd til, hvad det nu skulle være.
Jeg vil bare høre: Synes fru Laura Lindahl, at det er i orden?
Laura Lindahl (LA), 2017-02-23:
Jamen det er fuldstændig rigtigt, at det er forkert at give et billede af, at man bare kan sidde i sofaen på kontanthjælp, sådan ved jeg godt at systemet ikke er.
Jeg ved godt, at man bliver skubbet rundt i alle mulige indsatser.
Så det medgiver jeg, det er et forkert billede at give at få det til at virke, som om man på offentlig forsørgelse bare kan sidde hjemme og hygge sig i sofaen, for det kan man ikke.
Det er vel egentlig det, der lidt er essensen, nemlig at man kan gøre to ting.
Hvis man tror på incitamenter, kan man enten have et ydelsesniveau, der er så lavt, at man tror på, at folk selv aktivt vil ud og finde et job, fordi de vil væk fra de lave ydelser, eller også kan man have et system, som vi har, hvor vi jagter folks fritid, hvis de er på overførselsindkomst, i håbet om at de så kommer ud.
Jeg ser kun de to muligheder, fordi jeg tror på incitamenter.
Og jeg er ikke sikker på, at jeg synes om den model, vi har valgt i Danmark, hvor vi har et højt niveau i vores overførselsindkomstssystem, hvis man sammenligner med de lande, vi normalt sammenligner os med, og til gengæld jagter folks fritid.
Jeg tror faktisk, at jeg mere er tilhænger af, at man har lavere ydelser og så ikke jagter folk lige så meget, men at folk selv har incitament til at komme hurtigere ud i et hvilket som helst job.
Pernille Skipper (EL), 2017-02-23:
Finansministeriets tal peger på, at der vil være en effekt, altså, der er simpelt hen evidens for, at mennesker for at arbejde skal blive presset på pengepungen?
Jeg spørger, fordi vi er mennesker herinde, som arbejder med socialpolitik til daglig, og jeg tror, at jeg rigtig mange gange har hørt fru Laura Lindahl sige evidens – 100 gange!
At tingene skal være evidensbaserede, og at vi skal gøre ting, der virker.
Ved vi, at kontanthjælpsreformen virker, eller er det noget, Liberal Alliance tror – eller er effekten dokumenteret?
Det var det, jeg spurgte om.
Så vil jeg gerne bare rette en lille ting, og det er det der fuldstændig vanvittige billede af, at man kan sidde tilbagelænet på kontanthjælp.
For første er to tredjedele af dem, der er på kontanthjælp, vurderet til slet ikke at være arbejdsmarkedsparate.
De har en masse ting, der gør, at de på ingen måde er tilbagelænede.
For det andet bliver de kylet igennem et aktiveringssystem – bare, så vi lige har det på plads, ikke?
Laura Lindahl (LA), 2017-02-23:
Så vil jeg godt korrigere.
I forhold til kontanthjælpsloftet og spørgsmålet om, hvor høje ydelser man får, tror vi jo på, at hvis ydelserne er lavere, vil incitamentet til at tage et job være større.
Jeg talte med en elektriker, som havde søgt rigtig, rigtig mange job inden for sit fag.
Han havde fået afslag på afslag, og så spurgte han mig: Hvad skal jeg gøre?
Nu bliver jeg ramt yderligere af kontanthjælpsloftet.
Så sagde jeg: Jamen har du søgt andre steder end inden for dit eget fag?
Nej, det havde han ikke, for han var elektriker, og det var selvfølgelig det, han ville arbejde med, sagde han.
Der var mit budskab til ham jo, at han er nødt til at tage et andet arbejde uden for sit fag, indtil han kan få et job som elektriker.
Og der jo lige præcis det, vi mener, altså at det ikke er hensigtsmæssigt eller rimeligt, hvis kontanthjælpsloftet eller den ydelse, man får, er så høj, at man kan sidde tilbagelænet og vente på, at der bliver en ledig plads til en i elektrikerfaget.
Vi mener faktisk, at han skulle tage et job i en hvilken som helst branche for at forsørge sig selv, indtil han kan få det, der for ham er drømmejobbet.
Det er jo det, der er meningen med det her, og det tror vi på og føler os helt overbevist om virker.
Det er sådan set også det, som Finansministeriets tal peger på, altså at der vil være en effekt.
Pernille Skipper (EL), 2017-02-23:
Der tager fru Laura Lindahl fejl.
Det har noget med kontanthjælpsloftet at gøre, at mennesker med handicap har svært ved at få et arbejde.
For er de på kontanthjælp, bliver de ramt af kontanthjælpsloftet, og deres børn bliver ramt af kontanthjælpsloftet, og det har konsekvenser for deres opvækst og deres hverdag og deres muligheder for at få en uddannelse og et arbejde senere i livet.
Det har konsekvenser for deres muligheder for at være en del af fællesskabet som børn.
Så det har noget med kontanthjælpsloftet at gøre, og jeg synes, det er sigende, at fru Laura Lindahl faktisk står og indrømmer over for fru Pernille Rosenkrantz-Theil, at en blind kvinde på kontanthjælp ikke kommer mere eller mindre i arbejde af, om ydelsen er 2.000 kr. højere eller lavere.
Det var jo det, fru Laura Lindahl sagde.
Alligevel har man fra Liberal Alliances side valgt at lave en kontanthjælpsreform, som tager rigtig mange penge, også fra mennesker med handicap for at presse dem i arbejde.
Det er jo selvmodsigende.
Jeg kunne godt tænke mig at spørge, om Liberal Alliance har nogen som helst dokumentation for, at kontanthjælpsreformen vil have en effekt og få flere mennesker i arbejde.
Laura Lindahl (LA), 2017-02-23:
Det er jo helt vildt at sige, at vi, fordi vi har indført et kontanthjælpsloft, ikke vil give handicappede folk et arbejde.
Altså, uanset hvad ydelsen er, er det jo ikke der, hunden ligger begravet.
Den blinde kvinde, som har søgt 40 job om måneden, eller hvad eksemplet lyder på, har jo ikke nemmere ved at få et arbejde, fordi ydelsen er 2.000 kr. højere eller lavere.
Og derfor er der jo en selvstændig pointe i at sige: Hende skal vi da bare hjælpe i arbejde.
Vi holder hende ikke fast i passiv forsørgelse, og vi ønsker da bestemt ikke at sygeliggøre en kvinde, fordi hun har mistet synet, for det mener vi ikke at hun er.
Men det har ikke noget med kontanthjælpsloftet at gøre, at en blind kvinde har svært ved at få et arbejde.
Pernille Rosenkrantz-Theil (S), 2017-02-23:
Godt, så tager vi lige eksemplet med den blinde, som jeg også havde på banen over for Dansk Folkeparti tidligere i dag.
Der er tale om en blind person, der har søgt arbejde i årevis uden at have kunnet få et arbejde, fordi vedkommende er blind.
På hvilken måde mener fru Laura Lindahl at kontanthjælpsloftet skulle bidrage til, at en person, der har søgt arbejde i årevis, lige pludselig skulle kunne få det arbejde?
Normalt siges det jo så fra den borgerlige side, at vedkommende slet ikke skal være på kontanthjælp.
Jo, selvfølgelig skal vedkommende det.
Altså, I har vel ikke tænkt jer, at blinde mennesker lige pludselig skal på førtidspension, når de nu gerne vil have et arbejde?
Og det er jo den alternative ydelse, der er.
Så lad nu være med at ville parkere folk.
Giv dog folk med handicap lov til at arbejde, og lad være med at gøre dem fattige, fordi de faktisk forsøger at gøre en indsats for vores samfund.