Ellen Trane Nørby (V), 2016-11-15:
Tak for jeres kommentarer, og ikke mindst tak til de partier, der har valgt at stå bag gymnasieforliget og de to lovforslag, vi fremlægger i dag.
Jeg vil gerne takke for en meget frugtbar, nogle ville måske også sige ophedet dialog og diskussion undervejs i forløbet, siden vi fra regeringens side lancerede vores udspil til den gymnasiereform, og indtil vi landede aftalen halvanden måneds tid senere.
Jeg er sådan set enig med de ordførere, der også her i salen har sagt, at vi talte os ind mod hinanden, vi forsøgte at finde det fælles gods, der skal være med til at gøre vores fremtidige gymnasiale uddannelser stærke til gavn for de unge, der kommer til at gå på vores gymnasier og på vores hf i den kommende tid.
Hver sommer, når kirsebærtræerne springer ud og solens stråler begynder at varme vores vintertrætte kroppe, fyldes Danmarks gader også ofte med vognlæs efter vognlæs af jublende og euforiske studenter.
Vi andre vinker og dytter, men jeg tror også, at man må sige, at når festen er slut, når lettelsen over eksamen er overstået og fordampet, er der rigtig mange af de unge, som møder virkeligheden og også nogle valg, de selv skal træffe, en tvivl og en forventningens glæde, men også nogle gange en frygt for, hvad det så er, man skal bruge den til.
For rigtig mange af de nyslåede studenter har ikke nødvendigvis klaret deres eksamen med et godt resultat, har ikke nødvendigvis fået det afsæt, som kan bringe dem videre ind på den uddannelse, de ønsker.
Nogle af dem har måske holdt mere fast i det sociale i de tre år i gymnasiet end haft fokus på drømmen om en studenterhue og en gymnasial uddannelse og det at læse videre.
Når jeg siger det, er det, fordi jeg også synes, at vi skal være ærlige om de veje, der er gennem vores uddannelsessystem.
Vi ved, at rigtig mange unge i dag vælger det almene gymnasium, for det gør kammeraterne.
Der er også flere, der har valgt gymnasiet, selv om de har svage faglige forudsætninger og uden egentlig nødvendigvis at have det sigte, at de ønsker at læse videre.
Og så er der jo en grund til det der med, at tvivlen måske melder sig, når studenterfesterne er slut.
Der er også mange af dem, som har svage faglige forudsætninger, som ikke når dertil, at de får huen på hovedet, men falder fra undervejs, fordi de ikke kan leve op til de faglige krav, der stilles.
Der er en hel del af de unge, der tager en studentereksamen, som starter på en erhvervsuddannelse inden for et år eller to, efter at de har fået huen i hus.
Jeg synes egentlig, at vi skal være ærlige og stille spørgsmålet, om de ikke måske havde været bedre tjent med at få en mere præcis vejledning, en mere præcis faglig beskrivelse af, hvad der stilles af krav på vores ungdomsuddannelser, så de måske en ekstra gang havde overvejet, om de tog det, som kammeraterne gjorde, eller om de egentlig valgte det, de godt selv kunne tænke sig at arbejde med fremover, altså om en erhvervsuddannelse eller en eux, hvor man kombinerer studenterhuen med et svendebrev, måske nærmere havde været vejen.
For der er mange veje at gå, når man som ung er færdig med grundskolen og skal træffe valg om uddannelse og job.
Og gymnasiet er bare en af de veje.
Vi har vores tre gymnasiale uddannelser, vi har hf, vi har vores erhvervsuddannelser, vi har vores eux-forløb, og vi har også andre veje både til uddannelse og til job.
Og den ene vej er ikke bedre end den anden.
For mig handler de her lovforslag, vi behandler i dag, og den gymnasieaftale, som vi lavede før sommerferien, også om at tage fat om nældens rod og gøre op med uddannelsessnobberiet.
Det handler også om at være ærlig over for de unge om, hvilke faglige krav der stilles på vores forskellige ungdomsuddannelser.
Det handler også om at få de unge til at stille sig op, reflektere en ekstra gang over deres valg, overveje, om de vælger det, de selv ønsker, og at det forhåbentlig også dermed får flere unge til at vælge rigtigt første gang.
Det er ikke nogen hemmelighed, at jeg synes, det er nødvendigt at stramme op både på de faglige krav og på kravene til almendannelse, og at vi sådan set som politikere, som gymnasieinstitution, som uddannelsesinstitutioner bredt set er ærlige, med hensyn til hvad det er for nogle faglige krav, vi stiller til de unge.
Jeg synes i høj grad, at en af de ambitioner, jeg og regeringen havde med gymnasiereformen, nemlig at gøre valget klarere for de unge og understrege, at de gymnasiale uddannelser blot er en af de veje, der er at gå, og at de gymnasiale uddannelser i høj grad er med henblik på at læse videre, også står klart i den aftale, vi har lavet.
Hvis vi tager følgelovforslagets indførelse af folkeskolens afgangseksamen, indførelsen af skærpede adgangskrav, så handler det jo ikke om at slå nogen oven i hovedet, som jeg lidt kan høre, at de to partier, der står uden for, mener at vi gør.
Så handler det om, at vi sender et klart signal om, at vi skal være bedre til at løfte alle unge, at vi skal have fat på langt flere unge tidligere i uddannelsesforløbet, at vi skal bryde den negative sociale arv.
Og det er ikke ved at slække på de faglige krav til vores ungdomsuddannelser, men ved at løfte eleverne fagligt i løbet af deres grundskoletid.
Formålet med folkeskolens afgangseksamen er at signalere meget klart og tydeligt til vores folkeskole, til vores grunduddannelser, at det er deres opgave at løfte alle elever – løfte alle elever maksimalt – så de får det bedst mulige grundlag for deres videre liv med uddannelse og med job.
Samtidig skal vi selvfølgelig også signalere til eleverne, at den indsats, som de lægger i grundskolen helt frem til prøveaflæggelsen, også er vigtig, i forhold til hvilke muligheder de har fremover.
De skærpede adgangsforudsætninger skal sikre, at de unge, der optages fremover på vores gymnasiale uddannelser, også er parate til at følge undervisningen og til at gennemføre uddannelsen.
Med de skærpede krav til uddannelsesparathedsvurderingen med et gennemsnit på mindst 5, hvis man ønsker en htx, hhx eller stx, og på mindst 4 for at få adgang til den 2-årige hf efter 9. klasse, og det, at eleverne skal bekræfte det faglige niveau ved deres afgangseksamen i folkeskolen, bliver vi også meget mere præcise om, hvad der kræves fagligt for at tage en gymnasial uddannelse.
Det er en reform, og det er to lovforslag, som vi behandler i dag, hvor vi tager fat om de gymnasiale uddannelser og skaber en mere klar profil for såvel hver af tre retninger som for hf og et stærkere fokus på både fagligheden og den almene dannelse i vores gymnasiale uddannelser.
Det er både en reform, hvor vi stiller krav til de unge, men det er også en reform, hvor vi tager dem alvorligt, og hvor vi også tager alvorligt, hvad det er for nogle krav, de vil blive mødt med i deres videre uddannelses- og arbejdsforløb og i deres videre liv.
Derfor er det også vigtigt med den her styrkelse af både den brede almene dannelse og det faglige kundskabsniveau for eleverne, for vi ser i dag, at der er mange gymnasieelever, som ikke bliver klædt godt nok på til en videregående uddannelse, og som efterfølgende falder fra.
Det betyder, at der er rigtig mange unge, som egentlig får studenterhuen i hus, måske også med gode karakterer, men som efterfølgende finder ud af, at de mangler lige præcis de fag, de skal bruge for at komme ind på den videregående uddannelse, som de kunne tænke sig.
Det, at vi har haft op imod 300 forskellige studieretninger, har også gjort det uoverskueligt for nogle af eleverne at vælge den studieretning, som passer lige præcis til dem, og som peger videre frem mod den uddannelse, som de ønsker.
Derfor synes jeg også, at den klare opbygning og den oprydning, vi har lavet i studieretningerne, sådan set gør det lettere og enklere for eleverne at vælge den studieretning, der åbner døre for dem fremover.
Vi sikrer, at alle studieretningerne har et højt fagligt niveau – fag på A-niveau og B-niveau – og at studieretningsfagene giver mulighed for et tæt fagligt sammenspil og faglig fordybelse og giver mere plads til den enkeltes eget valg og mere plads til, at fag også har en styrke og en faglighed, selv om de ikke er studieretningsfag.
Så skruer vi op for de naturvidenskabelige fag og gør matematik på B-niveau obligatorisk.
Vi skruer også op for de sprogstærke elever – dem med tre eller fire sprogfag på A-niveau eller på andre niveauer.
Det er vigtigt, for vi skal have flere unge, der vælger flere sprog, så ikke kun de unge, der vælger rent sproglige retninger, men også de unge, der vælger andre fagkombinationer, også tilskyndes til at vælge flere sprog.
Med den seneste reform er antallet af elever, der har tre sprogfag eller flere, faldet fra 33 pct. til 4 pct.
Det er katastrofalt, når vi ved, at vi lever i en global verden, hvor sprog giver nøglen til fremtiden, hvad enten det handler om, at man rejser selv, om jobsituationen, eller det handler om at kunne begå sig i den vide verden.
Derfor synes jeg også, det er vigtigt, at vi med gymnasiereformen og de to lovforslag, vi behandler i dag, giver mulighed for, at man kan få rabat – hvis man må bruge det udtryk – for sådan set at få nogle mere sprogligt stærkt funderede elever.
Så har vi hf'en.
Hf'en er jo den gymnasiale uddannelse i dag, som flest elever falder fra.
Det er den gymnasiale uddannelse, hvor færrest læser videre bagefter, og hvor de, der læser videre, i mindre grad gennemfører deres studie.
Det er en udfordring ved hf i dag.
Så skal vi sikre os, som vi gør det med lovforslaget, at vi moderniserer hf'en, målretter den, professionsorienterer den langt mere, og at vi dermed også skaber en tydeligere retning for den fremtidige hf.
Hf får en stærkere faglig profil.
Hf målrettes i høj grad de elever, der vil læse videre på professionshøjskolerne eller erhvervsakademierne,
og hvis man vælger at tage en udvidet fagpakke eller en overbygning, giver den også adgang til de lange videregående uddannelser.
Vi får en stærkere faglig tyngde.
Vi får en stærkere professionsretning i hf'en, og jeg håber og forventer, at det vil betyde, at denne opgradering til det moderne hf kan være med til at sikre os imod det alt for store frafald, vi har på hf'en i dag, altså at hf-uddannelsen bliver en stærkere uddannelse for de unge, der vælger den vej fremover.
Det kan godt være, at man bliver fagligt dygtigere inden for et smallere felt, men hellere det, end at vi har så mange unge, der falder fra undervejs.
Hf'en vil også fortsat være en uddannelse for dem, der af den ene eller den anden grund er kommet sent i gang med en uddannelse, og derfor er det jo også vigtigt, at hf'en både kan løfte de helt unge elever fagligt, men også kan løfte de elever, der måske har været ude på arbejdsmarkedet eller været i andre uddannelsesforløb, før de kommer ind på en hf.
De to lovforslag, vi behandler i dag, er en del af en ambitiøs reform, og jeg synes, det er vigtigt, at vi er ambitiøse på de unges vegne.
Jeg glæder mig også rigtig meget til udvalgsbehandlingen og den videre proces.
Hvis den er kendetegnet af den samme energi, den samme samarbejdsvilje og det samme engagement, som jeg så under forhandlingerne, så er jeg sikker på, at vi sådan set kan få skabt et rigtig godt afsæt for den kommende gymnasiale uddannelse og reformen af den og forhåbentlig også sende et klart signal til dem, der skal implementere den og arbejde med den, om, at det her er noget, vi står bag med et bredt flertal i Folketinget, altså at det er noget, vi vil kæmpe for.
Vi vil også kæmpe for dem, når der måske skal laves justeringer og er behov for, at vi kigger på flige og dele af det.
For det her handler om at sikre en stærkere gymnasieskole for de elever, der skal i gymnasiet med sigte på at læse videre, så de kan komme ud og tage deres drømmeuddannelse og komme ud på et arbejdsmarked, der stiller krav til dem.
Jeg er sikker på, at vi med lovforslagene i dag giver dem et bedre afsæt og nogle bedre betingelser for at kunne gennemføre en uddannelse, men mest af alt for at kunne leve det liv, tage den uddannelse og få det job, som de drømmer om.
Hvad enten det er som murer, sygeplejerske, musiker, læge, finansøkonom eller civilingeniør, er vi blevet mere præcise med hensyn til de faglige krav og mere præcise med hensyn til de forskellige profiler på vores ungdomsuddannelser.
Og vi gør op med det uddannelsessnobberi, som har været med til at proppe nogle unge i nogle uddannelsesmæssige kasser, hvor de ikke selv har følt at de har hørt til.
Tak for jeres opbakning undervejs.
Jeg glæder mig til det videre samarbejde med Folketingets partier om at få gymnasiereformen ud at fungere til gavn for de unge.