Leila Stockmarr (EL), 2025-02-18:
Tak for det.
Jeg vil gerne starte med at takke Alternativet og De Konservative for at indkalde til den her vigtige debat, og jeg vil også gerne takke statsministeren og klimaministeren for at møde op og tage debatten.
For i dag taler vi om noget så alvorligt som risikoen for kollaps af de havstrømme, der i praksis holder Danmark beboeligt.
AMOC er havenes transportbånd, en livsnerve for vores klima, både saltets og temperaturens motor.
Det kan derfor ikke blive meget mere alvorligt, end når 43 anerkendte forskere råber vagt i gevær og henvender sig direkte til os politikere i Norden og anmoder os om at handle.
For når havstrømmene fungerer, som de skal, så skaber de stabile vejrforhold, der f.eks. gør det muligt for os at producere fødevarer i det nordlige Europa, men hvis det skulle ske, at AMOC kollapser, vil det ændre vores liv radikalt.
Sidst AMOC var slukket, var det istid.
Det er derfor helt afgørende, at vi har mest mulig viden om udviklingsscenarierne, så vi kan tage de bedste forberedelsesforanstaltninger, inden det er for sent.
Jeg har op til i dag også selv brugt lidt tid på at læse ned i de forskellige videnskabelige udgivelser og forskningsrapporter for at blive lidt klogere på den her alvorlige problematik, som jo er meget teknisk og omfangsrig.
Der er ligesom to spor, som vi også har talt om i dag.
Der er dem, der ligesom ser risikoen for et pludseligt kollaps, og så er der den forskningsgren, der mener, at vi nok i højere grad ser ind i gradvise forandringer.
Så det er jo altså ret klart, at den her forskningsmæssige konklusion ikke er helt entydig, når det angår, hvor vi står i dag, i forhold til hvor hurtigt og pludseligt AMOC vil ændre sig og muligvis kollapse.
På sin vis stiller den her debat om videnskab os i en lidt svær situation som politikere, for det er jo ikke os som politikere, der skal agere klimavidenskabsmænd eller -kvinder.
Det er vores opgave at handle på viden om klimaets udvikling.
Så hvad gør vi så, når videnskaben ikke giver os et helt entydigt svar, eller når der endda er uenighed?
Vi tager et valg, og taget situationens alvor i betragtning skal vi selvfølgelig gå med livrem og seler.
Vi bliver desværre nødt til at forholde os til det værst tænkelige scenarie og handle, før det er for sent.
For at skære det helt ud i pap: Hvis en bro er ved at kollapse, venter vi så på en 100 pct. sikker vurdering, eller sikrer vi broen, før det er gået galt?
På den baggrund mener vi i Enhedslisten, at vi bør lytte til de 43 forskeres opråb.
For det går ikke, som jeg har noteret mig også her i debatten i dag, at vi i så høj grad, som regeringen gør, læner os op ad den mest forsigtige vurdering.
For hvad nu, hvis den vurdering er for optimistisk?
Det er jo ikke noget, der lige er grebet ud af den blå luft.
Vi har gang på gang set, at klimaforandringerne sker hurtigere, end vi troede, og hvorfor er det, at vi igen skal løbe den risiko?
For vi står i en situation, hvor vi ikke har råd til at vente, og derfor mener vi, at vi har brug for en nordisk klimarisikovurdering og en fælles handlingsplan, præcis som vi i øjeblikket koordinerer vores sikkerhedspolitik i Norden.
Statsministeren har selv været en drivkraft i at styrke det nordiske samarbejde, og hvorfor ikke bruge den tilgang her, når det kommer til en så alvorlig trussel som klimaforandringer?
For AMOC's stabilitet har en særlig betydning for os i Norden.
Hvis AMOC kollapser, vil konsekvenserne ramme os anderledes end landene i syd.
Hvor de vil opleve ekstreme hedebølger, risikerer vi kraftige temperaturfald og på sigt et dødt landbrug.
Vi kan derfor ikke nøjes med at vente på en IPCC-rapport, der kommer tidligst i 2028, og som jo langt hen ad vejen vil bygge på allerede eksisterende viden og undersøgelser.
Vi har brug for særlig og hurtigere viden om de særlige forhold i Norden, så vi kan handle.
Så vil jeg afslutte med at berøre noget, som forskerne er helt enige om, nemlig at vi skal reducere vores CO 2 -udledninger hurtigere og resolut og mere omfattende – også for at sikre os mod AMOC's kollaps.
Så ud over at reducere vores territoriale udledninger skal vi nedbringe vores tårnhøje globale CO 2 -aftryk, bl.a. ved at reducere vores forbrug, sætte ind over for finanssektorens udledninger, altså den økonomiske livline, der er i dag til de virksomheder, der stadig på trods af anbefalinger om det modsatte udvider sin produktion af fossile brændsler, der driver klimakrisen fremad, og så skal vi sætte ind i forhold til den internationale transport.
For vi bliver nødt til at tage det her opråb alvorligt, så vi skal både igangsætte et handlingsspor, hvor vi er nødt til at gå med livrem og seler, fordi det handler om at sikre, at Danmark i fremtiden også vil være beboelig, og have et land, der er værd at dyrke, og så skal vi have en nordisk undersøgelse og en beredskabsplan.
Sidst skal vi sætte målrettet ind for at sikre os, at vi reducerer langt mere CO 2 , end vi gør i dag, og der er 70-procentsmålet for 2030 et skridt på vejen, men det er langtfra nok.
Tak for ordet.