Sjúrður Skaale (JF), 2019-10-09:
Tak for redegørelsen.
Den er fin.
Den kommer meget godt rundt i det meget fintmaskede net af samarbejdsformer, der er mellem alle mulige parter i det arktiske område.
Men for at gøre Simon Emil Ammitzbøll-Bille glad vil jeg også sige, at den er meget beskrivende.
Det er meget sådan et katalog over de ordninger og aktiviteter, som er der.
Der er ikke så meget politik i den.
Men som jeg forstår på ministeren, kommer der en mere politisk udmelding senere, som vi kan tage stilling til.
Det glæder jeg mig til, for der er meget at tage stilling til.
Donald Trump aflyste sit besøg i Danmark, men om 2 dage kommer der en anden amerikansk Donald på besøg i Færøerne.
Det er den amerikanske destroyer »USS Donald Cook«, som lægger til i Runavik, og det er første gang i mange, mange år – dvs. første gang i årtier – at et amerikansk skib af den slags besøger Færøerne.
Det er interessant, men det, som det er et symptom på, er langt mere interessant.
For med hastige skridt er Arktis gået fra at være et lavspændings- til et højspændingsområde, fra et lavaktivitets- til et højaktivitetsområde, og så er det store, afgørende spørgsmål, om det danske rige er forberedt på den øgede interesse fra stormagternes side.
Det spørgsmål blev rejst i Politiken i går, hvor de beskrev en sag.
En stor gruppe velanskrevne forskere vil ind i grønlandsk farvand.
Deres faglige begrundelser og deres intentioner er gode og helt legitime, men forskningsskibene, som de skal sejle med, er russiske.
Og som man kan forstå, tyder alt på, at regeringen på grund af hensynet til USA vil sige nej.
Det er formentlig nødvendigt, der er jo meget at være mistænksom over, men fra russisk side vil det blive opfattet som en provokation.
Rusland vil i den diplomatiske krise, som i givet fald vil komme, henvise til den aftale, som Danmark selv underskrev den 23. maj sidste år, og som også omtales i den redegørelse, vi har til behandling i dag.
Der står nemlig, at Danmark vil bakke op om samarbejdet og den fri bevægelighed for forskere og forskningsudstyr på tværs af den arktiske region.
Både arktiske og ikkearktiske nationer skal have adgang.
Danmark er endda depositar for aftalen og har således et særligt ansvar for, at dens bestemmelser håndhæves.
Så sent som den 11. marts i år blev der holdt et møde om aftalens effekt.
Næste år skal der igen holdes et møde om aftalen, og hvad vil Rusland så sige?
Jeg tror, man vil sige, at Danmark gør præcis det modsatte af det, som man har sagt i sine ideologiske aftaler og erklæringer.
Nu er det selvfølgelig stadig ikke givet, hvad udfaldet vil være, men det er meget muligt, at Danmark bliver nødt til at afvise de her forskere, fordi deres platform er et russisk skib – hellere provokere Rusland end provokere USA.
Men man ville ikke stå i samme situation, hvis Danmark selv havde sådan et skib.
Så kunne forskerne sejle på et dansk skib.
I en kronik i januar, som er blevet omtalt før her i dag, sagde en stor gruppe forskere, at på trods af at Danmark er meget involveret i mange forskellige sammenhænge i Arktis, så savner de en virkelig dansk satsning på området.
Norge, Tyskland, Storbritannien, Canada, Korea, Kina og andre lande satser massivt med forskningsprogrammer i milliardklassen.
De investerer i tungt isenkram, i isbrydere osv. og prøver at komme ind og lave aftaler med grønlandske myndigheder om forskning af forskellig slags.
Spørgsmålet er bare, om man skal være offensiv eller defensiv, om man skal forsøge at sætte sin egen dagsorden eller reagere på det, som andre gør.
Ja, det er jeg fuldstændig enig i.
Der er i min optik ingen tvivl om det.
Altså, hvis Færøerne står alene over for store aktører, har man simpelt hen for lille en diplomatisk og politisk muskel i forhold til det.
Der er en kæmpe fordel i at stå sammen om det – ingen tvivl om det.