runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Troels Ravn (S), 2017-01-25:
Hvordan forholder ministeren sig til muligheden for, at ordet overvågning tilføjes BPA-ordningens § 95, stk. 3, således at vi kan sikre den fornødne hjælp til den gruppe af sårbare og udsatte borgere, der har brug for forsvarlig hjælp i alle døgnets timer?
Hvordan forholder ministeren sig til muligheden for, at ordet overvågning tilføjes BPA-ordningens § 95, stk. 3, således at vi kan sikre den fornødne hjælp til den gruppe af sårbare og udsatte borgere, der har brug for forsvarlig hjælp i alle døgnets timer?
Mai Mercado (KF), 2017-01-25:
Derudover er det også vigtigt at huske på, at der aldrig, hverken før eller efter landsretsdommen fra maj 2015, har været hjemmel til at give overvågning som en del af hjælpen efter servicelovens § 95, også selv om det her har været praksis i nogle, men formentlig få, kommuner.
Hensynet til de familier, som både kan og også gerne vil tage vare på deres nære, vægter imidlertid for mig meget, meget tungt og også så tungt, at jeg er villig til at gøre et forsøg på at finde en løsning – en løsning, som er fagligt forsvarlig og hensigtsmæssig for både borgere og kommuner, og som samtidig er udgiftsneutral.
Jeg vil dog ikke lægge skjul på, at jeg tror, det bliver meget, meget vanskeligt, men vi er nu gået i dialog med KL for at afsøge mulighederne.
Ordføreren kræver handling.
Dengang blev det ikke prioriteret.
Jeg var ikke med til de forhandlinger.
Det anslås samtidig, at det vil koste i størrelsesordenen 80 mio. kr. til 240 mio. kr.
En enkelt ting, jeg bare vil slå fast til sidst, er: Har vi at gøre med en borger, som har anfald af epilepsi, som forudsætter pleje, er det naturligvis indeholdt i BPA-ordningen.
Troels Ravn (S), 2017-01-25:
Jamen det er jo ganske rigtigt, som ministeren henviser til, at det her så er et område,som med hensyn til serviceloven blevet forhandlet, og lad mig da lige minde ministeren om, at ministerens forgænger på posten, Karen Ellemann Jensen, kommenterede over for Socialudvalget den 12. februar 2016: Jeg mener, at der skal findes en løsning for de berørte borgere.
Ministeriet er aktuelt i færd med at overveje løsningsmulighederne, som herefter vil blive drøftet i regi af det netop igangsatte arbejde med reform af servicelovens voksenbestemmelser.
I den politiske aftale om reformen af serviceloven finder vi dog ikke nogen løsning for de berørte borgere.
Det vil altså sige, at ministeren og Folketinget ikke har levet op til det, der blev lovet den 12. februar 2016, nemlig at der vil blive fundet en løsning.
Hvordan forholder den nuværende socialminister sig til det, netop i forhold til ordet overvågning.
Det er altså at tilføje et enkelt ord i § 95, stk. 3, at der er sikret overvågning døgnet rundt.
Mai Mercado (KF), 2017-01-25:
Med hele det spørgsmål, kan man jo undre sig over, at der så ikke var nogen, som insisterede på, at det kom ind i forhandlingerne, da man diskuterede det i efteråret.
Jeg vil bare tilføje, at vi altså i vores dialog med KL er i gang med at afsøge muligheden for en løsning, hvor kommunerne kan vælge at give overvågning som en del af hjælpen.
Det er jo det, der ikke er hjemmel til i dag, og der skal vi jo se, om vi kan finde en løsning, som på en og samme tid er faglig forsvarlig, hensigtsmæssig for både familie og kommune, og som samtidig også er udgiftsneutral.
Jeg må bare sige, at jeg tror, at det bliver ganske, ganske vanskeligt, men jeg synes, at sagen selvfølgelig er alvorlig, og jeg vil jo gøre, hvad jeg kan for at se, om det er muligt at finde en løsning.
Nu har vi diskuteret ulighedsbegrebet, og jeg køber ikke så ensidigt et begreb.
Men jeg vil da godt gå så langt som til at sige: Ja, kontanthjælpsloftet har konsekvenser.
Det har jeg sagt i adskillige samråd efterhånden, så det er der sådan set ikke noget nyt i.
Jeg insisterer bare på, at vi bliver nødt til at diskutere det mere nuanceret, og at vi bliver nødt til at have socialpolitikken present i forhold til de målgrupper, som det hele handler om på det her område.
Troels Ravn (S), 2017-01-25:
Jeg hørte ministeren i et tidligere svar udtrykke et ønske om at gøre en konkret forskel for udsatte borgere.
Nu har ministeren virkelig chancen, for her har vi at gøre med udsatte borgere.
Menneskers liv giver loven fylde, står der ude på væggen i Vandrehallen.
Det her handler virkelig om mennesker, og vi bliver altså i vores politiske arbejde nødt til at se på det her problemfelt, der går ud på, at der mangler hjemmel til overvågning efter servicelovens § 95, stk. 3, for de borgere, der får den her BPA-ordning – borgerstyret personlig assistance.
Det er nu, vi skal handle!
Stopper overvågningen, stopper kommunerne deres mulighed for at tildele ressourcer til den her overvågning, har vi mennesker, som er i alvorlig fare.
Vi har at gøre med mennesker, som absolut har brug for, at der er overvågning døgnet rundt.
Det er typisk mennesker med svære, svære anfald af epilepsi, som uden den her overvågning ganske enkelt ville være i livsfare.
Jeg har bemærket, at nogle kommuner har reageret på den her dom fra ankestyrelsen fra sidste år, ved at man nu henviser til botilbud.
Jeg vil spørge ministeren, om ikke ministeren er enig i, at når man som borger er blevet henvist til en BPA-ordning, har man også som borger mulighed for selv at vælge sin boform.
Det er også sådan, at Danmark tilsluttede sig FN's handicapkonvention, der lægger vægt på, at mennesker med handicap har ret til selv at bestemme, hvor de vil bo.
Yildiz Akdogan (S), 2017-01-25:
Og derfor vil jeg bare stille et ganske simpelt spørgsmål: Mener ministeren så også, at det bidrager til ulighed og har konsekvenser for de børn, der vokser op i ulighed?
Mai Mercado (KF), 2017-01-25:
Igen må jeg opfordre til ikke at se så ensidigt på problematikken, herunder også det, der handler om julehjælp.
Altså, en række af de organisationer, som uddeler julehjælp, siger jo også selv, at en del jo godt kan handle om økonomiske forhold – det anerkender jeg sådan set også – men at en anden del også kan handle om udbredelsen, altså at der simpelt hen er flere, som har opdaget, at man kan søge julehjælp; det er jo positivt, det er jo fint.
Det kan også have stor betydning, at det er blevet meget mere legitimt at søge om julehjælp.
Så man kan ikke bare tage en stigning i omfanget af uddeling af julehjælp som udtryk for en bestemt økonomisk situation.
Der kan være mange flere ting.
Og det er derfor jeg opfordrer til, at man ser lidt mere nuanceret på tingene, så de ikke bare ses som helt sort-hvidt.
Troels Ravn (S), 2017-01-25:
Ministeren skal have tak for at redegøre for, at ministeren sammen med KL vil se på det her.
Jeg vil gerne opfordre ministeren til at sætte turbo på, for det her haster.
Og her kan ministeren gøre en konkret forskel.
Der er meget sårbare mennesker, der lige nu mangler hjælp på det her område og har brug for overvågning døgnet rundt.
Lad mig lige spørge: Det her beløb eller den her beløbsstørrelse på 250 mio. kr. er for mig at se, efter jeg har været nede i materien i den her problematik, et beløb, der langt overstiger, hvad jeg mener er realistisk.
Ved ministeren, hvor det her beløb kommer fra, og vil ministeren sammen med KL få undersøgt, præcis hvad der skal til af ressourcer, så vi forhåbentlig kan få indføjet ordet overvågning i § 95 stk. 3 i forhold til borgerstyret personlig assistance?
Yildiz Akdogan (S), 2017-01-25:
Er det ministerens vurdering, at ulighed, herunder økonomisk ulighed, ikke udgør et problem for en række af de målgrupper, som hører under børne- og socialministerens ressortområde, herunder eksempelvis hjemløse og børn af forældre, der er ramt af kontanthjælpsloftet?
Tak for det formand.
Er det ministerens vurdering, at ulighed, herunder økonomisk ulighed, ikke udgør et problem for en række af de målgrupper, som hører under børne- og socialministerens ressortområde, herunder eksempelvis hjemløse og børn af forældre, der er ramt af kontanthjælpsloftet?
Mai Mercado (KF), 2017-01-25:
Vi fortsætter lidt i samme boldgade.
Derfor kan jeg også fortsætte med at sige, at jeg helt klart mener, at vi skal have fokus på ulighed.
Jeg synes bare, det er ærgerligt, at vi i øjeblikket ser så ensidigt et fokus på det økonomiske.
Vi kan bl.a. skabe bedre forhold for socialt udsatte ved at have en socialpolitisk tilgang, så de får hjælp til deres sociale problemer og dermed kommer videre.
Det er den her trappe, jeg talte om, som gør, at man altså kommer tættere på arbejdsmarkedet.
I Danmark er det sådan, at børns indkomst som voksne kun i ret beskedent omfang afhænger af deres forældres indkomst.
En årsag er bl.a., at børn kan vælge uddannelse efter evner og lyst uden at skele til forældrenes økonomiske formåen.
I mange andre lande er der faktisk en væsentlig større sammenhæng mellem indkomstniveauerne fra den ene generation til den anden.
Der er også derfor, jeg er meget mere optaget af de sociale afsavn og de sociale problemer, som vi altså skal hjælpe mennesker ud af.
Her ser vi altså ulighed, for vi ser ulighed, når børn og unge klarer sig dårligere i skole og uddannelse.
Det er ulighed, når mennesker med sociale problemer, psykiske vanskeligheder eller handicap står på kanten af fællesskabet og ikke kan komme ind.
Og det er også ulighed, når nogle børn vokser op i brudte familier med dertil hørende konflikter.
Det er ulighed, når mennesker er faldet så langt væk fra fællesskabet, at de ikke kan opsøge samfundets goder, fællesskab og glæder.
Og vi løser ikke bare alt det ved at hæve overførselsindkomster, for der er så mange løsninger, og løsningerne er mangefacetterede og nogle helt andre.
Vi har en mangfoldighed af løsninger, vi sådan set kan bruge til gavn for de her målgrupper.
Det er løsninger, som er sociale og altså ikke abstrakte diskussioner om økonomisk ulighed.
Yildiz Akdogan (S), 2017-01-25:
Det var en lang smøre.
Det overrasker mig, at ministeren afslutter med at sige, at økonomiske indikatorer eller tal er abstrakte.
Det kan godt være, at det er abstrakt for ministeren, men det er det altså ikke for konkrete mennesker, som bliver ramt af kontanthjælpsloftet.
Den ene kan vi læse om i dag.
Hun hedder Christina.
Det er i øvrigt ikke hendes rigtige navn, men redaktionen er bekendt med hendes identitet.
Det er en enlig mor, der bor i det nordvestlige København og er blevet ramt af dette famøse kontanthjælpsloft, som har en konsekvens for hendes boligstøtte.
Hendes rådighedsbeløb bliver pludselig beskåret med 2.800 kr.
Det betyder så også, at den her enlige mor skal kalkulere, om hun har råd til en ny flyverdragt til sin søn, eller skal hun måske købe nye bukser til ham, fordi han er vokset fra de gamle.
Jeg bliver lidt overrasket, når ministeren siger, at det er abstrakte termer.
Det er det ikke for en ganske almindelig enlig mor.
Det er det, der sker, og det, der er sket, og det gælder for rigtig, rigtig mange mennesker.
Omkring 43.000 børn er ramt af kontanthjælpsloftet og lige så mange af 225-timersreglen.
Så vi har altså at gøre med, at det, der har været motivet for kontanthjælpsloftet, nemlig at motivere folk til at komme i arbejde, ikke altid har haft den effekt, for det har kun gjort, at uligheden er blevet større.
Det går ud over nogle af de mest sårbare grupper i vores samfund.
Nu er ministeren jo også minister for børneområdet.
Synes ministeren, det er den rigtige metode og den rigtige politik at løfte en familie på at ramme dem på pengepungen, for det er det, der sker lige nu?
Mai Mercado (KF), 2017-01-25:
På en eller anden måde bliver det lidt polemisk, når spørgeren siger, at det er en lang smøre.
Jeg synes faktisk, at det, jeg sagde, var rigtig, rigtig vigtigt.
Det, jeg sagde, var, at vi har brug for sociale indsatser, der virker.
Vi har simpelt hen brug for et større vidensgrundlag, så de indsatser, der bliver sat i værk, også er nogle, de kommer de udsatte til gavn.
Det er kernen i socialpolitikken.
Jeg har faktisk et ønske om at gøre en konkret forskel.
Jeg tror sådan set, vi er enige om, at den konkrete forskel for mennesker, som er socialt udsatte, som er på kanten til fællesskabet, er de sociale løsninger.
Det er ikke et spørgsmål om en højere økonomisk ydelse.
Når vi taler om børnene, vil jeg sige, at kontanthjælp er en midlertidig ydelse.
Der skulle gerne være en vej væk fra kontanthjælpen over på arbejdsmarkedet.
Vi svigter børnene, hvis vi ikke insisterer på, at forældrene kommer i beskæftigelse, fordi det er det bedste, også for børnene.
Yildiz Akdogan (S), 2017-01-25:
Ministeren må også være enig i, at problemerne hænger sammen.
Det betyder, hvis man er uden for arbejdsmarkedet og gerne vil søge job, at man pludselig bliver ramt på pengepungen – 2.800 kr. for Christina, der bor i Nordvest med sin søn.
2.800 kr. om måneden er mange penge, og derfor kan man ikke snakke om, at vi skal tænke i helheder, når det konkret er sådan, at det økonomiske indgreb i den her families dagligdag har så store konsekvenser.
Så er man også nødt til at se på, hvad det betyder, og om det er den rigtige metode, at man via økonomien presser familien og så håber på, at så skal Christina nok komme i arbejde, og så skal sønnen nok få en flyverdragt.
Jeg mener bare, at ministeren lidt mangler den sammenhæng, i forhold til at vi er nødt til at tænke på det også i forhold til det økonomiske.
Mai Mercado (KF), 2017-01-25:
Jamen jeg anerkender da sådan set, at kontanthjælpsloftet også har konsekvenser.
Jeg vil bare gerne gå skridtet videre end det.
Jeg vil gerne gå skridtet videre, og jeg tror i virkeligheden også, at ordføreren er enig med mig i, at det er for ensidigt alene at fokusere på ydelsens størrelse, for det, jeg bliver mødt med som socialminister, er jo, at det typisk er nogle andre problemer, der er i spil, når man spørger ind til, hvorfor den pågældende er ledig eller er langt væk fra arbejdsmarkedet.
Så er det jo sociale problemer, der træder frem.
Og det er jo derfor, at jeg som socialminister har som fokus på socialområdet at arbejde på hver eneste dag at skabe indsatser, som vi ved virker, og som er til gavn for de mennesker, sådan at de altså bliver hjulpet til at være selvhjulpne og til også at kunne skabe en ramme for deres børn.
For det er sådan set det, vi gerne vil, og lige nu sidder vi jo og forhandler en børneramme, som netop har fokus på de mest udsatte børn.
Christine Antorini (S), 2017-01-25:
Mener ministeren, at der er nogle velfærdsområder – ud over folkeskolen – der ikke er egnede til at konkurrenceudsætte, så de varetages af private aktører?
Ministeren har givet interviews flere steder og har bl.a. vedvarende sagt, at intet er helligt: Der er bare frit slag for konkurrenceudsættelse.
Og ministeren har også efterfølgende været meget tydelig i nogle interviews, bl.a. et i Altinget, hvor ministeren har sagt, at det er et mål, at der er fuldstændig konkurrenceudsættelse, og at der skal konkurrenceudsættes så meget velfærd som overhovedet muligt.
Det må man jo sige er meget klar tale.
Det er sådan, at der samtidig er kommuner, der så er gået ind i den debat – bl.a. Martin Damm, der er formand for KL og i øvrigt Venstreborgmester – og de appellerer til at prøve at være lidt pragmatisk.
Det er ikke, fordi der behøver være hellige køer i forhold til udlicitering, men der er blevet udliciteret rigtig meget, og det at have et mål – ovenikøbet et obligatorisk mål, og det kender man ikke endnu – fra regeringens side giver altså ingen mening.
Derfor vil jeg gerne høre ministeren om det her med den fuldstændige konkurrenceudsættelse.
Er det regeringens synspunkt, at målet er fuldstændig konkurrenceudsættelse, at intet er helligt, og at der skal udliciteres så meget som muligt?
Er det regeringens mål, eller er det ministerens mål?
Simon Emil Ammitzbøll (LA), 2017-01-25:
Nu blev Rom jo ikke bygget på en dag, og jeg tror også, at spørgeren kan finde citater af mig – eller det ved jeg – om, at jeg ikke forestiller mig, at vi kommer op på hundrede procents konkurrenceudsættelse i denne valgperiode.
Det er sådan, at regeringen kommer med nogle mere konkrete målsætninger i løbet af året for, hvor meget vi ønsker at konkurrenceudsættelsen skal stige med.
Jeg kunne have valgt en meget ideologisk tilgang, der handler om, at det hele skal varetages af private.
Man kunne også have valgt en meget socialistisk-marxistisk ideologisk tilgang, der hedder, at det hele skal varetages af det offentlige.
Vi har valgt den pragmatiske tilgang, nemlig at det handler om at få den bedste løsning, så borgerne får den bedste service, så skatteyderne får den mindste regning, og så medarbejderne får det bedste arbejdsmiljø – til glæde for os alle, lige meget hvilken rolle vi nu måtte være i.
Så vi er meget pragmatiske, og derfor vil vi have øget konkurrenceudsættelse.
Christine Antorini (S), 2017-01-25:
Så er det jo pudsigt, at Kommunernes Landsforenings formand vælger at gå ud og præcis reagere på det, som økonomi- og indenrigsministeren har sagt.
Det er nemlig meget tydeligt, at det ikke er en pragmatisk tilgang.
Og det er præcis derfor, Kommunernes Landsforening reagerer og ikke oplever det som en særlig pragmatisk tilgang.
Men lad os være lidt konkrete: Jeg vil gerne høre, om det så er ministerens holdning, at f.eks. plejehjem som en af de vigtige opgaver, der er ude i kommunerne, er noget af det, som skal konkurrenceudsættes fuldstændigt.
Simon Emil Ammitzbøll (LA), 2017-01-25:
Svaret var jo netop det, at vi kommer med nogle mere konkrete målsætninger for den her valgperiode, som næppe vil være hundrede procent.
Det er ligesom det, der ligger i, at man vil have nogle delmål på vejen.
Men nej, der er intet, der er helligt.
Jeg synes, at vi netop nu skal have den gode diskussion.
Nu skal vi have diskussionen – jo også med kommunerne, og derfor er jeg glad for, at Martin Damm og Kommunernes Landsforening blander sig i debatten – så vi kan finde frem til, om det vil være bedst at gøre det i forhold til plejehjem, vuggestuer eller noget helt tredje: Vil det være bedst at gøre det i forhold til de enkelte delelementer inden for velfærden?
Er der nogle kommuner, der skal have et mere kærligt skub end andre?
Eller er det en tredje måde, vi skal gøre det på?
Det, der er det mest vigtige for mig, er, at vi holder op med at spilde skatteborgernes penge.
Det ved vi at vi gør i dag – det ved vi.
Jeg troede jo, at en moderne socialdemokrat som fru Christine Antorini ville være mere optaget af at sige: Okay, så lad os da finde ud af at bruge pengene bedst muligt.
Så kan det være, at socialdemokraterne vil bruge det, vi finder ud af bliver brugt dumt, til mere velfærd.
Jeg vil måske bruge det til lavere skatter, men lad os dog tage den diskussion i stedet for at forsvare, som fru Christine Antorini lidt gør nu, at man spilder skatteydernes penge.
Benny Engelbrecht (S), 2017-01-25:
Nå, vi har altså nu fået slået fast fra ministerens side, at ældreplejen er et område, hvor der vil ske en større grad af udlicitering, hvis det er op til regeringen og til ministeren.
Det er så slået fast.
Jeg synes dog ikke, at ministeren forholdt sig til det, Martin Damm, formand for KL, siger, nemlig at den her opgave nu engang varetages bedst i kommunerne, uden måltal, fordi kommunerne faktisk selv er i stand til at vurdere, hvad der er det bedste, snarere end at staten blander sig meget i det.
Er det, som ministeren og regeringen lægger op til, derimod ideologi?
Det lugter det jo temmelig meget af.
Men okay, ældreplejen og plejehjemmene – kan vi forstå – er noget af det, der skal udliciteres noget mere.
Lad os prøve noget andet så.
Hvad med biblioteksvæsenet?
Er det sådan, at det er ministerens hensigt, at der skal være privatisering på det område?
Simon Emil Ammitzbøll (LA), 2017-01-25:
Jeg er nødt til at rette en misforståelse, som hr. Benny Engelbrecht har begivet sig ud i, og som åbenbart er sådan en udbredt misforståelse, der er i Socialdemokratiet.
For hans kollega hr. Morten Bødskov gjorde sig skyldig i den samme misforståelse under spørgsmål S 542 og S 544 for en uge siden, nemlig at blande konkurrenceudsættelse og privatisering sammen.
Privatisering er, når f.eks. staten forhåbentlig snart får solgt TV 2 til et privat firma, som så kan drive TV 2.
Det er regeringens politik, at der skal være øget privatisering, bl.a. af TV 2.
Konkurrenceudsættelse er noget lidt andet.
Konkurrenceudsættelse er netop, at der er en konkurrence, hvor både det offentlige og det private kan byde ind i forhold til at løse en bestemt opgave, så man får den bedste løsning til færrest mulige skattekroner.
Det kan jo være, at det i virkeligheden er den fundamentale misforståelse, der har sneget sig ind i den socialdemokratiske folketingsgruppe, nemlig at man ikke kender forskellen på en konkurrenceudsættelse og en privatisering, og at det er det, der er grunden til, at man hidser sig sådan op.
For der er ikke tale om forslag om privatisering på velfærdsområdet; der er tale om, at vi vil have en øget konkurrenceudsættelse til glæde for skatteborgerne og til glæde for de mennesker, der skal have en velfærdsservice.
Benny Engelbrecht (S), 2017-01-25:
Det var så et ja til, at der skal være flere privat drevne, udliciterede plejehjem.
Og jeg kan ikke forstå svaret fra ministeren anderledes, end at biblioteksområdet også er et område, hvor der skal flere private aktører ind.
Så lad os tage et tredje område for at høre, hvordan regeringen og ministeren forholder sig der: Hvad med arbejdsformidlingen?
Jobcentrenes funktion ligger i kommunerne.
Er det noget, som regeringen går og overvejer om man skal lade andre aktører, eksempelvis a-kasserne, håndtere?
Yildiz Akdogan (S), 2017-01-25:
Jamen jeg er glad for, at ministeren vil lave nogle indsatser og komme med løsninger.
Men jeg stiller så også det meget konkrete spørgsmål: Vil det så sige, at i december 2017 ser vi ikke nogen søge om julehjælp eller om et bad eller om tøj?
Er det noget, ministeren så kan garantere?
Simon Emil Ammitzbøll (LA), 2017-01-25:
Jeg vil gerne takke for spørgsmålet, for det følger jo op på en debat om samme emne, som jeg havde med spørgerens kollega hr. Morten Bødskov om spørgsmål S 542 og S 544 og med spørgerens kollega hr. Benny Engelbrecht om spørgsmål S 352.
Og mit svar er præcis det samme, som det var på de tre tidligere spørgsmål, nemlig at for os i regeringen gælder det om at udnytte de offentlige ressourcer bedst muligt.
Vi vil altså få den samme service til færre penge eller mere service for de samme penge.
Det er sådan set det, der er budskabet.
For os er det vigtigt, at man kan træffe en beslutning om, at der er en offentlig opgave, man gerne vil have løst, men det afgørende er ikke, om det er det offentlige eller det private, der skal varetage opgaven.
Det vigtigste er, at der bliver leveret god velfærd, og at man sørger for ikke at spilde skatteborgernes penge.
Derfor er mit udsagn stadig, som det hele tiden har været, at i udgangspunktet er der ikke noget, der er helligt i forhold til diskussionen her.
Der er den undtagelse, som spørgeren også har inkluderet i sit eget spørgsmål, nemlig det med folkeskolen.
Men der ved spørgeren jo også fra praktisk ministererfaring, at der i virkeligheden er en god, indirekte konkurrenceudsættelse på det område via friskolerne, og det mener vi er en god måde at gøre det på der.
Kirsten Normann Andersen (SF), 2017-01-25:
Anerkender ministeren, at plejehjemmet Lotte på Frederiksberg blev drevet med et langt større økonomisk budget end de resterende plejehjem i Frederiksberg Kommune – herunder et 20 pct. højere driftsbudget og et 50 pct. højere madbudget – og at netop dette forhold var forklaring på de gode forhold, der var på plejehjemmet Lotte?
Skriftlig begrundelse
Der henvises endvidere til referatet af Frederiksberg Kommunes byrådsmøde den 9. december 2013, pkt. 319., hvor de nævnte forhold tydeligt fremgår.
Tak for det.
Anerkender ministeren, at plejehjemmet Lotte på Frederiksberg blev drevet med et langt større økonomisk budget end de resterende plejehjem i Frederiksberg Kommune – herunder et 20 pct. højere driftsbudget og et 50 pct. højere madbudget – og at netop dette forhold var forklaringen på de gode forhold, der var på plejehjemmet Lotte?