Karsten Hønge (SF), 2021-04-22:
SF er tilhængere af, at Danmark har et forsvar, og vi er tilhængere af Danmarks medlemskab af NATO.
Vi skal kunne forsvare vores suverænitet og svare igen over for de trusler, der måtte være imod os.
Nye trusselsbilleder i form af cyberkrig, misinformation og forsøg på destabilisering kan så til gengæld ikke klares med kampfly og flere soldater.
Cyberkrig kommer til at fylde meget mere i fremtiden, og både Rusland og Kina er særdeles aktive, men forsvarsaftalen prioriterer fortsat de traditionelle områder som hæren og søværnet.
Med god grund holder vi øje med Ruslands oprustning og aggressive udenrigspolitik, men militært er de alt for svage til reelt at kunne true NATO, som jo er langt stærkere.
Det grænser faktisk til manipulation, når man bruger Rusland som argument for at opruste i NATO.
Udfordringerne er der især over for nabolandene, og det er i øjeblikket ildevarslende at følge Ruslands ageren over for Ukraine.
Det er godt, at NATO med dansk deltagelse har styrker, der vil forsvare Baltikum; det er et helt nødvendigt signal til Vladimir Putin.
Pengene er i høj grad brugt på våben og stående hære frem for de mere reelle sikkerhedstrusler, som et højteknologisk samfund som det danske vil møde i fremtiden.
Derfor er der ikke brug for flere penge, men en anden prioritering.
Rækkefølgen må da være: vurderingen af truslerne, vurderingen af hvilken reaktion vi skal have og med hvilke midler, vurderingen af, om de penge, vi ønsker at bevilge, kan omsættes på en rationel måde i forsvaret, og derefter en vurdering af beløbets størrelse.
Det giver ingen mening at koble oprustning til størrelsen af bruttonationalproduktet.
Truslerne mod Danmark og NATO er jo hverken større eller mindre, afhængigt af hvordan det går med økonomien.
Danmark havde et fald i bnp på 3,3 pct., og ifølge den der 2-procentslogik skal det altså betyde færre penge til forsvaret.
Skal det så gøre, at man i den situation insisterer på at ruste op?
Det giver ingen mening.
Når man måler et lands militære styrke, er effekten vel også vigtigere, end hvor meget man fodrer maskinen.
Danmark ligger heldigvis i den lave ende, når det kommer til militærudgifter, men samtidig er Danmark et af de mest effektive og robuste medlemmer af NATO.
Man kan jo opgøre udgifter på mange måder, og hvis man måler vores udgifter i forhold til vores befolkningstal, ligger Danmark faktisk pludselig i toppen.
NATO-landene blev i 2014 på et møde i Wales enige om en målsætning for at bruge mindst 2 pct. af bnp på militæret, og ifølge et svar fra finansministeren vil det betyde, at Danmark skal bruge mellem 17 og 20 mia. kr. ekstra om året.
Men SF vil ikke skære ned på ældreomsorgen, folkeskolen eller sundhedsvæsenet for at finde det enorme beløb, og i den forbindelse er det da interessant, at det her beslutningsforslag kommer fra Nye Borgerlige, hvis politik jo ellers går ud på besparelser på 80 mia. kr. i det offentlige og skattelettelser for 100 mia. kr. sådan cirka, inden for hele træskolængder.
USA påstår, at målsætningen forpligter konkret, men det er jo netop kun en målsætning, en hensigtserklæring.
Og hvis nu de gik så meget op i det der med målsætninger, hvor er så USA's vilje til at leve op til FN's målsætning om udviklingsbistand?
Til dem, som synes, at målsætninger er vigtige, og at størrelsen af bnp er vigtig, vil jeg bare minde om FN's målsætning om at yde 0,7 pct. af bnp til udviklingsbistand.
Her lever Danmark som et af de få lande op til målsætningen, og som jeg lige husker det, er det vist kun fulgt op af UK, Norge, Sverige og Luxembourg.
Det er en del vigtigere at fokusere på at bekæmpe den globale ulighed, som ofte fører til krige, i stedet for at indkøbe flere missiler og kampfly til at starte dem.