Camilla Fabricius (S), 2020-12-02:
Først og fremmest tak for ordet.
Jeg vil gerne prøve mest muligt at tage fat i de 10 pct., som ministeren beskrev.
Vi har gennemgået de 90 pct., men jeg vil prøve at knytte nogle flere ord til de 10 pct., og altså hvorfor Socialdemokratiet er imod social freezing.
Vi har i Danmark en dalende fertilitet, og næsten hver tiende får hjælp på en klinik til at få børn.
Det skyldes bl.a., at gennemsnitsalderen for førstegangsfødende er steget igennem en årrække.
Hvis perioden, hvor kvinder kan nedfryse deres æg til brug til eventuelle fremtidige fertilitetsbehandlinger, forlænges, kan det også være med til at sende et falsk signal, både til kvinderne og til deres omgivelser, om at kunne udsætte ens graviditet til senere.
Det sender også et signal om, at det at få børn er noget, som man kan planlægge og udskyde, til det passer ind i den individuelles behov.
Men en ophævelse af 5-årsgrænsen for nedfrosne æg, der alene udtages og nedfryses til eventuel fremtidig fertilitetsbehandling, vil i realiteten kunne føre til, at opbevaring af nedfrosne æg kan vare op mod 20 år.
Altså, en ung kvinde på 20 år kan få udtaget æg og så efterfølgende bruge dem, når hun er 40 år, og det kan godt synes fordelagtigt, at man tager æggene i ung alder for så senere at kunne anvende dem, når kvinden senere i livet ønsker at blive gravid.
Men det kan også skabe en falsk tryghed, og hvis kvinder først ender med benytte deres æg, når de f.eks. er 40 år, og alligevel ender som barnløse til trods for nedfrysning af æg, så opdager man det altså alt for sent.
Og kvinders alder har i sig selv også stor betydning i forhold til muligheden for at opnå graviditet.
Men jeg synes også, at vi skal prøve at hæve perspektivet, at vi skal spørge, om den her debat i virkeligheden er det rigtige.
Altså, problemet med den dalende fertilitet oplever jeg tapper ind i et langt større samfundsproblem, som vi bør diskutere, nemlig familieplanlægning.
Hele diskussionen om graviditet, forældreskab og familieplanlægning skal behandles, oplever jeg, på en helt anden måde, og skal vi ikke i virkeligheden flytte den her diskussion hen og få diskuteret, hvordan det er, vi bliver familier?
I dag er der rigtig mange faktorer, som skal være på plads, inden der kommer børn på tale.
Vi har struktureret et samfund, hvor uddannelse, som også ordføreren for SF kommer ind på, bolig, økonomi og karriere helst skal være helt på plads, inden den her snak om børn også bliver til mere end bare snak, og disse faktorer presser mange unge til at udskyde deres familieplanlægning til senere.
Det har også medført, at alderen for førstegangsfødende er steget markant, og det har medført en drastisk forøgelse af fertilitetsudfordringerne.
Så er det i virkeligheden ikke nødvendigt, at vi får en gennemgående diskussion om graviditet, om forældreskab og om familier?
Har vi den nødvendige viden for kvinderne og for familierne, uanset hvordan den familie ellers er skruet sammen?
Ved vi nok om, hvad det er, der skal til?
Vi har et ansvar for hinanden, og at ophæve den konkrete 5-årsgrænse for social freezing går Socialdemokratiet altså ikke ind for.
Skaber vi i virkeligheden ikke et falsk narrativ, som man så moderne kan sige det, om, at børn er noget, man altid kan få?
Skulle vi ikke hellere tage hinanden i hånden og prøve at flytte ansvaret fra individet over på de samfundsstrukturelle problemer, som er til stede?
I Socialdemokratiet mener vi, at vi er forpligtede på at se beslutningsforslaget i lyset af et langt større perspektiv, for vi har et ansvar over for hinanden, og vi har et ansvar for at ændre den måde, vi laver familie- og graviditetsplanlægning på.
Vi bør i stedet for være progressive i vores behandling af det, og derfor kan vi ikke støtte op om forslaget.