runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Morten Østergaard (RV), 2017-10-05:
Jeg vil da starte med at tage imod roserne.
Hvis det betyder, at vi kan få fokus på en bedre integrationspolitik i Danmark, der giver bedre resultater, så har vi jo opnået det, vi gerne ville, nemlig at diskutere det reelle, for virkeligheden er, at den skure af spørgsmål, som fru Mette Abildgaard fortsætter i, er der jo ikke nogen, der har givet svar på.
Mig bekendt har regeringen heller ikke opstillet et sådant konkret antal, og hvis regeringen havde kunnet styre, hvor mange der var kommet til Danmark som flygtninge, så tror jeg, at der var kommet færre i 2015, da flygtningene kom i større tal, end vi har set i mange årtier.
Det skyldes jo, at der i den situation ofte er udefra kommende begivenheder, der påvirker det.
Men det er lige så åbenbart, og det gentager jeg gerne i dag, at hvis vi kan skabe en situation, hvor der i stedet for de her ukontrollerede forhold er kontrollerede forhold, hvor vi samarbejder ved de ydre grænser om at sikre, at vi kun håndterer dem, der rent faktisk er flygtninge, og vi deler opgaven imellem os som europæiske lande, så ikke bare vil der i fremtiden være bedre styr på den næste flygtningekrise, men så havde vi også fået færre flygtninge dengang.
Derfor er det det, der egentlig er vores ønske at diskutere: Hvordan håndterer vi den næste flygtningekrise, vel vidende at antallet af flygtninge, der kommer til Danmark, helt afhænger af flygtningekrisens omfang?
Mette Abildgaard (KF), 2017-10-05:
Tak for talen.
Jeg kunne godt tænke mig at spørge ind til et citat, jeg læste i en artikel med fru Sofie Carsten Nielsen, som jo er partifælle med ordføreren.
Her sagde fru Sofie Carsten Nielsen, at antallet betyder rigtig meget, når det kommer til flygtninge og indvandrere, altså antallet, vi tager imod som land.
Det var lidt en anden melding end den, fru Margrethe Vestager, den tidligere radikale partileder, kom med tilbage i 2011, hvor hun netop kritiserede Dansk Folkeparti for at have det synspunkt.
Jeg er glad for, at Det Radikale Venstre er kommet frem til den erkendelse.
Det tror jeg giver et bedre udgangspunkt for at lave integrationspolitik og asylpolitik herhjemme.
Jeg kan så undre mig over, hvorfor man valgte at lempe udlændingepolitikken 45 gange og ligefrem prale af det, da man var i regering sidst, men jeg kunne egentlig godt tænke mig at høre fra De Radikale Venstre: Hvad er så tallet?
Hvis antallet betyder noget, hvor mange bør Danmark så tage imod?
Morten Østergaard (RV), 2017-10-05:
Jamen bestemt.
Jeg foreslår bare, at vi lader parterne håndtere det.
Men jeg er enig i, at jo bedre grundlag der er for forhandlingerne, desto større er chancen for et resultat.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2017-10-05:
Jeg er med på, at man selvfølgelig ønskede, at lærerne gav sig, og at der derfor kom en såkaldt forhandlingsaftale mellem KL og lærerne – det er jeg med på.
Men det afgørende er jo, at der i bogen står, og jeg citerer: »Jeg kan bekræfte, at mødet fandt sted, at vi blev orienteret om gruppens arbejde og gav håndslag på at gå hele vejen.
Den kommende reform af folkeskolen var afhængig af overenskomstforhandlingerne, og KL fik regeringens støtte til at lockoute lærerne, hvis ikke de bøjede sig.«
Det er sagt om et møde i november 2012.
Er det utænkeligt, at sådan et møde har fundet sted, og at det har været med det her indhold?
Morten Østergaard (RV), 2017-10-05:
Det er jo et ret absurd spørgsmål at stille, altså om det er utænkeligt, at et møde har fundet sted.
Det stod også i udspillet, og det var en del af kritikken dengang.
Vi lavede en gennemgribende skolereform.
Det gjorde vi i sagens natur i tæt dialog med Kommunernes Landsforening, og det fremgår tydeligt af udspillet, at det forudskikkede en ændring af lærernes arbejdsvilkår, sådan at de underviste flere timer.
Derfor er det, der egentlig kan ærgre mig i dag, at vi ikke var mere tydelige om, at det var sådan, det hang sammen, for så havde der måske ikke været anledning til alle de myter, som bæres til torvs.
Pelle Dragsted (EL), 2017-10-05:
Det er jeg helt med på, men jeg kender ordføreren, og jeg er helt sikker på, at ordføreren godt kan høre, hvad det er, jeg spørger om.
Jeg spørger ikke, om man havde haft drøftelser med KL om, at regeringen ønskede øget arbejdstid.
Jeg spørger helt konkret, om der lå en form for aftale, overenskomst eller enighed mellem den regering, som ordføreren var en del af og havde en ledende post i, og KL om at blande sig i den faglige konflikt med et regeringsindgreb, hvis ikke lærerne frivilligt bøjede sig.
Jeg er helt med på, at man lavede et indgreb, og det har man gjort før, men lå der en aftale?
Har ordføreren kendskab til, at der lå en aftale – ja eller nej?
Morten Østergaard (RV), 2017-10-05:
Om svaret er klart nok for hr. Pelle Dragsted, må tiden jo vise.
Det, der var, var et udspil til en reform, hvori der stod med tydelig henvisning til KL's overenskomstkrav, at det kunne lade sig gøre, hvis der også var flere undervisningstimer.
Og ja, det havde man selvfølgelig drøftet med KL.
Pelle Dragsted (EL), 2017-10-05:
Jeg ville egentlig have spurgt om noget andet, men når man har været herinde et stykke tid, begynder man også at lytte lidt til, hvad det er, der bliver sagt mellem linjerne.
I den her snak om indgrebet i lærernes konflikt hører jeg ordføreren sige: Vi havde ikke noget ønske om, at det skulle ende med et indgreb.
Det er jo dejligt.
Man havde sikkert et ønske om, at lærerne ville acceptere at indgå en aftale, der bidrog med den her arbejdskraft.
Men det er sådan set ikke det, der er blevet spurgt til.
Det, der bliver spurgt til – og det vil jeg egentlig bare gerne have et fuldstændig klart svar på – er: Har ordføreren, hr. Morten Østergaard, kendskab til, at den regering, som ordføreren var en del af, allerede i efteråret på den ene eller den anden måde aftalte med KL, at hvis ikke lærerne frivilligt forhandlede og bøjede sig for kravet om øget arbejdstid, så ville man være parat til lockout og indgreb?
Morten Østergaard (RV), 2017-10-05:
Først vil jeg da kvittere for, at hr. Marcus Knuth siger, at det var svære beslutninger.
Det er måske ikke altid lige helt tydeligt, at det forholder sig sådan, men det synes jeg er vigtigt, fordi det er en rigtig alvorlig situation, det handler om.
Det er jo ikke statistikker og tal, det er rigtige menneskeskæbner, vi taler om, og endda nogle af dem i verden, der har det sværest.
Jeg tror også, det er derfor, at der er mange, der har svært ved at forstå, at vi skal høre – berettiget – om, hvor godt det går i Danmark, men at man så alligevel ikke kan finde rum til 500 kvoteflygtninge.
Jeg gradbøjer ikke min politik.
Marcus Knuth (V), 2017-10-05:
Jeg synes, det er virkelig langt ude at sige, at den her regering ikke har haft mulighed for at nedbringe antallet af asylansøgere.
Vi er gået fra rundt regnet 21.000 til lidt over 6.000 til omkring 2.500 – så langt er vi nået i år.
Det er jo netop i høj grad, fordi vi er kommet med en lang række nødvendige, men også svære opstramninger.
Så jeg er utrolig stolt over at være fra et land, der har en regering, der så aktivt har fået styr på tilstrømningen.
Men jeg synes, hr. Morten Østergaard ikke rigtig svarer på spørgsmålet.
Er der absolutte krav, f.eks. i forhold til kvoteflygtninge, som gør, at hr. Morten Østergaard ikke kunne se sig selv pege på en rød regering, medmindre der bliver lempet på de områder?
Morten Østergaard (RV), 2017-10-05:
Sidst vi havde valgkamp, kan jeg huske, lovede den herre, der i dag er statsminister, danskerne et fuldkomment asylstop, og da man så tiltrådte som regering, fik man det største antal asylansøgere i flere årtier.
Og det er jo vilkårene, for det kan man ikke styre på den måde.
Jeg står gerne ved, hvad mine holdninger er; dem vil jeg selvfølgelig kæmpe for.
Mine holdninger er f.eks., at det er uværdigt, når det nu går så godt, som det gør i Danmark, at man så ikke mener, vi kan håndtere 500 kvoteflygtninge.
Jeg synes, det er en undladelsessynd at de helt store, at man ikke, som vi ellers gjorde – endda med fru Mette Frederiksen som beskæftigelsesminister og hovedforhandler og med mig ved siden af – er i stand til at skabe bedre vilkår for at tiltrække udenlandsk arbejdskraft.
Når man taler om 45 lempelser, som om en ændring i en paragraf, uanset hvad indholdet er, er en lempelse, så glemmer man jo, at Venstre stemte for en hel del af dem.
Derfor synes jeg, at det er banalisere diskussionen.
Men, ja, Radikale Venstre vil selvfølgelig have indflydelse på den politik, der føres, også udlændingepolitikken.
Marcus Knuth (V), 2017-10-05:
Mange tak.
Jeg har tidligere i dag nævnt, hvordan Helle Thorning-Schmidt i 2010 sagde, at hvis hun kom til magten, ville hun ikke lempe udlændingepolitikken.
Efterfølgende, da hun så kom til regeringsmagten med hjælp fra hr. Morten Østergaards parti og ifølge hr. Morten Østergaard selv, lempede man udlændingepolitikken ca. 45 gange.
I dag har vi så hørt fru Mette Frederiksen komme med stort set et ekko fra fortiden og sige præcis det samme.
Hvis det er sådan, at der kommer en rød regering, kan hr. Morten Østergaard så se sig selv som en del af en rød regering eller støtte en rød regering, hvor man på ingen måde lemper på udlændingepolitikken?
Og hvis det er et krav, at man lemper udlændingepolitikken, på hvilke områder ville hr. Morten Østergaard så gennemtvinge det?
Lars Løkke Rasmussen (V), 2017-10-05:
Det er, som jeg sagde det før, sådan, at det her i hele sit udgangspunkt er et indenrigspolitisk spansk anliggende.
Sådan er det, og sådan skal det være, og det ville vi også sætte pris på, hvis der var den modsatte situation.
Hvis der var et eller andet anliggende i Danmark af samme karakter, ville jeg ikke ønske det velkommen, at andre lande skulle intervenere i det.
Så det, jeg sagde før, er jo sådan noget helt generelt, som jeg synes bør være tilgangen til alt, altså fredelig sameksistens og dialog, og det vil jeg da gerne gentage her.
Men det er Spanien, der skal håndtere den her situation.
Så vil jeg da i øvrigt tro, når vi mødes i kredsen af kolleger – det gør vi jo allerede i næste uge, hvis ikke jeg tager fejl – til et EU-topmøde, at den spanske premierminister er til stede, og så vil det måske være unaturligt andet, end at der også vil være en orientering og en dialog om det her.
Tak for det.
Alle regeringens ideer er vokset i min have.
Der er kun én have.
Det er en fælles have.
Det er regeringens fælles kolonihave.
Jeg håber jo, at der opstår en situation inden alt for længe, hvor vi kan tage kvoteflygtninge igen.
For det er jo langt bedre, at den del, som Danmark kan løfte, er flygtninge, vi selv udvælger, end folk, der kommer spontant hertil.
Men vi er også bare nødt til at være realistiske.
Og situationen er den, at i 2015 gik der hul på Europa i et omfang, som vi ikke har set det tidligere, med over 1 million flygtninge og migranter på 1 år, herunder mere end 20.000 til Danmark.
Det lagt oven i de, kan man sige, historiske problemer, vi har med integration, gør, at vi er nødt til at få lidt ro på.
Nu kæmper vi for at få tallet ned, og det går rigtig godt, og vi kæmper i øvrigt på den europæiske scene for at få styr på EU's ydre grænser.
Og kommer den situation – det ville da være ønskeligt – at asyltilstrømningen, spontantilstrømningen, ikke længere udgør et problem, og at der er styr på Europa, så skal Danmark selvfølgelig tage kvoteflygtninge igen.
Det er jo præcis også det, der er essensen i det lovforslag, som regeringen vil lægge frem.
Det går ud på at bemyndige ministeren til at kunne tage kvoteflygtninge ind med afsæt i forskellige kriterier, der så vil fremgå af lovforslaget.
Carolina Magdalene Maier (ALT), 2017-10-05:
Undskyld, jeg havde slet ikke hørt, at det var mig.
Tak til statsministeren for en fin tale.
Jeg er så glad for, at statsministeren vælger at gå ind og hjælpe os med at løfte perspektivet lidt, i forhold til hvad det egentlig er, vi debatterer, og hvor meget det fylder, og hvor meget det bør fylde, særlig i forhold til lige præcis det her med burka og religion og integration.
Jeg vil ikke stille et burkaspørgsmål, for jeg tænker, at nu har vi brugt rigelig tid på det i dag i salen.
Og når man tager i betragtning, hvor mange mennesker det drejer sig om i Danmark, så kunne det godt være, at vi tildeler det lidt vel meget opmærksomhed.
Jeg vil gerne spørge om noget, der faktisk er en smule mere alvorligt.
Det drejer sig om de 500 kvoteflygtninge, som Danmark har besluttet sig for ikke at tage.
Jeg kunne godt tænke mig at spørge til det, og det kan godt være, at det er mig, der har en antagelse her og tænker meget godt om statsministeren.
Jeg forestiller mig sådan set ikke, at det er en idé, der er vokset i statsministerens have.
Så kan statsministeren ikke hjælpe os med at forstå, om han selv synes, at det er en fantastisk idé, at Danmark ikke længere vil tage 500 kvoteflygtninge?
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2017-10-05:
Jeg tror bare, jeg så vil afslutte med at sige, at hvis man ser billedet for sig af statsministeren og energiministeren i burka, så er der endnu en grund til at stemme for forbuddet.
Lars Løkke Rasmussen (V), 2017-10-05:
Jeg gik faktisk så sent som i eftermiddag og spekulerede på, om man skulle bringe det i spil.
Men man vil ikke høre mig tage det i min mund.
Det er jo en diskussion, man skal tage alvorligt.
Jeg har selv en slags ekspertviden i den her sag.
Jeg har jo selv – jeg ved ikke, hvor mange af mine kolleger der har gjort det – prøvet sådan en burka og ladet mig indsmugle fra Peshawar og ind i Afghanistan iført burka; det var i øvrigt sammen med energiministeren.
Vi var lidt yngre, end vi er nu, og det var selvfølgelig en morsom ting.
Men det er bare sådan, at det her rummer et yderligere aspekt end alt det andet, der har været fremme her i dag.
Altså, når energiministeren og jeg – om end vi var lidt yngre – alligevel kunne passere fem checkpoints uden at blive antastet, så er der jo også et sikkerhedsaspekt i det.
Der er selvfølgelig den der med, at den, der kun tager spøg for spøg og alvor kun alvorligt osv., men der er altså også et sikkerhedsaspekt i det her ved siden af de ting, vi har diskuteret her i dag.
Og det handler om, om vi kan tillade os, at folk går rundt i det offentlige rum på en måde, hvor de er uigenkendelige.
Og det er jeg i hvert fald bekymret ved.
Så der er mange elementer i den her sag, der gør, at man kunne overveje at tage Helle Thorning-Schmidts citat i sin mund.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2017-10-05:
Og fra min side også tak for en fantastisk dag her i folkestyrets tjeneste.
Vi har haft en rigtig god debat, bl.a. om Dansk Folkepartis forslag om forbud mod burka eller heldækkende beklædning.
Nu har statsministeren jo citeret tidligere statsministre ved forskellige lejligheder, og det har måske været inspireret af, at han har været sammen med flere tidligere statsministre i forbindelse med de fjernsynsprogrammer, der har været, og som er blevet optaget på Marienborg, om de her fem statsministre.
Jeg kom bare sådan til at tænke på, at jeg så måske her i aften har grundlag for – måske sammen med den nuværende statsminister – at benytte et meget yndet citat fra en tidligere statsminister, nemlig citatet om, at der kommer en god løsning i morgen.
Lars Løkke Rasmussen (V), 2017-10-05:
[Lydudfald]
Jeg ved godt, at det kan forekomme omvendt i forhold til det, vi har set tidligere, med folk, der gik til valg på at rulle reformer tilbage, som de så gennemførte alligevel; folk, der gik til valg på at være imod skattelettelser, som så bagefter satte topskatten ned og indførte selskabsskattelettelser.
Og hvis man kommer fra den del af den politiske familie, hvor man er vant til det der, så kan det da godt være, at man bliver lidt forvirret.
Men altså, jeg er da kun glad
, hvis folk har troet på det, vi sagde.
Helt ærligt, vi, de partier, der nu er i regering, gik til valg på en dagsorden, der – med variationer – hed: Det skal kunne betale sig at arbejde.
Vi har lagt en politik frem, som er et udgangspunkt for forhandlinger, og som har en balance, hvor der både er ressourcer til, at det kan betale sig at arbejde, og hvor der samtidig er plads til realvækst i den offentlige sektor.
Nikolaj Villumsen (EL), 2017-10-05:
Jamen der er jo nogle mennesker, der har troet på, hvad statsministeren har sagt, altså har troet på indholdet af det, jeg lige læste op.
Kan statsministeren så ikke forstå, at der sidder nogle af dem derhjemme og tænker: Jeg er da blevet snydt?
Lars Løkke Rasmussen (V), 2017-10-05:
Nej, det kan jeg ikke forstå, for hvis ikke jeg tager meget fejl, gik både mit eget parti og de to andre partier, der indgår i regeringen, til valg ved folketingsvalget i 2015 på en dagsorden, der handlede om, at der bl.a. skulle gives skattelettelser, i øvrigt også med afsæt i nogle synspunkter om, hvordan det offentlige forbrug skulle udvikle sig.
Det har vi åbent lagt frem i valgkampen.
Og det, vi har lagt frem, er jo en økonomisk politik, som sikrer, at der kan være en realvækst i det offentlige forbrug.
Det er en politik, som på den måde, vi også designer vores skat og vores erhvervspakke på, gerne skulle bidrage til, at vi flytter endnu flere fra passiv forsørgelse ind i aktiv selvforsørgelse og dermed over tid bruger færre skattekroner på forsørgelse og altså frigør penge, der så enten kan bruges på at sætte skatterne yderligere ned, eller som kan sættes ind i offentligt forbrug.
Så det billede kan jeg slet ikke genkende.
Carolina Magdalene Maier (ALT), 2017-10-05:
Men så bliver man jo fristet til at spørge, hvad det er, der skal til.
Vi har hørt den før, altså at når tiden kommer, når der er plads, når vi har råd, plads, ressourcer, overskud.
Hvad er det, der skal til?
Kan statsministeren ikke blive en lille smule mere klar på det?
For jeg tror, vi er mange, der er superbekymrede for, at det her er en let løsning for at sige, at det vil vi helst ikke beskæftige os med fremadrettet.
Så hvad er det, der skal til?
Og er det ikke også en politisk prioritering, om man vil tage og bruge ressourcer på 500 kvoteflygtninge eller et eller andet, f.eks. nogle skattelettelser?
Det kunne også være noget andet.
Men er det ikke i sidste ende en politisk prioritering?
Lars Løkke Rasmussen (V), 2017-10-05:
I sidste ende er alt jo en politisk prioritering.
Men for mig handler det ikke så meget om at have råd.
Det handler om at have rummelighed.
Og vi har fået en stor tilstrømning af asylansøgere.
Vi har i øvrigt også strammet nogle familiesammenføringsregler og andet.
I kølvandet på dem, der er kommet, er der jo udsigt til, at der nu også efterfølgende kommer familiesammenføringer.
Vi har tunge integrationsproblemer.
Vi er begyndt at lægge arm med det.
Altså, jeg er jo stolt af, at vi har indgået en trepartsaftale om bedre integration, som betyder, at man ude i kommunerne nu vurderer 9 ud af 10 flygtninge som arbejdsmarkedsparate mod tidligere kun 1 ud af 10.
Og erhvervsfrekvensen er på 1 år steget fra 20 pct. til 27 pct. Og jo flere resultater, vi får hjem på det, og jo stærkere et opgør vi kan tage med parallelsamfundene, jo mere balance, vi kan skabe, jo hurtigere kommer jo også det tidspunkt, hvor vi så kan tage FN-kvoteflygtninge ind igen.
Pia Olsen Dyhr (SF), 2017-10-05:
Det er jo godt med ambitioner, men hvis vi kigger på aftalen fra sidste uge, kan vi jo se, at det reelt er 50 mio. kr. om året til sol og vind de næste 20 år.
Det er væsentliglavere end de investeringer, vi har set til sol og vind på noget tidspunkt.
Så det er at skrue tempoet ned.
Det er lidt, ligesom hvis SRSF-regeringen kørte 130 km/t. på motorvejen og VLAK-regeringen kom til at vælge at køre 30 km/t. og så påstod, at man kører i samme hastighed.
Man behøver bare at kigge ud ad vinduet og se, at det ikke er tilfældet.
Lars Løkke Rasmussen (V), 2017-10-05:
Jamen det var da en vigtig aftale i sidste uge.
Det er da en aftale, der – som jeg var inde på før – laver en CO2-reduktion, der svarer til udledningen fra 140.000 husstande, som er teknologineutral, og som sikrer, at vi får mere vedvarende energi.
Og vi har sat en målsætning for, hvor stor en del der skal dækkes via el i 2030.
Det er at sætte barren højere, og jeg nævnte jo tallene før, altså fra 11 til 30 pct. over 16 år, og vi skal da videre ad den vej.
Det er jo også derfor, der står respekt om Danmark ude i verden.
For vi er internationalt førende, og vi skal videre ad den vej.
Og det, der kommer til at ske oven på den aftale, vi har lavet i sidste uge – fordi vi også EU-retligt har været nødt til at justere nogle ting – er jo, at regeringen i begyndelsen af det nye år vil præsentere rammerne for, altså et opspil til, en ny energiaftale.
Der vil det da være vores ambition – det vil jeg gerne tilkendegive her, også i forhold til hr. Morten Østergaard – at vi får et forhandlingsforløb, der så forhåbentlig også kan ende i, at vi får en ny bred energiaftale.
Pia Olsen Dyhr (SF), 2017-10-05:
Statsministeren taler rigtig meget om det grønne, især ude i verden, men har også gjort det i dag her fra talerstolen, og jeg vil egentlig gerne spørge lidt ind til, hvad regeringen planlægger på det grønne område, altså investeringer på energiområdet.
For hvis vi nu kigger på den her fantastiske graf, som er produceret over de sidste 16 års energiinvesteringer, så kan vi jo se, at der i årene 2004, 2005, 2006, 2007 og 2008 – og jeg noterer mig, at det alt sammen var under en Venstreledet regering – intet blev investeret i forhold til vedvarende energi.
Jeg vil bare spørge, om statsministeren har samme planer for 2017, 2018, 2019 og fremover, eller om statsministeren har planer om, at vi skal op i et andet gear, ud over at man har lavet aftalen i sidste uge om vind og sol, som vi kan diskutere til, ja, whatever.
Men det er ikke det, der er vigtigt.
Det vigtige er det lange seje træk.
Hvad planlægger regeringen dér?
Skal vi have ambitioner, eller skruer vi ned igen, som vi har set under tidligere Venstreledede regeringer?
Lars Løkke Rasmussen (V), 2017-10-05:
Men jeg noterer mig, at Det Radikale Venstre har en ambition, og gentager så, at den må man gøre gældende – det er jeg også helt sikker på at man vil over for finansministeren – og så vil vi jo fremadrettet vurdere, hvor den ambition så kan udleves og indfries.
Morten Østergaard (RV), 2017-10-05:
Ja, og det er statsministerens valg, selvfølgelig.
Man kan jo godt tilrettelægge arbejdet på den måde, at man ender med de smalle forlig.
Vi har hørt en lang sang om råderummet, som er skabt af reformer, og i hvert fald mit parti er vel indgået i alle de beslutninger, der ligger til grund for det.
Men hvis man ønsker brede aftaler, personskatteaftaler, man kan regne med i mere end 2 år, hvis man ønsker aftaler om vækstvilkår, der skal række længere end 2 år, så skal man jo tilrettelægge arbejdet sådan, at der er plads til andre partier, også dem, der har et andet udgangspunkt, og det er jo i sidste ende op til statsministeren, dels at gøre det, dels at tage ansvaret for det, hvis man lader være.
Lars Løkke Rasmussen (V), 2017-10-05:
Tak for det.
Altså, når der ikke kom nogen invitation til forhandlingerne om registreringsafgifter, er det jo – det kan være, at vi så har taget fejl, og så vil jeg gerne belæres om det – bl.a. fordi afsættet til at kunne indfase nye registreringsafgifter er beslutninger, vi tidligere har truffet i den kreds af partier, der nu har besluttet, hvad der skal ske med registreringsafgifterne.
Altså, det er med afsæt i bl.a. jobreform fase 1, integrationsydelsen, kontanthjælpsloftet, men måske har jeg misforstået det.
Så hvis Det Radikale Venstre ligesom siger godt med integrationsydelse og godt med kontanthjælpsloft, er det en ny situation, og så må vi så snakke med vores aftalepartner om, om det kan åbne en dør, men altså, det hænger sammen.
Og det vil også være det fremadrettede: Hvor kommer pengene fra?
Men nu indkalder finansministeren til sættemøder, startende i morgen, og så må partierne jo der altså tilkendegive deres appetit på de forskellige delområder, og jeg står ikke og ekskluderer nogen på forhånd, overhovedet, hvis ellers det, der skal være i begge skåle, kan finde en balance.
Men den proces starter i morgen.