Jens Rohde (KD), 2022-03-16:
Tak for det.
Jeg har bedt om ordet, fordi jeg synes, det stikker lidt af – og det skal jeg så ikke gøre mig til dommer over – men jeg havde ikke lejlighed til at redegøre for KD's synspunkter om den her aftale i går, da jeg i øjeblikket er i gang med sådan en skoleturné, hvor jeg prøver at forklare børnene, at de ikke skal være bange for, at der kommer krig her i landet.
Derfor var jeg her ikke i går.
Så jeg vil gerne lige ganske kort sige, at der engang var en fremragende finansminister i Danmark, der hed Thor Pedersen, fra Venstre, og som havde sådan et godt synspunkt, nemlig at man i politik må vedstå sig arv og gæld, for ellers hører alting op, og sådan er det jo også, når man indgår aftaler i Folketinget.
Der har jeg det personligt sådan, at det ikke er regeringens opgave at flyve stegte duer ind i munden på os som folketingsmedlemmer, men at vi selv må spørge til tingene, når vi indgår aftalerne, for at finde ud af, hvad der er op og ned, også med hensyn til finansieringen, og når man så har indgået en aftale, har man selvfølgelig indgået en aftale, og der vil jeg gerne meddele regeringen, at vi står på mål for vores del af den aftale, som vi har sagt ja til.
Det ændrer ikke på, at jeg fuldstændig principielt deler Enhedslisten og Radikale Venstres synspunkt om, at det er absurd, at vi finansierer flygtningestrømme til Danmark med ulandsbistand.
I det hele taget er der noget grundlæggende galt i vores system med vores udviklingsbistand, for vi har det også med, at de penge, vi bruger på udviklingsprojekter, der har noget perspektiv, meget ofte bliver flyttet, når der er nødsituationer rundtomkring i verden.
Så udviklingsprojekter taber hver eneste gang; udviklingsprojekter, der skulle give varige forbedringer, taber, hver eneste gang der er en nødsituation i verden, fordi pengene bliver flyttet.
Det er ikke særlig fornuftigt, og det er heller ikke særlig sympatisk.
Men det er man jo nødt til at adressere ikke i sådan en ad hoc-aftale; det må man adressere i de diskussioner, der er om, hvordan vi generelt bruger og prioriterer vores udviklingsbistandsmidler.
Altså, så er jeg jo nødt til at påtage mig ansvaret for at finde finansieringen til, at vi laver en systemisk ændring, fordi det vil danne præcedens fremover, og hvis det er det, vi vil, så skal vi være ærlige om det, og så skal vi jo være villige til at finde den finansiering, det kræver, for så vil det altid være sådan, at vi har afskåret os fra at bruge udviklingsbistandsmidler til flygtninge.
Ellers giver det her ikke mening; for det kan jo ikke kun være for ukrainere, at vi gør det.
Derfor er det ikke muligt for os, for jeg har simpelt hen ikke alle de milliarder i hænderne, til at lave en ændring af systemet, og derfor er det ikke en mulighed for os at gå ind og støtte de ændringsforslag, der ligger om finansieringen, uagtet at de sådan set giver meget god mening og er sympatiske.
Men vi er nødt til at adressere den problemstilling et andet sted, og det er det, jeg mener med, at man i politik er nødt til at vedstå sig arv og gæld.
Vi har lavet en aftale med regeringen, og den står vi selvfølgelig på mål for, og de oplysninger, vi måtte mene vi ikke har fået undervejs, påtager vi os selv ansvaret for.
Men jeg har gjort det her og vi har gjort det her og indgået en aftale med regeringen med åbne øjne, selv om vi har en principielt anden holdning, fordi der er et problem, der skal løses nu og her.
Tak for ordet.