Karina Lorentzen Dehnhardt (SF), 2021-04-09:
Jeg vil også gerne takke Venstre for at have banet vejen.
Selv om Venstre var lidt langsommere end SF til at indse, at der skulle gøres noget ved offentlighedsloven, så tror jeg, det er rigtig godt, at vi kan gøre fælles front her, og nu spurgte min kollega hr. Kristian Hegaard jo til generalklausulen.
Men så vil jeg egentlig gerne spørge til en anden problematik i offentlighedsloven, nemlig notatpligten.
For den gælder sådan set kun ved konkrete afgørelsessager, og det er jo bl.a. en af årsagerne til, at man f.eks. i minksagen ikke lige helt kan finde ud af, hvad der skete, da en ansat fra Justitsministeriet ringede til politiet, som så ender med at lave forkerte actioncards.
Der eksisterer ikke et notat, det har ministeren svaret, og det er egentlig det samme i Instrukskommissionen, hvor vi heller ikke lige helt kan få klarhed over, hvad det er for en faglig mundtlig rådgivning, der er givet.
Vi har en masse vidneudsagn om, hvordan den var.
Men det er jo noget af det, der gør det rigtig, rigtig besværligt.
Så vil Venstre også være med til at ændre på notatpligten?
Tak for ordet.
Det er faktisk lidt interessant, at vi startede dagen med en debat om overvågning, hvor vi i hvert fald har en regering, som mener, at den skal være maksimal, når det handler om borgerne, men i den her debat er ministeren i hvert fald ikke så begejstret for, at vi overvåger de politiske beslutninger.
Ministeren har jo tidligere sagt fra talerstolen, at med overvågning stiger friheden, men det, der er frihed for borgerne, er ikke frihed for myndighederne, må man forstå.
Der er en grænse, og den går ved regeringen selv.
Jeg vil gerne rette en stor tak til alle dem, der har været med til at bane vejen for, at vi nu kan få en drøftelse om offentlighedsloven.
Det skyldes først og fremmest Nye Borgerlige, der har fremsat det her forslag, og som måske har medvirket til – det ved jeg ikke – at få Venstre ud af busken og til også at kræve ændringer.
Det er jo i hvert fald rigtig godt, at vi nu får mulighed for sammen at drøfte, hvordan vi kan skabe en bedre offentlighedslov end den, vi har i dag.
Jeg forsøgte selv i går med et beslutningsforslag at pålægge regeringen at indkalde til forhandlinger for at genforhandle offentlighedsloven.
Det lykkedes som bekendt ikke, men man skal ikke græde over spildt mælk, og jeg synes faktisk, det er en rigtig god dag, fordi vi nu er enige om, at vi skal lave forandringer.
Jeg var først, må jeg være ærlig og sige, en lille smule bange for, at Venstres forslag alene angik, at man kunne drøfte en større indsigt i forbindelse med epidemier, for det er jo et lille begrænset hjørne.
Men jeg har nu forstået så meget af debatten, at Venstre ønsker en noget bredere debat om offentlighedsloven og flere ændringer.
Det synes jeg er rigtig, rigtig godt.
Det er et godt grundlag for at kunne diskutere det videre.
Vi anerkender jo i SF, at der kan være brug for et fortroligt rum til at kunne diskutere politiske løsninger i, men vi synes også, at når en løsning er blevet fastlagt, skal man kunne se de fra- og tilvalg, der er blevet truffet.
Der skal kunne være en åben debat, og man skal kunne trykteste de forskellige forslag.
Man skal som magthaver kunne tåle at blive kigget i kortene, men man skal også kunne stå på mål for de beslutninger, man så har truffet.
Jeg synes faktisk, det var en ret absurd tanke, da ministeren på samrådet om offentlighedsloven i går forsøgte at bilde os alle sammen ind, at der ikke skal være indsigt i regeringens beslutninger, fordi der ikke er det i SF's gruppemøder.
Jeg synes faktisk, at der er en ret stor forskel på de to ting.
Regeringen har jo et ansvar for ledelsen og forvaltningen af vores land, og det har SF altså ikke på samme måde.
Vi sidder ikke på statsapparatet, som regeringen gør, og det vil jeg mene øger kravene lidt – og med al ære og respekt for mit eget parti er det jo ikke, fordi vi har magt til at bestemme, hvordan tingene i landet skal se ud, i hvert fald ikke alene.
Vi har heller ikke et embedsværk på mange hundrede mænd og kvinder, som vi på bestilling kan få til at regne tingene ud for os, hvis vi vil forfølge politiske mål.
Men som jeg sagde tidligere i debatten, vil jeg gerne slå halv skade med justitsministeren, for vi er faktisk villige til at afskaffe folketingspolitikerreglen, så der er offentlighed omkring det, som vi udveksler med ministeren af mails og papir.
Det har vi sådan set ikke noget imod at stå til regnskab for.
Så ja, der skal lyde en klar opfordring fra SF til at afskaffe ministerbetjeningsreglen, som det forslag, vi behandler nu, går ud på, men også folketingspolitikerreglen og generalklausulen, altså den her § 33, som giver ret vide beføjelser til at hemmeligholde ting.
Vi er også klar til at indføre en dokumentationspligt frem for en notatpligt, som jo kun gælder i dag i afgørelsessager, og som er en udfordring, hvis man bl.a. vil have indsigt i sager som minksagen, instrukssagen, men også Tibetsagen, som nu igen kører for fulde gardiner.
Det er jo ikke, fordi vi f.eks. ikke stillede mange spørgsmål i Tibetsagen, vi fik bare ikke særlig fyldestgørende svar dengang, kan man sige.
Nu er det så ved at blive rullet op af en kommission, og der viser det sig søreme, at der er noget at komme efter.
En særskilt pointe er jo, at når det bliver svært at følge de her politiske processer, ender det nogle gange i dyre kommissioner, fordi man har svært ved at se, hvem der sagde eller gjorde hvad.
Det synes vi da er en udfordring.
Så jeg tror bare, at jeg vil sige tak for debatten.
Jeg er godt opmuntret, og jeg glæder mig til de videre drøftelser.