Mai Mercado (KF), 2024-02-20:
I Det Konservative Folkeparti går vi ind for hårdere straffe.
Begår man kriminalitet, skal det have konsekvenser, særlig når det gælder personfarlig kriminalitet.
For et par uger siden behandlede vi et andet beslutningsforslag også fremsat af Dansk Folkeparti, B 46, om hårdere straffe, nemlig forslaget om at hæve straffen for personfarlig gentagelseskriminalitet.
Dengang endte vi med ikke at støtte forslaget, til trods for at vi går ind for at hæve straffene, og vi foreslog faktisk selv også at hæve straffen for personfarlig gentagelseskriminalitet.
Årsagerne dengang var de følgende
, og når jeg nævner dem her, er det, fordi de også har betydning for det her forslag, og det er kærligt ment, men forslaget dengang var, som forslaget her er nu, nemlig sådan dovent formuleret.
Det betyder, at der ikke i forslaget er angivet, hvad det vil koste, hvor mange personer det vil berøre, hvilken betydning det vil få for straffesagskædens forskellige led.
Med et mere gennemarbejdet forslag dengang kunne vi muligvis godt have støttet det.
En anden årsag til, at vi ikke støttede B 46, var, at vi ikke ville binde os til masten nu, hvor regeringen her i 2024 kom med et forslag til en strafreform, for der er en række områder helt overordnet set, hvor vi godt kan se, at man kan hæve straffene: personfarlig kriminalitet helt overordnet, sædelighedsforbrydelser, bandekriminalitet, til trods for at vi indgik en aftale i efteråret, og narkokriminalitet.
Og nu står vi så med det her nye beslutningsforslag, som er yderst kortfattet, og som har præcis de samme fejl og mangler som sidst.
Derfor står vi Konservative også med de samme indvendinger, som vi gjorde ved det seneste beslutningsforslag.
For det her forslag er, og det er kærligt ment, dovent formuleret, og man står med den oplevelse, at det bare handler om at skovle så mange forslag igennem Folketingssalen som muligt, men uden at de for alvor er dybdegående i substans og gennemarbejdede.
For et par uger siden var det personfarlig gentagelseskriminalitet, i den her uge er det personfarlig kriminalitet, og måske kommer der i næste uge et nyt forslag om noget helt tredje – alle med det til fælles, at de kræver højere straffe og samtidig er mangelfulde.
Så kan de ovenikøbet også være indbyrdes modstridende.
I det her forslag, B 26, står der, at regeringen skal »... sikre, at politiet og domstolene har de nødvendige økonomiske og personalemæssige ressourcer ...«.
Det er rigtig fint.
Men et andet forslag, som DF har fremsat, B 19, om at kræve signalementer, vil pålægge domstolene og politiet at udarbejde og gemme udførlige signalementer af alle anholdte, mistænkte, sigtede, tiltalte og dømte, hvilket for domstolene vil være en helt ny opgave og for politiet en potentiel hindring af deres arbejde.
Både politiet og domstolene vurderede dengang, at det forslag ville blive en stor administrativ og økonomisk byrde.
Så det hænger slet ikke sammen, for det her forslag, som vi altså behandler i dag, tilkendegiver, at politiet og domstolene skal have tilstrækkeligt med ressourcer, mens man altså for bare et par uger siden udskrev en stor ekstraregning til de selv samme.
Og så sidder der måske ovenikøbet nogle og tænker: Jamen er Dansk Folkeparti så slet ikke med i aftalen om politiet og anklagemyndigheden?
Jo, det er de nemlig, og det betyder, at de også samtidig har tiltrådt de økonomiske rammer for politiet, og så bliver det altså lige friskt nok.
Nå, nu har jeg talt længe om kvaliteten af det her beslutningsforslag, har givet det nogle knubbede, men dog kærlige ord med på vejen – og ordene er velmente – men vi støtter forslaget, i al fald den her gang.
For det er så overordnet, kortfattet og endda vagt formuleret, at det er svært at være imod, hvis man som parti sådan helt grundlæggende går ind for, at man godt kan hæve straffen for personfarlig kriminalitet.
Men vi gør det også, altså støtter forslaget, med den kærlige opfordring til Dansk Folkeparti, at de skal gøre lidt mere ud af de politiske forslag end at skrive en tekst på bare 188 ord.