Pernille Rosenkrantz-Theil (S), 2022-06-07:
Tak for det.
Man skal godt nok høre meget vrøvl, før ørerne falder af.
Jeg var et øjeblik helt ærgerlig over, at jeg ikke kunne komme med korte bemærkninger i den foregående debat, men det kan man som bekendt ikke som minister.
Jeg skal bare, hvis der skulle være nogen, der har siddet og hørt med på debatten, gøre opmærksom på, at man selvfølgelig kan skifte gymnasium, hvis det er sådan, at man mistrives.
Det er faktisk en del af aftalen, og jeg tænker, at det måske kunne være hensigtsmæssigt, at vi nøjes med at diskutere de ting, vi faktisk er uenige om, i stedet for at diskutere myterne om, hvad der måske og i givet fald engang kunne stå i en aftale.
Så er jeg jo bare enormt spændt på, hvad det er for nogle forslag, Venstre egentlig skulle være kommet med.
Jeg må ikke referere fra forhandlingslokalerne, så jeg kan jo bare stille spørgsmålet åbent, og så kan man svare på det.
For jeg kunne forstå på ordføreren, at der under forhandlingerne åbenbart er blevet stillet alle mulige spændende modelforslag til, hvordan man kunne løse det her problem.
Det ville da være interessant for offentligheden at vide, hvad det var for nogle, for hvis Venstre nu skulle gå hen og blive dem, der har regeringsmagten efter et valg, så er det jo relevant for folk at vide, hvad man har tænkt sig at gennemføre.
Nå, det var så til den foregående diskussion.
Nu står vi med et borgerforslag om frit gymnasievalg til alle, og det er et beslutningsforslag, som vi på den baggrund behandler her i Folketinget.
Forslagsstillerne ønsker, at Folketinget ikke vedtager L 157 om elevfordeling.
Så hvis vi starter med hele baggrunden for, at vi har skullet ind at kigge på noget omkring elevfordelingen, så har vi haft en udvikling i den danske gymnasiesektor, hvor vi har set to forskellige, men begge to utrolig uheldige udviklingstendenser.
Dem har vi haft et ønske om at holde hånden under, og derfor indgår det som den ene del af elevfordelingsaftalen.
Det andet element er, at vi i storbyerne har set en ekstrem polarisering, dvs. en opdeling, hvor vi har fået ekkokamre a la det, man ser på Facebook: Man hører kun fra dem, man selv kender, og dem, man selv ligner, mens resten af verden bekvemt forsvinder i en algoritme, og den del hører man så aldrig fra.
For regeringen og for Socialdemokratiet er det fuldstændig afgørende, at vores uddannelsessystem – både folkeskolen, men jo også gymnasieskolen og resten af vores uddannelsessystem – lever op til alle delene af formålsparagraffen, nemlig at skolen både skal lære eleverne noget, der er studieforberedende, noget fagfagligt, men også skal lære eleverne at begå sig i det samfund, som de bliver en del af.
Der gavner ekkokamre selvfølgelig ikke, ekkokamrene er kontraproduktive i forhold til et ønske om, at vi skal have en sammenhængskraft i Danmark.
Det er jo særlig i storbyerne, det gør sig gældende, fordi der dér ligger rigtig mange gymnasier rigtig tæt, og de unge mennesker har så hen over de sidste 10 år fået det valg, at de enten kan gå på et gymnasium, hvor alle ligner dem, eller kan gå på et gymnasium, hvor ingen ligner dem.
Så det skaber altså sådan nogle nedadgående spiraler, hvor gymnasierne bliver mere og mere forskellige og eleverne deler sig mere og mere, fordi man ikke har et ønske om – og det kan jeg faktisk godt forstå – at gå på et gymnasium, hvor ingen ligner en selv.
Derfor har både rektorer, lærere og elever i årevis bedt om, at man fik nogle bedre valgmuligheder, altså at elevsammensætningen på gymnasierne blev mere balanceret, sådan at de valg, man kunne træffe, var bedre – altså sådan at man ikke på den måde skulle vælge enten det ene eller det andet ekkokammer, men faktisk kunne få lov til at gå et sted, hvor der var en mulighed for, at man lærte at begå sig og blive udfordret på ens eget ekkokammer så at sige, fordi der også var nogle andre end den gruppe, man selv tilhørte.
Det er altså der, alt det her er startet, og vi har jo så, efter at det her har været en problemstilling, der har været debatteret i 10 år, taget handsken op og er kommet med en model for, hvordan man kan gøre det her.
Der er ekstremt mange dilemmaer i det, vil jeg gerne sige, og derfor er det noget, vi har brugt rigtig mange timer på i forhandlingslokalet og også i drøftelser med forskellige organisationer.
I forbindelse med behandlingen af lovgivningen har det stået klart, at en af de ting, som mange opfattede som utryghedsskabende, var, at vi havde indført et element, der handlede om lodtrækning.
Derfor valgte vi at gå tilbage i aftalekredsen og tage en drøftelse af spørgsmålet om lodtrækning og har valgt at erstatte det med et afstandskriterium i stedet for.