Zenia Stampe (RV), 2020-11-10:
Tak for det.
Jeg vil gerne starte med at takke regeringen for det, synes jeg, rigtig gode og konstruktive samarbejde, vi har på det her område.
Jeg synes faktisk, at jeg har den oplevelse, at regeringen og i hvert fald det parlamentariske grundlag og måske i virkeligheden også den øvrige del af Folketinget ser meget alvorligt på naturkrisen, og jeg synes også, at vi tager små skridt i den rigtige retning, også hurtigere end vi har gjort tidligere.
Den her dagsorden havde jo slet ikke samme gennemslagskraft, hvis vi bare går 5 år tilbage i tiden.
Jeg kan slet ikke huske, at vi talte om biodiversitet for 5 år siden.
Jo, måske de allermest nørdede, men det var jo slet ikke på samme måde en folkesag og en sag for alle partier, som det er i dag.
Så der er jo sket virkelig meget.
Men når det alligevel ikke er godt nok, er det jo også, fordi det ikke er et normalt område, og fordi vi jo faktisk er kommet alt, alt for sent i gang.
Alt, alt for sent har vi jo erkendt, at den her krise er næsten lige så alvorlig som klimakrisen.
Der er vi også kommet for sent i gang, men der har vi dog talt om krisen i snart 20 år.
Nu sker der noget, men i forhold til biodiversitetskrisen vil jeg i hvert fald sige, at der ikke har været en lige så stor og bred folkelig debat, som der er nu.
Og jeg tror også godt, at jeg kan tillade mig at sige, at det heller ikke har været en prioritet, som har været lige så høj, som den er nu i Folketinget og i virkeligheden i et bredt udsnit af partierne.
Derfor er vi jo utålmodige, fordi vi nu har forstået, hvor alvorlig situationen er, og fordi vi nu har forstået, at vi nærmest står sådan to minutter i tolv og kan nå at redde noget, men at der i virkeligheden er meget, der allerede er gået tabt.
På verdensplan er det jo op imod 1.000.000.
Det, som jeg synes virkelig gav mig noget at tænke over, var, da jeg for efterhånden et stykke tid siden, men dog alligevel ikke for 10 år siden, fandt ud af, at det her altså var en helt særlig tid i menneskets historie, fordi vi aldrig nogen sinde i vores historie, i menneskehedens historie, har oplevet, at arter dør så hurtigt omkring os, og at det i øvrigt er vores egen skyld.
Vi skal jo helt tilbage til dinosaurernes død for 65 millioner år siden for at finde en lige så hurtig massedød blandt jordens arter.
Det er jo vanvittig alvorligt.
Derfor kan vi jo nok være glade for, at der er en fælles problemopfattelse, at vi bevæger os fremad med små skridt, og at det også går hurtigere, end det gør på så mange andre områder, men sagens alvor taget i betragtning er det jo stadig væk ikke godt nok.
Derfor mener vi også, at vi skal have en biodiversitetslov.
Vi kunne egentlig godt tænke os at starte med de konkrete indsatser først, altså en biodiversitetspakke.
Den kommer vi til at diskutere lige om lidt, for det er jo det, der ligger i Venstres forslag.
Det er måske kun nørderne, der helt kan se forskel på de to forslag, men det ene handler om pakken, og det andet handler om loven.
Og pakken handler jo om helt konkrete initiativer.
Det er noget af det, vi har talt længe om.
Det er naturnationalparker, det er urørt skov, og det er også andre ting end det, hvor loven måske mere er tænkt som sådan en slags mekanisme lidt ligesom på klimaområdet, hvor vi sætter os nogle mål og så arbejder hen imod dem.
Vi er tilhængere af begge dele.
Jeg kunne egentlig bedst tænke mig, at vi i år havde sat os ned og lavet den store biodiversitetspakke, hvor vi fandt ud af, hvordan vi i løbet af en kort årrække kommer i mål med målene om naturnationalparker, om urørt skov osv.
Og når vi så havde fundet pengene og sat det i gang, synes jeg også, at vi skulle have den her biodiversitetslov, som jo går endnu længere.
Jeg tænker, at det vil jeg måske også blive spurgt om, så jeg kan allerede foregribe det nu og sige, at en tredjedel, 30 pct. af Danmark, skal være natur.
De 20 pct. ud af de 30 pct. skal være strengt beskyttet natur.
Det synes jeg også lyder helt rimeligt og fornuftigt.
Vi spillede selv for et par år siden ud med et mål om, at vi ville udtage en tredjedel af landbrugsjorden.
Det svarer til ca. 20 pct. af Danmarks areal, så det er jo i virkeligheden et mål, der flugter med det, som Danmarks Naturfredningsforening har lagt frem.
Når vi ikke kommer til at stemme for den i dag, er det jo, fordi vi er i gang med nogle forhandlinger.
Men jeg bliver også nødt til at være ærlig og sige, at jeg håber det, men at jeg tror, at det bliver svært at nå i mål med den store pakke nu.
Derfor har vi da været fristet til at se, om vi så kunne vende rækkefølgen om og sige ja til loven først og så tage pakken bagefter.