runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Laura Lindahl (LA), 2018-02-06:
Jeg tror, at det, jeg forsøgte at sige, var i forhold til, at ordføreren selv tidligere i debatten sagde, at det her handler om at fjerne skyld og skam.
Altså at en undskyldning for de her mennesker ville repræsentere, at man tog skylden på sig og sagde, at det her er ikke jeres skyld; det, der foregik, dengang I var små børn, var ikke jeres skyld.
Det anerkender jeg de kan have et behov for, for de siger det selv.
Det mener jeg man kan opnå ved at få placeret ansvaret gennem et domstolssystem.
Jeg mener, at en undskyldning repræsenterer, at der bliver placeret et ansvar, og det er det, man gør i domstolssystemet.
Finn Sørensen (EL), 2018-02-06:
Men nu har ordføreren jo muligheden for at løse den del af problemet ved at støtte det her beslutningsforslag.
Hvorfor skal de mennesker og retssystemet i øvrigt igennem en lang og opslidende juridisk proces, når vi kan klare det her?
Eller handler det hele om, at ordføreren, når det kommer til stykket, slet ikke mener, at der er noget at undskylde for?
Det er jo det, der står tilbage, når man hører ordførerens svar.
Laura Lindahl (LA), 2018-02-06:
Det håber jeg ikke er det, der står tilbage.
Vi mener, det er der, man placerer ansvaret i et retssystem som det danske, og det er sådan set det, jeg holder fast i nu.
Den del har vi løst, og det kan Godhavnsdrengene gøre lige om lidt.
Pelle Dragsted (EL), 2018-02-06:
Jeg vil egentlig gerne spørge ind til den her principielle holdning om, at stater ikke kan sige undskyld.
For der er jo en del erfaringer med stater rundtomkring i verden, som har sagt det, og der har det haft en meget stor betydning for den gruppe mennesker, som har været udsat for noget.
Og der har det ikke gået på det her med, at det var venstrefløjen eller andet.
I Australien besluttede den tidligere premierminister Kevin Rudd – som var fra et borgerligt parti, i hvert fald så vidt jeg husker – at sige undskyld til den oprindelige befolkning, som blev udsat for bl.a. tvangsfjernelse af deres børn og andre ting, i øvrigt i samme periode af Australiens historie, som det her er foregået i.
Det har været med til at læge nogle sår i den australske befolkning og for det her mindretal, der blev behandlet sådan.
Så kan ordføreren ikke forklare måske lidt grundigere, hvorfor Liberal Alliance har lagt sig fast på lige præcis den idé om, at det ikke kan være en del af en helingsproces, hvis staten og myndighederne, i Australiens tilfælde på grund af en racistisk holdning til den oprindelige befolkning i den tid, har begået nogle overgreb mod en befolkningsgruppe?
For det kan være med til at rydde op og på en eller anden måde anerkende den uretfærdighed, der er blevet begået.
Det er selvfølgelig lidt hypotetisk, men altså, ville man have indtaget samme holdning, hvis man havde været i f.eks. Australien?
Eller er en tysk undskyldning for forfølgelsen af romaer eller jøder også forkert, hvis den nuværende tyske stat gav den?
Hvor er det lige, at grænsen går for Liberal Alliance i forhold til det her?
Laura Lindahl (LA), 2018-02-06:
Jeg tror heller ikke, at jeg har et eller andet klart svar på, hvor grænsen går.
Der kan være rigtig mange tænkte og hypotetiske eksempler.
Men altså, vi havde jo drøftelsen tidligere om moral, og jeg tror, at det på en eller anden måde er det, det handler om for os.
Mennesker har en moral.
Det har en stat ikke.
Og det bliver måske lidt en langhåret, filosofisk diskussion, men det er min sådan grundholdning til moral.
Christian Juhl (EL), 2018-02-06:
Tak for det.
Staten er skabt af mennesker, og staten har lavet institutioner, som har begået overgreb på mennesker.
Det er vel lige så meget et kollektivt ansvar at give en undskyldning, som det er et individuelt ansvar.
Anerkender man ikke, at den katolske kirke har benyttet sig af det i forbindelse med de seksuelle overgreb begået af præster over for små drenge, og at den proces måske er mere værdifuld end en kold juridisk retsagsafgørelse?
Kan ordføreren ikke se, at der i det spillerum imellem ingenting og at vente på en retssag er en masse handlemuligheder, og at den her konfliktmægling og de her konfliktløsningsredskaber faktisk er redskaber, som er mere værdifulde end en domstolsafgørelse?
Trine Torp (SF), 2018-02-06:
I SF bakker vi fuldstændig op om den intention, som forslagsstillerne har med det her beslutningsforslag, og vi vil glæde os til at stemme for det.
De tidligere børnehjemsbørn, hvis forfærdelige oplevelser er beskrevet i Godhavnsrapporten fra 2011, bør have en statslig undskyldning.
Det er vigtigt for dem, og det er sådan set også vigtigt for Danmark som samfund.
Hvis man har været udsat for overgreb og vanrøgt, er det vigtigste i sagens natur at få det stoppet, så man kan føle sig sikker igen.
Men derefter er det vigtigt for at komme videre, at dem, der er skyld i overgrebene, påtager sig ansvaret.
Mange ofre er tynget af skyld og skam, som det også været nævnt i debatten, og af tvivlen om, hvorvidt de selv kunne have gjort noget for, at det ikke skete; det er følelser, som det er ufattelig svært at leve med.
Traumet kan være svært at bearbejde, hvis ikke der er nogen, der helt klart siger: Vi var dem, der gjorde noget forkert.
Vi undskylder for den smerte, det har påført dig.
I 2011 udkom Godhavnsrapporten støttet af Socialministeriet.
Den viste, som det også er beskrevet i beslutningsforslaget, at de drenge, som havde været anbragt på de forskellige børnehjem, blev udsat for massive svigt og systematiske overgreb, herunder fysisk og psykisk vold.
Og som det også er nævnt i debatten, viste den, at de blev udsat for ting, der også på daværende tidspunkt var kriminelle.
De blev udsat for overmedicinering, strafbare handlinger og manglende tilsyn.
Til trods for at sagerne i juridisk og retlig forstand er forældede i dag – det får vi heldigvis lavet om på – hersker der ingen tvivl om, at det også efter datidens standarder var ulovligt, hvad der foregik.
SF har tidligere forsøgt at få staten til at give en officiel undskyldning, og det er der jo flere, der også har forsøgt gennem tiden.
Det håber vi kan blive til noget nu, og derfor siger vi også tak til Enhedslisten for at fremsætte beslutningsforslaget her i dag.
Det er så afgørende, at vi som samfund får skrevet ind i historien, at vi definitivt har taget et opgør med fortiden, så vi kan lære af den, og så fremtidens socialpolitik kommer til at bygge på helt andre værdier.
Det gør den jo allerede i dag.
Heldigvis har vi fået ophævet revselsesretten.
Vi har gode socialpædagogiske behandlingsmiljøer.
Vi har fået et bedre tilsyn, og vi har fået større fokus på beskyttelse af børn og deres rettigheder.
Det er ad den vej, vi skal fortsætte.
Men det er på tide, at vi får givet en undskyldning til dem, der desværre ikke havde de vilkår.
En af de berørte er den tidligere børnehjemsbeboer Poul Erik Rasmussen.
Han udtalte i forbindelse med Østre Landsrets vurdering af sagerne sidste år, og jeg citerer: »En stor del af vores kamp i dag er at sørge for, at alle får at vide, at sådan behandler man ikke børn.«
Det skylder vi ham og de øvrige berørte en officiel anerkendelse af.
Staten og samfundet er nødt til at påtage sig ansvaret for det, der er sket.
Pernille Rosenkrantz-Theil (S), 2018-02-06:
Det lød simpelt hen, som om ministeren overhovedet ikke hørte, hvad jeg spurgte om.
Så nu prøver jeg lige en gang til: Mener ministeren, at det, dengang de her ting foregik, var i orden?
Var det med datidens briller i orden at begå seksuelle overgreb mod børn?
Finn Sørensen (EL), 2018-02-06:
Tak for den indrømmelse.
Den kom en af ministerens forgængere, fru Karen Ellemann, også med, sidst vi diskuterede det her i salen.
Hun erkendte, at de overgreb, som er beskrevet i Godhavnrapporten, også var ulovlige dengang.
Og det er jo en vigtig pointe, for det, som forslaget handler om, er, at staten – og så er det jo regeringen på statens vegne – påtager sig ansvaret for, at der ikke blev grebet ind, og at det oven i købet foregik på statslige institutioner.
Det er jo det, undskyldningen handler om.
Jeg tror, at ministeren desværre nok vil nægte at anerkende, at der er den sammenhæng, men så må jeg spørge ministeren om noget andet.
Ministeren sagde, at en undskyldning ikke vil lindre noget.
Kan ministeren så forklare mig, hvorfor det har været så vigtigt for godhavnsdrengene at få den undskyldning?
Mon ikke, det skulle være, fordi de oplever, at det ville lindre noget?
Og kunne ministeren så prøve at forestille sig, hvori en sådan lindring består, som man får, når nogen siger undskyld på statens vegne?
Kan ministeren forestille sig, hvori lindringen består?
Mai Mercado (KF), 2018-02-06:
Vi behøver ikke at komme ud i en større polemik, men fakta er jo, at S jo først indtil for nylig delte skiftende regeringers holdning og derfor først for nylig har ændret standpunkt.
Selvfølgelig må man da konstatere, at det, som skete dengang, ikke var lovligt, og at det var fuldstændig uacceptabelt, og jeg ved ikke, hvordan I havde det, da I læste rapporten, men jeg fik det fysisk dårligt.
Derfor er det klart, at det, vi så kan bruge det konstruktivt og positivt til, er at få en fremadgående diskussion af, hvordan vi sikrer bedre forhold for nutidens unge.
Dem, vi i dag har et ansvar for, er nutidens unge, og der handler det jo bl.a. om at styrke deres rettigheder, sørge for, at vi tager os af dem på en god og ordentlig måde.
Men en undskyldning er vanskelig, det anerkender jeg.
Finn Sørensen (EL), 2018-02-06:
Jeg kan høre, at ministeren, på trods af at hun er dybt berørt over sagen – og det er jeg da selvfølgelig glad for, og det tror jeg også på at ministeren er – overhovedet ikke har forstået, hvad det handler om, når godhavnsdrengene beder om en undskyldning.
Det er rigtigt, at de forfærdelige oplevelser, de har været udsat for, aldrig går væk, og de er i de mennesker for altid.
Men der er en ting, vi kan fjerne, og det er de menneskers følelse af skam og medskyld, som opstår hos voldsofre: Hvorfor gjorde jeg ikke noget ved det?
Hvorfor kæmpede jeg ikke imod?
Det kan vi løfte væk, ved at staten giver en undskyldning, og det er det, det hele drejer sig om.
Mai Mercado (KF), 2018-02-06:
Men skammen og medskylden forsvinder jo ikke.
Jeg tror da, at det vil være meget naivt at forestille sig, at den skam og den følelse vil forsvinde.
Der er intet – intet – der kan tage de minder væk.
Der er intet – intet – der kan gøre den fortid god igen.
Og jeg tror, at vi stikker blår i øjnene på folk, hvis vi bilder os det ind.
Jeg indrømmer, at det er ganske, ganske svært, men jeg synes, at når vi kigger på det rent ansvarsmæssige, ser vi nu en forbedring.
For vi ser jo faktisk, at man nu kan fjerne den her forældelsesfrist med tilbagevirkende kraft.
Jeg indrømmer, at det bliver rigtig, rigtig svært at få de sager, som er meget gamle, afprøvet – det tror jeg ikke der er nogen tvivl om.
Men det er vigtigt, at man giver muligheden for, at de kan afprøves.
Christian Juhl (EL), 2018-02-06:
Jeg var storebror, så det var ofte mig, der havde lavet et eller andet skidt.
For den, der havde lavet overgrebet, var det jo en hårdere straf, end hvis jeg skulle arbejde 14 dage for at rette op på den rude, der var smadret, eller hvad pokker det kunne være.
Her er det staten, som burde sidde over for de mennesker, der har været udsat for et overgreb.
Og vi kan jo godt selv forestille os det.
Jeg vil sige til ministeren, at ministeren skulle prøve at tænke på det, hvis hun selv havde været udsat for et rigtig ubehageligt overgreb af en eller anden slags, f.eks. seksuelt, altså om det så er retssagen, som dømmer den, der har lavet overgrebet, eller om det er den undskyldning, som retsvæsenet i dag også arbejder med i mæglingssituationer og sådan nogle ting, som ville skabe en mildnelse.
Bør vi ikke gøre alt, hvad vi kan – og de fleste ville sige, at en lille ting for staten dog er at sige undskyld?
Bør vi ikke gøre alt, hvad vi kan, for at lindre den fortid, som de her godhavnsdrenge har haft på de institutioner, som var statens, og som også dengang var ulovlige?
Bør vi ikke bruge de ikkeretslige tiltag, vi kan, og er undskyldningen da ikke måske det nemmeste også for staten at vælge, fordi man ved, at det har en meget, meget stor betydning for det enkelte menneske?
Mai Mercado (KF), 2018-02-06:
Jeg er fuldt ud både opmærksom på og også klar over, at godhavnsdrengene gerne vil have en undskyldning.
Det tror jeg egentlig også er blevet diskuteret her rigtig mange gange.
Det, som er mit perspektiv, sådan som jeg ser det, er, at det ikke vil få den smerte til at gå væk.
De minder, de flashbacks, hele den oplevelse fra dengang går ikke væk med en undskyldning.
Og det er jo derfor, at det, vi kan bruge de forskellige rapporter, der er udarbejdet, til, jo lige præcis er at imødegå, at det nogen sinde får lov til at ske igen, at der er børn og unge, som bliver svigtet på tilsvarende vis.
Vi ser jo sager, der kommer op i pressen af og til, med børn, der vitterlig bliver svigtet, og hvor der jo er lavet en række opstramninger i lovgivningen igennem de senere år startende fra 2013, 2014 og frem.
Men at tro, at man kan få alt til at gå væk, vil jeg være varsom med at gøre.
Og så er der forskel på en undskyldning og så det retlige ansvar.
Det retlige ansvar kan man jo så få efterprøvet ved, at de her forældelsesfrister nu bliver fjernet med tilbagevirkende kraft.
Finn Sørensen (EL), 2018-02-06:
Mange tak.
Betyder det så, at der har været noget luft, altså en besparelse i den reform, forstået på den måde, at man ikke har sparet eller rettere sagt ikke har brugt de penge, som man egentlig måtte?
Er det det, det er udtryk for?
Jeg kan også spørge på en anden måde: Forventer man, at der vil blive tilkendt flere førtidspensioner, end man oprindelig regnede med, som følge af den ændring, man nu har aftalt her?
Pernille Rosenkrantz-Theil (S), 2018-02-06:
Bare for at vi ikke skal ende i sådan noget med, at I gjorde heller ikke, og så gør vi heller ikke og alt det der, vil jeg bare fra start af sige, at jeg synes, det var forkert, at Nyrup ikke gjorde det; jeg synes, det var forkert, at Fogh ikke gjorde det; jeg synes, det var forkert, at Løkke ikke gjorde det; jeg synes, det var forkert, at Helle ikke gjorde det; og jeg synes, det er forkert, at Løkke ikke gør det nu.
Så uanset hvem der har siddet, burde man have givet den her undskyldning.
Det er bare lige, så vi har det slået fast.
Så vil jeg bare spørge ministeren, om ministeren mener, at det med datidens briller var i orden at begå seksuelle overgreb.
Christian Juhl (EL), 2018-02-06:
Jeg synes, man skal gøre det, som ofrene for overgrebene beder om.
Når hr. Lars Løkke Rasmussen tager til De Vestindiske Øer og der giver en undskyldning, ikke bruger det ord, men giver udtryk for, at han siger undskyld på statens vegne historisk set, så alle forstår, hvad han mener, så er det det, vi gerne vil have til at ske her.
Og der synes jeg ikke, at vi så akademisk skal stå her og spørge: Hvad er det, ofrene ønsker?
Ofrene ønsker en undskyldning i den forstand, som de forstår ordet undskyldning, og så er der da kun en ting at gøre, og det er at sige undskyld på statens vegne, I har uberettiget oplevet nogle overgreb, som I aldrig burde have oplevet.
Det skal vi da sørge for.
Mai Mercado (KF), 2018-02-06:
Men det er jo ikke sådan, at en undskyldning vil betyde, at historien så forandres.
Det vil jo stadig være de samme minder, det vil stadig være de samme mareridt.
Jeg synes i virkeligheden for at være helt ærlig, at det, at vi så tit får en diskussion, hvor man forsøger at stille en gruppe i udsigt, at nu kommer der en undskyldning, næsten kan være endnu værre.
Skiftende ministre fra SF, S, Radikale Venstre, Konservative og Venstre har afvist at give en undskyldning.
Derfor tror jeg bare, man skal overveje med sig selv, hvilken virkning det har, at vi så tit har sådan en diskussion.
Og det er ikke, fordi jeg opfordrer nogen til, at de ikke må fremsætte de beslutningsforslag, de vil – det gør jeg på ingen måde, for man må fremsætte alle de beslutningsforslag, man vil – men det kan også have en betydning, at vi så tit får den diskussion op om en undskyldning, som skiftende ministre fra en række forskellige partier har været så enige om ikke at ville give.
Christian Juhl (EL), 2018-02-06:
Jeg tror nu, at det er modsat.
Jeg har i hvert fald mødt et par af godhavnsdrengene, som siger, at hvor er det godt, at vi kan føle, at der er flere og flere, der synes, at det her er hamrende uretfærdigt, og at vi i det mindste har ret til en undskyldning.
Og man har jo lov til at blive klogere.
Vi er blevet klogere i vores sociale system.
Vi har ændret den måde, vi behandler hinanden på.
Vi er blevet klogere i retssystemet.
Og vi bruger andre metoder i dag for at give offeret nogle bedre muligheder.
Jeg har meget, meget svært ved at forstå, at der skal gå så lang tid, før staten, dvs. regeringen, kan forstå det.
Nu har Socialdemokratiet ændret holdning, fint.
Hvornår tager de andre partier det nødvendige skridt, for det er en god og ordentlig måde at behandle offeret på som en start at sige undskyld på statens vegne.
Det er det, jeg kan gøre i øjeblikket.
Lad mig gøre det.
Hvorfor er det så svært?
Jeg kunne da forstå, hvis det var nogle gamle stædige mænd, hvis ære blev trådt for nær.
Men vi har med dynamiske ministre at gøre, som kan sige undskyld på statens vegne.
Finn Sørensen (EL), 2018-02-06:
Jeg hørte ordføreren sige, at nu skulle vi ikke blive ved med at gå og pille i såret.
Så vil jeg bare spørge ordføreren, om ordføreren mener, at godhavnsdrengene går og piller i deres sår, når de ønsker den undskyldning?
For det gør de stadig væk.
Jeg har været i kontakt med nogle af dem op til det her beslutningsforslags behandling.
De er glade for, at forældelsesfristen bliver afskaffet, men de ønsker stadig væk den undskyldning. Så jeg vil bare spørge ordføreren: Mener ordføreren, at når godhavnsdrengene ønsker den undskyldning, og det er jo en af drivkræfterne for, at vi fremsætter det her forslag, så er det, fordi de går og piller i deres sår?
Karin Nødgaard (DF), 2018-02-06:
Det, jeg egentlig sagde, var, at jeg nævnte det, der hedder helingsprocessen, og at den bliver ved med at blive udskudt og udskudt.
Det er der, hvor jeg siger: Hvad kan vi så gøre for at hjælpe de her mennesker, som har været udsat for de her overgreb?
Der siger jeg, at vi skal prøve i 2018 og se, hvad vi kan gøre fra vores platform for at forbedre nogle ting.
Det, jeg siger vi har gjort som netop enkeltparti, er, at vi har deltaget i nogle drøftelser om det her med forældelsesfrister, L 31.
Vi er med til at få det ført igennem, og det kan jo gøre en mærkbar forskel for rigtig mange mennesker.
Så det er egentlig den måde, vi har valgt at se på det på.
Så vil jeg gerne stadig væk sige, at når det skal være noget, der skal gives officielt, vil det være en regerings opgave at gøre det.
Karin Nødgaard (DF), 2018-02-06:
Jeg synes egentlig, at jeg har redegjort ret tydeligt for det i min ordførertale, nemlig, at når det drejer sig om sådan noget her, skal der komme en melding fra en siddende regering, for det er jo derfra, man kan komme med den officielle undskyldning, og der er det så, at vi kan gå ind og sige, at så vurderer man ud fra det, der er blevet sagt.
Men det ligger altså ikke på det enkelte partis skuldre, at man skal gå ind og sige, hvad regeringen skal gøre – og vi sidder jo ikke i regering, så derfor kan vi jo heller ikke påvirke det.
Christian Juhl (EL), 2018-02-06:
Dansk Folkeparti er da ellers ikke tilbageholdende med netop at bruge sin magt til at bede regeringen om det ene og det andet og det tredje og også en gang imellem sige, at her går stregen, og hvis vi ikke får vores vilje, så brager det hele løs.
Derfor er vi nødt til at hjælpe regeringen, ligesom vi har gjort i andre sammenhænge, med at finde den rette vej i dens politik.
Man bliver ikke ansvarsfri, fordi man siger, at det må regeringen selv finde frem til.
Man tager et medansvar, hvis man ikke siger ja, selvfølgelig skal der gives en undskyldning.
Det mener jeg.
Og derfor vil jeg gerne bede Dansk Folkeparti om at genoverveje det her, for det er lige så ansvarspådragende at trykke på den røde knap, som det er at trykke på den grønne knap.
Karin Nødgaard (DF), 2018-02-06:
I Dansk Folkeparti er vi meget bevidste om, hvad vi trykker på, når vi trykker på knapperne, og når ordføreren nævner det her med at finde den rette vej, så mener vi helt klart, at den rette vej er, at når det kommer til sådan noget som det her, som netop drejer sig om noget, som vi måske ikke som enkeltparti og enkeltpersoner kan gå ind og tage et ansvar for – vi levede jo heller ikke alle sammen dengang – så er det vigtigt, at vi går ind og siger, at sådan noget her er det en regering, der skal kigge på.
Jeg gjorde det, da jeg sad og forberedte mig til det her lovforslag, at jeg faktisk gik ind og slog ordet undskylde op.
Og hvis man går ind og gør det, er der faktisk rigtig mange definitioner af det.
Faktisk drejer det sig også om, at man skal fratages noget skyld, og så tænkte jeg, at det kan jo ikke passe med det her på den måde, hvis det er det.
Så var der steder, hvor der stod, at det var et formål, at man selv følte, at man havde fået en form for tilgivelse.
Det er måske heller ikke helt det.
Det kommer an på, hvordan man vender og drejer det.
Der var simpelt hen så mange definitioner på ordet, så derfor tænkte jeg: Hvad med ordet beklage?
Det var også det, jeg havde med i min ordførertale.
Jeg synes jo egentlig, at det, man kan gøre, er, at man kan gå ind og beklage det, der er sket.
Finn Sørensen (EL), 2018-02-06:
Det har hans talerør, socialministeren, forklaret os.
Det vil regeringen ikke.
Men nu kan Dansk Folkeparti gøre noget fra deres stol.
Fru Karin Nødgaard kan sætte sig ned på sin stol, når vi skal til andenbehandling af det her beslutningsforslag, og så har fru Karin Nødgaard muligheden for at gøre noget fra den stol, og det er at trykke på den grønne knap, når der skal stemmes om det her beslutningsforslag, for så er der flertal for det, og så slutter den del af diskussionen.
Så mit spørgsmål er: Hvad er fru Karin Nødgaard og Dansk Folkepartis begrundelse for at trykke på den røde knap, når vi kommer dertil?
Mai Mercado (KF), 2018-02-06:
Jeg er jo sådan set meget enig med hr. Christian Juhl i, at det lige præcis handler om at blive klogere og også om at handle på den viden, som man bliver klogere med.
Det betyder jo, at vi har lavet overgrebspakken.
Den kom jo af, at der var for mange sager, hvor vi kunne se der ikke blev reageret i tilstrækkelig grad.
Vi har lige her i efteråret afsat 24 mio. kr. til at styrke børns rettigheder, simpelt hen fordi der er en satspuljekreds, som er enig i, at det er vigtigt, for børn fortjener at blive hørt.
Så med overgrebspakken, hele børnepakken og hele måden, man har arbejdet med det på, er det lige præcis møntet på at forebygge, at sådanne overgreb finder sted.
Og med det kan man jo godt bruge fortiden aktivt til at lære af den og til at forbedre fremtiden.
Pelle Dragsted (EL), 2018-02-06:
Jeg synes, at der er noget sådan patroniserende i den måde, ministeren ligesom gør sig til herre over, om det her vil afhjælpe noget for ofrene eller ej.
Altså, det er rigtigt, at det ikke vil ændre historien.
Vi sætter jo også folk i fængsel og straffer folk, selv om det ikke ændrer ved, at der er blevet begået en forbrydelse, og ikke fjerner den uretfærdighed, som er sket.
Men det er, fordi det har en betydning, bl.a. for dem, som har været udsat for en forbrydelse.
Så mit spørgsmål er egentlig bare: Gør det ikke indtryk på ministeren, når godhavnsdrengene selv og andre, der har været udsat for samme overgreb, igen og igen og igennem mange år, mens flere af dem desværre af faldet fra, har kæmpet for at få den her undskyldning?
Gør det ikke et indtryk på ministeren, at der gennem så mange år har været et så vedholdende ønske om det her fra de mennesker, som er centrum for det, nemlig dem, som blev svigtet?