Noah Sturis (ALT), 2023-04-13:
Tak for ordet.
Jeg bliver til tider mødt med argumentet om, at vi har opnået ligestilling i Danmark i dag.
Man siger, at kvinder stadig kæmper for retten til ikke at bære tørklæde i Iran, retten til fri abort i Ungarn eller retten til at være homoseksuel i Polen, og at vi, fordi vi heldigvis er så meget længere i Danmark, ikke har mere at kæmpe for, når det kommer til ligestilling.
Men jeg bliver glad for at høre, at man i debatten i dag i store træk anerkender, at vi ikke er i mål endnu – heller ikke herhjemme.
I Alternativet har vi en vision om, at Danmark ikke bare skal være det bedste land i verden, men det bedste land for verden, og hvis vi vil være det og befordre en bæredygtig udvikling uden for Danmarks grænser, kan vi det ved at sørge for vores egen bæredygtige udvikling herhjemme og tydeligt vise, at ligestilling er opnåeligt.
For ligestilling giver frihed til at vælge det liv, man ønsker for sig selv, og der er vi ikke helt endnu.
Men det glæder mig at læse ministerens redegørelse om perspektiv og handlingsplan for ligestillingen, som tegner nogle ret progressive linjer for at fremme ligestillingen, både i Danmark og mere globalt set.
Som vi også har været inde på tidligere i debatten, er det kønsopdelte arbejdsmarked med til at fastholde en lønforskel mellem kønnene, men vi er efterhånden også blevet mere bevidste om, at der selv inden for samme branche og samme arbejdsplads findes en lønforskel mellem kønnene; den er måske ikke på de 15 pct., men den eksisterer stadig væk.
En del af det kan forklares af kvindernes usynlige arbejde i hjemmet, hvor kvinder stadig i dag varetager en større del af de huslige pligter, hvilket kan føre til, at de i lavere grad dedikerer lige så meget af deres tid til arbejdet og derfor vil have færre muligheder for lønforhøjelser og forfremmelser, og hvis det er deres ønske, er det jo helt fint.
Men der er også en del af forklaringen, som ligger i fordelingen af barslen, som altid har været meget ulige fordelt mellem kønnene og har medført, at kvindernes bruttoindkomst falder næsten 30 pct. efter fødslen af første barn, hvor det ingen betydning har for mændene.
Det er ikke, fordi absolut ligestilling er målet i sig selv, men hvis det er det, som familien ønsker, er det vigtigt.
Vi lider stadig under, at vores samfund har haft virksomheder og bestyrelser, hvor der kun har siddet mænd i mange år, hvilket gør den nødvendige kulturændring om mere ligestilling i bestyrelser og direktioner svær at opnå uden politiske tiltag, og her ved vi altså bare, at et værktøj som kvoter er noget af det, som vil skabe en kulturændring.
Personligt er jeg splittet.
Men når vi har flere topchefer, der hedder Lars, end vi har kvindelige topchefer i det hele taget, peger det på en usynlig kønskvotering og en kultur, der favoriserer mænd.
Altså, der er forskning, der viser, at vi, når vi ansætter folk – også blot til bestyrelser – i højere grad ansætter folk, som ligner os selv.
For mig er det måske et af de største argumenter for kønskvoter, fordi kønskvoter så tvinger os til at tage stilling til og bryde med de underliggende bias, der gør, at så få kvinder sidder i bestyrelser.
Så det er stadig relevant at undersøge muligheden for at indføre kvoter i bestyrelser på forsøgsbasis, og forhåbentlig er det ikke noget, der er nødvendigt permanent.
Men ligestilling handler om mere end kun kvinders rettigheder og muligheder, og vi opnår først reel ligestilling, når alle uanset køn, etnicitet og seksualitet har de samme muligheder.
Langt flere mænd dør af sygdomme, som kan forebygges, og er i langt højere grad påvirket af marginaliseringer, som ikke blot påvirker mænds ligestilling, men samfundet generelt, og derfor kræver det også, at vi handler på at styrke mænds fysiske og psykiske sundhed.
Derudover ved vi også, at flere mænd bor på gaden og er fanget i et misbrug, og at mænd har en større tendens til at begå kriminalitet.
Det tyder også på, at socialt udsatte mænd får færre børn, oplever flere livsstilssygdomme, tjener mindre og dør tidligere.
De her statistikker skal vi sammen have opløst og ændret, således at socialt udsatte mænd ikke forbliver hjemløse og overrepræsenteret i kriminalitetsstatistikker og dør tidligere, men derimod har mulighed for at bryde stigmatiseringen og søge hjælp og benytte samfundets udbud og tilbud.
Socialt udsatte mænd kan bl.a. hjælpes gennem støtte til flere og bedre krisecentre målrettet mænd på kanten af livet eller mænd, der er ofre for partnervold.
Derudover vil behandlingstilbuddet til voldsudøvende mænd kunne hjælpe dem ud af kriminaliteten og tilbage på rette spor, og jeg er glad for, at ministeren arbejder på tiltag, der også kan hjælpe mænd.
For det er også ligestilling.
Men ligestilling er også mere end bare køn, og vi har problemer med ligestillingen, når det kommer til etniske minoritetsdanskere, som endnu ikke har fået statsborgerskab og stemmeret.
I stedet ser vi mennesker, der er opvokset i Danmark, føler sig danske, taler dansk, arbejder og uddanner sig i Danmark, og som er danske, men som endnu ikke har et statsborgerskab og bliver meddelt, at de skal sendes hjem til det land, de kom fra for 15 år siden, da de knap nok kunne sige fem ord på kurdisk.