Lea Wermelin (S), 2020-01-14:
Lad mig først starte med at takke forslagsstillerne for at sætte fokus på den her meget, meget vigtige problemstilling om dansk plastikaffald, der forurener naturen i tredjeverdenslande.
Der er jo ikke nogen tvivl om, at sådan skal det ikke være, og vores plastikaffald skal håndteres under ordentlige forhold og ikke i f.eks. Malaysia eller Indonesien, hvor det er til skade både for miljøet og befolkningen.
Det er stærkt bekymrende, og det er også helt uacceptabelt.
Vi har set den samme dokumentar, og jeg tror, vi har reageret fuldkommen ens.
Europæisk affald skal behandles i Europa.
Vi skal ikke sende vores affald til lande, hvor vi ikke kan være sikre på, at det ikke vil være til skade for befolkningen og naturen.
Der er regler på området, men de er ikke gode nok, når vi kan finde det her danske affald, som er håndteret under fuldstændig miljømæssigt uforsvarlige forhold i Asien.
Affald kan jo krydse grænser af mange årsager, i mange tilfælde fordi de bedste genanvendelsesanlæg i dag findes i andre europæiske lande, men vi skal selvfølgelig sikre os, at det sker under ordnede forhold.
Da der er tale om et internationalt problem på tværs af grænser, så skal store dele af det også løses internationalt i samarbejde med andre lande.
På internationalt plan er reglerne for handel med affald fastlagt i Baselkonventionen.
De regler er på EU-plan fastlagt i transportforordningen, og reglerne betyder, at transport af affald som hovedregel altid anmeldes til myndighederne på forhånd.
Undtagelsen fra det er visse særlige typer affald, som det er let at genanvende eller nyttiggøre.
Reglerne betyder konkret, at afsenderen skal have godkendt transporten af affaldet af både afsender- og modtagerlandets myndigheder.
Kommunerne har både det formelle og det praktiske ansvar for, at der er styr på det affald, som de indsamler fra borgerne.
Det er allerede en del af de gældende regler på området.
Vi har også udvidet producentansvaret på en række affaldstyper, og det betyder, at producenterne har ansvaret for at sikre, at deres produkter håndteres korrekt som affald og helt til sidste behandlingsled.
Så vores regler udgør allerede en form for kædeansvar, men eksemplerne viser jo også med al tydelighed, at det ikke er lykkedes at holde styr på affaldet i praksis, og at vi altså ikke er i mål endnu.
Når affaldet sendes til genanvendelsesanlæg i Danmark eller i udlandet, bliver det blandet sammen med affald fra mange forskellige kilder, og det gør det svært, hvis ikke næsten umuligt, at følge sit affald, helt frem til det er genanvendt.
Vi skal dog hele tiden arbejde for at forbedre reglerne, lukke hullerne og opnå så stor sporbarhed som muligt.
I forhold til eksport af plastikaffald er der i maj 2019 vedtaget nye regler under Baselkonventionen.
De her nye og strammere regler træder i kraft den 1. januar næste år.
Alt andet vil kræve en godkendelse fra afsender- og modtagerlandets myndigheder og dokumentation for, hvor affaldet sendes hen, og hvordan det genanvendes.
De nye regler skal implementeres i en OECD-aftale, der regulerer, hvordan OECD-landene internt må handle med affald.
Her arbejder Danmark aktivt på at få en så ambitiøs aftale som muligt.
På den baggrund ønsker Kommissionen at ændre på de europæiske regler for eksport af affald.
Den tilgang er jeg helt enig i – det er den ansvarlige vej fremadrettet.
De udfordringer, vi på det seneste har set dokumenteret med dansk plastikaffald, der ligger og sviner i Indonesien og Malaysia, er altså ved at blive løst, dels med de nye strammere regler under Baselkonventionen, dels med Europa-Kommissionens planer om at stoppe al eksport af affald ud af Europa.
Men det løser jo ikke det hele, for vi skal også gøre mere herhjemme for at tage hånd om problemet og sikre, at plastikaffald rent faktisk kan genanvendes.
For det første skal vi have strømlinet indsamlingen, så det bliver lettere for borgerne at sortere deres plastikaffald, så vi får større og mere ensartede mængder til genanvendelse.
For det andet skal vi skærpe kravene til de kommunale affaldsselskaber; det sker ved at skærpe kravene til dokumentation for, at det affald, der sælges videre, reelt genanvendes.
For det tredje skal vi have mere udvidet producentansvar på plastikemballage og en række andre plastikprodukter.
Udvidet producentansvar betyder, at producenterne får ansvaret for affaldshåndteringen af deres produkter og for at sikre, at de bliver ordentligt genbrugt og genanvendt.
Når producenter har ansvaret og skal betale for det, har de selvfølgelig også en motivation til at reducere mængden af emballage og til at designe emballagen, så den bedre kan genbruges eller genanvendes.
Danmark deltager også aktivt i at udarbejde en europæisk plastikpagt, hvor andre ambitiøse europæiske lande og virksomheder går sammen om at sikre mindre engangsplatikforbrug, bedre design, mere genanvendelse i Europa og en begrænsning af eksport af plastikaffald ud af Europa allerede.
Jeg er enig med forslagsstillerne i, at der skal være styr på, hvor vores affald bliver sendt hen, og jeg glæder mig derfor faktisk også til den dialog, vi nu skal have i udvalget, så vi i fællesskab kan sikre, at dansk affald bliver behandlet på en miljømæssigt forsvarlig måde hele vejen frem til det sidste behandlingsled. Tak for ordet.