Lars Christian Lilleholt (V), 2017-05-23:
Tak til formanden og tak til hr. Jens Joel.
Jeg har glædet mig til forhandlingen af den energipolitiske redegørelse.
Det giver mulighed for en god debat om energipolitikken i Danmark.
Jeg mener, at vi i Danmark længe har ført en ambitiøs energipolitik med meget vedvarende energi i systemet, høj forsyningssikkerhed og fokus på udvikling af grøn energiteknologi.
Regeringen vil naturligvis fortsætte disse takter, og derfor har vi sat det ambitiøse mål, at Danmark i år 2030 skal have mindst 50 pct. af sit energibehov dækket af vedvarende energi.
2030-målet er et godt skridt på vejen mod det langsigtede mål om, at det danske energisystem skal være uafhængigt af fossile brændsler i 2050.
Men jeg vil godt starte et helt andet sted end den hjemlige politik, nemlig ude i verden.
Det er klart, at den danske energipolitik ikke kan ses isoleret.
Der skal også rykkes globalt, og heldigvis er der også globalt set gode takter.
Som det også fremgår af redegørelsen, har verden med Parisaftalen og FN's 17 verdensmål fra 2015 for første gang fået en global ramme for den grønne omstilling.
Som ansvarlig for to tredjedele af de globale drivhusgasudledninger er energisektoren helt central i denne forbindelse.
Stort set alle landes klimamål indeholder en stigning i anvendelsen af vedvarende energi og en øget indsats for at fremme energieffektivitet.
Omstillingen af det internationale energisystem er derfor allerede i fuld gang.
Priserne på vedvarende energi er faldet drastisk de senere år, og i 2016 blev der installeret 126½ gigawatt sol- og vindenergi globalt.
Det er imponerende tal, og det er også en ny rekord.
Den grønne omstilling forventes at tage fart i de kommende år.
Det vil øge den internationale efterspørgsel på grønne løsninger og samtidig skærpe konkurrencen om at levere fremtidens energiteknologi.
Danmark står og heldigvis godt rustet i den konkurrence.
Regeringen lancerede i marts en samlet eksportstrategi for energiområdet, og det er danmarkshistoriens første af sin slags.
Ambitionerne er store, og målet er, at vi mindst fordobler vores eksport af energiteknologi og -service frem mod 2030.
Samarbejdet fungerer på samme tid som et godt udstillingsvindue for danske virksomheders grønne løsninger, og det bidrager derfor også til at øge danske eksportmuligheder.
Så sent som i november 2016 lancerede Kommissionen en omfattende vinterpakke på energiområdet.
Vinterpakken er et vigtigt bidrag i forhold til at sikre EU's energi- og klimamålsætninger.
Pakken skal således være med til at sikre, at EU er i stand til at levere på 2030-målene for vedvarende energi og energieffektiviseringer, og den skal i det hele taget understøtte den grønne omstilling og modernisering af den europæiske økonomi.
De europæiske energisystemer og energimarkeder er i dag tæt koblet sammen.
Vinterpakken kan derfor være med til at bane vejen for, at energien i større udstrækning kan flyde frit på tværs af grænserne i EU.
Det er desuden regeringens håb, at vinterpakken kan være med til at give et stort skub til udviklingen af et indre elmarked.
Her skal Norden være rollemodel for Europa i forhold til at illustrere, hvordan vi sikrer en omkostningseffektiv integration af store mængder af vedvarende energi.
På de mere hjemlige baner offentliggjorde Energikommissionen den 24. april i år sine anbefalinger til fremtidens energipolitik.
For at sikre, at omstillingen til lavemissionssamfundet gennemføres på en fornuftig måde, er der behov for et paradigmeskifte i den måde, vi fører energipolitik på i dag i Danmark.
Jeg hæfter mig især ved tre anbefalinger fra Energikommissionen.
Energikommissionen anbefaler, at vi ikke længere politisk kan udpege én bestemt teknologi og én fast sti herfra og til 2030.
Vi skal derimod sætte nogle pejlemærker og styre efter dem ved at følge udviklingen og lade markedet byde ind med de rette løsninger, så vi får mest mulig grøn omstilling for pengene.
For det andet hæfter jeg mig ved kommissionens anbefaling om, at vi skal blive bedre til at bruge vores grønne energi.
Der er behov for øget elektrificering i f.eks. varmesektoren.
For det tredje er jeg enig med Energikommissionen i, at det er fornuftigt at se nærmere på energiafgifterne.
Energiafgifterne giver i dag ca. 40 mia. kr. i statskassen om året, så det er ikke nogen nem øvelse sådan lige at vende op og ned på det hele.
Energikommissionens anbefalinger har en vigtig rolle at spille i forhold til den kommende energiaftale.
Som I nok allerede ved, vil regeringen fremlægge et udspil til en ny bred energiaftale til efteråret, og her vil anbefalingerne bl.a. danne grundlag for dele af udspillet.
En ny energiaftale skal naturligvis også spille op imod regeringens 2030-målsætning om mindst 50 pct. vedvarende energi.
Jeg glæder mig meget til at kunne præsentere udspillet til efteråret.
Jeg kan ikke gå i detaljer med indholdet på nuværende tidspunkt, men oplægget skal bidrage til regeringens overordnede vision om, at Danmark skal have det mest integrerede, markedsbaserede og fleksible energisystem i Europa.
Det skal være et energisystem, der kan håndtere stigende mængder af vedvarende energi på en omkostningseffektiv måde, samtidig med at vi fastholder en af de højeste grader af forsyningssikkerhed og laveste engrosprismarkeder for el i Europa.
I det hele taget mener jeg, at det er essentielt, at vi får hjulpet de vedvarende energikilder hen til et sted, hvor de slet ikke behøver støtte.
En af de måder, vi gør det på, er ved at sørge for, at der er konkurrence mellem teknologierne.
Som det er i dag, kender vi egentlig ikke den reelle pris på eksempelvis landvind.
Jeg ved, at I og mange andre venter spændt på, hvad der skal afløse den nuværende landvindmøllestøtte, men jeg kan stadig ikke løfte sløret for en konkret model.
Det er et arbejde, der kræver grundighed, og det er omfangsrigt, og samtidig vil det have væsentlige konsekvenser for den måde, vedvarende energi støttes på, og det kræver, at vi er grundige i vores arbejde med det.
Men jeg arbejder for at kunne præsentere et udspil inden sommerferien, og det er derfor stadig min intention, at vi skal komme i gang med en afklaring, inden vi skal forhandle et nyt energiforlig.
Jeg har altså endnu ikke en færdig model på plads, men jeg kan sige så meget, at der i den nye model skal være konkurrence mellem teknologierne, og det kunne meget vel være en form for teknologineutrale udbud.
Vi har som bekendt også en dygtig olie- og gasindustri.
som der i høj grad er liv i ude i Nordsøen.
Regeringen indgik den 22. marts 2017 en politisk aftale med Socialdemokratiet, Dansk Folkeparti, SF og Det Radikale Venstre om udvikling af Nordsøen.
Samtidig har regeringen den 23. marts 2017 indgået aftale med A.P. Møller - Mærsk A/S og Mærsk Olie og Gas på vegne af DUC om fuld genopbygning af anlægget på Tyrafeltet.
Den politiske aftale rummer lempelser, der på den ene side gør det mere rentabelt for DUC at genopbygge Tyra.
På den anden side stilles der krav, bl.a. om bedre adgang for tredjeparter til central infrastruktur.
Det vil komme hele sektoren til gode og sikre en effektiv udnyttelse af ressourcerne i Nordsøen.
Derudover indeholder aftalen også en pulje til forsøg med mere miljøvenlig og energieffektiv produktion af olie og gas.
Nu skal der følges op på aftalen.
Den længe ventede olie- og gasstrategi bliver offentliggjort i samarbejde med branchen og aftalens krav om forbedret tredjepartsafgang skal implementeres i lovgivningen.
Til slut vil jeg gerne runde af med et par nedslag i de energipolitiske kerneområder.
Vinderbuddet på Kriegers Flak med 37,2 øre pr. kilowatt-time var en flot verdensrekord på budtidspunktet.
Havvind bliver i det hele taget ved med at overstige alle forventninger om prisen, og det er spændende, hvad det kan blive til.
I december blev pilotudbud af solceller afgjort med et flot bud.
Udbuddet gav en støttepris på 12,89 øre pr. kilowatt-time, som gives som fast pristillæg oven i markedsprisen i 20 år.
Det er markant billigere end de støtteordninger, der ellers har været.
Jeg mener, at både pilotudbud og Kriegers Flak viser, hvordan udbud er en god mekanisme til at drive prisen på vedvarende energi ned.
Mange af jer her i salen var også med til at indgå en historisk PSO-aftale i november sidste år.
Med aftalen afskaffes PSO-afgiften, og udgifterne til vedvarende energi flyttes over på finansloven.
PSO-afgiftens afskaffelse sker på en måde, der styrker dansk erhvervsliv, og som er socialt afbalanceret.
Det bliver også billigere for både danske husholdninger og virksomheder.
Jeg vil gerne slutte af med at nævne, hvad jeg synes er to smukke egenskaber ved den danske energipolitik, nemlig at den er ambitiøs, og at den har bred opbakning.
Det er vigtigt, at fremtidens energipolitik har de samme egenskaber.
Vi skal sikre den brede enighed og dermed sikre, at vi opnår den omkostningseffektive omstilling, som er en ledestjerne for regeringens politik – en politik, som absolut er mulig.
Jeg og regeringen vil arbejde for at lave en ny bred energipolitisk aftale for perioden efter 2020 i løbet af denne valgperiode.
I energiog klimapolitik er det vigtigt med langsigtede og stabile rammevilkår.
For mig at se er det afgørende for at fastholde Danmarks grønne førerposition, at vi i god tid inden 2020 får en aftale på plads om, hvordan energipolitikken skal se ud efter 2020
Der er næsten 60.000 danske arbejdspladser og 84 mia. kr. i spil på eksport, og jeg er i arbejdstøjet og håber meget, at resten af Folketinget er enig med mig i, at det vil være rettidig omhu at få lavet en ny bred energiaftale i god tid inden 2020.
Jeg ser frem til dialogen om en ny aftale, når regeringen leverer sit udspil til efteråret, og nu ser jeg frem til at høre dialogen her i salen.
Tak for ordet, og god debat.