Karina Lorentzen Dehnhardt (SF), 2025-12-09:
Tak for ordet.
I dag behandler vi jo landdistriktsredegørelsen, og den starter faktisk med ordene: »I Danmark skal det være attraktivt at bo, leve og arbejde i hele landet«.
Men hvis det ikke bare skal være et tomt budskab, skal ambitionen jo også kunne omsættes til virkelighed – ikke med fine ord, men med konkrete tiltag.
Det var bl.a. baggrunden for, at SF ville afsætte 1 mia. kr. til den slunkne kommuneøkonomi, som især rammer landdistrikterne på grund af en skæv demografi, altså det, at de unge rejser mod uddannelsesbyerne, og tilbage bliver de ældre, som bliver ældre og ældre, og det vil sige, at der så også er færre skattebetalere til at bidrage til kommuneøkonomien.
Nå, men hele 37 kommuner havde søgt om særtilskuddet på samlet 1,9 mia. kr. for 2026, men staten har kun uddelt 800 mio. kr., hvilket er under halvdelen af behovet.
Det gør jo ikke landdistrikterne attraktive, at velfærden forfalder.
Der er noget underligt i, at mens vi har en godt rekordstærk økonomi, kæmper de kommuner med tomme klasser, skolesammenlægninger og besparelser i hjemmehjælpen.
For hvor man i København i kommunalvalgkampen kunne diskutere, om man skulle sænke brugerbetaling i daginstitutioner, så handler diskussionen i mange af de her landkommuner om, hvordan man overhovedet sikrer en ordentlig velfærd til de ældre eller til børnene og til daginstitutionerne f.eks.
Det lykkedes vi jo som bekendt ikke med, for der blev indgået en finanslov med mange skattelettelser i stedet for og i hvert fald med andre partier end SF.
Nå, det til trods sker der selvfølgelig også mange gode ting i vores landdistrikter, og det kan vi nok især takke de lokale ildsjæle for, for jeg er sikker på, at uden dem ville vores landdistrikter ikke se ud, som de gør i dag.
Det er dem, der løfter hverdagen; det er dem, der løfter fællesskabet og mange andre ting.
Men det er ikke rimeligt, at de så også mange steder, hvor velfærden forfalder, skal tage over at løfte velfærden selv, fordi den ikke længere når derud.
Redegørelsen peger i år på vækst, beskæftigelse og turisme i landdistrikter som centrale temaer.
Den pointerer, at store dele af erhvervet, herunder primærproduktion, industri og turisme , har potentiale til at skabe arbejdspladser uden for de største byer, og det er selvfølgelig rigtigt; for nogle kommuner og områder, f.eks. Læsø, kan en aktiv satsning på turisme, helårserhverv og lokal udvikling bidrage til at fastholde bosætning.
Det var sådan set også baggrunden for, at jeg især, da vi forhandlede de nye industriparker, kæmpede for f.eks. Tønder Kommune.
For Tønder Kommune er også en kommune, som er udfordret, og som virkelig har brug for, at der kommer nye arbejdspladser og også private arbejdspladser, men i stedet gik industriparkerne til to tilgrænsende kommuner, som i forvejen har rigtig mange arbejdspladser.
Det er jeg sikker på kommer til at bidrage til en endnu skævere geografi i Syd- og Sønderjylland eksempelvis.
Jeg foreslog også under forhandlingerne, at vi udvidede fra 5 til 10 industriparker, fordi vi, synes jeg, ikke havde den rigtige geografiske balance, og det lykkedes os så også at få flere projekter i landkommuner med.
Så det endte jo godt, og det endte faktisk med i alt 11 industriparker.
Men bag de tal, som så bliver nævnt i redegørelsen, som handler om vækst, gemmer der sig jo også en større udfordring, fordi vi har et vedvarende problem med affolkning, tomme huse, svindende lokalsamfund og bymidter, som langsomt dør ud.
Det er vi også nødt til at finde løsninger på.
Netop bymidterne, og helt konkret de levende bymidter, vil jeg gerne knytte et par ord til, fordi de nemlig tit bliver overset, selv om de er centrale for lokalt samfundsliv.
når bymidten dør, er der også meget andet, der følger med.
Det er tomme butikslokaler.
Det er grå facader.
Og det er jo ikke bare et æstetisk problem; det er også en advarsel om, at hverdagslivet er ved at forsvinde, og at mødestederne simpelt hen bliver færre, altså at man ikke møder naboen i køen hos købmanden eller på torvet.
Men vi ser også mange steder, hvor borgeren, foreninger og lokale kræfter viser, at det kan vendes: Gamle købmandsgårde får nye liv som kulturhuse, lokale iværksættere åbner små specialbutikker, og kommuner arbejder målrettet med bymidtestrategier og lokal stedudvikling.
Alt sammen løfter det kvaliteten, skaber stolthed og trækker mennesker til.