Pelle Dragsted (EL), 2025-12-04:
Tak for det, og tak for debatten, både til ordførerne og selvfølgelig også til dem, der ser med hjemmefra, og til gæsterne i salen.
Det forslag, vi har behandlet i dag, handler grundlæggende om at skabe et mere retfærdigt Danmark – et Danmark, hvor der ikke er nogen, heller ikke familier med lave indkomster, som skal have ondt i maven, når de har fyldt kurven og er på vej op til kassen, fordi de ikke ved, om de er i stand til at betale,
og et Danmark, hvor dem, der knokler, arbejder og skaber værdierne i det her samfund, og dem, der har gjort det i et langt liv og nu er på pension, skal have noget mere tilbage til sig selv, når regningerne og indkøbene er betalt.
Det er det, vi diskuterer i dag.
For sådan er det ikke nu.
Vi har set en voldsom, voldsom stigning i fødevarepriserne og i mange andre udgifter i øvrigt: huslejerne, priserne på kollektiv transport og i perioder også energipriserne.
Det rammer os alle sammen, men det rammer selvfølgelig allerhårdest dem, der i forvejen har lave indkomster, dem, som lige havde et månedsbudget, som kunne løbe rundt, indtil den her fødevareinflation ramte.
Det er bl.a. vores folkepensionister, som for manges vedkommende har knoklet et langt liv og bygget det her samfund, og som nu har meget svært ved at få pengene til at række.
Jeg har oplevet folkepensionister nede ved kassen i supermarkedet, der har måttet lægge varer tilbage, fordi de ikke havde råd til dem.
Det synes jeg er uanstændigt, og sådan synes jeg ikke at det skal være i vores Danmark.
Jeg har også oplevet folkepensionister og førtidspensionister, som står i kø efter mad, hvor datoen er overskredet – i et af verdens rigeste lande, i et land, hvor vi senest i dag også har hørt at det går bedre med økonomien end nogen sinde.
Det kan simpelt hen ikke være rigtigt, at det skal være på den måde.
Antallet af ansøgninger til julehjælp er fordoblet.
Vi får at vide af nødhjælpsorganisationerne, at de her borgere ikke har råd til at købe julegaver til deres børn.
Det er ikke et Danmark, vi kan være bekendt.
Og det skal vi ikke være bekendt.
Det er sådan set det, det her forslag handler om.
Det er ikke hele løsningen, men det er en del af det.
Det, vi foreslår konkret, er at sænke momsen på mad markant.
Moms har altid været en meget asocial beskatningsform.
Det er en flad skat, og det vil sige, at den rammer hårdest på dem, der har de laveste indkomster.
Det er en asocial skat.
Derfor har det egentlig altid historisk været venstrefløjens holdning, at moms på mad skulle væk, og det mener vi stadig væk i Enhedslisten.
Der er ikke nogen som helst grund til, at Danmark skal have en af de højeste momser på fødevarer i hele Europa.
Derfor foreslår vi konkret i dag at halvere momsen på alle fødevarer og fjerne den helt på frugt og grønt.
Når vi foreslår det sidste, er det, fordi vi gerne vil skabe et lille skub til, at man i højere grad vælger frugt og grønt, på grund af de positive virkninger, det har på både sundhed og klima.
Men vi synes ikke, at det er tilstrækkeligt, som nogle har sagt, kun at sænke det på frugt og grønt, for vi ved, at der også er rigtig mange andre varer, der presser almindelige menneskers indkomster.
Vi har hørt de her argumenter fra regeringen igennem lang tid om, at det ikke kan lade sig gøre, at det tager lang tid, at det er bøvlet, og at det er administrativt besværligt.
Men de kan finde ud af det i Sverige, de kan finde ud af det i Tyskland, og de kan finde ud af det i lande på tværs af Europa.
Og så får vi at vide, at i et af de mest gennemdigitaliserede samfund og skattesystemer, Danmark, kan vi ikke finde ud af det – eller det er i hvert fald noget, der tager rigtig lang tid.
Jeg må indrømme, at jeg har meget svært ved at se det som andet end mangel på politisk vilje.
Vi foreslår at finansiere den her momssænkelse, for selvfølgelig skal det finansieres.
Det er hamrende dyrt.
Det er et dyrt forslag, vi diskuterer i dag.
Det anerkender jeg fuldt ud.
Vi foreslår det finansieret ved at indføre en lille skat på meget store formuer, på 1 pct. af formuer over 35 mio. kr.
Det er en skat, som man diskuterer mange steder på tværs af Europa for tiden, fordi vi ser den her enorme vækst i formuerne hos de allerallerrigeste individer.
Vi kan bare se til USA for at se, hvor det kan ende henne.
Så det er sådan set i sig selv en god idé at sørge for, at de her formuer ikke bliver ved med bare at vokse sig større og større.
På den her måde kan man sige, at vi slår to fluer med ét smæk og altså også finder en finansiering, der gør, at folkepensionisten, den studerende, førtidspensionisten og den lavtlønnede ikke behøver være så bekymret, når de skal ned at købe ind.