Zenia Stampe (RV), 2024-12-05:
Tak for det.
Som det måske er blevet bemærket, hilste SF fra os tidligere, fordi jeg skulle passe et udvalgsmøde et andet sted i Folketinget, men jeg nåede heldigvis at afslutte det møde og nå ned, inden det var min tur til at tale.
Så I ved jo, hvad konklusionen er, nemlig at vi ikke kan støtte beslutningsforslaget, for det har SF allerede hilst fra os og sagt.
For det er jo en sag, der forfølger os fra samling til samling, og jeg er en af dem, der har været med så længe herinde, og jeg kan også huske, hvornår sagen egentlig opstod.
Den opstod jo altså, dengang fru Inger Støjberg valgte at rykke de her mennesker fra Sandholm til Kærshovedgård, fordi man gerne ville føre en hårdere kurs mod de her mennesker, altså mennesker, der har fået en udvisningsdom, som ikke kan effektueres.
Inden da boede de oppe i mit gamle nabolag, nemlig ved Sandholmlejren.
Nu var Sandholmlejren og er stadig væk et vidt begreb.
Der er mange forskellige grupper deroppe, så jeg ved selvfølgelig ikke, om de var blandt de mange, jeg mødte.
Men jeg mødte temmelig mange, der skulle til og fra Sandholmlejren, for de stod typisk og ventede ved det samme busstoppested som mig i Allerød.
Det var en ting, man var vant til i Allerød, altså at der kom folk fra Sandholmlejren.
Det var aldrig noget, man egentlig havde opfattet som et stort problem.
Men i de der år, 00'erne og 2010'erne, begyndte der at være en debat om mennesker på tålt ophold.
Først handlede tålt ophold om en lidt snævrere gruppe, men det blev så et begreb, man brugte om alle, som egentlig ikke har opholdsgrundlag, men som man af den ene eller anden grund ikke kan udvise.
Politikerne konkurrerede jo om at skabe så utålelige forhold for dem, der var på tålt ophold, og det var så fru Inger Støjberg, der traf beslutningen om, at man ville rykke dem fra Sandholm til Kærshovedgård.
Det var jo formålstjenligt i den forstand, at det blev et mere hårdt liv at leve på tålt ophold, og i den forstand løste fru Inger Støjberg jo et problem, men hun skabte jo så et andet.
For indtil de her udvisningsdømte blev flyttet til Kærshovedgård, var der ikke noget lokalt problem med, at de var i Sandholm omkring Allerød.
Jeg synes, det er tankevækkende i den her diskussion om, hvem der skal bære byrden, land og by osv. osv., at nogle af de partier, der tit taler for, at byerne har det for godt, og at vi skal gøre mere for landet, hvilket jeg i øvrigt er enig i, for jeg er selv valgt i en storkreds, der er lige så meget land som by, har stået sammen om at sige, at den her opgave, som før blev løst i hovedstadsområdet, hvor der ikke var nogen som helst problemer eller klager over, at opgaven lå der, pludselig skulle udflyttes til et lokalområde omkring Ikast og Bording.
Dermed skabte man jo et problem.
Så har vi nu de sidste 10 år diskuteret, om det problem så skulle flyttes til et andet lokalområde.
Skulle det så ende på Lindholm, eller skulle det ende på Langeland?
Nogle gange har jeg selv i de debatter tænkt, at jeg næsten ikke havde lyst til at deltage, for det er jo et problem, der er nogle politikere, der selv har skabt, og nu sender de sorteper videre, når de skal placere problemet.
Skal det være det ene lokalsamfund eller det andet lokalsamfund?
Vi har sådan set aldrig nogen sinde ment, at man skulle rykke det fra Sandholm.
Det lå fint der.
Jeg ved godt, at det var det, der faldt nogen for brystet, men det gjorde jo også, at folk var knap så desperate.
Jeg husker ikke, at der var lige så meget kriminalitet omkring Sandholm og beboerne på Sandholm, som der er nu med Kærshovedgård, og derfor er der en direkte sammenhæng mellem, at jo mere man strammer skruen omkring de her beboere, desto mere destruktive bliver de i virkeligheden også i deres adfærd, og desto mere skadeligt bliver det så også for det lokalsamfund, der skal være vært for det her sociale eksperiment.
Derfor vil jeg da bare sige til dagens spørgsmål: Svaret er jo ikke at lave alle mulige små symbolske stramninger, som hr. Søren Søndergaard også var inde på.
Så stjæler man en bil, og hvad så?
Der er jo i forvejen nogle, der er bundkriminelle, og loven er jo lige så meget for dem.
Men løsningen burde jo være at se på selve konstruktionen.
Det her bliver aldrig godt for naboerne, aldrig, lige meget hvad man gør, men det er en politisk beslutning af nogen her i Folketinget, at det skal være sådan, og at der er nogen, der skal sidde tilbage med sorteper, men det er ikke vores beslutning.
Vi har aldrig bakket op om den her type løsning.