runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Morten Messerschmidt (DF), 2024-05-17:
Tak, formand.
Hvad er det for nogle opgørelser, ordføreren henviser til, altså at Danmark skulle få mindre ud af det indre marked, hvis man f.eks. sagde, at man ikke kan få børnepenge udbetalt i Danmark, medmindre børnene opholder sig i Danmark?
Altså, sådan helt lavpraktisk, hvis man har en eller anden rumæner, som kommer til Danmark og har sine børn hjemme i Bukarest, eller hvor det nu er, kan man sige: Jamen du er nødt til at tage børnene med til Danmark og rent faktisk have et udgiftstryk, som almindelige danskere har her, med fødevarepriser og børneinstitutioner, og hvad det nu er, for at kunne få udbetalt danske børnepenge.
Hvad er det, der skulle gøre, at den rumæner så af den årsag vælger at sige: Jamen så vil jeg ikke arbejde i Danmark?
Hvad er det for nogle undersøgelser, hr. Kim Valentin har?
Kim Valentin (V), 2024-05-17:
Jeg tror, man kan finde rumænere, der siger det ene, og rumænere, der siger det andet.
Jeg har ikke kendskab til én rumæner; jeg har kendskab til, om det her er godt for Danmark eller skidt for Danmark.
Nu nævnes der så lige børnepenge, og der vil jeg sige, at Venstre har den holdning, at det selvfølgelig skal være sådan, at hvis der udbetales børnepenge, skal de udbetales i forhold til den udgiftsstørrelse, man har der, hvor børnene bor.
Det må være rimeligt.
Det er vores holdning til de her ting, og det vil vi altid gå til forhandlingsbordet med.
Morten Messerschmidt (DF), 2024-05-17:
Hvordan går det så lige med at få implementeret den holdning?
Det vælter ud af Danmark med børnepenge.
Jeg har en erindring om, at Venstre har været med til at lægge et såkaldt loft over, hvor mange danske su-kroner der skal udbetales til ikkedanske studerende i Danmark.
Det eneste, der er sket med det loft, er, at det så er blevet hævet og hævet.
Så hvordan synes Venstre egentlig at det går med at få implementeret sin socialpolitik i EU?
Ville det ikke være smartere at fastholde, at det var noget, vi afgjorde i Danmark, og at det ikke var noget, Bruxelles havde beslutningskraft over?
Kim Valentin (V), 2024-05-17:
Sådan er det.
Der må man jo så sige, at vi altid går til forhandlingsbordet for at få gjort konsekvenserne af det, der ligger i Lissabontraktaten, så små som muligt.
Morten Messerschmidt (DF), 2024-05-17:
Nej, jeg foruddiskonterer ingenting.
Jeg tillægger sådan set bare udenrigsministerens ord vægt.
Det vil jo være fint, hvis udenrigsministerens position er, at den nuværende traktat er god, og at den ikke skal ændres, men det kunne så også være, at Frankrig og andre lande havde nogle synspunkter om, at det skulle ændres.
Så vil jeg bare gerne vide, om udenrigsministeren kan garantere, at han ikke kommer til at lave de ændringer, som han jo så er imod, uden i det mindste at kræve flyttecirkusset afskaffet.
Jesper Petersen (S), 2024-05-17:
Det kan vi jo snakke om.
Jeg vil sige, at som beslutningsforslaget ligger, er man jo ret tæt på at beskrive det, der er regeringens politik i sagen.
På den måde er jeg glad for, at forslagsstillerne fremsætter et forslag, der er så tæt på at afspejle, hvad der er regeringens position, og det kan jeg jo godt lide at man bakker op om.
Jeg synes faktisk, at den er balanceret og rigtig i den her meget vanskelige sag.
Og så er der nogle enkelte formuleringer, der gør, det alligevel ikke kan lade sig gøre.
Jeg kan godt huske tidligere samtaler med ordføreren, hvor der faktisk var en ægte bestræbelse, og det har jeg respekt for.
Jeg er ikke sikker på, at det gør sig gældende for alle, der er bag forslaget, men jeg tror egentlig på, at det har været hr. Christian Friis Bachs intention.
Så jeg fortsætter gerne den dialog med hr. Christian Friis Bach.
Christian Friis Bach (RV), 2024-05-17:
Tak for det.
Jeg mener nu, at jeg på vegne af alle ordførere kan sige, at der har været et ønske fra os alle om at samle os omkring denne sag, for vi ønsker ikke, at den skiller os.
Vi ser også, hvilke konsekvenser det har ude i det danske samfund, når vi står splittet.
Og jeg kan jo notere mig, at ja, vi anerkender regeringens politik, men jeg kan også notere mig, at regeringen også har ændret sin politik og i dag udtrykker sig langt mere på en måde, som faktisk giver mulighed for, at vi kan samle os – så man selvfølgelig også i lyset af den fortsatte krig forstår, at vi bliver nødt til at gøre alt, hvad vi kan, for at sikre en varig fred.
Men jeg synes da, at vi skulle lave folketingshistorie, ved at regeringen stiller et ændringsforslag til et beslutningsforslag, og at vi dermed ender med at kunne samle os.
Så det vil jeg opfordre ordføreren til, og vi står i hvert fald meget klar til at sikre, at vi får et forslag, som vi alle eller i hvert fald bredt kan bakke op om.
Jesper Petersen (S), 2024-05-17:
Ja, men hr. Christian Friis Bach har jo været parlamentariker længe nok til at vide, at hvis det faktisk er den bestræbelse, man har, efter at få et forslag, der kan samle alle, så er det jo en anden fremgangsmåde, man skal vælge.
Det har man så ikke gjort, og man har da også godt vidst, at hvis man formulerede sig på den her måde, var det ikke det, regeringspartierne mente.
Det kan man så prøve på at rette op på bagefter, men det kan ikke komme som en overraskelse, at regeringspartierne i dag ikke stiller sig op på talerstolen og bare siger: Det her forslag er fjong, så hvornår kan vi komme til at stemme om det?
Christian Friis Bach (RV), 2024-05-17:
Altså, det kommer faktisk som en overraskelse; det vil jeg sige.
Og i min naive forståelse, i min sproglige naivitet, troede jeg jo, at når man stemte for en holdbar våbenhvile i EU, så mente man også, at den skulle holde og dermed være varig.
Så jeg forestillede mig faktisk og håbede på, at vi var nået dertil, hvor vi kunne samles om det her i dag, altså at den konflikt, vi oplever, og det verdenssamfund, vi ser, ville samle os om en varig våbenhvile.
Men måske er der mulighed for en humanitær våbenhvile på vej mod en varig fred.
Søren Søndergaard (EL), 2024-05-17:
Det er fuldstændig korrekt, hr. formand.
Når man har fulgt den debat, vi lige har haft, og man i øvrigt ser på, hvad der sker af frygtelige ting ude i verden, i Sudan, angrebskrigen i Ukraine, hele Mellemøsten osv., så er det her jo et lillebitte forslag, et forslag, som er af mindre betydning.
Men det er jo ikke desto mindre alligevel vigtigt, fordi det er et forslag, som symboliserer, at EU er kommet til at fremstå som et frygteligt spild af penge, og det er et forslag, som har optaget offentligheden og har været diskuteret i over 40 år.
For hvad er problemet?
Problemet er, at hele Europa-Parlamentet en gang om måneden flytter fra Bruxelles til Strasbourg og tilbage igen, altså ligesom hvis vi her i Folketinget en gang om måneden flyttede til Nuuk, til Tórshavn eller til Aarhus og vi så flyttede tilbage igen.
Det er et enormt spild af menneskelige ressourcer, det er op imod 4.000 mennesker, som skal flyttes, altså tolke, andre ansatte osv., og en masse materiel som kufferter osv., og det er spild af økonomiske ressourcer.
Det blev for efterhånden mange år siden vurderet, at det kostede op mod 1 milliard danske kroner, og det ville i dag formentlig være mere, og det er derudover en stor miljøbelastning, altså over 20.000 t CO 2 , og det er sådan set baggrunden for, at vi ønsker, at det skal diskuteres.
Og det står i traktaten.
Så hvis vi vil have det ændret, skal vi ændre på traktaten, og det er det, forslaget går ud på.
Lars Løkke Rasmussen (M), 2024-05-17:
Tak for det.
Jeg tror, jeg vil gøre det meget kort.
Jeg er jo sådan set enig med hr. Søren Søndergaard i det hele, altså både i beskrivelsen af det her forslags, kan man sige, rækkevidde og størrelse holdt op mod alverdens problemer, men at vi selvfølgelig ikke kun skal håndtere de store problemer, og også det substantielle.
Det forholder sig jo også sådan, som hr. Søren Søndergaard også sagde det, at det, hvis man skulle omgøre det her historiske kompromis, ville kræve en traktatændring, og regeringen støtter ikke traktatændringer, og derfor kan vi ikke støtte beslutningsforslaget.
Så forbeholder jeg mig at vælge vores position, hvis vi på et tidspunkt – jeg tror ikke, det bliver i min tid, men det kan blive senere – kommer i en situation, hvor vi skal diskutere traktatændringer, men at flytte vores udgangsposition i forhold til spørgsmålet om nødvendigheden af traktatændringer med alle de udfordringer, vi i øvrigt står midt i, for at fremme den her sag, kommer vi ikke til.
En gang imellem er man måske nødt til at forholde sig til verden, som den er, og ikke som man ville ønske den så ud, og den er fuld af kompromiser, også historiske kompromiser, og det er sådan et kompromis, der gør, at vi har det, som forslagsstillerne omtaler som et rejsecirkus, og som selvfølgelig også beslaglægger noget økonomi.
De tal, jeg selv lige har dykket ned i, er nogle år gamle, og jeg tror også, at det, hvis man fremskriver dem til en nutidsværdi, så netop ligger i omegnen af 1 mia. kr., som er mange penge, og som kunne have været brugt bedre.
Men af de grunde, jeg her helt åbent og ærligt har skitseret, kan vi ikke støtte beslutningsforslaget.
Morten Messerschmidt (DF), 2024-05-17:
Tak for redegørelsen om de traktatmæssige komplikationer.
Jeg vil bare høre, om vi, hvis det nu inden for den her regerings levetid kom til en traktatændring, så kan regne med, at regeringen vil sætte det som en betingelse for at sige ja til andre ændringer af traktaten, at man så selvfølgelig også ændrer den passus, der hedder, at parlamentets hovedsæde er i Strasbourg, og får det flyttet til Bruxelles, hvor det jo de facto er langt de fleste møder der foregår, så man kan få det her – med Enhedslistens ord – rejsecirkus til at ophøre.
Lars Løkke Rasmussen (M), 2024-05-17:
Jeg kan uden tøven sige, at hvis der skulle opstå en situation, hvor man skal diskutere traktater – men det er ikke en, vi kommer til at initiere – så ville vi ikke have svært ved at indtage en position, der gik ud på, at det var rart, hvis Parlamentet fik et hovedsæde.
Men at trække det dertil, hvor man, som hr. Morten Messerschmidt er inde på, stiller det op som en betingelse, ville være for tungt, fordi det skulle vejes op imod andet.
Altså, der er jo en grund til, at det er, som det er, og det er jo et historisk kompromis, og hvis man forestiller sig, at det synspunkt blev trukket tilbage i fortiden, hvor man sagde, at man så ikke opretter et EF, fordi man ikke kan acceptere, at der kommer en bestemmelse ind om, at Parlamentet har roterende møder, så tror jeg, det på alle måder ville have været en uklog ting.
Og det er ikke for at anprise det her fænomen, men det er bare for at forholde mig til virkeligheden, som den er.
Så ligesom at sidde og foruddiskontere, at man skulle møde nogle traktatændringer, som vi i øvrigt ikke synes der er behov for, med et veto, medmindre man fik løst det her problem,
er nok at trække den for langt.
Det er meget, meget spekulativt, og det understreger måske pointen om, hvorfor vi ikke skal åbne op for traktatændringer.
For der er jo allehånde ting, man så kunne diskutere.
Vi har en traktat, som også kan håndtere den situation, Europa befinder sig i – med en krig i Ukraine, med behovet for at skærpe vores position i udenrigs- og sikkerhedspolitikken, strategisk autonomi, en udvidelse m.v. – og vi ønsker ingen traktatændringer.
Og allerede af den grund kan vi ikke støtte forslaget her.
Søren Søndergaard (EL), 2024-05-17:
For er det ikke 317 dage om året, bygningerne står tomme?
Så man kunne jo også være offensiv, og det bekymrer mig egentlig lidt, at ministeren hverken vil gøre noget traktatmæssigt eller være offensiv uden for traktaterne.
Det lyder, som om ministeren ikke mener, at det er relevant at gøre noget ved det, men at vi bare fortsat skal køre ud ad det spor, der handler om, at vi, fordi der for mange år siden blev lavet en traktat, så skal sende en masse CO 2 ud i luften, og vi skal spilde 1 mia. kr. om året, og vi skal spilde en masse menneskers tid på noget, som ikke har nogen som helst værdi for nogen som helst.
Charlotte Munch (DD), 2024-05-17:
Jeg er dog glad for, der bliver taget afstand fra en ensidighed, for jeg har jo aldrig lagt skjul på i den her diskussion, som vi efterhånden har haft et utal af gange, at jeg synes, at der er en meget voldsom ensidighed i forhold til krigen her.
Men jeg har lyst til at spørge lidt videre: Hvis det palæstinensiske folk bliver ved at bakke op om Hamas, hvordan mener ordføreren så at en tostatsløsning er inden for rækkevidde?
Alexander Ryle (LA), 2024-05-17:
Forslagsstillerne ønsker med det her beslutningsforslag, at der indføres et nyt velfærdsforbehold med formuleringen: »Uanset bestemmelserne i traktaten kan Danmark i sin egen lovgivning definere, hvem der kan modtage sociale ydelser fra den danske stat«.
Begrundelsen for forslaget er en bekymring for velfærdsturisme, hvor EU-borgere potentielt kan flytte til Danmark for at opnå adgang til landets generøse velfærdsydelser – altså præcis ligesom danskere kan rejse til andre EU-lande og opnå adgang til deres velfærdsydelser.
Det gælder i øvrigt ikke kun EU-lande; det gælder mig bekendt også lande som Norge, Schweiz og Liechtenstein.
For det er et bredt anerkendt princip, at der, hvor man arbejder, betaler man sin skat, og der, hvor man betaler sin skat, modtager man sine ydelser, fordi det er skatten, der finansierer de ydelser.
Hvis vi beslutter, at vi ikke vil udbetale ydelser til de mennesker, der kommer her for at arbejde og betale skat i Danmark, tror jeg også, at det bliver meget svært at tiltrække arbejdskraft.
Der vil jo nok også blive stillet krav fra andre lande om, at vi ændrer i skatteopkrævningen for de borgere, der så måtte være her.
For hvis de skal betale deres skat, men ikke får andel i ydelserne, skal de jo betale hele regningen.
Jeg tror også, at det vil være en stor ulempe for de danske arbejdstagere, der rejser til udlandet for at arbejde.
Hvis de ikke er sikret rettigheder på lige fod med de lokale, vil det jo være et opgør med den frie bevægelighed, som vi kender det, og det ønsker vi ikke.
Det er jo allerede sådan i dag, at det er os her i Folketinget, der bestemmer, hvilke velfærdsydelser vi vil tilbyde.
Hvis vi mener, at velfærdsydelserne i Danmark er for høje, står det os frit for at ændre dem.
Men vi kan selvfølgelig ikke bare diskriminere andre EU-borgere, som bor, arbejder og betaler skat her.
Og heldigvis for det, for jeg tror ikke, at det vil gavne os – tværtimod.
For det er relativt få EU-borgere, der kommer til Danmark blot for at modtage dagpenge, børnepenge og andre sociale ydelser.
Langt de fleste kommer hertil med en arbejdskontrakt i hænderne, og de bidrager med flere skattekroner til statskassen, end de hiver op af den.
Så selv ud fra et økonomisk synspunkt er den såkaldte velfærdsturisme en god forretning for Danmark.
Det betyder selvfølgelig ikke, at der ikke kan findes eksempler på det modsatte, men vi har ikke et generelt problem.
Af den grund kan vi ikke støtte beslutningsforslaget.
Og så skal jeg hilse fra Konservative og sige, at de heller ikke kan støtte beslutningsforslaget.
Jesper Petersen (S), 2024-05-17:
Som debatten her er skredet frem, synes jeg jo, at det står klart, at der er nogle nuancer i forhold til vurderingerne af det krav om våbenhvile, som regeringen stiller, og som andre lande også stiller, og det arbejde, man laver for det, og den måde at beskrive det på og realismen i at opnå det.
Men på et tidspunkt har det også lydt, som om det faktisk var meningen, at man ville have det her forslag vedtaget, altså at man faktisk ønskede, at det kunne vedtages.
Men det er så også gået op for mig, efter at vi har diskuteret de her ting så mange gange – og vi siger de samme ting, som da vi diskuterede det for 3 uger siden – at det nok faktisk slet ikke er meningen, at det skal vedtages.
Pointen er, at der er nogle mennesker, som er så engagerede, frustrerede og medfølende, at de laver et borgerforslag, og at dem vil man gerne vise, at man mener det lige så stærkt som dem.
Det handler slet ikke om, at vi skal have vedtaget noget her.
Det må jeg sige.
Trine Pertou Mach (EL), 2024-05-17:
Jamen spejl, fristes jeg til at sige.
Altså, vi har fremsat det her beslutningsforslag, fordi vi faktisk synes, at den rigtige udenrigspolitiske linje ville være at arbejde for en varig våbenhvile og så i øvrigt de andre punkter, som er i teksten.
Længere er den ikke.
Og regeringspartierne og i det her tilfælde Socialdemokraterne skal være meget velkommen til at bakke op om det; det håber vi faktisk at I vil.
Jesper Petersen (S), 2024-05-17:
Vi synes, at der skal være fred, og at vi skal have en tostatsløsning.
Vi synes, at der skal være en våbenhvile, som er realistisk at indgå hurtigt.
Det står mere og mere klart for mig, at det faktisk er af indenrigspolitiske grunde, at vi igen skal have den her diskussion.
Man har ikke rakt ud til andre partier på forhånd for at prøve at se, om vi kunne skabe et flertal ved at formulere os på den rigtige måde – for det er slet ikke det, det handler om.
Det er slet ikke det, det handler om.
Trine Pertou Mach (EL), 2024-05-17:
Hr. Jesper Petersen, vi er jo grundlæggende uenige om, hvorvidt Danmark skal arbejde for en varig våbenhvile.
Det er vel bare det, der står.
Vi fremsætter et beslutningsforslag, fordi vi håber, at det danske Folketing med et flertal kan vedtage, at Danmark udenrigspolitisk skal arbejde for en varig våbenhvile.
Det er Socialdemokraterne ikke enige i; fair nok.
Det er superærgerligt, at de her debatter ikke kan rykke Socialdemokraterne, men sådan er det jo nogle gange.
Men at gøre det her til indenrigspolitisk polemik står for ordførerens egen regning.
Sascha Faxe (ALT), 2024-05-17:
Tak for at have snor i koreografien.
Vi står med en årtier lang konflikt, som til tider er brudt ud i lys lue, ad mange omgange.
I forgårs var det den 15. maj, og netop den dag viser noget om konfliktens længde og dybde.
Det er både Israels uafhængighedsdag, men også en dag, palæstinenserne markerer som al-nakba , altså en stor sørgedag for fordrivelsen i 1948.
Det er noget, der har ulmet alt, alt for længe, og som vi som verdenssamfund simpelt hen ikke har taget det fornødne ansvar for og er gået ind i og har hjulpet til med.
Det har ført til, at vi nu står i en ulykkelig situation, hvor der er så mange døde og så store ødelæggelser, at det kan være svært for vores hjerne overhovedet at forholde sig til.
Altså, nogle gange er det faktisk nemmere at forholde sig til et enkelt drab, end det er til de mange, mange tusindvis af mennesker, det handler om, sammenstyrtede byer, sult osv.
Der er det meget nemmere, hvis vi kender enkelthistorierne, men de er blevet så mange, at det kan vi ikke længere.
Så det bliver nogle gange sådan en meget akademisk snak, vi har.
Jeg noterer mig også med tilfredshed, at nærmest alle i salen støtter en tostatsløsning og også støtter, at det kræver, at Palæstina bliver anerkendt som en selvstændig stat.
Selv om de samme partier den anden dag stemte nej til forslaget om at anerkende Palæstina som selvstændig stat, vil jeg faktisk gerne rose regeringen for at rykke sig og også for faktisk at rykke sig videre end vores allierede og vores kolleger i EU, selv om de nogle gange bliver taget til indtægt for at være grunden til, at vi ikke rykker os.
For her den 10. maj stemte Danmark nemlig for en resolution i FN's Generalforsamling, som giver Palæstina flere rettigheder i FN-systemet, og samtidig var der også en klar opfordring til Sikkerhedsrådet om at optage Palæstina som fuldgyldigt medlem af FN.
Så tak for det.
For at nå hen til en reel tostatsløsning er vi også nødt til at skabe en form for stabilitet, der kan føre til en langvarig fred.
Og jeg hører egentlig efterhånden også en rimelig stor enighed i salen om, at den fred går gennem en våbenhvile.
Der er ikke nogen her, som ikke vil freden.
Uagtet hvilken type våbenhvile vi taler om, vil der være krav, og det vil være til alle parter.
Selvfølgelig skal der være krav til begge sider i den her konflikt.
Begge sider skal lægge våbnene.
Begge sider skal frigive gidslerne, som sidder på hver side.
Derfor havde det virkelig været mit håb, at vi ved at lytte til den debat, vi havde tilbage i december med vores kolleger her i salen, nu var nået frem til en formulering, vi kunne blive enige om.
For selv om regeringen fører sin egen politik, som den skal, har et fælles forslag til vedtagelse her i salen faktisk en stor betydning.
Hvis vi ikke mente, at udtalelser og debatter her i salen havde en betydning, så kunne vi aflyse rigtig, rigtig meget af vores arbejde.
Derfor er det mit håb, at Folketinget forstår, at en varig våbenhvile med frigivelse af alle gidsler vil skabe tryghed for civile på begge sider.
Og det vil også skabe et fundament for den tostatsløsning og den fred, vi ønsker for begge folk.
Jesper Petersen (S), 2024-05-17:
Det går jo igen, altså det her med en appel og sådan en slags ønske om, at det her kunne have været en slags samlende politisk udmelding fra Folketinget om, hvordan vi ser på situationen og på ønsket om våbenhvile og de andre ting, som vi jo er meget enige om, og som indgår i beslutningsforslaget.
Men hvis det egentlig var tanken, at vi skulle prøve at nå frem til det, hvorfor har forslagsstillerne så ikke på forhånd forsøgt at finde frem til formuleringer, man vidste vi ville kunne blive enige om?
For forslagsstillerne har jo godt vidst, hvilken type våbenhvile regeringen arbejder for, nemlig den, der hurtigst muligt kan realiseres.
Men det har forslagsstillerne jo ikke gjort eller forsøgt.
De fremsætter forslaget her, og så kan vi have den samme debat, som vi har haft så mange gange før.
Sascha Faxe (ALT), 2024-05-17:
Altså, for mit vedkommende tænkte jeg egentlig, at vi havde haft den debat i december og havde talt om det og hørt, hvilke knaster der var.
Det er ikke altid, at partier rækker ud.
Her i morges var der en diskussion om stormflod her i salen, hvor der var et fælles forslag til vedtagelse på baggrund af den forespørgselsdebat, hvor ordførerens eget parti lige havde glemt at skrive til Alternativet.
Men vi har faktisk haft den her debat, og vi syntes, at vi havde lyttet ind i det.
Det har åbenbart ikke været nok for ordføreren, og det kan jeg jo kun beklage.
Jesper Petersen (S), 2024-05-17:
Nu synes jeg, at fru Sascha Faxe ikke er helt rimelig i fremstillingen her, for det jo ikke sådan et bingoforsøg: Vi skyder her, og så håber vi, at vi rammer i midten.
Hvis det er det, der er bestræbelsen, altså at få lavet sådan en form for vedtagelse, så diskuterer man da med de andre partier inden.
Og ja, det gjorde vi i december, og man vidste også godt, at det her forslag ikke ville kunne samle et flertal i Folketinget.
Så at lade, som om det var det, der var meningen, synes jeg man skal lade være med, for det er simpelt hen ikke ærligt, det er ikke rigtigt.
Hvis det var for at få debatten en gang til, kan det jo også være interessant, men man skal bare lade være med at lade, som om det var det andet, der var hensigten.
Det var det ikke.
Sascha Faxe (ALT), 2024-05-17:
Nu motivforsker ordføreren på mine vegne, i forhold til hvad der var hensigten.
Ordføreren og en lang række andre ordførere har jo i både den her debat og den debat, vi havde forud for i dag, sagt, at den her debat har vi haft mange gange.
Jeg tilslutter mig, at vi ikke har haft den nok gange, men det er jo så en lang snak.
Men vi har haft den mange gange, og ud fra det har vi jo hørt nogle positioner.
Så jeg mener helt oprigtigt – på trods af ordførerens motivforskning på mine vegne – og synes faktisk, at vi har lyttet og forsøgt at lave en formulering, som både har respekt for det borgerforslag, der gik forud for det, men også for de holdninger, der er blevet udtrykt i dag, og vi hører jo også fra en ordfører, at årsagen til, at man ikke ville, kunne koges ned til fem bogstaver.
Charlotte Munch (DD), 2024-05-17:
Er ordføreren enig i, at meget kunne løses, hvis Hamas løslod gidslerne, og hvis det palæstinensiske folk tog afstand fra Hamas?