Jens Henrik Thulesen Dahl (DF), 2020-05-13:
Tak, og tak for debatten.
Jeg har, tror jeg, i alle de år, jeg har været med på Folkemødet på Bornholm, været involveret i debatter, som på forskellig vis har handlet om de udfordringer, som studerende med handicap har.
Og jeg kan faktisk blive så trist, når jeg igen og igen hører om alle de snubletråde, der er i systemet, for efter min og DF's mening, og det hører jeg egentlig også vi bredt herinde er enige om, er det, det må handle om, jo de unges evner til tage en uddannelse.
Det er det, der skal sætte grænsen for, hvad for en uddannelse de kan tage, og ikke de rammer, vi sætter op, eller de forskellige snubletråde, der kan være undervejs.
Det er egentlig baggrunden for, at vi stiller det her forslag.
Vi oplever, at der er rigtig mange, der oplever, at når de kommer ind og starter på uddannelsen, kan der gå flere måneder, før materialet er klar, og hvis du kommer ind som blind og skal følge med i en uddannelse og du egentlig ikke kan få de bøger, du skal bruge, på en måde, så du kan høre dem, altså hvis du ikke kan få det materiale, du skal, er det da ikke mærkeligt, at man hopper af igen eller falder ud af uddannelsen.
Hvis man går og har en adhd-diagnose eller en anden lidelse, der gør, at man egentlig har rigtig svært ved at overkomme hverdagen, men faktisk godt kan studere, kommer der en bekymring, når man ikke ved, om man får su til det sidste år, som man godt ved på forhånd man har brug for til uddannelsen.
Jamen hvorfor er det, vi skal udsætte de unge med handicap for det?
Hvorfor er det, vi ikke skal hjælpe dem og give dem nogle rammer, så de med større sandsynlighed kommer igennem?
Vi får altså samfundsmæssigt også en gevinst ud af det, fordi de unge, der kommer ud, faktisk kan bidrage med noget, hvor de uden uddannelse måske ikke kan varetage noget job.
Derfor handler vores handlingsplan, eller vores oplæg til en handlingsplan, jo om, at man siger, at den rækker, helt fra før man er startet, altså i det øjeblik, man tænker på at søge, og i den anden ende faktisk helt til, at der også tages hånd om det, når man bliver færdig med sin uddannelse – at det sikres, at der er en overgang til erhvervslivet og til jobbene i den anden ende.
Jeg er så rigtig glad for, at jeg her i løbet af debatten kan høre fra samtlige partiers side faktisk, at der er opbakning til, at vi presser ministeren – og jeg hørte egentlig også ministeren sige, at det ikke var helt udelukket – til at lave en hurtigtarbejdende arbejdsgruppe og til at indkalde os til nogle forhandlinger om, hvordan vi kan gøre det her på en ordentlig måde.
Jeg kan også godt høre, at det at bruge 175 mio. kr. på mere su ikke er noget, man kan sige ja til i dag, og det kan godt være, det skal en tur omkring en finanslov.
Men jeg hører egentlig også en bred enighed om, at det er noget, vi godt kan tale om – og nu er finansministeren jo også til stede, så det kan være, at vi næsten kan klare det med det samme.
Men det, jeg i hvert fald vil glæde mig over nu, er, at jeg hører en opbakning til, at vi laver en beretning i fællesskab, der siger, at det her er et vigtigt problem, og at vi skal tage fat i det og finde nogle fornuftige løsninger.
Jeg vil sige, at en del af mit forberedelsesarbejde her, også har handlet om, at vi har holdt møder på Syddansk Universitet, hvor de studerende med handicap har været med.
Derovre har de faktisk lavet et arbejde, som jeg tænker også vil kunne være en del af grundlaget for at komme videre, for der deler de det op og siger, at der er en hel masse ting, man som universitet, som uddannelsessted, kan gøre og bør gøre og kan justere på og gøre bedre, men der er også nogle ting, vi kan gøre for at hjælpe dem.
Det kan f.eks. være det at lave en digital sagsmappe, som de har kaldt det, hvor man egentlig kan sige, at de oplysninger, der er nødvendige, er samlet.
Altså, jeg synes, det er dødærgerligt, når jeg hører unge studerende, der siger, at de skal søge om dispensation til en ny eksamen og så skal ud at finde alle de der papirer, som de måske nok har haft fat på for et par år siden, men som de nu ikke rigtig ved hvor er henne.
Det er sådan en meget, meget lavpraktisk ting, jeg tror kunne hjælpe rigtig meget, også i forhold til hvor de dispensationer, man har fået, formelt set ligger henne, hvis man er på en anden uddannelsesinstitution.
Der er rigtig mange elementer, som jeg mener vi skal tage fat i og kan tage fat i, og det hører jeg egentlig også tilsagn om.
Så det vil jeg bare glæde mig over, og så vil jeg sige, at jeg vil arbejde videre med at få udformet en beretning, som jeg håber vi alle sammen kan støtte, så vi kan få skubbet til, at vi kommer videre med den her meget, meget vigtige dagsorden.
Så tak for debatten.