Christian Poll (ALT), 2016-10-13:
Det er en glædelig dag i dag, synes jeg.
Så snart aftalen fra Paris er ratificeret, skal den oversættes til dansk klima-, energi-, miljø-, landbrugs- og transportpolitik.
Parisaftalens mål skal nu implementeres i alle lande i hele verdens politik.
Mange er allerede i gang.
Danmark er også i gang med en grøn omstilling, har været det længe, men lige for øjeblikket går det desværre den forkerte vej.
2025-planen og landbrugspakken øger vores CO2-udledning med et sted mellem 9 og 12½ pct., og der er med regeringens planer om at droppe allerede planlagt udbygning af vedvarende energi i form af de kystnære møller skabt usikkerhed om retningen.
Man vil afskaffe PSO-afgiften osv. – og det, selv om Parisaftalen jo tydeligt siger: No backsliding.
Altså: Ingen ny politik må lægges frem, som trækker i den forkerte retning.
Men det, der er interessant i dag, er jo at snakke om, hvad vi gør nu.
I Alternativet har vi en masse gode ideer, som ministeren og regeringen måske ikke helt vil kategorisere under grøn realisme, men som i vores øjne er helt afgørende, hvis vi skal yde vores bidrag til at begrænse den globale opvarmning, inden det får fatale konsekvenser, ikke bare herhjemme, men særlig for verdens mest udsatte.
Derfor lytter vi til klimaforskerne, når de siger, at alle rige lande i Europa, Nordamerika, Australien, alle OECD-lande skal ned på nul forbrug af fossile brændsler, måske allerede i 2030, hvis vi skal have en chance for at nå Parisaftalens mål.
Vi skal have gang i en sneboldeffekt, hvor alle lande sætter sig de mål, der kan sikre, at vi også har en beboelig klode til vores børn og børnebørn.
Den proces skal Danmark skubbe på for.
Vi ved, at omstillingen er teknologisk, fysisk, biologisk og kemisk mulig, og at det kun bliver dyrere, jo længere vi venter med at sætte ting i gang.
Derfor vil vi have et stop for salg af fossilbiler inden 2025.
Derfor vil vi have en bæredygtig omstilling af landbruget, hvor klimabelastningen minimeres og produktionen bliver langt mindre animalsk, end den er i dag.
Derfor vil vi have en grøn skattereform, hvor det bliver dyrere at forurene og billigere at gøre det klimavenlige.
Og derfor vil vi snart fremsætte et beslutningsforslag om, at al ny lovgivning fra regeringens side vurderes i forhold til konsekvenserne for Parisaftalens mål og de 17 nye verdensmål for en bæredygtig udvikling.
Jeg ved, hvad de fleste oppositionspartier vil gøre for at få fart i omstillingen.
Jeg har også en nogenlunde idé om, hvad de resterende partier vil.
Men jeg aner faktisk ikke, hvordan regeringen vil sikre, at Danmark bidrager til, at vi når målet.
Ministeren og regeringen taler ofte om grøn realisme, om, at det skal være omkostningseffektivt og ikke må blive unødvendigt dyrt.
Omstillingen skal naturligvis gøres mest omkostningseffektivt.
Men for nu at være ærlig: Noget må det jo godt koste at redde liv, ja, livet på denne jord.
Klimaforandringerne er dødsensfarlige og vil, lyder et bud fra FN f.eks., sende 200 millioner mennesker på flugt inden 2050.
I 2100 vil store dele af Mellemøsten være ubeboelige af hede, og det vil være livsfarligt at være udendørs.
Hvis vi ikke vil se massive klimaflygtningestrømme i fremtiden, skal der for alvor sættes ind nu.
Af de sidste 16 måneder har samtlige sat nye varmerekorder, og koncentrationen af CO2 i atmosfæren er nu over 400 ppm, det niveau, som klimaforskere i mange år har kaldt »game over«, altså hvor vi ikke kan redde tingene for alvor.
Derfor mener jeg, at det kun kan gå for langsomt med omstillingen til vedvarende energi.
Jeg møder forbavsende ofte klimaskeptikere, og til dem vil jeg sige: Lad os se på de to muligheder, der er.
Hvis nu jeg får ret og der reelt er en klimakrise, men vi ikke gør noget, så risikerer vi faktisk at skabe et ragnarok for vores børn og børnebørn.
Hvis I klimaskeptikere får ret og der ikke er nogen klimakrise, men vi gør, hvad vi kan, for at leve op til Parisaftalen, så har vi om 30 år fået skabt en bedre verden med ren luft, rent vand, sunde børn, grønne job, energiuafhængighed, også selv om der ikke var nogen klimakrise at løse.
Jeg ved godt, hvad jeg foretrækker.
Danmark spiller en afgørende rolle i den globale omstilling til vedvarende energi.
Vi kan være dem, der viser resten af verden, at det er muligt, som vi har gjort det før, at det er det, der skaber job, og at det er det, der kan skabe velfærd.
Første skridt mod dette er en oversættelse af Parisaftalen til dansk politik.
For en ting er ratifikation af Parisaftalen, noget andet er at oversætte den historiske klimaaftale til politik.
Og her mener jeg ikke at den danske regering eller EU tager aftalen seriøst nok.
Klimaaftalen var et vendepunkt, men samtidig også lidt en pistol for panden.
Vi er for første gang i verdenshistorien blevet enige om, hvor vi skal hen, og nu skal der så handles efter den bedst tilgængelige videnskab.
Og vi har travlt.
Det er egentlig såre simpelt: Hvis vi i Danmark og i EU tager Parisaftalen seriøst, skal vi justere vores politik, så den respekterer 1,5-gradersmålsætningen.
Den justering glæder jeg mig rigtig meget til at komme i gang med hurtigst muligt.