Mette Bock (LA), 2017-12-05:
Tak for det, og tak for debatten.
Det er jo ikke så tit, man har en lang debat under en andenbehandling, men det er vigtige spørgsmål, der er på spil her.
Jeg glæder mig over, at vi nu endelig, langt om længe får lavet en lovgivning, som handler om trossamfundene uden for folkekirken.
Det, der jo er hele hensigten med det her lovkompleks, er sådan set at sikre tros- og religionsfriheden i Danmark, ikke at begrænse den.
Jeg synes, det er interessante spørgsmål, der bliver rejst, og jeg vil prøve at svare på dem i den rækkefølge, de er blevet stillet.
Først vil jeg sige noget til Enhedslisten, som jo spørger om det med livssynssamfundene.
Der er der jo flere ordførere, som har været på talerstolen og gjort rede for det principielle synspunkt, som jeg deler, nemlig at trossamfund har vi en klar definition på, livssynssamfund har vi ikke en klar definition på.
Når jeg har talt med repræsentanter for livssynssamfund, har jeg bl.a. også diskuteret med dem, om de egentlig synes, at det er respektfuldt, at det, de står for, skal optræde i en lovgivning, som handler om trossamfund.
Er der nogen, der ønsker at rejse disse spørgsmål om lovgivningen for livssynssamfund, så er jeg helt åben over for at diskutere det.
Jeg synes, det kræver en grundig forberedelse.
Vi har faktisk taget flere år om at forberede lovgivningen her om trossamfundene uden for folkekirken, men er der nogen, der ønsker, at vi skal diskutere livssynssamfund og livssynssamfunds rettigheder og pligter, så tager jeg gerne en helt åben diskussion om det.
Det er relevant.
Man diskuterer det i mange lande omkring os, så der kommer ingen modstand herfra, hvis der er nogen, som ønsker, at vi skal diskutere det.
Så er der spørgsmålet om det at stille krav om demokrati og ligestilling.
Det har jo også været en, synes jeg, helt relevant diskussion at rejse, og det er faktisk det eneste punkt, hvor vi ikke følger den rådgivning, som vi har fået af udvalget, som har siddet og forberedt lovgivningen.
Årsagen til, at vi har valgt ikke at følge det, har jo også fremgået af nogle af de andre ordførertaler, og den er, at der faktisk så vil være trossamfund, som har været i vores samfund igennem rigtig, rigtig mange år, som ikke længere kan være anerkendt, som det kommer til at hedde efter den nye lovgivning.
Der synes jeg at man bliver nødt til at have en pragmatisk tilgang til det.
Havde det stået til mig, ville jeg sådan set synes, at man kunne have landet den pragmatisk, hvis man kunne have sagt – nu hvor der siden 2013 har været den praksis i det udvalg, som rådgiver kirkeministeren om anerkendelse af nye trossamfund, at man stiller krav om ligebehandling og medlemsdemokrati – at det så er fra det tidspunkt, den nye lovgivning her træder i kraft, at vi fremadrettet stiller de her krav. Men det kan vi simpelt hen ikke; det er afprøvet hos Justitsministeriet.
Og når man laver lovgivning, er det en lovgivning, som omfatter de trossamfund, som er i vores land.
Så det er en pragmatisk løsning, der er på det.
Jeg tror, at alle, der sidder i dette Folketing, går ind for ligebehandling og medlemsdemokrati.
Man kan synes, det er ærgerligt; man kan synes, det er urimeligt.
Jeg synes, at prisen for at skulle gennemføre det i den her lovgivning – som ville være, at trossamfund, som har været en del af vores samfund fuldstændig uproblematisk i rigtig mange år, ikke længere skulle kunne være anerkendt i vores samfund –
er for høj.
Så det er det, som er baggrunden for det.
Så nævner hr. Christian Langballe spørgsmålet om det med tilbagekaldelse af en anerkendelse.
Det synes jeg også er et meget relevant spørgsmål at stille.
Det vil være sådan i henhold til den nye lovgivning, at når man bliver anerkendt som trossamfund, følger der sådan set ikke nogen rettigheder forstået som f.eks. vielsesbemyndigelse med.
Så kan der være tilfælde, hvor en, der har en sådan vielsesbemyndigelse, eller en forkynder gør noget, som man ikke må.
Hvis der er nogen, der forbryder sig mod dette, så vil det være helt naturligt og klart – da det er strafbart som led i den religiøse oplæring at billige f.eks. terror og drab og voldtægt og voldshandlinger og incest og pædofili og frihedsberøvelse og tvang og bigami m.v. – at hvis Kirkeministeriet bliver bekendt med, at en religiøs forkynder i et anerkendt trossamfund bliver dømt for overtrædelse af den her lovgivning, vil den oplysning simpelt hen indgå i den konkrete sagsbehandling.
Det, der sker med anerkendelsen, er jo netop, at vi får en mulighed for at gå ind og sikre os, at de anerkendte trossamfund faktisk lever op til de forhold, de skal leve op til for at have anerkendelsen.
Så sagsbehandlingen vil altså ske ud fra de helt almindelige forvaltningsprocessuelle og forvaltningsretlige krav om f.eks. partshøring.
Det vil sige, at man ikke straks fratager et helt trossamfund en anerkendelse, fordi der er en forkynder, som har overtrådt vores lovgivning.
Det tror jeg heller ikke at hr. Christian Langballe ville synes var en god idé.
Vi har jo desværre også sager, hvor forkyndere inden for det trossamfund, som både hr. Christian Langballe og jeg tilhører, nemlig folkekirken, har begået lovbrud.
Det betyder jo ikke, at det får konsekvenser for hele folkekirken som sådan.
Så det vil være vores nye mulighed at gå ind og fratage en anerkendelse, hvis det viser sig, at der er grundlag herfor.
Og det synes jeg er et meget stort fremskridt.