runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Alexander Ryle (LA), 2024-05-17:
Jeg bygger det ikke på nogen undersøgelser eller rapporter.
For hvis det er sådan, at du skal rejse til et andet land for at arbejde og du skal betale skat i det land, men ikke får nogen ydelser fra det land, i tilfælde af at du skulle blive syg eller arbejdsløs eller der skete et eller andet andet med dig, hvor du har brug for de ydelser, der er i landet, er du nødt til at forsikre dig, og så er du nødt til at bruge flere penge.
Så du skal både betale skat og forsikre dig.
Det vil gøre det dyrere at rejse til et andet land for at arbejde, og derfor vil det være mindre attraktivt at rejse til et andet land for at arbejde.
Karin Liltorp (M), 2024-05-17:
Dansk Folkeparti foreslår et forbehold, der skal sikre, at der ikke udbetales velfærdsydelser til borgere fra andre EU-lande, citat: »medmindre det er Folketinget, og ikke EU, der har besluttet det«.
Jeg studsede lidt over formuleringen »medmindre det er Folketinget, og ikke EU, der har besluttet det«, for jeg ved jo, at forslagsstillerne har et godt kendskab til, hvordan EU-samarbejdet fungerer, og hvordan lovgivningsarbejdet forløber i EU's institutioner.
Og hvis der er brug for en genopfriskning, kan jeg fortælle, at det ikke er EU-embedsmænd, der vedtager dansk lovgivning og tvinger det ned over danskere.
Vi er frivillige medlemmer af EU og er derfor forpligtet til at følge den politik, der bliver vedtaget.
Og den politik er blevet til, ved at danske politikere og diplomater og andre gør deres indflydelse gældende på alle niveauer i EU-samarbejdet.
Politikerne i Europa-Parlamentet kæmper for deres politiske interesser, danske ministre arbejder for at fremme danske interesser i EU's Ministerråd.
Det er Europarådet og Rådet, der vedtager lovgivningen, der gennemføres i dansk lov af Folketinget.
Og hvis der opstår uenighed, tager Danmark diskussionerne, bl.a. som det er tilfældet nu med mindstelønsdirektivet.
Og ja, i Danmark har vi for vane at ønske forbehold, fordi vi ikke synes, at alle reglerne lige passer på os.
I Moderaterne er vi dog ikke så begejstrede for forbeholdstilgangen, da vi synes, det ville klæde os bedre bare at melde os fuldt ud ind i samarbejdet og ikke hele tiden kræve særregler.
Det gælder også, selv om der nogle gange bliver vedtaget love, som vi synes er lidt trælse.
I Moderaterne mener vi ikke, at et velfærdsforbehold er foreneligt med EU's indre marked og arbejdskraftens fri bevægelighed, og den fordel, vi får ud af det indre marked, overgår langt ulempen ved at være nødt til at udbetale ydelser til andre EU-borgere.
Jeg medgiver gerne, at jeg sagtens kunne undvære, at Danmark skulle udbetale ydelser, som kunne synes ubegrundede.
Jeg håber, at det kan glæde forslagsstillerne, at nogle af de udbetalte ydelser tjener sig mangefold ind igen.
Her snakker jeg faktisk om su til andre unge EU-borgere.
Su'en er med til at tiltrække talentfulde unge til vores uddannelsesinstitutioner, og det er en stor fordel for Danmark.
Vi lokker nogle af de allerdygtigste unge EU-borgere hertil, og mange af dem bliver her efterfølgende, så de kan arbejde i landet og betale skat.
Udlægget til su er derfor meget lille i forhold til den skatteindtægt, vi får fra dem, der bliver her og arbejder.
Jeg er ikke i tvivl om, at Dansk Folkeparti og Moderaterne står meget forskelligt i forhold til samarbejdet i EU.
I Moderaterne går vi ind for, at vi melder os mere ind i samarbejdet og kæmper for vores interesser inden for EU.
Derfor stemmer vi nej til forslaget.
Morten Messerschmidt (DF), 2024-05-17:
Jeg ville egentlig have spurgt til arbejdsmarkedet, og hvordan fru Karin Liltorp ser at hele arbejdsmarkedet inden for EU har udviklet sig i de sidste 30 år, men det vil jeg, inspireret af den tale, hun har holdt, helt afstå fra og så bare spørge: Hvad er det for nogle områder, Danmark skal melde sig ind i?
Hvad er det for nogle af de tre etablerede forbehold, man har – eller det er vel to, der reelt er tilbage – og som fru Karin Liltorp og Moderaterne ser os afvikle?
Er det retsforbeholdet?
Er det euroforbeholdet?
Hvis man skal have mere end det, vi har i dag, må det jo være i den retning, vi skal gå.
Eller er det noget helt tredje, man forestiller sig
Det ville jeg jo synes var spændende at høre om.
Karin Liltorp (M), 2024-05-17:
Jeg er da glad for, at jeg kan vække ordførerens interesse for Moderaterne politik.
Sådan helt grundlæggende synes vi, at vi skal melde os så meget ind i EU-samarbejdet som overhovedet muligt, og når muligheden byder sig og vi f.eks. har fået styr på de ydre grænser, synes vi da helt sikkert også, at vi skal af med retsforbeholdet.
Vi har heller ikke en modvilje mod at komme af med euroforbeholdet, men vi synes ikke, at tiden er til at lave den ændring lige nu.
Morten Messerschmidt (DF), 2024-05-17:
Tak for en åbenhjertigheden.
Det er jo rart at få sagt tingene klart.
Jeg har erindring om, at fru Stine Bosse også var ude med en melding, men så efterfølgende mente, at hun havde talt i søvne eller noget i den stil.
Så bare for at forstå Moderaternes position klart vil jeg høre: Man ønsker at afvikle både retsforbeholdet og euroforbeholdet?
Karin Liltorp (M), 2024-05-17:
Åh, jeg ved godt, at Dansk Folkeparti har elsket at kommentere Stine Bosses udmelding i stedet for at anerkende, at vi står over for et kæmpe problem med migration, som vi bliver nødt til at tage alvorligt.
Det, Moderaterne står fast på, er, at vi ønsker at bidrage til samarbejde, og når tiden er til det, synes vi også, at vi skal ud af retsforbeholdet og på sigt eventuelt euroforbeholdet.
Morten Messerschmidt (DF), 2024-05-17:
Tak, og også tak til hr. Søren Søndergaard for at minde om forslaget om at få undersøgt forholdene i forhold til grundloven.
Derfor kan der jo godt være et gryende måske samarbejde, et mere kritisk samarbejde i forhold til EU mellem Enhedslisten, Dansk Folkeparti og Det Konservative Folkeparti.
Det ville jo være interessant.
Jeg vil bare spørge, fordi, og det her siger jeg med den dybeste respekt, hr. Søren Søndergaard jo nok er en af dem, der har den største anciennitet i EU-debatten her i salen, om han har nogen erindring om – hr. Mads Olsen havde jo ikke, og det er jo på mange måder også undskyldeligt – at danske japartier nogen sinde har sagt til vælgerne, at stemmer man ja til de her traktater, overdrager man beføjelsen til EU til at bestemme over vores socialpolitik.
Søren Søndergaard (EL), 2024-05-17:
Nu ved jeg ikke, om anciennitet er nogen kvalitet i sig selv, for det kan også være, at man har så meget anciennitet, at man er blevet glemsom.
Derfor kan jeg jo ikke helt udelukke, at jeg er blevet glemsom.
Men jeg kan da huske helt tilbage til 1972: Nødderne knækker vi selv.
Alt, hvad der vedrørte arbejdsmarked og socialpolitik osv., var da overhovedet ikke noget, EU skulle blande sig i.
Og hvis jeg så prøver logisk at tænke frem fra 1972 og sige, hvad det nu er for en traktat, der har gjort, at vi har givet EU den kompetence, så har jeg måske lidt svært ved lige at komme i tanke om, hvad det er for en traktat.
Morten Messerschmidt (DF), 2024-05-17:
Det er jeg glad for, om det så i virkeligheden er en be- eller en afkræftelse.
Men i sagens forhold er det jo en bekræftelse, for der i hvert fald ikke nogen her i salen, der tilsyneladende kan huske, hvornår den overdragelse så er sket.
Bestyrker det så ikke i virkeligheden anledningen til at få lavet en grundlovsundersøgelse af, om den måde, EU-samarbejdet fungerer på i dag, reelt er i overensstemmende med grundlovens § 20?
Søren Søndergaard (EL), 2024-05-17:
Nu skal hr. Morten Messerschmidt jo ikke tage sorgerne på forskud.
Så der er den mulighed.
Men hvis nu ikke det skulle ske, at vi får den afklaring i dag, så husker hr. Morten Messerschmidt formentlig, at vi gav vores støtte til forslaget, da det var i salen, og også agter at stemme for det.
Morten Messerschmidt (DF), 2024-05-17:
Men der må vel også være en grænse for, hvor længe man kan have et land som kandidatland.
Tyrkiet har nu været et kandidatland i 40 år, mener jeg det er, og på et eller andet tidspunkt bliver det vel kontraproduktivitet at have kandidatlande.
Christian Friis Bach (RV), 2024-05-17:
Tak til hr. Søren Søndergaard.
Nu hørte vi også udenrigsministeren sige, at det her jo er en samlet vurdering, og man kan jo ikke sætte to streger under Københavnskriterierne, fordi det er en meget bred vifte af kriterier, herunder at man skal kunne implementere samtlige EU-retsakter, hvilket tager tid.
Så med den linje, som hr. Søren Søndergaard nu lægger for dagen, nemlig et veto, altså at man meget nemt skal kunne trække vetokortet, kommer hr. Søren Søndergaard ikke i praksis så til at udelukke enhver optagelse, fordi du vil have et Ungarn, der blokerer for Ukraine, et Grækenland, der blokerer for Nordmakedonien, og et Serbien, der blokerer for Kosovo?
Søren Søndergaard (EL), 2024-05-17:
Det forstår jeg overhovedet ikke, hr. Christian Friis Bach.
Ungarn behøver ikke Danmarks hjælp for at blokere for optagelse af Ukraine.
Det kan de klare helt selv, medmindre man laver en traktatændring.
Det var derfor, vi var nogle, der ikke var med i den europapolitiske aftale, fordi vi mener, det er nødvendigt at ændre traktaten.
Men det er så en anden snak.
Vi synes, det er vigtigt at have nogle håndfaste kriterier, og det er klart, at der er nogle kriterier, der har større betydning for EU som sådan, og i den forstand er det rigtigt, at der er tale om en samlet vurdering.
Men det er ikke sådan, at man kan sidde omkring retsstaten og føre forhandlinger eller have en samlet vurdering af, at de er rigtig gode til at sende billig arbejdskraft til Vesteuropa og levere landbrugsprodukter, og derfor kan vi godt se stort på retsstatsprincipperne.
Sådan er det ikke en samlet vurdering, set ud fra vores synspunkt.
Christian Friis Bach (RV), 2024-05-17:
Her modsiger hr. Søren Søndergaard jo sig selv, for så giver det jo ikke mening at vedtage det, der står her.
Hr. Søren Søndergaard siger jo netop, at der er nogle, der vægter lidt mere end andre, og at vi måske godt kan have et enkelt Københavnskriterium, som vi ikke vægter lige så højt.
Så giver det jo ikke mening at sige, at man bare skal nedlægge veto.
Det, hr. Søren Søndergaard overser, er det helt simple, at hvis vi går rundt og spiller vetokort og går ind i forhandlingerne om et vetokort, styrker det andre landes muligheder for at gøre det samme, og så får vi i praksis ikke en udvidelse, heller ikke med Ukraine.
Søren Søndergaard (EL), 2024-05-17:
Det er jo fuldstændig klart, at hver enkelt af de her punkter skal vurderes konkret, og at der skal tages stilling til dem konkret.
Det er der overhovedet ikke nogen tvivl om.
Hvad vil det sige, at man sikrer demokratiet, og hvad vil det sige, at man beskytter mindretal?
Det er jo i sagens natur noget, der kun kan vurderes konkret, og der kan man sige, at der er større eller mindre problemer.
Sådan er det, men det afgørende er, at der ikke er nogen handler omkring Københavnskriterierne, sådan at man afgørende kan slække på nogle af de her kriterier til fordel for nogle andre.
Den handel foregår ikke, og derfor synes jeg, at det er et godt forslag.
Karin Liltorp (M), 2024-05-17:
Naturligvis, og det er ved at arbejde konstruktivt sammen med dem.
Ordføreren har jo også flere gange fået bekræftet, at vi ikke ser Tyrkiets medlemskab af EU som en umiddelbart foreliggende risiko eller chance, eller hvordan man vil vende det.
Men helt overordnet set skal de leve op til Københavnerkriterierne.
Det har vi hele tiden stået fast på, og det gør vi stadig væk.
Morten Messerschmidt (DF), 2024-05-17:
Jeg kunne bare godt i lyset af den udveksling, der var mellem hr. Christian Friis Bach og hr. Søren Søndergaard her, tænke mig at høre, hvordan hr. Søren Søndergaard egentlig ser på Ukraine som medlem af EU.
For jeg kender jo hr. Søren Søndergaard som en, der ligesom jeg selv er ekstremt optaget af lovmedholdelighed, korruptionsbekæmpelse osv. osv., ikke mindst på arbejdsmarkedet, hvor jeg forudser gedigne problemer, hvis man tager et land som Ukraine med i EU.
Jeg går ud fra, at vi er enige om, at det ville være en dårlig idé, og at man skal finde andre måder at holde Ukraine som en del af den europæiske familie på og hjælpe dem imod Rusland osv., men et EU-medlemskab vil vel især på arbejdsmarkedet have fatale konsekvenser.
Søren Søndergaard (EL), 2024-05-17:
Jamen vi betaler jo nu prisen for, at den der tanke om et Europa i flere rum aldrig er blevet taget alvorligt.
Det, vi har haft, er EU som solen, som alt drejer rundt om som satellitter eller kloder i kortere og længere afstand, og så kan de blive trukket lidt ind, eller de kan blive trukket lidt væk.
Det betaler vi prisen for nu, og det er jo det, der gør, at spørgsmålet om et ultimatum til Ukraine er meget stort.
Det betyder ikke, at støtten ikke skal være enorm, og det betyder ikke, at perspektivet ikke skal være der, men jeg tror, det tager noget tid, og jeg tror, at der i forbindelse med den optagelse vil skulle være nogle overgangsordninger, f.eks. en overgangsordning omkring arbejdsmarkedet, som vi desværre ikke tog på det niveau, som vi skulle have gjort, omkring Polen.
Men der skal vi have nogle lange overgangsordninger.
Vi skal have en ændring af traktaten omkring landbrugspolitikken.
Det tror jeg er nødvendigt.
Så tror jeg altså også, at vi har behov for virkelig at få en opbakning til Ukraine, så de kan udvikle sig, og der tror jeg, at krigen på nogle punkter faktisk er en hjælp.
Min vurdering er, at ...
Jeg svarer lige, når du spørger igen.
Morten Messerschmidt (DF), 2024-05-17:
Jeg tror godt, at jeg forstår, hvad ordføreren mener.
I Danmark er der i hvert fald en helhjertet opbakning til Ukraine.
Jeg tror, alle partier stemmer for de hjælpepakker, der gennemføres osv.
Det kniber lidt mere i Sydeuropa, kan man sige.
Jeg tror, at Danmark har givet lige så meget til Ukraine som Frankrig, Italien og Spanien til sammen, og det er jo en skændsel for Sydeuropa.
Men jeg vil egentlig bare kvittere for, at argumenterne hænger sammen hos hr. Søren Søndergaard – ikke fordi vi ikke er vant til det – og at man støtter det her forslag, fordi man i virkeligheden ønsker et samarbejde, hvor der kan være mere fleksibilitet, end at enten er man inde, eller også er man ude.
Søren Søndergaard (EL), 2024-05-17:
Det er klart, men for lige at gøre mit svar på det andet spørgsmål færdigt vil jeg sige, at den krisesituation, der har været i Ukraine og er i Ukraine, jo også gør, at man har måttet adressere korruptionen på en anden måde.
Lande kan godt meget hurtigt ændre sig meget, og det er der jo også lande der har gjort omkring korruption.
Der kan ske voldsomme ændringer, og det skal vi jo gøre alt hvad vi kan for at understøtte Ukraine i, så i hvert fald det kriterie bliver ryddet af vejen i forhold til den videre proces.
Christian Friis Bach (RV), 2024-05-17:
Jeg vil starte med at sige tak til hr. Kim Valentin fra Venstre for en, synes jeg, opbyggelig og god historie fra hr. Kim Valentins barndom.
Og svaret var, at han blev en forbryder.
Det var der, han endte.
Jeg tænker måske, hr. Kim Valentin, at I skulle have taget en god og kammeratlig samtale med Michael dengang.
Måske skulle I have brugt lidt mere tid på det og givet ham en krammer, lidt kærlighed og et par gode råd og have sagt til ham, at han ikke måtte slå jer eller ødelægge jeres sandslotte.
Så kunne I måske ud fra en samlet vurdering have besluttet, at han godt kunne være med stadig væk, og så havde Michael måske været et andet sted.
Men som hr. Morten Messerschmidt meget rigtigt sagde, er det jo også lidt elastik i metermål, og, hr. Morten Messerschmidt, man kan ikke nedlægge veto mod en elastik.
Man kan stramme elastikken lidt mere eller lidt mindre, og man kan se på statistikken, og man kan forholde sig til, at det er en elastik.
Men man kan jo ikke nedlægge veto mod en elastik, som netop kan spændes lidt ud eller spændes lidt ind.
Det er en samlet vurdering, og derfor giver det ikke mening at gå ind i det her med et vetokort.
Vi ønsker en udvidelse af EU.
Vi ønsker at få Ukraine, Moldova og Vestbalkan med.
Vi ønsker faktisk, at vi arbejder hen imod en større udvidelse af EU.
Det ville styrke os.
Det ville gøre EU stærkere.
Det ville være et helt afgørende skridt i en urolig verden, og det ville gøre en stor forskel for befolkningen i samtlige lande, der måtte komme med.
Nu vil jeg ikke korrigere vores udenrigsminister; han er jo en forstandig og erfaren politiker, som flere har anført her i dag, men vi skal ikke bare have dem over barren.
Vi skal, jævnfør den europapolitiske aftale, have dem hurtigere over barren.
Måske skal de ikke helt ud, men i hvert fald ud af centrale finansieringsstrømme eller fælles politikker på en måde, så vi virkelig kan sikre, at de lande, som er i EU, overholder Københavnskriterierne og især retsstatsprincipperne, som er det helt afgørende for os.
Derfor bakker vi op om Københavnskriterierne, men vi bakker ikke op om det her beslutningsforslag.
Morten Messerschmidt (DF), 2024-05-17:
Det er bare i forhold til hvor lang elastikken så kan tåle at blive.
Et hidtidigt lavpunkt var jo Bulgarien og Rumænien, hvor man især i forhold til frihedsrettigheder, mediefrihed og korruption gik meget, meget langt og sagde, at det så var inden for den elastik, man havde i forhold til Københavnskriterierne.
Der vil jeg bare høre, om hr. Christian Friis Bach ser det som en mulighed, at man ved fremtidige udvidelser så udvider elastikken yderligere, eller om han i forhold til det punkt ligesom jeg i hvert fald ser, at videre kan man aldrig gå.
Christian Friis Bach (RV), 2024-05-17:
Det, jeg kan notere mig fra en række af de lande, som sidder midt i forhandlingerne, og herunder også de stærke iagttagere af de her forhandlingsprocesser, er jo, at elastikken er blevet strammet, at barren er blevet højere, og at det i løbet af de sidste år siden den store udvidelse er blevet sværere.
Så på den måde har jeg ikke nogen frygt for, at vi kommer til at få lande med i EU på en måde, så vi ikke kan sikre, at de kan blive en fuldgyldig og ligeværdig del af EU-samarbejdet.
Men jeg er som sagt optaget af, at vi har nogle stærkere mekanismer til at holde øje med dem undervejs og også holde øje med hinanden.
Det kunne også være Danmark en dag.
Det skal man jo ikke udelukke, og det er ikke for at pege fingre mod en bestemt egn eller region eller et bestemt land.
Men vi må holde hinanden i ørerne i EU, og det så jeg gerne at vi fik nogle stærkere mekanismer til.
Morten Messerschmidt (DF), 2024-05-17:
Hvad er det så for nogle forbehold man forestiller sig skal gælde for de ti ansøgerlande her?
Kan ordføreren prøve at beskrive det lidt nærmere?
Hvad er det sådan for nogle områder, hvor man ikke skal være medlem, og hvor man skal være medlem?
Altså, hvad er det for en proces?
Når man har så klart et mål om, at Tyrkiet, Ukraine, Albanien og andre nationer i samme kategori skal være medlemmer, så må man også have gjort sig nogle overvejelser om, hvordan det skal ske.
Kim Valentin (V), 2024-05-17:
Lad mig vende tingene om og spørge: Okay, hvis ikke vi havde optaget Bulgarien og Rumænien, hvor havde de så været i dag?
Hvis ikke vi havde optaget Kroatien, hvor havde de så været i dag?
Altså, sådan kan vi blive ved.
Hvis ikke Ungarn var blevet optaget, hvilken vej havde Orbán så været på?
Og der mener jeg, at der ligger en større opgave.
Ja, det er rigtigt, at Bulgarien og Rumænien f.eks. havde korruptionsproblemer og stadig væk har det, men vi hjælper dem jo.
Det er ligesom med Michael, som blev sendt over til Per og Morten – og lige pludselig var han en forbryder.
Vi skal selvfølgelig hjælpe de her lande, så de bliver gode og velfungerende lande i et fællesskab i EU, og det gør vi bedst ved at arbejde med kriterierne i forhold til de her lande.
Morten Messerschmidt (DF), 2024-05-17:
Det synes jeg i virkeligheden er det bedste svar, jeg har fået i dag, altså at man synes, at det er vigtigere at holde på de her lande, end at de nødvendigvis overholder de kriterier, som tidligere har gjaldt.
Det er et fuldstændig sagligt og svært debatterbart synspunkt.
Men det var bare ikke det, vi hørte fra hverken Socialdemokratiet eller udenrigsministeren.
Der vil jeg sådan set bare komplimentere ordføreren for at bringe et, synes jeg, fuldstændig validt argument torvs.
Det er et argument, jeg ikke er enig i, men et validt og holdbart argument.
Jeg tror, at det er første gang i dag, at det er sket.
Kim Valentin (V), 2024-05-17:
Ja, og læg mærke til, at jeg sagde, at målstregen er det samme sted – fuldstændig ligesom Bulgarien og Rumænien jo også fik nogle år til at opfylde de her ting.
De opfyldte ikke det hele, da de kom ind, men de fik så nogle år til at opfylde de her ting.
Og det kan man selvfølgelig arbejde med i forhold til de enkelte lande.
Eksempelvis er det i forhold til Balkanlandene svært at forestille sig en løsning, hvor man ikke på en eller anden måde tænker alle Balkanlandene ind i stedet for ét ad gangen.
Charlotte Munch (DD), 2024-05-17:
Med beslutningsforslaget pålægges regeringen at nedlægge veto mod optagelsen af nye EU-lande, hvis de ikke lever op til Københavnskriterierne.
Danmarksdemokraterne stemmer for forslaget.
I Danmarksdemokraterne har vi den opfattelse, at intet kandidatland skal kunne optages i EU, før landet opfylder alle Københavnskriterierne.
Vi går naturligvis ud fra, at der vil være opbakning fra regeringen til forslaget – nu kan jeg så sige, at det er der jo ikke – da det er Danmarks officielle politik, at et givet kandidatland skal leve op til de her Københavnskriterier.
Mads Olsen (SF), 2024-05-17:
Tak for ordet, og tak til DF for at fremsætte forslaget her.
EU er helt grundlæggende et fredsprojekt.
Det har EU historisk været, og det skal fortsat være et centralt princip i EU's udvidelsespolitik.
Det er afgørende for fred og stabilitet både regionalt og globalt, at EU bibeholder og styrker sit engagement i resten af verden, særlig i en tid, hvor udemokratiske regimer står på spring for at opkøbe kritisk infrastruktur, sprede misinformation, undergrave demokratiet og begå krigsforbrydelser, som vi ser det ske i Ukraine lige nu.
Vi har i SF den helt klare opfattelse, at EU's grundlæggende værdier, som de er nedfældet i EU-traktaten, EU's charter om grundlæggende rettigheder og Københavnskriterierne, skal sætte retningen og betingelserne for de udvidelser, der måtte komme.
Det er ikke uden bekymring, at vi har set forsøg på at rulle retsstaten tilbage i nogle af de lande, der kom med i EU i 2004.
Her har f.eks. sagerne fra den polske domstol rystet mig.
Det er helt afgørende, at grundlæggende retsstatsprincipper som uafhængige domstole, mindretalsbeskyttelse og frie medier er en selvfølgelighed overalt i EU.
EU skal være en klub af velfungerende demokratier, og derfor skal vi møde kandidatlandene med en grundig demokratisk screening, så vores fælles traktat og lovfæstede værdier ikke underløbes.
Her er det værd at bemærke, at siden den sidste store udvidelsesrunde i 2004 er der indført en grundigere screening af kandidatlande.
Det er det, som hedder den nye metode, så vidt jeg husker.
For det andet skal det være muligt at skrue processen baglæns, hvis udviklingen tilsiger det og et kandidatland viser tilbageskridt i stedet for fremskridt.
For det tredje skal der større fokus på den reelle implementering af reformer og et særligt fokus på demokratiske institutioner og retsstatsprincipper.
Med den nye og grundigere screening af kommende medlemslande, som også indebærer muligheden for at rulle processen baglæns, er EU bedre rustet til at føre optagelsesforhandlinger.
Samtidig slår den nye europapolitiske aftale fast, at nye medlemslande skal leve op til EU's udvælgelseskriterier som fastlagt i Københavnskriterierne.
På den baggrund føler jeg mig sikker på, at det her forslag er unødvendigt, og vi kan derfor ikke støtte det, for vi har jo allerede havde aftalt, at Københavnskriterierne er gældende.
Tak for ordet.