Pernille Rosenkrantz-Theil (S), 2021-10-15:
Jeg er faktisk fuldstændig enig i det, der lige var bemærkningerne fra Nye Borgerlige.
Jeg mener, at det er et sundt princip, at vi følger op på lovgivningen, at vi forpligter hinanden på det, og at vi i øvrigt evaluerer den.
Men jeg synes virkelig, at det her med at revidere loven automatisk er helt tosset.
Jeg tror, at vi skal skille debatten ad.
For der er i virkeligheden noget, der er gået op for mig – nu har jeg jo siddet herinde i rigtig mange år i opposition og i nogle år, hvor det har været min side, der har haft regeringsmagten – og det, der simpelt hen bare er faldet mig ind, da vi begyndte at skulle kigge på de her lovrevideringer, er: Hvorfor gør vi det egentlig?
Typisk kommer en lovrevision ind, fordi man i slutningen af et forhandlingsforløb gerne vil have forpligtet regeringen til at følge op på tingene.
Altså, hvis der er behov for at ændre på loven, kan man jo bare ændre den.
Det er sådan set det, vi laver i Folketinget.
Det, der er behov for, er jo, at man forpligter en regering til at evaluere, lave en status, komme med en redegørelse, noget på substansen, mens det, der ligger i en lovrevision, er, at vi skal komme med nogle ændrede paragraffer.
Det er efter min bedste overbevisning helt mærkeligt.
Da jeg sad og kiggede på det her og vi skulle tage stilling til, hvad der skal ske med de revisionsbestemmelser, så stillede jeg spørgsmålet: Hvorfor har vi dem overhovedet?
I de fleste forhandlingsforløb, jeg har deltaget i, har det, der sådan set været ånden i det, der er blevet bedt om, typisk fra oppositionens side, været, at regeringen forpligter sig til enten at komme i Folketingssalen eller komme med substansredegørelser eller komme med evalueringer.
Det er det, der har været ønsket.
Og så har det været lidt hip som hap, om det, man er blevet forpligtet til, er en evaluering eller en revision.
Jeg tror egentlig, at vi grundlæggende mener det samme med det, nemlig at forpligtelsen er det vigtige, ikke lovrevisionen.
Hvis man laver en evaluering på et lovområde og der er noget, der ikke fungerer, stort eller småt, så laver vi bare en lovændring.
Automatikken i, at man springer til konklusionen med det samme, nemlig at der er brug for en lovændring, er til gengæld tudetosset.
Og det er jo det, der betyder, at vi står hernede nu og ikke diskuterer substansen og indholdet.
Det er der mange af jer der gerne har villet.
Det er jo det, der er det egentlig interessante.
I stedet for står vi og diskuterer, hvorvidt en paragraf skal ændres eller ej, fordi der står i loven, at vi skal diskutere, om der er en paragraf, der skal ændres.
Det er efter min mening djøf med djøf på.
Derfor vil jeg altid stille mig til rådighed for en forpligtelse til som regering at følge op på lovgivningen og gøre det substantielt og ordentligt og selvfølgelig være forpligtet til at stille op over for Folketinget.
Men automatisk lovrevision?
Det virker for mig helt tosset.
Jeg kan i hvert fald sige, at i alle de sene nattetimer, jeg har siddet og forhandlet, og hvor det har været det sidste, der skulle til, for at vi fik tingene på plads, kunne det lige så godt have været en evaluering, for det var det, der var ment med det, og en forpligtelse til at følge op på nogle bestemte ting, man har været bekymret for.
Så det er bare for at sige, at jeg vil lægge nogle kræfter i at forsøge at overbevise jer om, at man altså kan gøre det her klogere – for vores alle sammens skyld – nemlig på en måde, så dem, der er i opposition, faktisk får mere i hånden og får mere ud af det, og hvor vi så slipper for den der automatik, hvor vi nu står og diskuterer juristeri hernede i stedet for at diskutere indholdet, og hvad der kom ud af indholdet.
Men det kommer vi tilbage til i forbindelse med udvalgsarbejdet og de senere behandlinger af det.
Men det er bare for også at forklare, hvorfor vi har taget det her initiativ.
Og når det så er, at jeg har foreslået, at vi, hvad angår det ene af forslagene, bare udskyder i stedet for at afskaffe, så var det faktisk i respekt for, at man delte lovforslaget op, fordi der var to forskellige aftalekredse.
Det vil sige, at det dér ikke var helt simpelt, hvad der var baggrunden for, at man gjorde det.
Så der havde det en lidt anden karakter end der, hvor man i en forhandling i en sen aftentime fik skrevet lovrevision i stedet for bare at skrive evaluering og opfølgning og redegørelse eller nogle andre ting.
Derfor – og det sagde Socialdemokratiets ordfører også – er vi egentlig åbne over for at afskaffe det hele vejen rundt, men eftersom det andet ligesom har været bevæggrunden for, at vi har taget de her ting i salen på den her måde, så står der udskydelse på det punkt, fordi det havde en anden baggrund end der, hvor man ligesom bare kan sige, at det har været en automatik i slutningen af et forhandlingsforløb.
Så det er altså baggrunden for, at vi fremsætter det på den her måde.
Og jeg tror, at jeg vil gøre det til sædvane – nu er det altså de her tre, vi står over for – de næste gange jeg støder ind i noget, hvor der er lagt en automatiseret revision ind, at fremsætte samme type forslag.
Så det bliver ikke sidste gang, vi kommer til at stå med det.
Ressortområderne er rigtig forskellige, hvad angår lovgivning, og det vil sige, at det kan være forskelligt fra det ene område til det andet, hvad der er meningsfuldt.
Jeg kan i hvert fald bare konstatere, at jeg på undervisningsområdet – nu har jeg siddet på det i helt ufattelig mange år – ikke på noget tidspunkt har oplevet, hverken når jeg har siddet i opposition, eller når jeg har siddet i regering, at der har været et behov for, at vi havde en automatiseret revision af lovgivningen.
Jeg kan jo tage fejl, og der kan være andre, der har andre erfaringer.
Men det er i hvert fald baggrunden for, at vi har fremsat de her lovforslag.