runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Torsten Schack Pedersen (V), 2018-01-23:
Jeg kan jo gentage svaret, nemlig at der har været et analysearbejde, og at det viser, at der isoleret set ikke er sådan nogle finansielle problemer.
Men det var sådan set den samlede problematik, jeg prøvede at adressere i min ordførertale, nemlig at der har været en situation, hvor vi kunne se, at væksten i Danmark ikke bare var ulige fordelt, den var ikkeeksisterende i dele af Danmark.
Vi var i en situation, hvor væksten alene var i hovedstaden og omkring Aarhus, og hvor resten af landet var koblet af.
Var det et problem?
Har vi tænkt os at gøre mere ved det?
For vi ønsker et Danmark, der hænger sammen.
Vi ønsker, at der er udvikling, og det har selvfølgelig også betydning for boligpriser og adgang til lån.
Hvis der er tro på fremtiden, er alle de ting lettere.
Thomas Jensen (S), 2018-01-23:
Lad mig først lige kommentere på det der med en TV 2-artikel fra maj 2017.
Jeg talte med min kollega og forbrugerordfører, fru Karin Gaardsted, inden jeg skulle i salen i dag.
Jeg ringede til hende, for hun er nemlig i udlandet, og spurgte, om hun havde været ude at tilkendegive, at vi bakkede op om det her forslag.
Det havde hun ikke.
Og jeg har heller ikke selv gjort det.
Der er ikke noget citat fra Socialdemokratiet i den der artikel, så jeg ved ikke, om jeg lige skal have en snak med journalisten om, hvordan søren det kan være opstået, men i hvert fald har vi ikke udmeldt noget i maj 2017.
Som jeg sagde i min ordførertale, kan det her med at gå ind og regulere på ÅOP godt være en del af en samlet pakke, men jeg synes bare, at vi skal tage flere instrumenter i brug, fordi vi ser, at det seneste, vi har lavet, nemlig det her med 48-timersreglen, jo er noget, der er blevet omgået ved, at der har været en kreativitet i markedet.
Derfor synes jeg, at vi bør se på nogle analyser, hvis ministeren kan tilvejebringe dem, og at vi så skulle sætte os ned og se på, om vi kan lave en samlet aftale på det her område.
Det synes jeg ville være bedst for borgerne, forbrugerne, og for virksomhederne, sådan at de ved, hvad de har at forholde sig til, hvis vi kan lave et bredt forlig herinde, fordi så er det ikke sådan, at vi skal rende rundt og ændre politikken, selv om flertallet forhåbentlig skifter efter næste folketingsvalg.
Jacob Mark (SF), 2018-01-23:
Tak for det.
Ja, tingene udvikler sig, og jeg er også lidt overrasket over ordførerens indstilling, for da jeg foreslog det her i pressen maj 2017, var der umiddelbart opbakning til forslaget fra Socialdemokratiet, i hvert fald ifølge TV 2. Så det der marked går hurtigt.
Det er jeg selvfølgelig lidt ærgerlig over, fordi jeg tror, at det faktisk er noget, der reelt kunne have været med til at beskytte forbrugerne.
Når jeg tror det, er det, fordi hvis man ser på både Holland og Tyskland og flere af de andre europæiske lande, hvor man har indført sådan et loft, er der folk, der har forstand på det – mere end jeg har – f.eks. en, der er partner i det, der hedder Mybanker, der har sagt i nogle af de her artikler, at man kan se, at det har lagt en dæmper på markedet, altså kviklånsmarkedet, hvorimod der i Danmark er sket en opblomstring.
Hvad tænker ordføreren egentlig om, at det loft, som Socialdemokratiet tidligere har været for, men som man nu ikke længere er for, og som man har indført i andre lande, faktisk har lagt en dæmper på kviklånsmarkedet i andre lande?
Thomas Jensen (S), 2018-01-23:
Jamen det er, at tingene ude i samfundet udvikler sig, selv om vi herindefra kan genfremsætte det samme beslutningsforslag år efter år.
Og det, vi har taget bestik af fra Socialdemokratiets side, er, at der altså er sket en voldsom stigning ude i virkeligheden på det her marked.
Og der er nogle adfærdsmønstre, som gør, at vi synes, at vi måske skal slå til lidt bredere med forskellige tiltag.
Så kan vi måske på et tidspunkt, hvis regeringen vil være med til det, lave en samlet pakke, sådan at vi sikrer, at vi i fællesskab herindefra vedtager noget, der kan gælde i den her folketingssamling og også på den anden side af et folketingsvalg.
Jeg synes, at det vil være det bedste, hvis vi kan vedtage sådan en lovgivning, så både borgere og virksomheder ved, hvad de har at forholde sig til, uanset hvad flertallet er på Christiansborg.
Lisbeth Bech Poulsen (SF), 2018-01-23:
Jamen alt det er jeg enig i.
Der er mange områder.
Altså, vi skal også have sikret, at børn og unge har en bedre forståelse af, hvad de ting, der står med småt, betyder, hvad ÅOP betyder, og alt det her.
Det er rigtig vigtigt.
Men det at kunne få en grænse ind, hvor man kan sige, at man da får sat en stopper for det – og den grænse kunne også være 20 pct., der er trods alt stadig væk langt op til det, der er normalen, nemlig 700-800 pct., og de eksempler, vi har set, på 3000 pct. Så jeg kan bare ikke forstå det.
Det her kunne være et af flere skridt, vi kunne også gøre alt det andet.
Jeg er faktisk enig med Socialdemokraternes ordfører i, at vi også bør kigge på alt det andet.
Men når man selv har fremsat et forslag – hvor vi tænkte, at det da er et godt forslag, og at vi gerne vil fremsætte det nogle år efter med den samme procentsats – og man så ikke kan støtte det her, så forstår jeg simpelthen ikke, hvad der er sket på de år.
Altså, jeg er måske ikke så overrasket over De Radikale, men jeg er overrasket over Socialdemokraterne, specielt fordi vi – og det skal jeg bare indrømme – er blevet kraftigt inspireret af Socialdemokraternes eget forslag om loft over de årlige omkostninger i procent ved forbrugslån med en maks.-grænse over diskontoen på 15 pct.
Altså, hvorfor gælder det så ikke længere?
Det er godt nok et lidt ældre forslag.
Forslagsstillerne var Benny Engelbrecht, Yildiz Akdogan, Henrik Dam Kristensen m.fl.
Retorikken er anderledes osv., men i bund og grund står der: Et loft over ÅOP ved forbrugslån på 15 pct. over diskontoen.
Hvorfor gælder det ikke mere?
Jeg er oprigtigt overrasket over, at Socialdemokraterne ikke støtter det, og det er derfor, jeg spørger og bruger anledningen i dag til det.
Brian Mikkelsen (KF), 2018-01-23:
Jeg er interesseret i at finde en balance, hvor vi ikke lukker markedet fuldstændig for mange låntagere og samtidig sikrer en fornuftig forbrugerbeskyttelse, for selvfølgelig skal der være en fornuftig forbrugerbeskyttelse.
Vi kan ikke bare overlade det her til det vilde vesten, forstået på den måde, at man kommer op på en ÅOP på 3.000, hvis det er tilfældet.
Det er jo som nævnt helt vanvittigt.
Men hvis man har en betænkningstid på 48 timer, kan man jo selv shoppe rundt og se, hvor man kan få det billigst mulige produkt, for der er altså familier, som har brug for det produkt i en kortere periode, hvis de skal have en seng, eller de skal have noget til deres køkken eller i det hele taget hjælpe deres familiemedlemmer.
Jacob Mark (SF), 2018-01-23:
Det er meget interessante ting, ministeren siger, men ministeren siger, at de har brug for de lån, altså, at der er nogle folk, der har brug for de lån.
Ja, de har brug for lån, og de har brug for økonomisk hjælp, men de har vel ikke brug for et lån, der nødvendigvis har en ÅOP på 100 pct. De kunne lige så godt have brug for et, der havde 15 pct.
Så har vi ikke en forpligtelse til at sikre, at familier, der er så desperate, at de vil optage så vanvittige lån, faktisk bliver beskyttet?
Den anden ting er, at ministeren snakker om kreditvurderinger.
Tror ministeren, at det vil ændre på den kreditvurdering, de her institutter eller banker vil lave, hvis man ændrede fra 100 pct. i ÅOP til 15 pct.?
Hvorfor siger ministeren det?
Brian Mikkelsen (KF), 2018-01-23:
Om jeg tror, at de vil gøre det?
Ja, for det er normalen, og det er traditionen, at man søger hen imod, hvor loftet er, fordi det jo ligesom er der, hvor man kan hente mest profit ud af det, man laver.
Det, der er udfordringen i det, er, at hvis man f.eks. havde det på de 15 pct., ville det helt sikkert betyde, at nogle af dem, som har brug for et sådant lån, ikke kan få det, fordi der vil der være en anden form for kreditvurdering af dem.
Det er jo hele tiden markedet, der bliver lavet.
Jeg synes også, at det er helt hul i hovedet, helt vanvittigt, at man kan have op til – jeg har ikke selv set det, men det siger SF's ordfører at hun har set – 3.000 pct.
Det er jo helt, helt surrealistisk vanvittigt.
Men der må man jo også godt selv slå sin hjerne til, når man er forbruger, og se på, hvor det er, man kan få en lavere rente.
Det er jo derfor, at den betænkningsperiode er der, og det er derfor, at der også skal værnes om den, og der skal være en beskyttelse af den betænkningsperiode.
Jacob Mark (SF), 2018-01-23:
Tak for det.
Jeg har jo altid haft den opfattelse, at De Konservative er det parti, der tager hånd om de svage, og når vi gerne vil lægge et loft over ÅOP på f.eks. 3.000, altså det vil vi have væk og have det på 15 i stedet, er det jo, fordi vi gerne vil beskytte forbrugeren.
Jeg tror også, at det er derfor, at Forbrugerrådet Tænk bakker op om det her, fordi det er et forslag, der skal være med til at beskytte forbrugere, men sarte sjæle i særdeleshed, mod at rode sig ind i nogle af lån, som de potentielt ikke kan betale tilbage.
Nu siger ministeren, at det, der kan ske med lofter, er, at så vil alle sætte ÅOP efter det loft, man nu satte.
Hvis vi skulle følge den tankegang, ville man så skulle tro, at fordi vi laver et loft på 15, så vil alle rent faktisk gøre det.
Så får jeg lyst til at spørge: Tror ministeren rent faktisk, at alle ville gøre det?
Og for det andet siger ministeren, at der er erfaring med det inden for branchen eller med lofter i det hele taget.
Kan ministeren nævne nogle steder, hvor man har lavet nogle lofter, og hvor man så kan se, at det blev tilfældet, altså, at man så indrettede det efter loftet?
Brian Mikkelsen (KF), 2018-01-23:
Det ville jeg umiddelbart være imod.
Nu kommer der en masse teoretiske spørgsmål.
Jeg synes, at det, man hele tiden skal huske på, er, at når der er en palet af forskellige muligheder for forbrugerne, sikrer vi også forbrugerne nogle bedre muligheder for at gå efter de ting, som de har brug for.
Jeg nævnte før, at det kan være, at man har brug for at hjælpe sine børn, hvis de flytter hjemmefra.
Det kan være, at man har brug for nogle andre ting, som gør, at man kan leve et normalt liv i sit hjem.
Og der kan det være, at man ikke lige kan gå ned i banken og låne de penge, og der kan et såkaldt kviklån jo så være en mulighed.
Men det vigtige er så, at man har mulighed for at tænke sig om.
Så derfor er det fokus, som jeg har, at der er et værn og en integritet i forhold til betænkningsperioden på de 48 timer.
Pelle Dragsted (EL), 2018-01-23:
Tak for det.
Det andet spørgsmål går på, at der har været forslag fremme om i hvert fald at forbyde den meget offensive reklamevirksomhed, der er for de her produkter.
Det er blevet sammenlignet med det forbud, vi har mod tobaksreklamer, fordi det her sådan set er et lige så skadeligt produkt som tobak.
Hvordan vil ministeren stille sig til sådan et forslag?
Anders Johansson (KF), 2018-01-23:
Det er ikke nødvendigvis en dårlig ting.
Det, der er vigtigt, er, at man selvfølgelig kun etablerer statslige institutioner de steder, hvor markedet ikke fungerer.
Og man må jo sige, at i en situation med en lavkonjunktur, som vi har været inde i, hvor der har været rigtig lange liggetider, er man selvfølgelig som privat udbyder af finansiering, som opererer på et kommercielt marked, hvor man også er afhængig af at kunne sælge sine obligationer, måske nødt til at revurdere sin kreditgivning i en periode.
Omvendt har vi nu en situation, hvor der er en anden udvikling, hvor konjunkturerne går opad, og så ser vi så også, at markedet sådan set tilpasser sig den nye situation.
I det øjeblik det går fremad, ser man i faktisk alle kommuner også et øget udlån.
Så det er et tegn på, at markedet fungerer.
Det, jeg synes er vigtigt, er, at vi netop understøtter den udvikling, at vi netop sikrer, at vi får skabt vækst i hele Danmark, og at det er på den måde, at vi får understøttet det marked, som egentlig viser sig at være velfungerende, når bare konjunkturerne peger i den rigtige retning.
Thomas Jensen (S), 2018-01-23:
Som jeg også gav udtryk for i min tale, er ÅOP noget, der kan være et delelement af noget bredere, vi skal gøre på det område her.
Vi har jo set en voldsom udvikling på det her udlånsmarked de senere år.
Derfor erkender vi fuldstændig fra Socialdemokratiets side, at vi engang har fremsat det andet forslag.
Men vi må også bare i dag erkende, at med den måde, hvorpå der bliver ageret på lånemarkedet, er der nok behov for at sætte lidt bredere ind og ikke kun se på ÅOP.
Hans Kristian Skibby (DF), 2018-01-23:
Jeg er da glad for, at ordføreren trods alt erkender, at det var og så er Enhedslistens politik.
Det var bare for at illustrere, at det er en anden form for garanti end dem, vi sådan typisk er vant til i Danmark, i 2018 i hvert fald.
Det er jo lige det samme, som Enhedslisten så mener skal foregå i Danmark.
Når fru Jensen ikke kan betale sin husleje, så kan hun bare hænge nøglen, og så kommer staten og køber ejendommen, og så kan fru Jensen blive boende til det i husleje, hun nu engang har mulighed for at betale.
Pelle Dragsted (EL), 2018-01-23:
Altså, staten skal ikke tvinges til noget.
Hvis det var noget, vi vedtog herinde, så var det jo en demokratisk beslutning.
Jeg tror, at der var tale om sådan et krisehåndteringsforslag lige efter finanskrisen, hvor vi så antallet af tvangsauktioner stige.
Heldigvis – heldigvis – blev det ikke så slemt, som man har set det ved tidligere økonomiske kriser som f.eks. den i 1980'erne, også fordi arbejdsløsheden aldrig kom op på det niveau, vi så der.
Men i sådan en situation, hvor helt almindelige danskere, som har passet et arbejde, betalt skat, men som grundet en finanskrise, de intet ansvar har for, kommer ud i arbejdsløshed og bliver tvunget til at sælge boligen, tage deres børn ud af skolen og flytte til andre steder, ja, der mener jeg i den grad at vi som samfund og politikere skal se på, hvad vi kan gøre, og her kunne en model jo være, at man opkøbte ved de her tvangsauktioner, så man sikrede, at dem, der faktisk boede i de her ejendomme, kunne blive boende, nu som lejere.
Jeg tror ikke, at forslaget var, at de skulle betale, lige hvad de havde råd til, de skulle selvfølgelig betale de omkostninger, som der var, men staten havde måske mulighed for nogle lidt mere langsigtede lån, som ville kunne gøre, at det var muligt.
Jeg kan ikke huske forslaget helt præcist.
Hans Kristian Skibby (DF), 2018-01-23:
Jeg noterede mig jo, at hr. Pelle Dragsted nævnte ordene de finansielle monstre, tror jeg, det var, der blev sagt, og nu ved jeg ikke, om det er den type monstre, vi ser i tegnefilm, som ordføreren tænker på, men jeg tænker lidt tilbage i tiden til dengang i begyndelsen af finanskrisen, hvor vi jo gennemførte en række krisepakker her i Folketinget; jeg tror, der var tre forskellige love, der blev gennemført dengang.
Da fremsatte ordførerens eget parti jo et forslag om, at staten skulle opkøbe ejendomme ved alle tvangsauktioner i Danmark på privatboligområdet, også på erhvervsområdet, og så skulle dem, der ejede dem, have lov til at overtage dem og bo i dem til det, de nu havde råd til.
Det var det forslag, der kom fra daværende ordfører på området, som jeg husker var fru Line Barfoed – jeg var selv ordfører på sagen, det er derfor jeg kan huske det.
Jeg tænker på det her med garantier, som ordføreren nævner, og vil spørge: Mener Enhedslisten stadig væk, at man skal give den form for garanti til folk, der har lånt penge ude på et kapitalmarked, og at staten, hvis de så ikke kan finde ud af at betale deres fordringer, skal tvinges til at opkøbe ejendommene ved tvangsauktioner og lade folk bo i dem til det, de nu engang har råd til at betale?
For det var Enhedslistens åbenlyse politik for 10 år siden.
Pelle Dragsted (EL), 2018-01-23:
Det er jeg helt opmærksom på.
Om man kalder det statsbank, offentlig bank eller almendrevet bank, er sådan set ligegyldigt.
Det, jeg bare rigtig godt kan lide ved de gamle realkreditinstitutter, er jo, at de var andelsbaserede, og at de var baseret på folks eget engagement, som desværre så løb ud i sandet, og de blev professionaliseret på en måde, hvor folk glemte, at de faktisk var deres realkreditinstitutter, så folk nærmest ikke opdagede det, da bankerne overtog dem.
Der er en kreds af mennesker med en tidligere bankdirektør i spidsen, som lige nu prøver at genetablere et demokratisk foreningsdrevet realkreditinstitut, og det er rigtig svært, jævnfør, hvad hr. Joakim B. Olsen sagde, fordi der er kommet rigtig meget regulering på området af de grunde, jeg var inde på.
Men spørgsmålet er bare, om vi ikke skal se efter en model, hvor man kunne understøtte udviklingen af et nyt foreningsbaseret realkreditsystem snarere end at finde en statslig løsning.
Jeg har ikke svaret på det.
Jeg tænker meget over det for tiden, fordi jeg selv arbejder lidt med et større udspil om finanssektoren, men det er i hvert fald der, hvor jeg umiddelbart placerer mig i den debat.
Lisbeth Bech Poulsen (SF), 2018-01-23:
Tak for den spændende tale.
Jeg er jo enig med hr. Pelle Dragsted i rigtig meget, men jeg vil bare lige påpege, at jeg tror, at debatten er blevet lidt skæv af, at jeg drillede ministeren med ordet statsbanker, fordi vi har statsbanker.
Her i forslaget står der faktisk ikke »statsbanker«.
I det, som vi ridsede op i bemærkningerne man kunne gøre, skriver vi jo, at vi tidligere har foreslået et realkreditinstitut med en form for statsstøtte eller -garanti.
Men allernederst i bemærkningerne skriver vi så også, at staten kunne komme med noget indskudskapital – små beløb: 1-2 mia. kr. – og så kunne man prøve at sikre investeringer fra pensionsmidler eller andre steder.
Det er bare for at understrege, at vi ikke synes, at den eneste løsning skal være en form for statslig realkredit, overhovedet ikke.
Vi synes, det allerbedste i verden ville være den realkredit, som vi havde før 1989, men som ordføreren også selv var inde på, er der så store krav til overhovedet at komme ind på markedet i dag, at en form for hybridmodel også kunne være det.
Men igen: Det er ikke så meget modellen, vi er optagede af.
Pelle Dragsted (EL), 2018-01-23:
Jeg tror, at forslaget var et konkret forslag i en akut krisesituation; jeg har ikke forslaget foran mig, og jeg kan ikke huske, præcis hvad indholdet af det er.
Jeg synes, det sagtens kan give mening i sådan en situation at gå ind med en akut hjælpepakke – ikke en hjælpepakke til bankerne som den, Dansk Folkeparti havde travlt med i den periode, hvor man var parat til at hive den ene milliard kroner efter den anden op af danskernes lommer for at sikre bankerne mod konkurs, nej, men en hjælpepakke for helt almindelige borgere og boligejere og små virksomheder, som kom i klemme på grund af finanskrisen – og ja, det vil Enhedslisten også i 2018.
Det er så der, dilemmaet opstår, for den regulering, vi har, herunder også det her med, at staten går ind og stiller garantier, og det gør den jo lige nu med SIFI-institutterne, betyder, at vi har givet dem de garantier, og de fortsætter også med, i hvert fald som jeg ser det, at have en relativt risikabel adfærd.
Problemet er jo bare, at når bankerne er blevet så store, som de er blevet, at de faktisk kan vælte vores samfundsøkonomi, hvis de krakker, kan vi ikke rigtig gøre andet end at lave de garantier.
Det er derfor, at jeg synes, man burde tage meget mere grundlæggende fat og spørge sig selv, om man skulle gå tilbage til den opdeling, der var før den liberalisering, der blev lavet op igennem 1980'erne, som f.eks. tillod realkreditinstitutter, banker og forsikringsselskaber at være i den samme koncern.
Men det går nok for vidt at nå til bunds i den diskussion i dag, og jeg kan se, at formanden bliver utålmodig.
Joachim B. Olsen (LA), 2018-01-23:
Jeg er helt enig i, at der bestemt var folk, som agerede enormt uansvarligt på markedet.
Et af problemerne kan jo være, at når man ligesom får en fornemmelse af, at regeringer er parate til at bakke op, hvis det skulle gå galt, og man ligesom får en indirekte garanti for det, så får det folk til at være mere uansvarlige.
Det er jeg også som liberal imod.
Jeg er ikke for, at man skal give støtte til banker, fordi de opfører sig uansvarligt.
Det er jeg sådan set enig i.
Jeg tror til gengæld, at det i dag er meget svært at oprette en bank.
Men det skyldes den regulering, vi har indført.
Det at starte en ny bank i dag er simpelt hen så omkostningstungt.
De, der i dag sidder på markedet, kan slippe for konkurrence, for det er meget svært at lave et nyt produkt på grund af den meget strenge regulering, vi har.
Det er jeg sådan set enig i, men så er det jo det, vi skal se på, og ikke på at opføre statsbanker.
Pelle Dragsted (EL), 2018-01-23:
Jeg tror faktisk, at jeg understregede, at jeg ikke nødvendigvis synes, det er godt, at det er staten.
Jeg synes, at det system, vi har haft i Danmark igennem 200 år med foreningsejede realkreditinstitutter, var et rigtig, rigtig godt system, og jeg tror – det kan vi sådan set allerede nu konstatere – at vi fremadrettet rigtig grundigt kommer til at fortryde, at man tillod bankerne at overtage de foreningsejede realkreditinstitutter og i øvrigt de facto har forhindret oprettelsen af nye realkreditinstitutter baseret på foreningseje.
Banker er jo en vigtig ting i et samfund.
Nogle af os har nogle penge, vi gerne vil spare op, og de penge skal hen og arbejde et eller andet sted.
Den funktion er vigtig i et samfund.
Problemet med den liberalisering, jeg taler om, er jo, at bankerne har udviklet sig til nogle gigantiske monstre, som er blevet sådan nogle finansielle supermarkeder.
Vi kan godt diskutere den amerikanske finanskrise, men en af grundene til den var jo, at man udviklede nogle finansielle produkter i form af de her subprimelån.
De forsikrede og forsikrede, om man så må sige, forskellige finansielle produkter i et stadig mere uigennemskueligt marked, som helt uafhængigt af realøkonomien voksede i værdi.
Det var liberaliseringerne gennem årtier – startende med Reagan og Thatcher og kopieret herhjemme – som medførte den ustabilitet i det finansielle marked.
Joachim B. Olsen (LA), 2018-01-23:
Tak for det.
Det er noget af en fortælling, hr. Pelle Dragsted er ude i her, nemlig at finanskrisen, som jo startede i USA, skulle skyldes liberalisering osv.
Sandheden er jo den, at de to store kreditfirmaer, som stod for over halvdelen af udlånene til amerikanske boligejere, var statslige kreditfirmaer, nemlig Fannie Mae og Freddie Mac.
Det var samtidig med en politik, som minder lidt om den, der foreslås her, nemlig at alle ligesom skal have ret til et huslån.
Så den der fortælling om, at det ligesom er kapitalismen, der bryder sammen, er ikke rigtig.
Sandheden er den, at mens det danske realkreditsystem er og har været stabilt, også gennem kriserne, har lidt meget få tab og var og er et meget markedsorienteret kreditsystem, var det det omvendte, der gjorde sig gældende i USA.
De havde et meget mindre liberalt og et meget mindre markedsorienteret realkreditsystem, og det gik frygtelig galt.
Så den fortælling om, at det skulle være godt, at det er staten, der står for udlån, har ikke hold i virkeligheden og de erfaringer, vi har gjort os.
Torsten Schack Pedersen (V), 2018-01-23:
Det er afgørende, at vi sørger for, at der er en ordentlig udvikling i hele Danmark, og det synes jeg i al beskedenhed der er.
Den daværende erhvervs- og vækstminister præsenterede 145 forslag, hvoraf jeg tror de 140 er gennemført allerede, fordi vi ønsker en ordentlig udvikling.
Som jeg siger: Hvis det var så simpelt, at vi med et enkelt lovforslag kunne gøre det, ja, så tror jeg nok, at vi havde fundet hinanden på det.
Problemet har været, at når det bliver konkret, indeholder de forslag, SF har haft, en lang række problemer, og den bedste løsning er, at der er vækst og udvikling og tro på, at det er godt at investere i alle dele af Danmark.
Det er sådan set den politik, som jeg synes vi har gennemført med stor succes de sidste 2½ år, og det har vi sådan set kun en ambition om at fortsætte med.