Eva Kjer Hansen (V), 2019-03-19:
Det kan jo kun glæde en ligestillingsminister, at det her lovforslag i den grad kunne få gang i ligestillingsdebatten i salen, og jeg vil sige tak til ordførerne for alle de faldne bemærkninger.
Det her handler jo først og fremmest om – med ordføreren for DF's ord – at gøre værktøjet relevant; at de, der skal gøre en indsats for at fremme ligestillingen, synes, at de værktøjer, som de bliver pålagt at arbejde med, giver mening, altså at det rent faktisk bliver til et værktøj, som er brugbart med hensyn til at fremme ligestillingen.
Jeg må sige, at jeg nok er lidt forbavset over bl.a. hr. Roger Courage Matthisens ord om et videnstab, der skulle komme, med henvisning til referencer i høringsnotatet, på baggrund af de ændringer, der bliver foreslået i det foreliggende lovforslag.
Og jeg er simpelt hen ikke blevet helt klar over, hvad det er for en viden, hr. Roger Courage Matthisen kommer til at savne på grund af de ændringer, der nu er i lovforslaget.
Lad mig bare give et enkelt eksempel på noget af det, vi ikke længere ønsker at få indberettet, nemlig kønssammensætningen i udvalg.
Det er sådan i dag, at der er krav om at indberette kønssammensætningen i udvalg m.v., og der er meldingen fra dem derude, der skal gøre arbejdet, at ressourceforbruget til det simpelt hen ikke står mål med det, man får ud af indberetningen.
Det opleves simpelt hen som værende tungt og irrelevant.
Bare lige for at give et eksempel på det er det sådan, at Frederikshavn, Hillerød og Varde Kommuner i 2017 indberettede en lang liste over kønssammensætningen i mere end 30 udvalg, og fra centralt hold bruger vi overhovedet ikke de indberettede data.
Når det er oplysninger, som ikke giver mening for nogen, og som ikke nogen anvender, og så er der da tale om et krav, vi skal ophæve.
Og vi skal også tænke os godt om, i forhold til om vi stiller krav om oplysninger, som man bare kan hente andetsteds.
Det, der jo er interessant – for også at følge op på de bekymringer, som hr. Roger Courage Matthisen gav udtryk for og i virkeligheden også fru Trine Torp – er spørgsmålet om aktører.
De, der skal arbejde med det her, er dem, der har efterlyst, at det bliver mere relevant og mere vedkommende, men der bliver refereret til de andre grupper, som jo ikke er dem, der skal lave arbejdet, og sådan set heller ikke er dem, der skal træffe beslutningen om, hvordan det er, man får gennemført ligestillingen udeomkring.
Jeg synes også, at vi skylder hinanden ligesom at gøre status, i forhold til om det går godt nok med den ligestilling i det offentlige system.
Nej, det synes jeg ikke det gør.
Hvordan er det så, jeg bedst motiverer beslutningstagerne derude til at gøre en indsats?
Det er derfor, jeg har valgt at lytte til de kommentarer, der har været, om, at man synes, at der her bliver stillet nogle krav, og at man laver et kæmpe bureaukratisk arbejde, som man ikke rigtig kan se har nogen effekt.
Det er det, vi reagerer på ved at lave de her ændringer, herunder forenklinger, altså simpelt hen for at gøre det mere relevant.
Jeg har noteret mig de bekymringer, som hr. Rasmus Horn Langhoff gav udtryk for, bl.a. et ønske om en uddybning af argumenterne for, hvorfor vi rykker det fra 2 til 3 år, hvad den administrative gevinst er, holdt op imod om der er noget videnstab.
Og jeg ser frem til under udvalgsarbejdet at uddybe begrundelserne, som de er i lovforslaget, i forhold til de her elementer.
Så jeg ser frem til, at vi kan få afdækket nogle af de bekymringer, der har været, noget mere, og håber jo så, at det vil kunne overbevise endnu flere af ordførerne i salen om, at det, der giver mening, er, at de, der skal rykke på den her dagsorden, synes, at de arbejder med nogle fornuftige ting, altså som de også synes er anvendelige med hensyn til at rykke på dagsordenen.