runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Mohammad Rona (M), 2024-11-14:
Det er lidt svært for mig at vurdere, om den er hundrede procent hjemme, og om det er en loppelem eller en muselem, eller hvad man nu ellers kaldte det.
Vi har et supergodt samarbejde.
Vi drøfter nogle forskellige ting i regeringen, og så må vi jo se, hvor det hele lander.
Zenia Stampe (RV), 2024-11-14:
Det er et meget rørende svar.
Men det virker jo, som om det er en ret blank afvisning, man får fra de andre partier, måske med en lille kattelem, muselem, loppelem eller luselem – jeg ved ikke, hvor lille den er – i forhold til at man måske kan give nogle af dem på de rigtige uddannelser, der er rigtig hårde, og hvor man arbejder med praktik, adgang.
Så hvis jeg bare lige spørger lidt til sandsynligheden for, at man kan få noget igennem her, hvor er vi så procentvis?
Er vi på »den er bare hjemme«
, eller er vi på sådan 1-2 pct.?
Peder Hvelplund (EL), 2024-11-14:
Tak for det, formand.
Reglen om, at uddannelse ikke længere skal tælle med ved optjening af retten til permanent ophold, blev indført, da fru Inger Støjberg som udlændingeminister i starten af 2016 fremsatte og fik vedtaget en lang række stramninger, der skulle gøre det klart for mennesker på flugt, at Danmark ikke var et rart land at søge asyl i.
Senere, i 2019, overtog Socialdemokratiet som regeringsparti fru Inger Støjbergs udlændingepolitik og fastholdt reglen, der især rammer mange unge mennesker, som har et ønske om at dygtiggøre sig både til gavn for sig selv og ikke mindst til gavn for det danske samfund.
Det afskrækker den urimelige regel dem fra, når de står med valget mellem at skulle tage ufaglært arbejde eller gå i gang med en uddannelse.
I dag er det sådan, at hvis man vælger at tage en uddannelse, udskyder man muligheden for at få permanent opholdstilladelse og dermed muligheden for at få dansk statsborgerskab.
Vælger man at tage et arbejde, er det ikke sikkert, at man nogen sinde kommer tilbage i uddannelsessystemet.
Mange mennesker stifter familie, mens de er i 20'erne, og de må efter en årrække med ufaglært arbejde konstatere, at nu har de fået deres permanente opholdstilladelse og måske endda et dansk statsborgerskab, men til gengæld befinder de sig i en situation, hvor de ikke bare sådan lige kan gå ned i indkomst og leve af su.
Dermed bliver det valg, de træffer om permanent opholdstilladelse, måske bestemmende for resten af deres liv.
Den regel, som fru Inger Støjberg indførte, og som hendes socialdemokratiske efterfølgere har videreført, bidrager til at skabe et etnisk proletariat af ufaglærte og lavtlønnede mennesker.
Det er bemærkelsesværdigt, synes jeg, i lyset af Socialdemokratiets historiske fortjeneste, og hatten af for det.
Socialdemokratiet har i mere end 150 år arbejdet for at give arbejderklassens unge mulighed for at kunne uddanne sig og bryde den sociale arv.
Det gælder så åbenbart ikke for dem, hvis familie kommer fra et andet land end Danmark.
I Enhedslisten mener vi, at al uddannelse skal tælle med på linje med fuldtidsarbejde – læretiden, praktiktiden og tiden i undervisningslokalet.
Derfor er vi med til at fremsætte det her beslutningsforslag om noget, som er så vigtigt for sammenhængskraften i vores samfund og for unge menneskers mulighed for at få en god uddannelse og bryde den sociale arv.
Det her er hjerteblod for Enhedslisten, og vi kommer til at holde fast i det her krav, også når flertallet i Folketinget skifter efter næste valg.
Tak for ordet.
Alex Ahrendtsen (DF), 2024-11-14:
Tak, formand.
Jeg bliver altid lidt ærgerlig, når mennesker, jeg holder af, kommer i dårligt selskab, og jeg synes, hr. Serdal Benli og SF er kommet i dårligt selskab med dette beslutningsforslag.
SF har brugt megen energi de seneste år på at blive et regeringsdueligt parti, og al ære og respekt for det.
Man har forholdt sig forholdsvis roligt også på udlændingeområdet.
Men hvis man bare kratter lidt i overfladen, kommer rødgardisterne og halalhippierne frem, og så kender vi igen SF.
Og det synes jeg er ærgerligt.
Jeg troede, at SF trods alt havde lært af de seneste årtiers diskussioner og de erfaringer, vi har fået.
Så synes jeg også, det er en lidt kunstig diskussion.
Hvis vi kigger på, hvad der skal til for at få permanent opholdstilladelse, behøver vi slet ikke det her beslutningsforslag.
Altså, man skal være over 18 år, man skal have opholdt sig mindst 8 år i Danmark, nogle gange 4 år, man må ikke have begået kriminalitet, man må ikke have gæld, man må ikke modtage offentlig hjælp, man skal have underskrevet en erklæring, man skal have været i beskæftigelse i mindst 3 år og 6 måneder, og så skal man have bestået Prøve i Dansk 2.
Derudover skal man opfylde to ud af fire krav, nemlig Prøve i Dansk 3, og man skal have været i arbejde i mindst 4 år, bestå medborgerskabsprøven og have en indkomst på mindst 320.000 kr. om året.
Det vil sige, at en ung mand på 18 år kan forvente, hvis han opfylder alle de her ting, at få permanent opholdstilladelse, når han er 22 år.
Derefter kan han så gå i gang med en uddannelse.
Der er masser af danskere, der først begynder at læse og tage en uddannelse, når de er 22, 23, 25 år, så hvorfor i alverden skulle det være et problem for de udlændinge, der opholder sig i Danmark?
Det kan jeg simpelt hen ikke forstå.
Kaare Dybvad Bek (S), 2024-11-14:
Først vil jeg sige, at jeg ikke i Folketingssalen i åbenhed kan udtale mig om de konkrete personer og deres omstændigheder.
Der er oversendt et fortroligt folketingssvar på det, der hedder spørgsmål 240, til hr. Peter Skaarup fra Danmarksdemokraterne, hvor der er redegjort for den konkrete person, og hvorfor vedkommende ikke er på sanktionslisten længere, og det vil jeg henholde mig til.
Der har ordføreren også en mulighed for at få en nærmere redegørelse.
Så vil jeg sige, at det jo godt kan ske, at man ændrer holdning og livsindstilling.
Man kan tænke på en person som Ahmed Akkari, som jo var en særdeles skadelig person for Danmark og en religiøs ekstremist, og som senere har fået, hvad jeg betragter som et fornuftigt livssyn.
Det er der jo ikke mange der gør, men der er nogen, der gør det, og uanset hvor mange der gør det, er det jo vigtigt, at vi har dokumentationen i orden, hvis vi skal sikre, at vi kan udelukke dem ikke bare fra vores eget land, men jo også fra alle de andre EU-lande.
Det bliver man nødt til at have en solid dokumentation for at kunne gøre.
Brigitte Klintskov Jerkel (KF), 2024-11-14:
Den her imam, Khalid Yasin, er kommet med nogle forskellige udtalelser, bl.a. omkring Gazastriben, og at Israels aktioner i Gaza er en kriminel konspiration og et folkedrab.
Ifølge chefen for FE's efterretningssektor er det den slags udtalelser og opfordringer, som understøtter terrorgrupper som Islamisk Stat og al-Qaeda, der bruger krigen som led i deres propaganda og rekruttering, og det skaber en unødig sikkerhedsrisiko mod Danmark, hvis vi ikke slår ned på den her slags hadefulde ytringer fra personer, der har været på sanktionslisten.
Han er også kommet med udtalelser om, at homoseksuelle skal straffes med døden osv.
Så synes ministeren ikke, det er værd at overveje, når man kommer med så voldsomme udtalelser, som den her imam, Khalid Yasin, gør, og som helt klart baserer sig på nogle holdninger, som jo nok ikke ændrer sig i løbet af 2 år, om det ikke er bedre, at man i stedet for hele tiden at skulle revurdere det så siger, at er man én gang på listen, kan man ikke tages af igen?
Brigitte Klintskov Jerkel (KF), 2024-11-14:
Mange tak.
Beslutningsforslaget her går ud på, at vi fremadrettet sikrer, at hadprædikanter, som har været optaget på hadprædikantlisten, ikke skal kunne tages af listen igen.
Det mener vi er nødvendigt for at sikre, at vi ikke øger radikaliseringen i minoritetsetniske miljøer.
Særlig de unge mennesker er meget udsatte, når det kommer til radikalisering.
Som det er i dag, er det kun muligt at optage en religiøs forkynder på listen i 2 år med mulighed for forlængelse i 2 år ad gangen.
I 2017 blev den amerikanske imam Khalid Yasin optaget på hadprædikantlisten, hvorefter han blev nægtet adgang til Danmark i 2 år.
I 2019 vurderede myndighederne, at han igen skulle have mulighed for at komme ind i Danmark.
Udlændingestyrelsen mente ikke, at der var belæg for, at han ville rejse tilbage til Danmark, men i 2022 rejste han alligevel ind i Danmark igen.
Imamen Khalid Yasin har siden været i Danmark flere gange.
Senest prædikede han i stormoskéen Hamad Bin Khalifa på Nørrebro i 2023.
Hadprædikanter hører ikke hjemme i Danmark og slet ikke i det offentlige rum, når de først har været optaget på sanktionslisten for hadprædikanter.
Derfor foreslår vi fra Konservatives side, at det ikke skal være muligt at blive fjernet fra hadprædikantlisten, når man først er blevet optaget på den.
Tak for ordet, og jeg glæder mig til debatten.
Serdal Benli (SF), 2024-11-14:
For mange af de her unge mennesker handler det om at få en vished om, hvor de står, og derfor forstår jeg godt den følelse, de sidder med.
De vil gerne have en afklaring.
De vil gerne ikke skulle tænke på at søge igen og leve i den uvished.
De vil gerne koncentrere sig om at tage den uddannelse, som de nu har lyst til, og det synes jeg er superfedt at de gør.
Alex Ahrendtsen (DF), 2024-11-14:
Så vi er enige om, at man efter 4 år og i en alder af 22 år kan få permanent opholdstilladelse og dermed på lige fod med de andre borgere i Danmark, der har permanent opholdstilladelse, kan være her.
Hvorfor er det et problem?
Der er mange unge mennesker, som arbejder ufaglært og først begynder på en uddannelse, når de er 23, 24, 25 år.
Serdal Benli (SF), 2024-11-14:
Til det sidste spørgsmål: Ja.
Til det første spørgsmål: Jeg nedgør ikke ufaglært arbejde.
Det er overhovedet ikke det, der er tilfældet her.
Jeg siger bare, at vi har en hel generation af unge mennesker, som vi er ved at skabe en incitamentsstruktur for, der skubber dem hen et sted, hvor de ender med ikke at få en af de mange forskellige uddannelser, vi har brug for at mange unge mennesker tager, fordi vi har brug for de kloge hænder og hoveder.
Det er den incitamentsstruktur, vi skaber.
Så det her handler ikke om at sætte ufaglært arbejde over for noget andet, tværtimod.
Der skal være plads til, at vi også har ufaglærte i det her samfund.
Alex Ahrendtsen (DF), 2024-11-14:
Jeg har et par spørgsmål.
Er det problematisk, at man tager ufaglært arbejde efter ungdomsuddannelsen?
Og det næste spørgsmål er: Er det korrekt, at man i en alder af 22 år kan opnå permanent opholdstilladelse, hvis det er, at man opfylder en række kriterier?
Brigitte Klintskov Jerkel (KF), 2024-11-14:
Jamen når nu chefen for FE's efterretningssektor netop udtaler, at det skaber en unødig sikkerhedstrussel mod Danmark, hvis ikke vi slår ned på de her hadefulde ytringer fra de personer, som har været på sanktionslisten, mener ministeren så ikke, at det er sådan rimelig alvorligt, og at vi bliver nødt til ligesom at kigge på den lidt længere bane i stedet for at gøre det for 2 år ad gangen?
Altså, når man er en prædikant, som kommer med sådan nogle hadefulde ytringer, og man er havnet på den liste, er der nok tale om nogle grundlæggende værdier og holdninger, som ikke ændrer sig, og så er der jo ikke nogen grund til at vurdere det sådan hvert andet år; så bør det være sådan, at har man én gang gjort det, er der en konsekvens.
Så er man havnet på den liste, og så kan man ikke tages af igen.
Helena Artmann Andresen (LA), 2024-11-19:
Tak for det.
Danmark er et for lille land til at rumme parallelsamfund, og når vi taler om vores børn og deres fremtid, står vi med et fælles ansvar: at vi skal sikre, at alle børn får de nødvendige muligheder for at udvikle sig og nå deres potentialer.
Baggrunden for aftalen på dagtilbudsområdet var, at vi stod over for en række udfordringer, ved at alt for mange børn startede i skolen uden at kunne tilstrækkeligt dansk.
Det betød, at de allerede fra første skoledag var bagud – en afstand, som mange aldrig får indhentet.
Børn lærer ikke kun fra deres forældre og fra pædagoger, de lærer også fra hinanden, og derfor blev der indført en grænse, så højst 30 pct. af børn i en daginstitution kan komme fra et socialt udsat boligområde.
Er løsningen perfekt?
Nej, langtfra, men det er nødvendigt lige nu for at sikre, at alle børn får en fair start på livet, en start, hvor de ikke allerede er bagud fra begyndelsen.
Vores håb er, at der senest i 2030 er gjort op med parallelsamfund, så den her regel ikke længere er nødvendig.
Vi støtter, at der kan være behov for, at den her regel, 30-procentsreglen, har en overgangsperiode, så man, efter at et boligområde er fjernet fra listen, stadig væk kan benytte sig af den.
Og som andre ordførere også har været inde på, har man jo ikke, bare fordi man er i uddannelse eller beskæftigelse, taget Danmark til sig.
Jeg synes, det er en balancegang, men også en svær balancegang.
Det er jo også svært at tiltrække lidt mere ressourcestærke forældre til et område, hvis man ikke kan få sit barn i den nære daginstitution.
Af de her grunde ønsker Liberal Alliance at støtte forslaget.
Sofie Lippert (SF), 2024-11-19:
Tak for det.
Jeg har fået æren af at vikariere for vores børneordfører, der, som man jo kan se, er travlt optaget andetsteds.
Så jeg læser en tale højt her.
I SF mener vi, at det er vigtigt og har værdi, at vi har blandede boligområder.
Derfor var vi også med i aftalen tilbage i 2018.
Siden viste det sig, at 30-procentsreglen var svær for kommunerne at leve op til og var for rigid, f.eks. når ressourcestærke familier flyttede dertil og talte med som beboere i det udsatte boligområde og derfor ikke kunne få deres børn i den lokale daginstitution.
Bl.a. derfor var det vigtigt med muligheden for dispensation.
Dette var, på trods af at kommunerne gentagne gange har påpeget, at loven modarbejder den grundlæggende intention bag loven og medfører væsentlige udfordringer med at omdanne boligområderne i kommunerne.
Nu er regeringen så klar til at bryde lidt op i reglerne, så børn af forældre i uddannelse eller job ikke tæller med i de 30 pct. i daginstitutionerne.
Det er godt, fordi en lempelse af reglerne kan tiltrække mere ressourcestærke familier til de udsatte boligområder.
Vi ved nemlig, at det ofte er en vigtig prioritet for småbørnsfamilier, at børnene kan gå i en daginstitution i en rimelig afstand fra hjemmet.
I SF undrer det os dog en smule, at det er begge forældre, der skal være i arbejde eller uddannelse, for hvorfor kunne det ikke blot være en af forældrene, som det foreslås i flere af høringssvarene?
SF kan dog godt støtte op om forslaget om, at børn med forældre i enten uddannelse eller arbejde ikke skal tælle med i de 30 pct., fordi det er en forbedring af de nuværende regler.
Derudover kan vi også støtte forslaget om, at kommunerne skal have mulighed for at bruge reglerne om fordelingen af børnene i daginstitutioner, i op til 3 år efter at et område ikke længere er karakteriseret som et udsat boligområde.
Det er nemlig vigtigt, at kommunerne har mulighed for at bygge videre på en positiv udvikling, hvis de vurderer, at det er nødvendigt.
Jeg skal hilse fra Enhedslisten, der bakker op om lempelsen af 30-procentsreglen, men ikke om udvidelsen til, at reglen kan bruges, 3 år efter at et område ikke længere er karakteriseret som et udsat boligområde.
Tak for ordet.
Karina Adsbøl (DD), 2024-11-19:
Tak for det, formand.
Det er jo rigtigt nok, som der er blevet sagt her fra talerstolen, nemlig at det her jo i sin tid var en bred aftale, der blev indgået i 2018.
Det gjorde man jo netop for at sikre en bedre fordeling af børn i daginstitutioner, sådan at der højst kunne optages 30 pct. børn fra udsatte boligområder i alle daginstitutioner.
Målet var netop, at der skulle være bedre mulighed for at udvikle det enkelte barns danske sprog, trivsel og generelle læringsparathed.
Loven om en bedre fordeling blev vedtaget i Folketinget den 13. december 2018.
Lovændringerne trådte i kraft den 1. januar 2019, og kommuner og daginstitutioner blev forpligtet til at leve op til lovens krav fra den 1. januar 2020.
Det er så den lov, man her, 4 år efter den er trådt i kraft, vil ændre på.
Det her lovforslag, som er fremsat af børne- og undervisningsministeren, har til hensigt at ændre dagtilbudsloven med fokus på børn, der bor i udsatte boligområder, og lovforslaget har til formål at ændre i parallelsamfundsreglen på dagtilbudsområdet, som i dag fastsætter, at højst 30 pct. af børnene i en daginstitution må komme fra et udsat boligområde.
Det foreslås så, at dagtilbudsloven ændres, så børn, hvis forældre er i beskæftigelse eller under uddannelse, ikke skal medregnes i reglen om de 30 pct.
Det er så en beslutning, der træffes af kommunalbestyrelsen, og det vil så betyde, at børn i udsatte boligområder kan optages i en daginstitution i samme område, selv om det vil medføre, at procenten af børn fra udsatte boligområder overstiger 30 pct.
Det foreslås ligeledes, at det er muligt at bruge reglerne om fordeling af børn i daginstitutioner, i op til 3 år efter et boligområde er fjernet fra listen over udsatte boligområder.
Vi er i Danmarksdemokraterne bekymrede, ligesom Det Konservative Folkeparti og Dansk Folkeparti er.
Vi mener ikke, at vi kan bakke op om den her lempelse på parallelsamfundsområdet.
Det er positivt, at beboere i udsatte boligområder får en uddannelse og kommer i beskæftigelse, men det ændrer jo ikke på, at beboersammensætningen er skæv, og det ændrer jo heller ikke på – man har også haft debatten her i Folketingssalen – om man, selv om man har et arbejde eller man er i gang med en uddannelse, så også har taget den danske kultur til sig og Danmark til sig.
Den diskussion har vi jo haft mange gange.
Det her forslag åbner op for, at for stor en andel af børn fra udsatte boligområder risikerer ikke at lære nok dansk.
Det er en lempelse af udlændingepolitikken, og det løser ikke den udfordring, der er med at skabe en bredere beboersammensætning i udsatte boligområder.
Jeg står også her med de 22 initiativer, man i sin tid vedtog, som fru Anni Matthiesen også var inde på, og det gjorde man jo, fordi man ville sætte ind og gå håndfast til værks mod parallelsamfund.
Så i Danmarksdemokraterne kan vi ikke støtte op om det her lovforslag.
Anni Matthiesen (V), 2024-11-19:
Tak for det, formand.
I Venstre er det en mærkesag, at vi bekæmper parallelsamfund.
Jeg tror, det var den sidste ordfører, der sagde, at hun ikke var med i lokalet, da man besluttede det her tilbage i 2018, men det kan jeg så hilse og sige jeg var.
Det var nemlig sådan, at vi tilbage i VLAK-regeringen jo lavede en række aftaler mod parallelsamfund, og det var som sagt tilbage i 2018.
Herunder lavede vi en aftale på daginstitutionsområdet.
Vi sikrede, at maksimalt 30 pct. af børnene i en daginstitution måtte komme fra udsatte boligområder, og vi sikrede også, at børn fra udsatte boligområder, som ikke går i dagtilbud, som 1-årige skal gå i et obligatorisk læringstilbud på minimum 25 timer om ugen.
Formålet var, at vi gerne vil sikre, at børn i udsatte boligområder får en bedre start på livet, hvor de møder børn og voksne med andre baggrunde end dem, de møder derhjemme, at de lærer om de danske normer og de danske værdier, og at de udvikler det danske sprog.
Det skal være med til at sikre, at alle børn, uanset hvor de vokser op, bliver en del af det danske samfund.
Jeg kan huske, at der, dengang vi fik synliggjort, at der desværre var børn, der ikke sprogligt var på niveau med deres jævnaldrende venner, når de startede i skolen, var tal, der viste, at man risikerede, at det simpelt hen ville forfølge dem mere eller mindre resten af livet.
30-procentsloftet skal modvirke, at børn fra udsatte boligområder samles i få institutioner, hvor børnene i begrænset omfang møder dansktalende børn og for den sags skyld også danske traditioner.
Men vi må også se, at reglerne i dag nogle steder gør det mindre attraktivt for familierne at flytte til et udsat boligområde, og det gør det svært at sikre en bedre blandet beboersammensætning i området, og derfor foreslår vi med lovforslaget her, at vi ændrer reglerne, så kommunerne får mulighed for at beslutte, at børn med forældre i beskæftigelse eller uddannelse ikke tæller med i 30-procentsloftet.
Det gør det mere attraktivt for familier med forældre, der enten er i arbejde eller er under uddannelse, at bosætte sig i udsatte boligområder, og formålet med at sikre en mere varieret beboersammensætning i disse områder er rigtig vigtigt.
På denne måde sikrer vi også, at der bliver en mere mangfoldig børnegruppe.
Samtidig vil vi også give kommunerne mulighed for at fortsætte med 30-procentsreglen, som jeg kalder den her, også efter man egentlig er kommet af listen som et udsat boligområde, i op til 3 år.
Det mener jeg helt klart også giver god mening, for vi ved godt, at tingene ikke nødvendigvis er løst i løbet af nul komma niks, og derfor kan det sagtens være en god idé for nogle kommuner at sige, at vi fastholder det her i yderligere nogle år.
Så med dette lovforslag lægger vi vægt på børns trivsel og læring, og at vi for den sags skyld sikrer, at alle børn kommer med i fællesskabet, og derfor bakker vi op om lovforslaget.
Astrid Krag (S), 2024-11-19:
Når vi kigger på de her boligområder, er der jo nogle trælse statistikker, der gør sig gældende, og en af dem er, at der er markant flere uden for arbejdsmarkedet end i samfundet generelt.
Og derfor er et af de greb, man har brugt rundtomkring, jo at lave forlommer i boliganvisning, så mennesker, som er i beskæftigelse, kommer ind i områderne og er med til at ændre den beboersammensætning og gøre, at boligområderne minder mere om Danmark, som Danmark er generelt.
Det synes jeg jo er rigtig positivt.
Jeg synes også, det er klogt, at det, vi gør her, er at give kommunerne mulighed for at beslutte, at den 30-procentsregel ikke gælder i dagtilbud.
For som begge ordførerne har kredset om, er de her områder jo ikke ens, og det er heller ikke de samme indsatser, man har for at ændre den skæve beboersammensætning i de forskellige områder.
Og det vil nok være de politikere, der er tættest på, der kender dem bedst.
Mette Thiesen (DF), 2024-11-19:
Det varierer lidt fra formand til formand, om man skal huske det.
Beklager meget, formand, jeg skulle selvfølgelig have trykket mig ind med det samme til en anden kort bemærkning.
Det er jo hele præmissen om, at man automatisk er ressourcestærk, fordi man har et arbejde.
Er det også, at man arbejder nede i fætters pizzabar eller i den lokale kiosk?
Altså, hvad er det for nogle jobs, hvor man mener man er ressourcestærk og ikke en del af den her målrettede indsats i forhold til ghettoområderne?
Der er jeg bare ikke enig med ordføreren.
Og det er jo ikke bare begge forældre; det er jo også, hvis der er én forælder, altså den forælder, der har bopælen, som f.eks. er i uddannelse eller på arbejdsmarkedet.
Der kan man altså godt være meget lidt integreret, så det undrer mig bare, at man fra Socialdemokratiets side mener, at det her er en forbedring.
Astrid Krag (S), 2024-11-19:
Det er jo en større diskussion, der har fyldt meget i mange debatter.
Og jeg synes sådan set, det er en helt rigtig erkendelse at sige, at det, at man har arbejde, ikke nødvendigvis i sig selv er udtryk for, at man har taget danske frihedsværdier og holdninger til ligestilling og børns selvstændige retsstilling til sig.
Jeg vil også sige, at det, vi giver mulighed for her, er, at man kan anvende de regler, ligesom der er mulighed for, at man kan anvende regler om det, der hedder fleksibel udlejning, eller hvad man nu kalder det, rundtomkring.
Hvis de mennesker, der står op og går på arbejde, kan forsørge sig selv eller er i uddannelse, og det er både mor og far, der gælder her, flytter ind i området – og det vil man jo nogle gange gøre med en forlomme, fordi det er en del af de tiltag, man har for at rette op på en skæv beboersammensætning i nogle af de her områder – så er det underligt, hvis det skal trække den modsatte vej, at man ikke kan få sine børn i det lokale dagtilbud.
Det er jo den lille detalje og det hjørne, vi kigger på her.
Den større diskussion, som er en meget større både integrationsmæssig og værdimæssig diskussion,
tager jeg meget gerne, og der har fru Mette Thiesen hørt det socialdemokratiske standpunkt helt rigtigt.