Mette Thiesen (NB), 2022-05-19:
Det er vigtigt for mig, og det er vigtigt for Nye Borgerlige, at vi behandler de allermest udsatte i vores samfund godt.
Vi kan faktisk ikke være andet bekendt.
Desværre er der rigtig lang vej igen for de hjemløse til at få den hjælp, som de har behov for.
De hjemløse i Danmark lider under flere problemer end blot at få en bolig.
Mange gange er der i form af psykiske udfordringer, afhængighed af alkohol og nogle gange også af euforiserende stoffer.
Det kan være en ond cirkel, hvor de psykiske udfordringer bliver værre af afhængigheden, og at afhængigheden bliver værre desto flere psykiske udfordringer, der er.
Derfor er der brug for en særlig indsats, men det skal handle om mennesket – ikke om djøfferi.
Det er ikke nok med en bolig, hvis ikke den udsatte har ressourcerne til at tage sig af sit eget hjem; og det er ikke nok med afvænning, hvis den udsatte også har svære psykiatriske diagnoser.
Vi har i Danmark omkring 6.600 hjemløse.
Hvis man kigger på de 18-29-årige, er der sket en stigning på 72 pct. siden 2009, hvor man første gang opgjorde antallet af hjemløse.
Det er bekymrende, og det kalder også på handling.
Rådet for Socialt Udsatte har givet deres anbefalinger til, hvordan man skal handle på området, men anbefalingerne mangler altså inddragelse af dem, det hele handler om, nemlig de hjemløse selv – og de er slet ikke konkrete nok.
F.eks. foreslår Rådet for Socialt Udsatte, at man skal lave bindende mål om at afskaffe hjemløshed.
Ja, det er supergodt, men hvordan?
Rådet foreslår også at afsætte midler på finansloven til at afhjælpe hjemløshed.
Det er også godt, men problemet er ikke først og fremmest mangel på penge.
Rådet foreslår også, at der skal forebygges mere, og at den kommunale anvisningsret til boliger skal målrettes.
Alle forslagene er sådan set fine nok i sig selv, men de kommer altså ikke ind til kernen af problemet, nemlig at vi mange gange har at gøre med rigtig sårbare og udsatte mennesker med et utal af udfordringer, der skal løses.
Man kan ikke løse komplekse problemstillinger ved at opstille politiske mål og lade djøf'erne om at ordne tingene.
Vi løser ikke hjemløshed ved at piske udsatte mennesker rundt i jobcentrenes umenneskelige system.
Jeg vil rigtig gerne forstå de personlige udfordringer, som de hjemløse oplever.
Det er også derfor, at jeg har mødtes med dem ad flere omgange, og det er jo sådan set også derfor, vi har løftet det her borgerforslag op som et beslutningsforslag, for det er tit de her personlige og lavpraktiske udfordringer, man overser, hvis man forsøger at løse tingene bag et skrivebord.
Eksempelvis kan det stå i vejen for de hjemløse, at de ikke må have hund med på herberg eller i de lejligheder, som de anvises til.
Det er en uacceptabel hindring for de hjemløse, for tit er hunden den hjemløses bedste og desværre også nogle gange eneste ven.
Det er altså på det helt lavpraktiske plan, vi også skal sætte ind for at forstå de her udfordringer.
Det gøres ikke alene med overordnede politiske mål, der ser godt ud på papiret og lyder slagkraftige.
Det lykkes heller ikke ved at piske mennesker rundt i et system, som simpelt hen ikke giver nogen mening.
Når man ikke ved, hvor man skal sove, hvor man skal tage bad, og hvorfra det næste måltid kommer, så er det altså ikke det bedste udgangspunkt for en jobsamtale eller et fast arbejde – det giver faktisk sig selv.
Så lad os nu få skilt socialpolitikken og beskæftigelsespolitikken og i hvert fald til en start få de hjemløse helt ud af jobcentrene.
Tak for ordet.