Kim Edberg Andersen (DD), 2025-04-23:
I en sag, hvor en minister skal være i Folketingssalen, fordi der er et flertal i udvalget, der har mistillid til ham, synes jeg, det er topmålet af arrogance, at man lige sidder og arbejder videre imens; man har mapperne på bordet, og hovedet dybt begravet.
Man behøver ikke at lytte, for man har sikret sig 90 mandater, og det er vel en udstrakt pegemand til resten.
Det, der er problemet, minister, er, at den arrogance, man nogle gange har i erhvervslivet, er man kommet til at slæbe med ind i Folketinget.
Man tænker: Jeg står bedst i forhandlingssituationen, hvis jeg ikke fortæller det hele.
Jeg har selv siddet i erhvervslivet, og der er det jo godt.
Det er bare ikke måden, det fungerer i Folketinget på.
Ministeren har stillet sig ind i Folketingssalen og vidst, at der var nogle informationer, der var vigtige for folketingsmedlemmerne.
Men det skal man ikke fortælle til nogen, for man kunne jo tælle til 90.
Nu står ministerens ministerkolleger fra de andre partier så febrilsk og forsøger at redde sådan bare lidt værdighed ved at sige, at man også godt kan se, at det er galt osv.
Hr. Jesper Petersen var også ude og sige til mig: Kim, du ved jo godt, man skal kunne tælle til 90, og så sidder regeringen stadig væk.
Det er jeg fuldstændig enig.
Men problemet er, at hver gang de skal redde ministeren, som så har travlt med at sidde og arbejde med noget andet, så sværter de sig selv til.
Egentlig havde det jo nok klædt ministeren ikke at være kommet i dag og gøre det, som voksne mænd nu gør, når man bliver taget med bukserne nede, nemlig at tage ansvaret på sig og gå.
Det havde været den gode stil og den gode måde at skrive historien på.
Det har ministeren ikke valgt at gøre.
Jeg købte ikke den der lidt halvkvalte undskyldning, jeg fik på samrådet, om, at der aldrig sådan rigtig var et godt tidspunkt, hvor man kunne fortælle folk sandheden; det kom ligesom bare ikke op.
du bruger det i nogen som helst andre forhold i livet, bliver du en single mand, der bor helt alene, for din kone ville ikke have fundet sig i det.
Din arbejdsgiver ville heller ikke.
Men ministeren har arrogancen til at tro, at det vil Folketinget, for ministeren har nogle rigtig, rigtig dygtige parlamentariske kolleger, der lige nu tilsværter sig selv for at redde ministeren, der ikke valgte at gå.
Jeg er ked af at sige, at det her jo ikke handler om forsinkelserne, selv om det er alvorligt nok i sig selv.
Det her handler jo om, hvornår man gør det næste gang.
Det er jo dejligt, når ministeren siger, at man har lavet rigtig mange aftaler, som Danmarksdemokraterne rigtigt nok ikke er med i.
Det virker jo så som sådan en boomerang, for da ministeren sagde det, blev jeg helt glad i maven og tænkte, at det da var heldigt, at Danmarksdemokraterne ikke var med i de aftaler.
For hvornår har man så ellers lige valgt proceduren med, at man fortæller dem det, som man gider, og resten fortæller man ikke, for man kan jo tælle til 90, så hvad kan I gøre?
Det er simpelt hen vildt.
For når man i sin kamp for at komme i Folketinget og være det fineste sted, der faktisk findes i Danmark, så læser man på et eller andet tidspunkt, mens man er kandidat, op på de her ting.
En af dem, der falder allerførst for, er ministeransvarsloven i forhold til at sige: Jeg skal huske at fortælle tingene, og jeg skal fortælle sandheden.
Det er vigtigt.
Det er faktisk det vigtigste .
Når jeg så hører ministeren i dag fortsætte med det her med, at han også har indprentet over for alle andre end sig selv, at det skal gøres bedre i fremtiden, så viser det mig, at ministeren ikke har forstået, hvad det her går ud på.
Mistillid er det værste; det er det grimmeste ord, det største ord.
Jeg kan forstå, at ministeren har vigtigere ting at give sig til.
Jeg vil på vegne af Danmarksdemokraterne, Socialistisk Folkeparti, Liber,al Alliance, Det Konservative Folkeparti, Enhedslisten, Dansk Folkeparti, Radikale Venstre, Alternativet, Borgernes Parti og Jeppe Søe, uden for folketingsgrupperne, gerne læse følgende Forslag til vedtagelse: »Folketinget konstaterer, at ministeren har fortiet og tilbageholdt central information om forsinkelser og fordyrelser af Energinets anlægsprojekter over for Folketinget, herunder ikke delt Energinets analyse med Folketinget og ikke givet en fyldestgørende klimaredegørelse for Folketinget den 4. december 2024.
På den baggrund udtaler Folketinget sin mistillid til ministeren.«