Lisbeth Bech Poulsen (SF), 2016-11-30:
Vi diskuterer jo denne problematik i dag på en tragisk baggrund, for der har været skyderier på åben gade i Lyngby, i København, i Næstved og i Odense.
Og lad mig først slå fast, at jeg tror, der er fuldstændig enighed herinde i Folketingssalen om, at vi finder det fuldstændig uacceptabelt.
Der skal ikke være skyderier på åben gade – der skal ingen skyderier være generelt, men der skal ikke være skyderier på åben gade – hvor vi ser uskyldige blive ramt, og heller ikke skyderier ind gennem vinduer i rum, hvor der ligger børn og sover.
Det er fuldstændig uacceptabelt.
SF vil gerne gøre det, der virker.
I vores retspolitik går vi på mindst to ben.
Det ene ben er det, nogle kalder retsfølelsen, andre kalder det hævn eller en modvægt til selvtægt, nemlig at vi putter folk i fængsel, når de har gjort noget kriminelt.
Og dermed har vi i hvert fald også den mulighed, vi stadig væk dyrker i Danmark, og som vi skal blive ved med at dyrke, nemlig at vi har en ordentlig resocialiserings- og rehabiliteringsindsats som opkvalificering, uddannelse osv.
Det andet ben er selvfølgelig forebyggelse.
Altså, vi kan blive ved med at sætte folk i fængsel, men hvis det ikke hjælper noget, vil der stadig væk være ofre, og der vil stadig væk være utryghed på gaden.
Og de to ben er lige vigtige.
Derfor støtter vi fra SF's side selvfølgelig op om både det fremsatte forslag til vedtagelse og debatten i dag.
Jeg vil gerne sige, at jeg også fra den nyudnævnte justitsministers side – og tillykke med udnævnelsen – manglede et større fokus på forebyggelse.
Forebyggelse får nogle gange ry for at være sådan noget blødt og venstreorienteret og hyggepusligt noget.
Altså, vi skal jo gøre det, der virker, og jeg vil faktisk gerne rose Justitsministeriet for at have et forskningskontor og medarbejdere, der laver undersøgelser og kigger på, hvad der virker.
Vi får rapporter igen og igen, og man går virkelig seriøst til værks og ser på, hvad det er for nogle mennesker, der er i rocker-bande-miljøerne, hvad det er for nogle ting, der virker, og hvad der ikke virker.
Jeg vil nævne en ting, som jeg tror Alternativets ordfører også var inde på.
For ifølge den offentlige debat skulle man nogle gange tro, at når du først er kommet ind i et rocker-bande-miljø, jamen så kommer du nærmest ikke ud igen.
Men undersøgelsen fra netop Justitsministeriets Forskningskontor viser, at der er et ret stort flow, der er en ret stor gennemstrømning af mennesker.
Nogle kommer ind, nogle kommer ud igen.
Men over for dem, der gerne vil ud af det, men har rigtig svært ved at komme ud af det, har vi også en forpligtelse – det er noget, SF vil bringe på bane til forhandlingerne med justitsministeren, og det tror jeg vi alle sammen har interesse i – til at sikre, at de exitprogrammer, der er, også virker.
En gang imellem har vi jo hørt historier om, at nogle, der ville hoppe ud, har skullet vente i månedsvis og endda i op til over et år på at komme i et exitprogram.
Det tilskynder jo ikke ligefrem nogen til at tage de risici, der kan være forbundet med at forlade et voldeligt og kriminelt miljø, at vi så ikke også står klar med en hjælpende hånd.
Noget andet, SF også går meget op i, er faktisk, at man mentalundersøger unge førstegangskriminelle.
De lider af personlighedsforstyrrelser og andet.
Og hvis det, at de har problemer, har en sammenhæng med deres kriminelle løbebane, er det jo også der, vi skal sætte ind.
Det er vores grundlæggende holdning, at vi skal gøre det, der virker, og det betyder ikke, at der ikke også skal være konsekvenser, når man har brudt loven, når man har været med til at skabe utryghed og måske endda har forvoldt voldsom skade på andre mennesker.
Nogle af de ting, vi gerne vil have sat fokus på i en gennemgang af rocker-bande-pakken og hele lovgivningen omkring det her, er, at vi ud over at have fokus på konsekvenserne har fokus på, hvordan vi kan forbedre exitprogrammerne, hvordan vi kan sikre mulighederne for at komme ud af dette miljø, og har fokus på forebyggelse, så man ikke kommer ind i miljøet.
Og det handler jo rigtig meget, specielt hvad angår de unge, om SSP-samarbejdet, om at sætte ind med misbrugsprogrammer, botilbud, socialiseringsprogrammer – og måske også, at vi sikrer, at der også kan være arbejde til de unge i nogle af de flere og flere socioøkonomiske virksomheder, der starter nedefra og blomstrer op, og det er jo fantastisk.
Så en opsummering: Vi vil gerne være med til at kigge på, om konsekvenserne skal være anderledes, end de er i dag.
Og undskyld.