Mattias Tesfaye (S), 2022-05-06:
Jeg vil starte med at sige tak til ordførerne for diskussionen og de indlæg, der har været i forbindelse med behandlingen af det her lovforslag, som helt overordnet har til hensigt at yde de mennesker, der har været udsat for en forbrydelse, større retfærdighed.
Det betyder meget for det enkelte offer, at det bliver anerkendt, at vedkommende har været udsat for en forbrydelse, og ofte er erstatningen, hvad enten der er tale om tortgodtgørelse eller en anden form for pengemæssig erstatning, et plaster på såret, som gør, at offeret lidt lettere kan komme videre.
I den forbindelse er det selvfølgelig vigtigt, at erstatningen eller godtgørelsen bliver udbetalt så hurtigt som muligt.
Med lovforslaget løser vi langt fra alt, men tager nogle vigtige skridt på vejen hen imod større hensyntagen til ofrene, ved at vi fjerner loftet for tortgodtgørelse ved digitale seksuelle krænkelser, ved at vi udvider området for, hvor man kan yde krænkelsesgodtgørelse, og ved at vi forenkler renteberegningen i offererstatningssagerne.
Vi har set, hvordan materiale kan sprede sig med lynets hast på nettet.
Vi så det bl.a. i den såkaldte Umbrellasag.
Her valgte op mod tusind unge at dele nogle stærkt krænkende videoer af to andre unge under 18 år.
Når man som offer får delt en video med et seksuelt indhold, har man som udgangspunkt ret til tortgodtgørelse fra gerningspersonen.
Med Højesterets praksis er der imidlertid fastsat et loft for godtgørelsen.
Det vil sige, at man på et tidspunkt vurderer, at nu er offeret tilstrækkeligt kompenseret for den tort, der er lidt, og derefter kan offeret ikke tilkendes mere.
Det mener vi er urimeligt.
Vi ved, at det betyder meget for ofrene, at det bliver anerkendt, at de har været udsat for en krænkelse, og hver eneste gang en krænkende video eller et billede bliver delt, er det en ny ydmygelse for offeret.
Vedkommende kan blive udsat for de her krænkelser mange gange og også over længere tid.
Det skal offeret kompenseres for.
Derfor foreslår vi, at alle digitale seksuelle krænkelser, der er begået uafhængigt af hinanden, skal vurderes selvstændigt, og på den måde fjerne det loft, der er lagt over tortgodtgørelsen.
Med den løsning sikrer vi også, at der ikke er gerningspersoner, der slipper for at betale godtgørelsen, blot fordi deres straffesag behandles, efter loftet er nået.
Det kan jo være mere eller mindre vilkårligt og er dermed også dybt krænkende for retsfølelsen.
Derudover foreslår vi at fastsætte et udgangspunkt for niveauet for tortgodtgørelsen ved digitale seksuelle krænkelser på 5.000-30.000 kr.
På tilsvarende vis er der ved andre former for seksuelle krænkelser fastsat et udgangspunkt for tortgodtgørelse i tidligere lovbemærkninger.
Jeg vil godt understrege, at der kun er tale om et udgangspunkt.
Det vil altid være domstolene, der vurderer og fastsætter den endelige godtgørelse ud fra sagens konkrete omstændigheder.
Derudover tager forslaget højde for en problematik, der fulgte i kølvandet på den såkaldte Se og Hør-sag, som omhandlede overvågning af en persons kreditkorttransaktioner.
I den sag fandt Højesteret, at offeret ikke havde lidt tort og derfor ikke var berettiget til godtgørelse.
Tort er jo en særlig størrelse.
I almindelighed forstås det som en krænkelse, der er egnet til at påvirke en persons selv- og æresfølelse.
Selv ved grove forbrydelser som f.eks. i Se og Hør-sagen er det ikke sikkert, at offeret har lidt tort og derved har mulighed for at få godtgørelse.
I de tilfælde, hvor der ikke er lidt tort,
kan der efter omstændighederne ydes krænkelsesgodtgørelse, hvis der er tale om et groft angreb mod en andens person eller frihed.
Som retsstillingen er nu, er krænkelser mod fred eller ære derimod ikke omfattet af anvendelsesområdet for krænkelsesgodtgørelse.
Når man som skadelidt søge om erstatning via den statslige ordning, der sikrer, at personer, der er kommet til skade som følge af en overtrædelse af bl.a. straffeloven, kan få erstatning, er det afgørende, at sagsbehandlingen foregår så enkelt og smidigt som muligt.
I 2020 afsagde Højesteret dom i en sag om tidspunktet for forrentning af erstatnings- og godtgørelsesbeløb, som betød, at Erstatningsnævnet ændrede sin praksis for forrentning.
Derfor fastsætter Erstatningsnævnet i dag rentedatoerne ud fra en konkret og skønsmæssig vurdering for hvert enkelt krav.
Det kan føre til mindre forudsigelighed og gennemsigtighed for de borgere, der søger om erstatning.
Herudover har den ændrede praksis betydet, at det er blevet mere kompliceret for nævnet at fastlægge renteperioderne.
Det har ressourcemæssige konsekvenser, som kan føre til længere sagsbehandlingstid, en sagsbehandlingstid, som efter min opfattelse i forvejen er for lang.