Christian Langballe (DF), 2018-01-12:
Det er jo en sand og rigtig konstatering, at vi lever i en globaliseret tid på godt og på ondt, og at verden ikke ser ud i dag, som den gjorde, dengang jeg og statsministeren gik i skole.
Men alligevel er der jo en kerne, som gør, at Danmark er Danmark og ikke er Tyskland eller England eller Tyrkiet eller Saudi-Arabien – altså nogle grundlæggende værdier, som jo ikke bare er blevet til som ved et pennestrøg.
Dersom man ikke tager Danmarks historie, kultur og tro med i beregning, som altså har gjort landet til, hvad det er i dag, så kunne man jo godt få den tanke, at det nuværende samfund blot har set ud som en blank plantegning, hvor vi politikere som samfundets arkitekter på et tidspunkt har sat nogle streger, hvorudaf alting er blevet til, sådan at vi nu i dag fungerer som sociale ingeniører, hvor alt kan lade sig gøre, blot vi skruer på samfundets tandhjul og efterfølgende smører dem.
Den tankegang forekommer mig at være fatal, fordi den slet ikke anerkender, at mennesket er et komplekst historisk og kulturelt væsen, og at samfundet er en pagt mellem de døde, de levende og de endnu ikke fødte.
Lad os tage udlændingepolitikken som udgangspunkt, som jo også så at sige er med i forespørgselsteksten.
For hvis man forestiller sig, at vi uden videre blot kan lukke så mange mennesker ind i landet, som vi har gjort, både gennem en massiv indvandring og en massiv flygtningestrøm, og at vi så efterfølgende blot kan udkaste nogle integrationsplaner og så løse alting, så mener jeg, at vi stikker os selv blår i øjnene, og så mener jeg, at vi betragter Danmark som en plantegning og ikke som den levende organisme, som et land er, der er blevet til igennem generationer, hvor folket langsomt er vokset sammen, og hvor vi derfor har den mentalitet i Danmark, som vi har.
Selve tankegangen om, at vi politikere ved at skrue på nogle tandhjul i velfærdsstatens maskineri og uden videre kan styre og integrere den massive strøm af indvandrere og flygtninge, der er kommet til landet med en helt anden trosmæssig, historisk og kulturel baggrund, forekommer mig at være en utopi, som kun er med til at ødelægge og opløse landet, og som jo slet ikke tager vare på den grundlæggende sandhed, som det er, at Danmark er et gammelt kulturland.
Det er klart nok, at vores politik i forhold til udlændinge har været rimelig klar.
Det afgørende er, at vi passer på vores grænser, at vi får permanent grænsekontrol, og at vi begynder at sende flygtninge hjem, når det er muligt.
Det drejer sig ikke blot om indvandrer- og flygtningestrømmen nu i dag – den er gået ned – men det drejer sig jo om, hvor mange mennesker der akkumuleret er kommet til, og om, at mængden betyder noget.
Så mener jeg også, at man, hvis man vil være tro over for virkeligheden, bliver nødt til at konstatere, at islam er begyndt at markere sig i forhold til den politiske debat.
Der vil jeg gerne sige, at islam jo ikke blot er en religion, men også en politisk ideologi, og hvis man glemmer det forhold, mener jeg, at man går galt i byen.
I denne politiske ideologi har man en sharialovgivning, som skaber parallelsamfund, og som skaber en parallel retsorden, der står i direkte kontrast til den danske.
Det bliver vi nødt til at adressere tydeligt.
Så har vi været inde på ...