Theresa Scavenius (UFG), 2025-01-15:
Tak, og tak for de forskellige ordførertaler, der har været til beslutningsforslaget.
Jeg tror ikke, at der var nogen, ud over Enhedslisten, der bakkede op om forslaget.
Men jeg synes trods alt, det er lykkedes at have en principiel diskussion omkring, hvorvidt klimapolitikkens vigtigste beslutninger skal ligge i Folketinget eller i Energistyrelsen.
Mange mente, at de lå fint ovre i Energistyrelsen, men trods alt var der en diskussion om, hvad den rette balance er.
Og der kan måske sige, at der her i det nuværende Folketing er en bred enighed om, at balancen er fin, og at det er fint, at vi har øget antallet af bemyndigelseslovgivninger med 40 pct., og at vi derfor langsomt flytter mere og mere magt og flere politiske beslutninger over i ministerierne.
Der er det bare sådan, at den holdning er jeg meget, meget uenig i.
Jeg synes, at vi skal sætte en stopklods i i forhold til at bemyndige ministerierne mere.
Jeg synes, at balancen er blevet skæv.
Vi ser det rigtig mange steder i forhold til Magtudredningen 2.0 og andre analyser, der bliver lavet af ting som lovkvalitet, magtens tredeling og Folketingets evne til at håndhæve sin rolle som dem, der skal sikre god lovkvalitet i det her.
Men det er så der, hvor den politiske uenighed er, og det er rigtig fint at få den identificeret.
Jeg vil bare lige hurtigt kommentere på nogle af de ting, som er blevet nævnt her i forbindelse med netop det her med, hvorfor det er, at vi skal træffes sådan meget tekniske beslutninger, og det med, at særlig olie- og gaspolitikken er meget teknisk, svær og meget tung, og der er mange sider at læse.
Der vil jeg bare sige, at Folketinget træffer masser af beslutninger, hvor alt er meget teknisk og tungt og besværligt, og hvor det kræver, at man læser mange, mange sider.
Ét eksempel er motorvejene, men der er mange andre.
Derfor tror jeg også, at det mest præcise at sige er – det tror jeg også ministeren fik nævnt – at det er en politisk afvejning, hvorvidt klimapolitikken skal ligge i Folketinget, eller hvorvidt sådan noget som motorveje skal ligge i Folketinget, og det er jo igen der, hvor der så går en politisk uenighed mellem forskellige emner: Nogle interesserer sig for klimapolitik, og nogle interesserer sig for at beslutte motorveje, og så er det ligesom det, der er en diskussion.
Jeg synes, at vi mere principielt skulle diskutere institutionen Folketinget, uafhængigt af hvorvidt vi synes det ene eller det andet.
Derudover synes jeg også, at der har været en diskussion i forhold til klimapolitikken om, hvorvidt vi skal ned i alle detaljerne, og hvorvidt vi skal beslutte, om en eller anden it-mand skal udføre noget arbejde.
Det er jo ikke det, jeg argumenterer for i det her forslag, men det er, at vi skal have en ramme for, hvorvidt der skal laves nye olie- og gasprojekter.
Det er helt almindelig praksis, at man laver lovgivning for det, og så vil der selvfølgelig være masser af mindre administrative ting, som stadig væk skal ligge ude i styrelserne.
Jeg vil afslutte med at sige, at jeg også generelt er ret overbevist om, at borgerne har en forventning om, at vi i Folketinget er meget, meget mere magtfulde, end vi i virkeligheden er.
De forventer, at der bliver lavet klimapolitik i det her hus.
Jeg er ret overbevist om, at det er de færreste mennesker, der faktisk ved, hvad bemyndigelseslovgivningen er.
De aner ikke, hvad der foregår.
Det synes jeg også at de fortjener at vide fremadrettet.
Derudover mener jeg også, at vi i det hele taget får svækket Folketinget, ved at vi gør det, og vi har masser af aktuelle sager.
Klimapolitikken er én af dem, men vi har også den aktuelle sag med Vurderingsstyrelsen, og vi har haft masser af sager med Miljøstyrelsen, og vi har den aktuelle sag med Kammeradvokatens kritik af Energistyrelsen.
Vi har altså masser af sager, hvor der er massiv kritik af styrelsernes arbejde.
Problemet er bare, at borgerne ikke kan gå ind at kritisere og fyre en embedsmand.
De kan kun gå ind at fyre nogle politikere.
Men hvis politikerne har bemyndiget, at det er embedsmænd, der skal træffe beslutningerne, så bliver vi jo et samfund, der bliver svækket demokratisk, og det synes jeg Folketinget i højere grad skulle tage ansvar for.
Altså, vi ser netop, hvordan Energistyrelsen f.eks. på olie- og gasområdet har administreret ulovligt, hvilket Kammeradvokaten har vist.
Det vil sige, at det er noget med, at vi har givet dem for mange opgaver, som de faktisk ikke kan håndtere.
Der er mange, der snakker om, at det er hårdt at være folketingspolitiker, og at det er hårdt for os at træffe beslutninger.
Men det er da endnu hårdere for en embedsmand, som både skal administrere en hel masse sager plus lave en hel masse politiske afvejninger, som man ikke har foretaget i Folketinget.
Så jeg tror, det er farligt, at vi gør politik til administration, og at vi mener, at f.eks. sådan noget som olie- og gaspolitik ikke er klare politiske beslutninger.
Det er altså ikke noget, der kan reduceres til en administrativ beslutning.
Spørgsmålet er: Har vi en stat, og har vi en regering, som faktisk sikrer, at den lovgivning, man vedtager i Folketinget – og det gælder jo både dansk lovgivning og europæisk lovgivning – bliver håndhævet?
For det ser vi altså på rigtig mange områder ikke er tilfældet.
Så jeg synes, at Folketinget skulle tage mere ansvar for det.
Men udfordringen er, at nu er det de tre, der er tilbage, og De Konservative, som repræsenterer regeringen.
Så det er jo også det her med, at vi har det problem med, at man har delte kasketter på, hvor der er nogle, der både repræsenterer Folketinget og regeringen.
Men det synes jeg så at vi skulle have gjort.