Kristian Hegaard (RV), 2019-11-01:
Tak for det.
Jeg tillader mig lige indledningsvis at gøre et par bemærkninger om at være her på talerstolen for første gang, så jeg går måske 1 eller 2 minutter over tiden.
For sidst jeg fik lov til at tale i Folketingssalen, gjorde jeg det nede fra bageste række, og nu er det så blevet muligt at komme herop – og hvor ser I bare brandgodt ud heroppefra.
Jeg var lidt spændt på, om elevatoren virkede, når jeg skulle herop første gang, for det er jo altid lidt spændende den allerførste gang.
At komme herop er et lille rul for mig, men jeg håber, at det er et stort rul for, at endnu flere kan få de muligheder, jeg har fået, at endnu flere kan opnå deres drømme og skabe håb, uanset hvilke forudsætninger man har, at vi gør Danmark til mulighedernes land.
For vi bliver kun stærkere som samfund, hvis vi alle får lov til at bidrage med det, vi kan, hver især.
For ingen kan alt, men alle kan noget, og sammen kan vi endnu mere.
Og jeg vil bidrage med alt det, jeg kan, heroppefra og i det daglige arbejde.
I 9. klasse var jeg indlagt 30 dage på Rigshospitalet efter en operation, og det var virkelig kedeligt.
Jeg så debatter på Folketingskanalen på DR2 dagen lang – nogle vil mene, at det var endnu mere kedeligt – og det havde de altså dengang aldrig oplevet at der var nogen på børneafdelingen der gjorde, men det fik de langsomme dage til at gå lidt hurtigere.
Og jeg sagde dengang, at jeg håbede, at det blev mig en dag, men jeg ved ikke helt, om jeg troede på det.
Og derfor er det et specielt øjeblik for mig at være heroppe.
Men samtidig har jeg det også som Elna Munch, der i 1918 var den første kvinde her på Folketingets talerstol.
For som hun sagde – nok var hun den første kvindelige politiker på talerstolen, men først og fremmest var hun radikal.
Så derfor vil jeg nu gå videre til at tale om lovforslaget.
Lovforslaget består af seks elementer: rækkevidde af opholdsforbud, betingelser for opholdsforbud, tilsyn under opholdsforbud, varighed af opholdsforbud, videremeddelelse af opholdsforbud og strafskærpelse.
Jeg vil særlig tale om de tre-fire første elementer, for vi får rig mulighed for at drøfte detaljerne i udvalgsbehandlingen.
Første del af lovforslaget handler om rækkevidden af opholdsforbud, og fra Radikale Venstres side synes vi, det giver udmærket mening, at man ikke som i dag udelukkende kan afgrænse det til et gerningssted, men at det er et nærmere afgrænset område.
For det må jo bero på en konkret og individuel vurdering og ikke kun på, hvor en forbrydelse har fundet sted.
Men det rejser også et spørgsmål om, hvad et nærmere afgrænset område kan bestå af.
Kan det være hele København?
Og hvad så, hvis man indkaldes til Rigshospitalet?
Kan det dække over et område, hvor man har fast ejendom, som man dermed ikke kan opholde sig i?
Og kan det være et område, hvor ens familie bor, som man ikke har begået overgreb mod, og at det dermed går ud over samvær med familie og udgør en krænkelse af familielivet?
Det er også det, der står i lovbemærkningerne potentielt kan udgøre et indgreb i forhold til Den Europæiske Menneskerettighedskonvention.
Så er der spørgsmålet om betingelser.
I dag er det sådan, at hvis man får opholdsforbud, boligforbud, besøgsforbud eller kontaktforbud, kan det gives, hvis der er nærliggende fare for gentagelseskriminalitet.
Nu bliver det så ændret til, at der bare skal være fare for det, og der vil Radikale Venstre stille spørgsmål om, hvad det helt præcist betyder at gå til den lidt vage formulering, altså fra »nærliggende fare« til blot »fare«.
Det virker lidt vagt, og den retssikkerhed vil vi gerne have afdækket nærmere.
Hvad vi så også er betænkelige ved, er, at opholdsforbuddet som udgangspunkt gøres tidsubegrænset.
Tidsubegrænset – det er nok at gå lidt for vidt og er en indskrænkning i bevægelsesfriheden lidt over, hvad der er nødvendigt.
Og mon ikke samme formål kan opnås på anden vis.