Magni Arge (T), 2016-10-13:
Forslaget, vi behandler, L 31, går ud på at fastfryse tilskuddet til Færøerne på nominelt 641,8 mio. kr. i årene fra 2016 til og med 2019.
Det er et resultat af både en forhandling mellem koalitionspartierne i Færøerne og derefter forhandling mellem den færøske regering og Finansministeriet i København.
Det er i de fleste færingers interesse, at vi får styrket vores økonomi, så vores velfærd fuldt ud betales med egne penge.
Det animerer til en ansvarlig økonomisk politik både på kort og på langt sigt, og det reducerer risikoen for, at økonomien skævvrides af indtægter uden nogen form for produktiv substans.
Fastfrysningen af bloktilskuddet er ikke bare et skridt i den rigtige retning, men også helt naturligt, når man tager i betragtning, at vores gennemsnitlige værdiskabelse er på linje med den danske og måske snart kommer til at overstige den.
Ethvert land bør bestræbe sig på at fjerne afhængighed og subsidier udefra og skabe en selvbærende økonomi.
I Færøerne nærmer vi os denne realitet, da de færøske skatteydere nu betaler hen ved 90 pct. af den færøske finanslov og bloktilskuddet kun udgør godt 10 pct. I dansk målestok til gengæld betyder det, at tilskuddet til Færøerne udgør mindre end 1 promille af den danske finanslov.
Jeg synes selv, at vi på Færøerne skal sætte mere fart på sænkningen af bloktilskuddet.
Men der skal som sagt også en politisk enighed til derhjemmefra.
Men jeg synes også, at Danmark kan bidrage aktivt til en hurtigere omstilling til en fuldt bæredygtig økonomi på Færøerne, hvis man indtager en mere pragmatisk indstilling til den udenrigspolitiske lov og handelspolitiske forhold.
Her handler det om at løsne de snærende bånd i den udenrigspolitiske lov og skabe de bedste forudsætninger for adgang til markeder og ressourcer, så vi fortsat kan holde Færøerne konkurrencedygtige i forhold til vores konkurrenter.
Vi har for nylig haft to markante eksempler på, at Danmark har delegeret handelspolitiske mandater til EU til at indgå aftaler, som tilsyneladende styrker dansk industri og værdiskabelse, men efterlader Færøerne og uden tvivl også Grønland i en svækket konkurrencemæssig situation, hvad angår handel med Danmark og med EU.
Det ene handler om frihandelsaftalen med Canada, som vi har diskuteret her til morgen, og det andet handler om luftfartsaftalen mellem EU og USA.
I Canadasammenhængen tilbydes canadierne nu en bedre adgang til eksport af fisk til Danmark og EU, end Færøerne har.
Og i mandatet til luftfartsaftalen har man ekskluderet Færøerne og Grønland fra aftalen, som man har overladt til EU at forhandle.
Men man har fra dansk side pålagt forhandlerne at berede vejen for senere inkludering af Norge og Island, men ikke Færøerne og Grønland.
Indtil der er løsnet på de handelspolitiske lænker, bør Danmark i det mindste sikre sig, at de øvrige dele af det såkaldte rigsfællesskab ikke stilles værre, når Danmark indgår aftaler.
Det bør også være i Danmarks interesse, at Færøerne får de nødvendige muligheder for at udvikle en stærk økonomi, alene af den grund, at Danmark nyder godt af den færøske købekraft gennem et handelsoverskud på 1,2 mia. kr. om året over for Færøerne – bl.a. på basis af at Danmark og EU har en fuld frihandelsaftale over for Færøerne, mens Færøerne har en begrænset handelsaftale over for Danmark og EU.
Så lige til den bemærkning fra Rasmus Jarlov om, at de 642 mio. kr., som Danmark betaler til Færøerne i tilskud, jo ikke er et stort beløb
: Jeg er enig i, at det er et relativt lille beløb i en færøsk sammenhæng, men ret markant er det jo faktisk i en dansk sammenhæng på det nærmeste pebernødder, fordi det er mindre end 1 promille.
Det er sandelig billigt sluppet, at man har overtaget suveræniteten over et land med 300.000 kvadratkilometer land- og søområde for så lille et beløb.
I øvrigt skal jeg berette, at jeg nok kommer til at stemme for forslaget.