Rasmus Nordqvist (ALT), 2018-05-31:
Mange tak, og tak til ministeren for besvarelsen.
Vi har jo diskuteret den her flygtningefacilitet siden 2015, da vi så de her billeder, som jo har chokeret alle i Europa, selvfølgelig også i Danmark, af flygtninge, der gik på motorveje i Danmark.
Det er voldsomme billeder, og der skal selvfølgelig reageres.
Samtidig så man, at Tyrkiet havde modtaget rigtig, rigtig mange flygtninge fra Syrien, og det er helt naturligt at spørge, hvordan vi kan hjælpe humanitært.
Det, der så desværre skete, var jo, at man begyndte at blande den humanitære bistand sammen med alle mulige andre ting.
Samtidig gjorde man jo fra EU's side noget, og det er det, der var sådan lidt mystisk i mine øjne, fordi Danmark ikke anerkender Tyrkiet som et sikkert tredjeland.
Vi kan ikke sende flygtninge tilbage til Tyrkiet.
Men det var så heller ikke en del af aftalen.
Det var Grækenland, der skulle det.
Græske domstole har jo så siden sagt, at de sådan set heller ikke ser Tyrkiet som et sikkert tredjeland.
Så kommer der her i det tidlige forår nogle artikler i bl.a. Danwatch og i Politiken og i en række europæiske medier med nogle afsløringer af, hvad der også hænger sammen med den her flygtningefacilitet, nemlig nogle af de her førtiltrædelsesbistandsmidler – hvad bliver de brugt til?
Jeg kan ikke forstå, at vi, når vi gang på gang har haft samråd med forskellige ministre om det her og har snakket om netop menneskerettighedsdimensionen i sådan en aftale, har fået at vide, at nej, man lavede ikke rigtig evalueringer på den måde, så det var der ikke rigtig noget med.
Der er også kommet et skriftligt svar fra ministeren, der siger, at det er et kerneprincip i menneskerettighederne, altså det med Danmark og EU, og det er jo fint.
Og når vi kan sige, at Tyrkiet står og nikker til, at de vil overholde menneskerettighederne, hvor er det så lige, vi ellers ser dem blive overholdt i Tyrkiet?
Det er nogle af de spørgsmål, jeg synes vi skal stille os selv, når vi står med den her facilitet, den her aftale, som man jo også er i gang med at se på, hvordan vi kan kopiere den til nordafrikanske lande.
Så synes jeg, vi blive nødt til at spørge os selv om, hvad det er, der skal være det bærende for den måde, vi laver de her aftaler på fra europæisk side.
Der synes jeg altså, at vi er alvorligt udfordret med den her aftale.
Jeg er alvorligt bekymret for de andre aftaler, man snakker om.
For det, der jo hele tiden bliver bundet sammen, er, hvordan vi både kan hjælpe, men samtidig også få lukket grænsen, så vi ikke skal stå med den her udfordring.
Men hvordan er det, vi sørger for, at den grænse bliver lukket?
Der er omtaler i alle de her artikler fra flere europæiske medier om flygtninge, der bliver skudt på ved grænsen, altså bliver presset tilbage, når de prøver at flygte ind i Tyrkiet og væk fra krig og borgerkrig i Syrien.
Vi bliver simpelt hen nødt til at se kritisk på, hvordan vi vil leve op til de her ting, hvordan vi vil leve op til vores værdier, også når det er svært.
For jeg kan da godt forstå, som ministeren siger, at vi ikke skal se de her billeder med mange, mange flygtninge, der går op igennem Europa på motorveje og landeveje igen.
Men vil vi virkelig give køb på grundlæggende værdier, som jeg føler vi gør, når jeg ser de afsløringer i medierne om, hvad der foregår?
Det synes jeg vi skal spørge os selv om meget, meget alvorligt, og spørge: Hvordan kan vi hjælpe humanitært, uden at vi lige pludselig også giver en undskyldning til regimer som Erdogans til at føre den politik, der bliver ført – til at få bygget de her grænseværn og få skubbet flygtninge tilbage ind i krigsområder?
Det er det, vi bliver nødt til at spørge os selv om.
Det er derfor, jeg også har indkaldt til den her forespørgselsdebat og ikke bare sådan som sædvanligt kaldt ministeren i et samråd, for det er faktisk, fordi jeg synes, at det er noget, vi skal diskutere sammen og ikke nødvendigvis kun stå og spørge en minister om.
Jeg vil gerne på vegne af Enhedslisten, SF og Alternativet oplæse følgende: Forslag til vedtagelse »Folketinget pålægger regeringen at arbejde for at suspendere den fremtidige udbetaling af midler stillet til rådighed i førtiltrædelsesbistand til Tyrkiet, indtil landet lever op til grundlæggende menneskerettighedsstandarder og efterlever Den Europæiske Menneskerettighedsdomstols afgørelser vedrørende Tyrkiet.«