Jakob Sølvhøj (EL), 2017-12-08:
Jeg skal beklage mit bidrag til forsinkelsen af punktet.
Fordelingen af elever og kapaciteten på de gymnasiale uddannelser reguleres i dag, i kraft af hele selvejekonstruktionen, i al for høj grad af økonomiske markedsmekanismer.
Den måde, som pengestrømmen er reguleret på, har medført, at forholdet mellem uddannelsesinstitutionerne i al for høj grad bliver præget af en indbyrdes konkurrence i stedet for et samarbejde.
Som taxametersystemet fungerer, bliver det helt afgørende for den enkelte uddannelsesinstitution at sikre sig så høj en andel af det samlede elevtal på de gymnasiale uddannelser som overhovedet muligt.
Kan der tiltrækkes flere elever, giver det mulighed for udvikling og ekspansion, og omvendt kan et faldende elevtal medføre begrænsninger og indskrænkninger.
Og det værste er sådan set, at de begrænsninger og indskrænkninger kan have en selvforstærkende effekt, hvis de f.eks. undergraver mulighederne for udbud af studieretninger og valgfag.
Hele det grundlæggende problem, der er, med den her økonomiske markedsstyring af gymnasierne tager det foreliggende lovforslag ikke konkret fat om, men jeg vil sige, at det tager sigte på at afdæmpe nogle af de negative effekter, der er, af hele taxameterstyringen, og det synes vi er rigtig positivt.
Med den foreslåede styrkelse af kapacitetsstyringen bliver det muligt at dæmme op for en udvikling, hvor gymnasier i større byer ekspanderer og bare skruer deres elevtal op i et omfang, som får den afledte virkning, at mindre gymnasier – typisk gymnasier i landdistrikter – undergraves økonomisk, fordi de affolkes for elever.
Det er utrolig vigtigt med en stærkere kapacitetsstyring, hvis vi skal sikre, at der findes – som det hedder i regeringens forslag – et tilstrækkeligt og varieret uddannelsestilbud til alle unge overalt i landet.
Jeg tror, at det er sådan, at hvis vi ikke begrænser markedsstyringen på området, vil det i nogle områder blive utrolig vanskeligt at fastholde lokale gymnasier.
Og i forhold til at vi synes, at det er et problem i dag, kan man sige, at problemet vil vokse ganske betydeligt i de kommende år; det vil det, når de nye karakterkrav på gymnasieområdet træder i kraft og der formodentlig vil forsvinde – det er i hvert fald Undervisningsministeriets vurdering – 9 pct. af det samlede antal elever på de gymnasiale uddannelser, og yderligere forstærket vil det blive, når vi får det kraftige fald i ungdomsårgangene, som forudsiges at ville mindske antallet af unge i 16-19-årsalderen med 25.000, når vi når 2030.
Så Enhedslisten støtter intentionen i forslaget – ikke fordi vi mener, at det løser de grundlæggende problemer med kapacitetsstyringen på gymnasierne, men fordi vi synes, det er et skridt i den rigtige retning.
Når vi bevæger os fra intentionen og ned i det konkrete forslag, vil jeg til gengæld sige, at vi undrer os over, at regeringen kun forholder sig til kapacitetsproblemet på de almene gymnasier og ikke på de to andre 3-årige gymnasieretninger.
Hvis det er så vigtigt – som regeringens forslag antyder, og som vi jo i øvrigt er enige om – at vi sikrer, at der er en kapacitetsstyring på stx,
hvordan kan det så være, at det ikke har nogen betydning for de erhvervsgymnasiale uddannelser?
Vi synes, det er underlig inkonsekvent, og jeg vil derfor opfordre regeringen til, at man hurtigst muligt tager initiativ til at ændre reglerne for elevoptaget også på htx og hhx, så de bliver omfattet af nøjagtig de samme regler for koordinering, kapacitet og elevfordeling, som dem, der er og lægges op til for de almene gymnasier.
Et andet problem i lovforslaget er forslaget om, at undervisningsministeren skal kunne fastlægge et kapacitetsloft uden forudgående høring af de berørte uddannelsesinstitutioner og af regionsrådene.
Udgangspunktet må naturligvis være – sådan forstår jeg også regeringens forslag – at kapacitetslofterne fastsættes i god tid, sådan at der er tid til en ordentlig og fornuftig lokal planlægning.
Jeg vil også sige, at vi er åbne over for det synspunkt, at der i særlige tilfælde kan være en mulighed for ministeren til at agere meget hurtigt, men jeg synes, at det at åbne for en fuldstændig fjernelse af høringsretten både for uddannelsesinstitutionerne og for regionsrådene er uklogt, og jeg synes, at det er at gå for langt.
Og jeg vil derfor kraftigt opfordre ministeren til at ændre den del af forslaget.
Vi er sådan set indstillet på, at man kan operere med ganske korte høringsfrister, men helt at fjerne høringsretten for institutionerne og at fjerne den for regionsrådene – som vi jo mener, tror jeg, i fællesskab skal spille en central rolle i forhold til kapacitetsstyringen – synes jeg er at køre hele den lokale indflydelsesret over.
Som sagt støtter vi intentionen i forslaget, og jeg håber, at vi i løbet af udvalgsbehandlingen kan finde en fornuftig løsning på høringsspørgsmålet, og at vi kan få et tilsagn fra ministeren om, at regeringen er indstillet på at udvide bestemmelserne om kapacitetslofter til også at omfatte de erhvervsgymnasiale uddannelser.