Christian Juhl (EL), 2016-12-01:
Tak for det.
Jeg har hørt folk i den her meget ophedede debat kalde pigesvømning et udtryk for et generelt forskruet kvindesyn.
Selv om man skal tage problemet med social kontrol alvorligt, skal man også huske, at det er at skrue op for debatten til mere, end det kan bære, hvis man gør sådan nogle ting.
Det er helt sikkert, at kraftudtryk ikke er en del af en løsning for de piger, det hele handler om.
Der er ingen piger, der bliver en større del af fællesskabet af sure skældsord, politikeres fordømmelse, forargelse eller mytiske definitioner af danske værdier og ligestilling.
Jeg er helt enig i, at der er et problem.
Der er piger og drenge i vores samfund, hvis frihed er overdrevet indskrænket, og som udsættes for negativ social kontrol.
Det er et problem, at der er børn, der ikke må deltage i idræt eller ikke må gå til svømning.
Det er et problem for integrationen og sundheden og deres deltagelse i fællesskabet.
Hvordan løser vi så det?
Det er en utrolig vigtig social opgave at sikre, at børn kommer ud af hjemmet, dyrker fritidsaktiviteter, får motion og kommer i berøring med andre mennesker i samfundet.
Social isolation er et så stort problem for børn i fattigdom og for børn af forældre, der ikke kender det danske sprog og samfund særlig godt.
Her kommer pigesvømning ind i billedet og bliver en løsning for nogle.
Håbet er selvfølgelig, at barnet med tiden kan deltage i endnu flere og andre aktiviteter.
Kan vi så dermed konkludere, at alt er godt, at der også er nogle, der ellers ville være gået til blandet svømning?
Nej, det kan vi ikke.
Netop derfor er det bedst, at sådan nogle beslutninger tages lokalt og ikke med et nationalt forbud fra parlamentets side.
Socialpolitik – kald det gerne integration – handler ikke kun om at stå fast eller sende signaler.
Det handler om at nå mennesker, der ikke er en del af fællesskabet eller har problemer, så de kan blive en del af netop fællesskabet.
Hvis man skal det, skal man møde dem, hvor de er.
Det gælder, uanset om vi taler om hjemløse, udsatte familier eller andre, som ikke lige passer ind i de gængse kasser.
Det er ikke et spørgsmål, om der er et problem, for jo, der er i nogle minoritetsmiljøer problemer med, at børn og unge begrænses unødvendigt i deres frihed til at vælge selv og forme deres eget liv, og der udøves negativ social kontrol, der går ud over, hvad der er almindelig opdragelse hos forældre, der fastsætter regler for deres børn.
Spørgsmålet er, hvad vi gør ved det.
I Enhedslisten har vi den holdning, at det først og fremmest er en lokal beslutning i kommunen, i lokalrådet, i svømmeklubben eller fodboldklubben, hvordan man gerne vil indrette sig, så det er mest gavnligt for integrationen, og så man får flest mulige børn og unge ud i deltagelse i foreningslivet.
Et forbud kommer vi ingen vegne med.
Vi mener faktisk også, at der i nogle tilfælde skal tages særhensyn, ikke fordi det danske samfund, vores fællesskab og frihedsværdier skal kastes på møddingen, men fordi de friheder skal gælde alle i Danmark uanset farve, religion eller overbevisning og vi har brug for, at alle bliver en del af fællesskabet, og at ingen isoleres derhjemme væk fra andre.
Gennemføres det her forslag, vil det f.eks. også være forbudt at tage et særhensyn, der sikrer Etnisk Ung, en hotline til unge, der er udsat for negativ social kontrol, tvangsægteskaber, vold osv.
Det skal vi ikke lukke.
Der er brug for særlige tiltag til særlige problemer, og derfor er der nogle gange brug for særhensyn for at nå et fælles mål.