Stine Brix (EL), 2017-12-15:
Tak for det, formand, og tak til Dansk Folkeparti for initiativet til den her forespørgselsdebat om høreomsorgen.
Der er rigtig mange danskere, som har et høretab.
Faktisk kan vi se, at der er en stigning, især en stor stigning fra 2012-2013.
Hvad der lige er årsagen til det ved jeg ikke, men der er i hvert fald tale om, at der er flere, som får behandling for høretab.
Og derfor har den her forespørgselsdebat høj relevans for mange.
Der kan jo være flere årsager til, at flere og flere får et høretab og har brug for høreapparatbehandling.
Det kan være, fordi den teknologiske udvikling gør det relevant for flere at få et høreapparat.
Men jeg tænker, at det sandsynligvis også er et resultat af, at vi som befolkning bliver flere ældre, og det betyder jo, at der vil være en større andel blandt dem, som vil have et høretab.
I 2012 besluttede et flertal i Folketinget, herunder Enhedslisten, og jeg var selv med til debatten, at sænke tilskuddet til behandlingen i privat regi.
Og vi kan jo nu se på den evaluering, der er blevet lavet af den her lovændring – den kom tilbage i foråret – at den har medført en stor besparelse for det offentlige.
Og det synes jeg sådan set er godt og noget, vi kan være tilfredse med
Det var penge, som både gik til en forskningsaftale, man lavede dengang, altså hvor man bl.a. forskede i bedre behandling inden for sundhedsområdet, og også andre forskningsområder.
Men jeg tror også, at der faktisk har været en større besparelse end det, man satte af dengang, og hvad der er sket med de penge kan jeg ikke svare på.
Vi kan se, at ventelisterne til behandling i det offentlige fortsat er lange.
De er også steget siden 2012.
De varierer også utrolig meget fra hospital til hospital.
Jeg kan huske, at vi for 5 år siden særlig diskuterede ventelisterne i Aarhus.
De var meget lange dengang, men de er faldet markant siden da.
I dag er det især Odense, der springer i øjnene, i den evaluering, der blev lavet i marts, og jeg har også kigget på venteinfo – ikke i dag, men i går – og der var det Thisted, som havde meget lange ventelister.
Så der er et eller andet mærkværdigt ved, at de her ventelister på den måde flytter sig markant og altså på nogle hospitaler kan være på flere år, og det er selvfølgelig både svært at forstå, men også fuldstændig uacceptabelt, altså at man skal vente så længe for at få adgang til nødvendig behandling.
Derfor synes jeg, det er positivt, at ministeren har drøftet det med regionerne.
Jeg synes også, det kunne være rigtig interessant at se, hvad det er for nogle initiativer, man så er i gang med at tage.
For der må jo være noget, man kan lære af hinanden, når man nogle steder godt kan bringe ventelisten markant ned, også i en periode, hvor der faktisk er kommet flere patienter, mens det andre steder er sådan, at man har haft en meget uheldig udvikling.
Jeg tror også, det er centralt at kigge på kapaciteten samlet set – er den tilstrækkelig? – og at vi kigger ud i fremtiden.
For vi må nok formode, at vi kommer til at se et stigende behov, i takt med at vi som befolkning heldigvis lever længere og længere.
Men det betyder også, at for nogle af os er ørerne ikke, som de altid har været.
Høreomsorgen er jo speciel, ved at der er mange kommercielle interesser blandet ind i det.
For det første er det jo velkendt, at vi i Danmark har tre af verdens største høreapparatproducenter, og de ejer faktisk også en stor del af de private klinikker, hvor man kan få udleveret høreapparater, og man kan også få justeret dem dér og få rådgivning osv.
Og det betyder jo, at vi selvfølgelig skal være uhyre opmærksomme på, om de økonomiske interesser kan præge den rådgivning, man får, f.eks. i forhold til hvilket apparat, men tilrådes at købe.
Og det er formentlig en del af forklaringen på, at mange patienter fortæller, at de har en stor egenbetaling, som de ikke ville have, hvis de var i det offentlige.
Vi har også tidligere – det er efterhånden mange år tilbage –
set en del afsløringer af, at der blev udleveret høreapparater, hvor det slet ikke var på baggrund af, at man havde et høretab.
Og der var også situationer, hvor man slet ikke kunne bruge et høreapparat.
F.eks. hvis man var helt døv.
Det tyder jo på, at vi virkelig skal være opmærksomme på, at fagligheden er i orden.
I debatten tilbage i 2012 talte vi en del om, at man skulle kigge på, om der var tale om, at der var et egentligt indikationsskred, altså at man behandlede nogle, der ikke skulle behandles.
Og hvad der skete med den undersøgelse ved jeg faktisk ikke, så det kunne være interessant at følge op på efterfølgende.
Undersøgte man det nogensinde dengang, og hvad viste det i så fald?
Flere har her i debatten også nævnt, at det også er kendt, at nogle speciallæger ud over at vurdere, om folk har brug for høreapparatbehandling, også selv kan eje en klinik, som udleverer høreapparater, og den slags dobbeltroller kan selvfølgelig også være uheldige.
Jeg synes, det er meget vigtigt at være opmærksomme på begge de her eksempler på, at kommercielle interesser kan være blandet ind i den behandling og den rådgivning, man får.
Men Enhedslisten kan støtte den vedtagelsestekst, som fru Karina Adsbøl præsenterede, og jeg skulle hilse fra SF og sige, at det kan de også, selv om de desværre ikke kunne være til stede her i dag.