Lars Løkke Rasmussen (M), 2024-01-11:
Må jeg ikke starte med at slå fast og understrege så stærkt, som jeg overhovedet kan, at jeg naturligvis til fulde deler forslagsstillernes ønske om at stoppe Hizbollahs destruktive regionale adfærd.
De vedvarende kamphandlinger mellem Hizbollah og Israels sikkerhedsstyrker på grænsen mellem Israel og Libanon er på alle måder stærkt bekymrende.
Kampene har stået på siden den 7. oktober, kun med en kort midlertidig indstilling under den humanitære pause i slutningen af december.
Der er tale om angreb med brug af kraftige våben og med civile tab til følge, og Hizbollah udfordrer stabiliteten i hele regionen, og det tager jeg selvfølgelig på det kraftigste afstand fra.
Hizbollah er en af Irans mange allierede, som ud over Hamas bl.a. også tæller houthierne i Yemen såvel som militser i Irak og Syrien.
Det er alt sammen dybt bekymrende.
Det er ikke kun bekymrende i relation til konflikten mellem Israel og Hamas, at vi oplever Hizbollahs destabiliserende adfærd.
F.eks. er Hizbollahs narkotikanetværk, våbenleverancer og krigere fortsat med til at understøtte Assadregimet i Syrien, både økonomisk og militært.
På den måde bidrager Hizbollah ligesom Rusland og ligesom Iran til regimets brutale og ødelæggende fremfærd over for den syriske befolkning.
Som bekendt traf EU allerede tilbage i 2013 en beslutning om at terrordesignere Hizbollahs militære gren, ligesom Hizbollahs leder, Hassan Nasrallah, også blev underlagt EU-sanktioner.
Når man fra EU's side valgte ikke at designere Hizbollah som en samlet blok, var det selvsagt ikke uden dilemmaer set i lyset af organisationens destabiliserende adfærd, og de dilemmaer, der var der, eksisterer fortsat i dag.
For det første er Hizbollah, uanset hvad vi måtte synes om dem, en væsentlig politisk aktør.
Ved parlamentsvalget i Libanon i 2022 blev Hizbollah det største parti med omkring 18 pct. af stemmerne, og i realiteten kan ingen større politisk beslutning i Libanon tages uden om Hizbollah.
Den nuværende politiske krise i Libanon kan heller ikke løses uden Hizbollah, som ligeledes må forventes at udgøre en del af det parlamentariske grundlag for en kommende regering.
En terrordesignering af hele Hizbollah vil derfor gøre det vanskeligt for EU at føre dialog med vigtige dele af Libanons politiske system.
Jeg noterer mig forslagsstillernes vurdering af behovet for fornyet stillingtagen til spørgsmål set i lyset af den aktuelle politiske situation i regionen, og intuitivt forekommer det mig måske oplagt og lyder rigtigt.
Men jeg vil dog alligevel for det andet fremhæve, at muligheden for kritisk dialog med Hizbollahs politiske gren jo på mange måder er afgørende i den nuværende regionale situation, ikke mindst i forhold til nødvendigheden af at deeskalere situationen ved grænsen mellem Israel og Libanon og undgå en udvikling med regional storkonflikt, og det er faktisk også en af grundene til, at flere EU-lande og senest EU's udenrigschef, Josep Borrell, har dialog med den politiske gren af Hizbollah om behovet for deeskalering.
Han mødtes med dem for ganske kort tid siden på en rejse til Libanon.
For det tredje er Libanons politiske situation, for at sige det mildt, særdeles skrøbelig og er kun blevet markant forværret siden 2013-beslutningen.
EU fastholdt muligheden for dialog med de politiske dele af organisationen, samtidig med at man sendte et klart signal om nultolerance over for Hizbollahs destruktive militære adfærd.
En EU-designering af Hizbollah som én samlet terrororganisation ligger af de tre grunde, jeg har været inde på, derfor heller ikke i kortene i dag.
Her er det også værd at hæfte sig ved, at nye designeringer og ændringer af EU's gældende sanktionsregimer er noget, der kræver enstemmighed i EU.
Når det er sagt, er det selvfølgelig også klart, at regeringen fortsat vil følge Hizbollahs adfærd i regionen meget tæt, og vi vil i EU-kredsen afsøge mulighederne for at modgå denne destruktive regionale adfærd.