Finn Sørensen (EL), 2019-03-26:
Tak, formand.
Lovforslaget handler jo om, at mennesker på overførselsindkomster, bortset fra folkepensionister, nu skal tvinges til at spare op til deres egen pension.
Det beløb, de plejer at indbetale til satspuljen, skal fremover gå til deres pension i stedet.
Det er selvfølgelig bedre, end hvis satspuljetyveriet var fortsat.
Men det er ærlig talt for fattigt, at mennesker, der i forvejen har meget lidt at leve for, på den måde selv skal betale deres pensionsopsparing, og at de så ovenikøbet vil opleve, at den bliver modregnet i helbredstillæg, varmetillæg, ældrecheck og boligydelse.
Det burde jo være alle skatteydere, der bidrog via skattebilletten til at forsøde tilværelsen en smule for den store gruppe, der er uden for arbejdsmarkedet på grund af sygdom, handicap eller ledighed.
Og så burde man jo unde dem den lille indtægtsfremgang, det ville være for dem at få lov selv at beholde de penge, som indtil nu er blevet puttet ind i satspuljen, og man burde unde dem, at deres overførselsindkomst fremover blev reguleret på lige fod med lønudviklingen, ligesom det nu, heldigvis da, er tilfældet for folkepensionister.
Det ville falde på et tørt sted.
Men sådan skal det åbenbart ikke være i et Folketing, hvor de samme partier, som har lavet det her forslag, mener, at det er så generøst at være på overførselsindkomst, at man også kan bidrage til at sænke skatten for dem, der er i arbejde, og især for de højtlønnede, gennem en endnu dårligere regulering af deres overførselsindkomst, jævnfør skattereformen fra 2012, der er bekræftet af de partier, der står bag det her lovforslag.
Det mindste, man kan gøre, hvis man vil indføre den foreslåede ordning, er da at sikre sig, at disse grupper ikke bliver ringere stillet, end de har været med satspuljereguleringen, men sådan er det ikke nødvendigvis.
Under udvalgsarbejdet har vi fået bekræftet, at hvis lønudviklingen er mindre end 2,3 pct., vil de pågældende grupper – dagpengemodtagere, førtidspensionister og kontanthjælpsmodtagere – få en dårligere regulering end med satspuljeregulering.
Det er også påpeget i høringssvarene fra Ældre Sagen, Danske Handicaporganisationer og Landsforeningen LEV.
Det synes vi der skal rettes op på.
Derfor har vi stillet et ændringsforslag, der retter op på det, men selv dette beskedne ændringsforslag plus et par andre forslag, der kan stille de her grupper en smule bedre, bliver blankt afvist af forligspartierne.
Det synes jeg er sørgeligt.
Det er ministerens begrundelse for afslaget også.
Hvis den lønudvikling, som ministeren bygger hele sit lovforslag på, holder, vil det jo være fuldstændig udgiftsneutralt at gennemføre vores forslag.
Men nu argumenterer ministeren pludselig med, at hvis lønudviklingen bliver lavere end forudsagt, vil det koste penge.
Det har ministeren selvfølgelig ret i.
Men sig mig engang: Tror ministeren ikke på sin egen lønprognose?
Eller har man helt bevidst valgt at fremskrive en lønudvikling, som gør, at forslaget ser pænere ud, end det er, i en virkelighed, hvor lønudviklingen er beskeden, hvad den jo altså har været i de sidste 14 år?
Det ville da være rart at få et svar fra ministeren på det.
Det ville også være rart at høre fra partierne bag det her lovforslag: Er det med vilje og med koldt blod, at man vælger en reguleringsmekanisme, som gør, at de grupper, man siger man vil tilgodese, risikerer at få færre penge mellem hænderne, end de gør med den nuværende satspuljeregulering?
At partierne gør det med åbne øjne, kan der desværre ikke herske tvivl om, for vi har gjort opmærksom på problemet både ved finanslovsforhandlingerne og i udvalgsbehandlingen.