Mette Thiesen (NB), 2021-04-23:
Om ikke så længe skal vi her i Folketingssalen tage stilling til et borgerforslag om netop handicapområdet.
Det handler om at fjerne handicapområdet fra kommunerne.
Det støtter jeg, og det støtter Nye Borgerlige, for det første fordi de handicappede og deres pårørende i dag oplever, at kommunerne i alt for mange tilfælde administrerer ulovligt, så mennesker med handicap ikke får den hjælp, som de har krav på.
Henved halvdelen af alle sager er behæftet med fejl.
42 pct. af de sager, der ender i Ankestyrelsen, omgøres eller sendes tilbage til kommunen til ny behandling.
Fristerne overskrides rutinemæssigt.
Handicapområdet kom ind under kommunerne i 2007 i forbindelse med kommunalreformen, og vi kan se i dag, at det var en fejl.
Kommunerne magter simpelt hen ikke opgaven.
Folk med handicap og deres familier bliver tabere, og det kan vi som samfund ikke stiltiende acceptere.
Der skal gøres noget.
Systemet skal brækkes ned, og noget nyt skal bygges op.
Jeg og Nye Borgerlige vil give alle mennesker med handicap en ensartet behandling.
De vilkår, der gælder for støtte og hjælp, skal være de samme for mennesker med handicap, uanset om de bor i Gedser eller i Skagen.
Og hvis man flytter hen over en kommunegrænse, skal man kunne tage sin hjælp med sig og ikke starte forfra med at søge igen i en ny kommune.
Til erstatning for kommunernes lemfældige og fejlbehæftede sagsbehandling vil vi oprette et nationalt fagligt råd, som vil få ansvaret for at tildele hjælp og ydelser til mennesker med handicap.
Ydelser og hjælp finansieres af staten og tages dermed væk fra den kommunale kassetænkning.
Rådet etablerer sig med teams i hele landet, så der aldrig er langt til det nærmeste.
Vi vil under det nationale faglige råd ansætte teams bestående af fagpersoner til at møde og vurdere mennesker med handicap som de hele mennesker, de er, hvor alle aspekter af deres handicap og situation inddrages med hensyn til både pårørende, venner, boligsituation, funktionsnedsættelse, job, uddannelse osv.
Det samme team følger den enkelte helt til dørs, bevilger den nødvendige hjælp og følger op med jævne mellemrum for at tilpasse hjælpen efter behov.
Det skal altså være slut med at have et hav af kommunale sagsbehandlere, hvor den ene hånd ikke ved, hvad den anden gør.
De enkelte teams bør være selvorganiserende og selvstyrende under ansvar for loven og det nationale råds koordinering.
Isoleret set vil et nyt system, der bygger på en stærkere faglighed i sagsbehandlingen, blive dyrere, skabe færre omgørelser i ankenævnet og fjerne kommunernes mulighed for at spekulere i at give de handicappede mindre, end de har krav på.
Det vil alt andet lige føre til, at flere får mere hurtigere.
De pårørendes økonomiske tab i form af tabt arbejdsfortjeneste, når kommunen trækker tilbuddet om hjælp i langdrag, hvor de pårørende i lange perioder må passe det handicappede familiemedlem selv, giver også et samfundsøkonomisk tab og reducerer indtægterne fra skatter og afgifter.
Samlet set
er jeg faktisk ikke overbevist om, at det vil blive dyrere for samfundet at skabe et bedre system til at sørge for den helt rigtige hjælp til mennesker med handicap.
Det kan ende med en win-win, hvor både den enkelte med handicap, de pårørende og resten af samfundet får noget godt ud af det.
Der er i hvert fald brug for konkret handling på handicapområdet og for at finde en løsning, der sikrer retssikkerheden, der sikrer familierne og sikrer, at de kan føle sig trygge ved at få den hjælp, som de har så meget behov for.
Tak for ordet.