Ulla Sandbæk (ALT), 2018-04-03:
Når vi kigger tilbage på det forgangne år i Europarådet, er det, vi helt naturligt fæstner os ved, at Danmark overtog formandskabet for Europarådets Ministerkomité.
Formandskabet giver en unik mulighed for at sætte fokus på nogle vigtige områder og præge Europarådets arbejde.
Men dermed hører rosen desværre også op.
Da Europarådet blev grundlagt i 1949, var det med ét eneste formål, nemlig at sikre menneskerettighederne og fundamentale frihedsrettigheder i Europa.
Men den seneste tids begivenheder har lært os, at de menneskerettigheder og frihedsrettigheder, som vi i dag nyder glæde af, desværre er kommet under pres fra flere sider, ikke mindst fra autoritære regimer som Rusland og Tyrkiet og fra Ungarn.
Men at de også skulle komme under pres fra Danmark, er meget svært at forstå og også for vores omverden.
Udenrigsministeren nævner ganske vist i sin skriftlige redegørelse, at »Danmark har en klar interesse i en stærk international retsorden – herunder respekt for menneskerettighederne«.
I Alternativet kunne vi ikke være mere enige med udenrigsministeren.
Men det er bare ikke det, der så efterfølgende udmøntes i udkastet til Københavnererklæringen.
Der har været en massiv berettiget kritik af erklæringen fra flere sider: Menneskerettighedseksperter, juraprofessorer, netværk af europæiske institutter for menneskerettigheder og flere medlemslande har kritiseret udkastet.
Erklæringen sætter spørgsmålstegn ved universaliteten af de rettigheder, som konventionen beskytter, nemlig EMD's uafhængighed som værende fri for politisk indflydelse, det er én ting; rækkevidden af domstolens jurisdiktion over alle forhold, der drejer sig om konventionens fortolkning og anvendelse, det er en anden ting; de deltagende staters ubetingede forpligtelse til at implementere domstolens domme.
Endelig er hele formålet med EMD jo netop, at den skal være fri for nationale politiske interesser og alene have beskyttelsen af menneskerettigheder for øje.
I øvrigt har Danmark et langt større nationalt råderum inden for konventionen, end de danske domstole har udnyttet.
Vi har faktisk kunnet udvise mange af de kriminelle.
Det er vores egne domstole, som ikke har gjort det, Menneskerettighedsdomstolen har ikke på nogen måde sat sig i vejen for det, og det danske Institut for Menneskerettigheder har i en undersøgelse dokumenteret, at de domme, som kommer fra Menneskerettighedsdomstolen, er langt strammere end de domme, der kommer fra den danske domstol.
Så hvad er det egentlig, vi skal kritisere med denne Københavnererklæring, som bliver angrebet fra alle mulige sider?
En af disse udfordringer er, som også andre har sagt, den stadig voksende sagsmængde.
Det estimeres, at domstolen har knap 70.000 sager liggende, som venter på at blive behandlet.
Det siger sig selv, at de europæiske borgeres rettigheder ikke kan sikres ordentligt, hvis de skal vente flere år på at få domstolens ord for en krænkelse.
Retten til en retfærdig rettergang er kun sikret, hvis sagen kommer for retten hurtigt.
Derfor støtter vi i Alternativet den del af Københavnererklæringen, som adresserer denne problemstilling, og så er vi i øvrigt spændt på, hvad der kommer til at ske med den endelige vedtagelse af dette udkast til Københavnererklæringen.
Situationen i Aserbajdsjan ser desværre heller ikke for god ud.
Ilgar Mammadov, menneskerettighedsforkæmper og politisk aktivist, sidder fortsat fængslet trods domstolens afgørelse om, at hans fortsatte fængsling er i strid med Den Europæiske Menneskerettighedskonvention.
Det er derfor glædeligt, at Europarådet har igangsat en procedure, som i sidste ende kan føre til eksklusion af Aserbajdsjan fra Europarådet.
Så håber jeg, at det danske formandskab på det kraftigste i aprilsamlingen vil fordømme Israels fremfærd under den fredelige demonstration i Gaza, hvor 16 mennesker blev dræbt og mere end 1.000 mennesker blev såret, da de mindede verden om, at de palæstinensiske flygtninge har rettigheder som bekræftet af FN's resolution 194.
Den Europæiske Menneskerettighedsdomstol er en vigtig institution for menneskerettighederne i Europa.
Den har været garant for menneskerettigheder og demokrati i mere end 60 år.
For Alternativet er det helt afgørende, at vi skubber på udviklingen af menneskerettighederne og ikke, som regeringen desværre har lagt op til, underminerer menneskerettighederne.
Det ville være en skamplet på Danmarks historie.