Peter Hummelgaard Thomsen (S), 2018-01-18:
Mange tak for det.
Også mange tak for at have indkaldt til den her forespørgselsdebat, det har vi set meget frem til.
Heldigvis er det jo blevet sådan, at vi i Folketinget diskuterer de her meget, meget vigtige spørgsmål ikke bare en sjælden gang imellem, men meget, meget ofte.
Først og fremmest tror jeg det er vigtigt at sige, at man i den her forespørgselsdebat og også i indkaldelsen kunne have inkluderet, at det sådan set ikke kun handler om arbejdskraftens frie bevægelighed.
For reglerne, for så vidt angår udenlandsk arbejdskraft i Danmark, handler jo i lige så høj grad om tjenesteydelsernes frie bevægelighed, og de handler i lige så høj grad om kapitalens frie bevægelighed.
Men derudover er det vigtigt for mig også at understrege, at det er hævet over enhver tvivl, at det indre marked og de friheder, der også ligger i det, har givet Danmark nogle enorme muligheder for at indfri sit vækst- og eksportpotentiale.
Det var derfor, vi i Socialdemokratiet i sin tid kæmpede hårdt for at få Danmark med.
Vi ved, at 21 pct. af den samlede beskæftigelse i Danmark er direkte knyttet til Danmarks medlemskab af det indre marked og vores bruttonationalprodukt vurderes at være 5 pct. højere, end hvis vi havde stået uden for.
Til gengæld, og det er jo også det, som dagens forespørgselsdebat vedrører mere specifikt, kan vi altså heller ikke lukke øjnene for, at den frie bevægeligheds forrang for alle andre principper i EU-retten skaber store problemer for lønmodtagerne, især i de lande, hvor man har højere lønninger og bedre arbejdsvilkår.
Ubalancen skal findes i selve kernen af traktaterne og i EU-retten, og det er ikke et problem, vi står alene med i Danmark.
Ret skal være ret
, der er i dag meget få problemer med europæiske lønmodtagere, som gennem princippet om arbejdskraftens frie bevægelighed kommer til Danmark for at arbejde og slå sig ned og samtidig betaler deres skat.
I de fleste tilfælde er de vandrende lønmodtagere dækket af ordentlige løn- og arbejdsforhold.
Til gengæld er det i reglerne og reguleringen af tjenesteydelsernes og kapitalens frie bevægelighed, at der virkelig skabes store problemer med social dumping.
Det nedadgående pres på lønninger, arbejdsvilkår og lønmodtagerrettigheder, som man oplever i en lang række EU-lande i de her år, kan til syvende og sidst kun håndteres i reglernes kerne.
Det var derfor, vi tidligere i den her folketingssamling ved en debat om den sociale protokol tilkendegav, at det altså er en model, vi arbejder med på den lange og den meget lange bane.
For vi gør os ikke nogen illusioner om, at det er noget, der bliver til noget lige i morgen.
Det er også vigtigt at understrege, hvad den sociale protokol egentlig handler om.
Den danner ikke basis for en EU-samordning af velfærdsydelser i EU.
I stedet er det et værn for eksisterende arbejdstagerrettigheder i medlemslandene.
Princippet er enkelt: I Danmark skal man arbejde til en dansk løn og på danske vilkår.
Socialdemokratiet arbejder altså for en social protokol, der kan virke som et værn for lønmodtagerrettigheder på den lange bane.
På den korte bane og på den mellemlange bane kommer, at uklare regler og dårlig håndhævelse udgør en kæmpe forhindring i kampen mod social dumping.
Udstationeringen af udenlandske arbejdere, stigende brug af vikarbureauer, brevkassefirmaer, regelshopping og manglende ansvar for underentreprenører og underunderentreprenører presser bestemte grupper på arbejdsmarkedet ned i løn og ud i dårligere arbejdsvilkår.
Derfor er det vores hensigt, at vi både på den korte og på den mellemlange bane vil arbejde for, at reglerne om udstationering reelt følger princippet om, at man får den samme løn for det samme arbejde det samme sted.
I den revision, der finder sted lige nu, er vi kommet et stykke, men vi er ikke fuldstændig i mål.
De tiltag, vi arbejder med på den korte bane, er: At virksomhedernes frihed til at etablere sig i hele Unionen følges ad med en hårdere kurs mod regelshopping, brevkasseselskaber og nultimekontrakter.
At EU's nyeste afgørelser, der tillader indførelsen af kædeansvar også i Danmark, bliver et gældende princip; det skal ikke ske ved lov, men gennem fælles aftaler mellem arbejdsmarkedets parter.
At EU, særlig i transportsektoren, lukker de huller, der skaber unfair konkurrence mellem de firmaer, der tilbyder ordentlige vilkår, og dem, der ikke gør.
At EU understøtter medlemsstaterne i at udbrede en større organisering af arbejdsmarkedet.
At medlemslandene i fremtiden kan sikre effektiv håndhævelse af og kontrol med forholdene på arbejdsmarkedet.
På den baggrund skal jeg samtidig oplæse et forslag til vedtagelse, som er fremsat af mit eget parti, Socialdemokratiet, Venstre, Liberal Alliance, Konservative, SF, Alternativet og Radikale, og det lyder sådan her:
Forslag til vedtagelse »Folketinget konstaterer, at EU's indre marked og EU-reglerne om den fri bevægelighed har skabt vækst og beskæftigelse i EU og Danmark.
Det er Folketingets holdning, at fri bevægelighed også skal være fair bevægelighed.
Folketinget finder ikke, at økonomiske rettigheder i EU skal trumfe arbejdstagernes rettigheder.
Folketinget finder det væsentligt, at der ikke sker social dumping i EU, og at medlemslandene og arbejdsmarkedets parter har det fornødne råderum til at bekæmpe social dumping nationalt.
Folketinget opfordrer derfor regeringen til at arbejde for, at der i forhandlingerne om optagelse af nye EU-lande aftales regler, der gør det muligt at indføre overgangsregler for arbejdskraftens fri bevægelighed i op til 7 år.
Som hidtidig praksis.