Karsten Hønge (SF), 2024-12-18:
Tak, formand.
Benjamin Netanyahu og hans ekstreme højreregering er en ulykke både for israelerne og for palæstinenserne.
Netanyahu og de national-religiøse piller fugerne i stykker i Israels demokrati, og det kan ende helt galt.
Jeg håber virkelig, at Israel drejer væk fra den yderligtgående højrefløj og væk fra de reaktionære, fundamentalistiske jødiske grupper.
Det er klart, at lidelserne i Gaza, krigen mod Hizbollah og det syriske diktaturs fald får mest opmærksomhed lige nu, men på lidt længere sigt spiller de områder, som Israel besatte i 1967, en helt central rolle.
Der bliver ikke fred uden en selvstændig palæstinensisk stat, der omfatter Vestbredden, Gaza og Østjerusalem.
Ja, israelerne har al mulig ret til at leve i tryghed bag sikre grænser, men højrefløjen og de ekstreme national-religiøse gør det ualmindelig svært at realisere.
Den tidligere premierminister og medlem af Knesset siden 1973, Ehud Olmert,
siger direkte, at den nuværende regering er antiisraelsk.
Han opfordrer andre lande til at blande sig meget mere i Israels nuværende krise, og den danske regering bør følge hans opfordring og gå foran i EU for at samle landene bag et pres på Israel.
Olmert gør det klart, at han ikke ønsker at leve i et land, hvor borgerne ikke har de samme rettigheder og menneskerettigheder.
Hvis ikke alle har de samme rettigheder, betyder det enden på Israel som demokratisk stat, slår han fast, mens han i øvrigt også argumenterer stærkt for en selvstændig palæstinensisk stat.
For nylig havde jeg igen her på Christiansborg besøg af Yehuda Shaul, initiativtageren til den organisation, der hedder Breaking the Silence, og som er organisation for tidligere officerer og befalingsmænd i den israelske hær.
Hans øjenvidneskildringer fra den voldelige hverdag, som palæstinenserne lever under, og den voksende utilfredshed blandt jødiske israelere viser, at Israel står over for nogle historisk afgørende valg om landets fremtid.
Shaul håber på, at landet fastholder sin demokratiske struktur, og at man også gør op med den apartheid, som han kalder det, og som han oplever gennemsyrer samfundet, og som diskriminerer palæstinenserne og efterlader dem i en fuldstændig forståelig desperation.
Det er i alles interesse – både palæstinenserne, de fredselskende israelere og det internationale samfunds – som vil undgå en større regional krig, og det er netop også i israelernes egen interesse.
For udviklingen lige nu undergraver på sigt selve Israel som stats eksistens.
Selv om realiseringen af en palæstinensisk stat måske ikke sker sådan lige i den allernærmeste fremtid, har palæstinenserne her og nu brug for håb om en bedre fremtid.
Israel er på kollisionsskurs med det internationale retssamfund, når landet pure afviser de seneste kendelser fra FN's højeste juridiske myndighed, Den Internationale Domstol i Haag.
Israel må gøre op med sig selv, om landet vil have en plads i det internationale retssamfund.
Desværre ser det ud til, at højrefløjen og de stærke national-religiøse kræfter i stedet skubber Israel længere og længere ud i selvdestruktion.
Lige før sommerferien afsagde Den Internationale Domstol forskellige kendelser, der overordnet betyder, at Israel skal trække sig tilbage bag de grænser, som var gældende før krigen i 1967.
Kendelserne slog også fast, at de hundredtusindvis af bosættere på Vestbredden strider mod folkeretten, for intet land har ret til at overføre sine egne borgere til besatte områder.
Domstolen kritiserer Israel for at rive palæstinensiske huse ned og fordrive beboerne for at udnytte områdets naturressourcer.
Domstolen slog også fast, at det efter 57 års besættelse nu er tydeligt, at Israels ambition er at overtage områderne permanent, og at dette klart strider mod folkeretten.
Et retssamfund følger naturligvis kendelserne fra FN's højeste domstol, altså verdens vigtigste juridiske myndighed.
Det har de nuværende ledende kræfter i Israel bare ingen planer om.
Tværtimod.
Men man diskuterer ikke med domstolen, og man retter sig efter deres afgørelser, for ellers falder et retssamfund fra hinanden.
Højrefløjen og de fundamentalistiske religiøse grupper leger med ilden, når de vil udvide Israels territorium til reelt at omfatte de områder, som skal udgøre en kommende selvstændig palæstinensisk stat.
FN advarer mod udviklingen og om at ignorere kendelserne fra domstolen.
Jeg sætter mine forhåbninger til den israelske fredsbevægelse og fagbevægelse og et stærkere centrum-venstre.
SF støtter beslutningsforslaget fra Enhedslisten.