Sascha Faxe (ALT), 2025-06-11:
Om lidt skal vi stemme om en aftale og et lovforslag, der risikerer at bringe os og Danmark på kant med grundloven og folkeretten, uden at vi reelt kender konsekvenserne.
Vi stemmer om en aftale, der giver udenlandsk militær adgang til og beføjelser på dansk jord i et omfang, vi aldrig tidligere har tilladt, og vi stemmer om det med vidt åbne spørgsmål uden klare svar.
Eksperter og høringssvar har kaldt aftalen elastik i metermål, og det er ikke bare akademisk skepsis; det er en reel advarsel.
Det bør ikke være nødvendigt at gentage, selv om det allerede er blevet gjort af den tidligere ordfører, at USA agerer omskifteligt og til tider utilregneligt i international sammenhæng.
Det er ikke et land, vi med sikkerhed ved hvordan vil administrere så vidtgående en aftale fremover, og det er et helt centralt bagtæppe for den her debat.
Flere juridiske eksperter og høringssvar har kaldt aftalen både vidtgående og upræcis igen og igen.
Det er ikke bare deres vurdering, det er et advarselsråb.
Jeg vil ikke gennemgå alle detaljerne her; i stedet vil jeg lave et opråb og en juridisk påmindelse.
Flere af eksperterne har udtrykt bekymring for, at aftalen kan bringe Danmark på kant med grundloven, og da ikke alle folketingsmedlemmerne har været til stede ved førstebehandlingen, til samråd og til høringer føler jeg faktisk et ansvar for at fremhæve nogle nøglepointer.
For ingen skal kunne sige, at de har stemt uden at have være advaret om risikoen for at bringe deres egen grundlovsundertegnelse i fare, eller om, at Danmark kan gøres medansvarlige for amerikanske overtrædelser af folkeretten.
Aftalen indebærer en grad af udenlandsk jurisdiktion af militær adgang på dansk jord, vi aldrig tidligere har accepteret i fredstid.
Det er ikke en konkret magtoverdragelse i lovens forstand, men en strukturel bemyndigelse, hvis konsekvenser afhænger af fremtiden og uafklaret praksis.
Det er de store huller i administrationen af aftalen og den upræcise afgrænsning af beføjelser, som åbner for en situation, hvor danske lovprincipper kan blive overtrådt uden direkte lovændring.
Lad mig komme med et konkret eksempel.
Ifølge artikel 6, stk. 2, i aftalen får amerikanske styrker alle nødvendige beføjelser til at opretholde orden og beskyttelse af sig selv og deres leverandører.
Det vil sige, at det er leverandører af ikke bare amerikansk oprindelse, men også dansk og eventuelt andre.
Det inkluderer uden nogen dansk retslig afgrænsning magtanvendelse, overvågning, aflytning og potentielt også frihedsberøvelse.
Men ifølge grundlovens stk. 71 har staten eneret på frihedsberøvelse.
Den kan vi ikke overdrage til amerikanerne, og enhver anholdt skal stilles for en dommer inden for 24 timer.
Den garanti kan simpelt hen ikke på nogen måde garanteres i den foreliggende aftale, som hverken forpligter USA til danske retsprincipper eller giver danske myndigheder kontrol med amerikansk praksis på baserne.
Det her er ikke bare hypotetisk.
Det er et eksempel på en åben indgang til et forfatningsbrud.
Og det er ikke løst med bemærkninger eller administrative hensigtserklæringer.
Som eksperterne også sagde i vores høring, kan bemærkninger ikke lappe på en dårlig lov, og en aftaletekst er faktisk, hvad der gælder mellem to stater.
Som advokat og lektor i forfatningsret Sune Klinge også udtalte under høringen, kan man, og jeg citerer, måske godt vove sig ud, men som jeg husker det, har I også lovet at overholde grundloven.
Citat slut.
Det er sagt både med juridisk præcision og rimelig tør ironi.
Men det handler ikke kun om dansk forfatningsret, det handler også om folkeret og ansvar for medvirken.
Danmark og USA er ikke forpligtet af de samme internationale konventioner.
USA har f.eks. ikke ratificeret helt centrale protokoller om krigens love og menneskerettighederne.
Hvis en amerikansk operation med udgangspunkt i Danmark medfører tortur, drab eller ulovlige angreb, f.eks. som da Belarus lagde land til, at Rusland kunne angribe Ukraine, kan Danmark risikere at blive holdt folkeretslig ansvarlig for den her medvirken.
Det kender vi også fra sager ved Den Internationale Domstol, hvor stater er blevet dømt for at stille territorie og infrastruktur til rådighed for folkeretsbrud.
Det er ikke akademisk, det er under opsejling i endnu flere aktuelle sager globalt.
Vi ved derfor ikke, hvad det er, vi stemmer ja til med den her aftale, og hvad den binder Danmark til i forhold til folkeretligt ansvar.
Vi kan simpelt hen ikke overskue det med den viden, vi har i dag.
Det gælder særlig den folkeretlige praksis om due diligence og den, der hedder hjælp og bistand, medvirken til tortur eller ulovlig krigsførelse.
I Alternativet havde vi gerne set en langt større klarhed, før den her afstemning.
Det kunne være sket via en aftaletekst eller som minimum i bemærkningerne.
Men igen: Bemærkningerne kan ikke opveje en vag og elastisk upræcis og vidtgående traktat.
Og lovgivningen kan ikke gøre en international aftale mere præcis, end den er i sig selv.
Skal frygten for Trump eller et ønske om, at amerikanerne skal beskytte os, føre til, at vi skal indgå en hidtil uset upræcis og svært forudsigelig aftale, der risikerer at undergrave dansk retssikkerhed og bringe os på kant med grundloven og involvere os i brud på folkeretten?
Er det det ansvar, vi ønsker at tage?
Det her er ikke et partianliggende.
Grundloven beskriver meget tydeligt, at det er et individuelt ansvar for hver enkelt af os her i salen.
Det er ikke noget, vi senere kan undskylde med uvidenhed.
Så derfor til sidst en opfordring: Træk været dybt, og stem med bevidsthed om, at det er vores grundlov og vores ansvar, der står på spil i dag.