Lotte Rod (RV), 2022-05-03:
Med det her lovforslag afskaffer vi de gamle nationale test, som vi godt nok har diskuteret meget med hinanden, og som vi i Radikale Venstre igennem alle årene har syntes var meningsløse, og derfor betyder det også meget for mig.
Jeg synes, vi er kommet et godt stykke af vejen med, at de nye test, som vi har aftalt i fællesskab er i starten af skoleåret, bliver lineære, og frem for alt at vi snævrer ind, hvad vi tester i, sådan at man på ingen måde kan bruge det til ligesom at sige noget om, hvad elever kan, eller hvordan skoler klarer sig, fordi det alene handler om læsning og de matematiske færdigheder.
Jeg synes, det giver meget god mening, at vi har ladet os inspirere af nogle af de test, som lærerne bruger i forvejen, nemlig OS64 og OS120, som er sådan nogle læsetest, der allerede i dag bliver brugt af mange lærere i 1. klasse.
Derfor er det også ret vigtigt for mig i det arbejde, der jo nu går i gang med at udvikle de nye test, at de så faktisk også kommer til at blive meningsfulde for lærerne, ligesom læsetestene er i dag.
Det ændrer selvfølgelig ikke ved, at der er en forskel på, om det alene er en pædagogisk test, som man som lærer selv kan vælge, eller om det er noget, man er blevet pålagt af nogle politikere og dermed en del af styringen i skolen.
Ministeren plejer at sige det på den måde, at vi skal prøve at tilstræbe at lave nogle aftaler, hvor man kan se sig selv i de 80 pct., for hvis vi alle sammen kan det, mødes vi i et godt kompromis.
Og det her er jo et af de steder, hvor vi i Radikale Venstre synes, at der simpelt hen er for mange test, og jeg har en bekymring for, at det, at der fortsat vil være ti, eller hvis man tæller dem op, lidt flere nationale test, stadig vil betyde, at der sker en indskrænkning af det pædagogiske rum, og at det stadig væk vil være mere styrende for skolen, end hvad vi gerne havde set.
I Radikale Venstre vil vi gerne være med til, når nu vi alle sammen snakker om frihed i Folketinget her, at vi også kunne tage lidt mere fat om det, der for alvor indsnævrer friheden og det pædagogiske rum i skolen, nemlig det, der handler om test og eksamener.
Men det ved I godt, det sagde jeg også i forhandlingerne, og derfor er jeg også glad for, at det lykkedes os at blive enige om at gøre de frivillige test frivillige, så det nu bliver sådan, at der stort set ikke er nogen skoler, som kan pålægges at lave alle de frivillige test, og det betyder meget for mig.
Jeg kommer til at følge det tæt, at vi med aftalen her også får en reel afskaffelse af elevplanerne.
Det er også noget af det, Radikale Venstre har arbejdet for i mange år.
Derfor vil jeg gerne sige her fra Folketingets talerstol, at det altså er lærerne, der skal vælge, hvad det er, de vil skrive om den enkelte elev, og hvordan de vil gøre det.
Hvis de så har lyst til at gøre det i sådan en bog, som jeg havde, dengang jeg gik i skole, må de gerne gøre det –
det kan der altså ikke være nogen der tvinger ned over skolerne oppefra.
Og det tror jeg vi har en opgave i at holde fast i herindefra.
Det betyder også meget for mig, at vi med lovforslaget her afskaffer stemplet ikkeuddannelsesparat.
Jeg havde også gerne set, at vi kunne være gået længere og kunne have gjort det hurtigere, for det vigtige er jo selvfølgelig hele den ændring, der skal ligge nedenunder, så det ikke bare er et spørgsmål om, at man ikke får stemplet, men at vi reelt kommer til at lave en plan, der for alle elever peger hen imod, hvad de gerne vil, og ikke føles som det her stempel, hvor man fik at vide, at man ikke kunne.
Derfor har jeg bare lyst til at slutte af med en god historie, for jeg snakkede for et par dage siden med en mor, som netop havde talt med skolelederen på deres skole om, hvordan de nu ville hjælpe deres søn, som er højt begavet.
Og de er på den her skole i gang med at undersøge og blive klogere på og finde ud af, hvad der vil være en god tilgang for dem til de højt begavede børn.
Det gjorde mig simpelt hen så glad at høre, for jeg synes, at man nogle gange som politiker godt kan få den der følelse af, at ting går så uendelig langsomt, og en tvivl om, om det, vi laver, egentlig flytter noget.
Og når man så hører fra en mor, at man helt konkret ude på skolen er i gang med at undersøge, hvordan man faktisk hjælper højt begavede børn bedre, bliver jeg simpelt hen så glad, for så betyder det jo, at de sten, vi kaster herfra, bliver ringe i vandet, som kan mærkes af de enkelte børn.