Pelle Dragsted (EL), 2017-12-05:
Fra Enhedslistens side har vi stillet to ændringsforslag til det her lovforslag om anerkendelse af trossamfund.
Det ene handler om ligebehandling af de såkaldte livssynssamfund, og det andet handler om det krav om demokrati og ligestilling, som man hidtil har haft, når man skulle godkende trossamfund, men som man nu med den nye lov fraviger.
Lad mig starte med det første.
I Enhedslisten mener vi, som jeg også sagde under førstebehandlingen, faktisk grundlæggende ikke, at det er statens opgave at godkende trossamfund.
Trossamfund burde behandles som andre foreninger.
De kan frit oprettes uden statslig godkendelse, og deraf følger selvfølgelig også, at de skal ligestilles med alle andre foreninger.
De skal ikke have særlige økonomiske vilkår osv. osv.
Og det er det, vi mener at det her lovforslag ikke gør, fordi man ikke åbner op for en ligestilling mellem trossamfund og livssynssamfund, altså sammenslutninger af mennesker med livssyn, der ikke baserer sig på en tro på guder eller andre transcendentale magter, men som f.eks. i stedet bygger på humanismens og oplysningens ideer.
I Danmark er de f.eks. repræsenteret af det, der hedder Humanistisk Samfund.
Det er et livssynssamfund, som har betydelig flere medlemmer end mange af de anerkendte trossamfund, og som altså også gerne f.eks. vil have ret til at foretage vielser og vil have de samme pligter og rettigheder, som trossamfundene har.
I lovforslaget fastholder man de nuværende regler, som betyder, at livssynssamfund også fremover vil blive diskrimineret, fordi man giver særlige rettigheder til trossamfund, der – som det fremgår af lovforslaget – samles om tro på magter, som står over mennesker og naturlove.
Så hvis man tror på guder eller nisser, eller hvad man ellers kan forestille sig af overnaturlige ting, så får man særlige rettigheder, men hvis man ikke tror på f.eks. nisser eller andre overnaturlige skabninger eller transcendentale magter, så har man ikke adgang til de samme privilegier.
Det synes vi er et problem i et sekulært baseret samfund, som vi alle sammen gerne vil opfatte Danmark som.
Det er også en diskrimination, som er i klar strid med FN's anbefalinger, og som adskiller sig fra, hvad flere af vores nabolande gør.
FN's daværende særlige rapportør for religions- og trosfrihed besøgte Danmark i 2016, og der understregede han – og jeg citerer: Ved at basere anerkendelse og religiøse fællesskaber på tro på en transcendent magt afviger dansk lov fra både europæiske og internationale menneskerettigheder.
De foretog i 2016 flere end 700 humanistiske vielser.
Derfor er det også meget ærgerligt, at regeringen i det her lovforslag fastholder den forskelsbehandling af forskellige livssynssamfund, og derfor har vi stillet et ændringsforslag, der vil sikre, at livssynssamfund ligestilles med religiøse trossamfund.
Men jeg synes, det er meget positivt, at en række partier står bag et betænkningsbidrag, som godt nok afviser det her specifikke ændringsforslag, men samtidig åbner op for, at vi fremadrettet skal se på mulighederne for at få ligestillet livssynssamfund med religiøse trossamfund, når det kommer til rettigheder og pligter.
Det er et stort fremskridt, og jeg vil gerne takke Socialdemokratiet, SF og De Radikale for det betænkningsbidrag.
Vores andet ændringsforslag handler om, hvilke krav der skal stilles for at anerkende trossamfund og selvfølgelig så også livssynssamfund, hvis vi på et tidspunkt får dem med i pakken.
Siden 2013 har man ved godkendelse af nye trossamfund haft et krav om, at de for at få godkendelse skulle leve op til visse demokratiske standarder.
Det har nemlig været et krav, at det pågældende trossamfund er »organiseret i overensstemmelse med principper om medlemsdemokrati og ligebehandling«.
Konkret har det betydet, at man godt kunne have en religiøs ledelse i et trossamfund, som kunne bestå af f.eks. et ældreråd med kun mænd, men at den verdslige ledelse skulle være bygget op efter demokratiske principper om medlemsdemokrati og med lige rettigheder for mænd og kvinder.
Vi mener i Enhedslisten, at man, når vi nu har statsgodkendelse af trossamfund, hvilket også giver nogle særrettigheder, helt med god grund kan stille nogle minimumskrav til de trossamfund om at leve op til et moderne samfunds demokratiske normer.
Derfor synes vi også, at det er et mærkeligt skridt, at man med den nye lov dropper dette krav, så man fremover ikke stiller krav og dermed kan give anerkendelse til trossamfund, der er udemokratisk styret, og som diskriminerer kvinder.
Man afskaffer det, fordi man som følge af loven ikke bare vil lade de nye, men også de gamle trossamfund være omfattet, ikke mindst de kristne af slagsen.
Den beslutning synes jeg også viser, at vores religionsdebat er præget af en god omgang dobbeltmoral.
Jeg har ikke kunnet få et klart svar fra regeringen på, hvad det var, der foranledigede, at man indførte demokratikravet i 2013, men mon ikke det var et led i tilbagevendende diskussioner af forhold i de muslimske trossamfund.
Jeg synes, det er helt fint, man stiller krav til muslimske trossamfund om, at de skal leve op til demokratiske normer og have ligestilling mellem kønnene.
Det vil Enhedslisten til enhver tid bakke op om.
Men så nytter det bare ikke noget, at når de samme regler pludselig risikerer at ramme de gamle trossamfund som f.eks. kristne frimenigheder eller den katolske kirke, så vil man pludselig ikke stille de krav længere.
Det vil jeg egentlig gerne høre en forklaring på, for nu ligner det bare gode gammeldags dobbelte standarder.