runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Claus Hjort Frederiksen (V), 2017-01-31:
Det havde jeg sådan set heller ikke forventet, altså at vi skulle være uenige på de her punkter – det anerkender jeg fuldt ud.
Jeg synes bare, at de rammer, der er, er tilstrækkelig brede, og det er selvfølgelig så op til Folketinget hver gang at definere, hvordan vi så engagerer os i konflikter, og inden for hvilke lovmæssige rammer vi gør det.
Marie Krarup (DF), 2017-01-31:
Det er lidt sørgeligt at høre, at mit meget korte og klare beslutningsforslag ikke er blevet forstået af ordførerne.
Det her drejer sig jo ikke om processen – om, hvordan man vedtager det ene eller det andet i Folketinget – det drejer sig ikke om en analyse af den sikkerhedspolitiske situation; det drejer sig ikke om, hvem der sidder på skødet af hvem, og hvem der stikker fingrene i ørerne og holder hånden for øjnene.
Det her er en principiel debat om, hvad vi må bruge Forsvaret til.
Synes ordføreren, at det vil være en god idé at sende ordførerens søn ud i kamp for menneskerettighederne i Sudan eller et eller andet ganske fremmed sted meget langt fra Danmarks grænser?
Det håber jeg ikke at ordføreren synes: at ordførerens søns liv er så vidt værd, at man vil sætte hans liv på spil for nogle ganske fremmede konflikter, som ikke har noget med Danmark at gøre.
Det mener jeg ville være en meget letsindig omgang med danske soldaters liv.
Det er jo det, det drejer sig om: en principiel debat om, hvornår vi herinde må sige ja, og hvornår vi må sige nej til forskellige missioner for Forsvaret.
Bjarne Laustsen (S), 2017-01-31:
Mig bekendt er der ikke nogen, der er blevet sendt af sted mod sin vilje.
Det er rigtigt, at Danmark har truffet beslutninger om at lade soldater rejse af sted.
De folk, der har meldt sig til missionerne, har meldt sig frivilligt.
Men det glæder mig da et eller andet sted at høre ordføreren, fru Marie Krarup, fortryde, at hun sagde ja til, at danske soldater skulle sendes i krig i Irak, fordi det viste sig, at grundlaget var fejlagtigt.
Det er netop den slags ting, der gør, at vi skal tænke os godt og grundigt om, inden vi sender nogle af sted en anden gang, og have et langt større og bredere grundlag end det, der var tilfældet i forbindelse med Irakkrigen.
Så meget håber jeg at man har lært.
Men vi ønsker altså ikke at ændre forsvarsloven.
Bjarne Laustsen (S), 2017-01-31:
Jeg ved ikke, om jeg skal sige tak for den der krigeriske ordførertale, der blev ført med sådan militaristisk stemmeføring.
Men det, jeg gerne vil høre ordføreren om, er: Hvis nu der var et flertal, der kunne finde på at føje Dansk Folkeparti og ændre det her, hvad var det så for nogle krige af dem, der har været siden 1992, vi ikke havde deltaget i, altså hvis man havde lagt Dansk Folkepartis ord til grund?
Hvis ordføreren kan nå det: Er det kun i dansk luftrum, og er det i internationalt farvand eller i dansk søterritorialt farvand og inden for de danske grænser, at man skal bruge forsvaret?
Kan det bruges uden for de ting efter ordførerens mening?
Marie Krarup (DF), 2017-01-31:
Tak for spørgsmålet.
Man skulle tale lidt hurtigt for at nå det hele inden for 5 minutter, så det var grunden til den resolutte stemmeføring.
Vi mener godt, man kan bruge forsvaret uden for de danske grænser.
Det har vi faktisk også skrevet i bemærkningerne.
Det er ikke det, det handler om.
Men der skal være en trussel mod Danmark, og det er det, der er afgørende.
Vi skal ikke deltage i krige, når der ikke er tale om en trussel imod Danmark.
Vi skal ikke deltage i operationer, hvor man kun gør det for at indføre menneskerettigheder.
Det kunne være Libyen, det kunne være Kosovo.
Det er ikke i orden.
Og der giver det jo fuldstændig mening at bekæmpe al-Qaeda i Afghanistan, hvor vi var truet, og det giver mening at bekæmpe Islamisk Stat i Irak og Syrien.
Bjarne Laustsen (S), 2017-01-31:
Så ud over Irak, som jeg tidligere har fået bekræftet var en fejl, viser det sig også nu, at vi heller ikke skulle have deltaget i Kosovo og Libyen.
Derfor mangler jeg jo at få at vide, hvad det så er, man kan deltage i.
Man kan altså godt deltage, når det er noget, der handler om muslimer, og ellers bryder man sig ikke om det.
Det er sådan, jeg næsten hører ordføreren formulerede det.
For der er jo en lang række andre steder, hvor vi har været inde – også sammen med vores alliancepartnere i NATO – og hvor det giver god mening.
Hvad skulle problemet være i det?
Hvad er det, ordføreren har imod, at vi deltager sammen med andre i også at fremme en fredelig udvikling og stabilisere.
Det kan være både kapacitetsopbygning og en lang række andre forskellige ting, når der har været krig og diktatur igennem mange år.
Så må det jo være fornuftigt at vende tilbage til normaliserede forhold.
Hvad skulle det ellers gå ud på?
Marie Krarup (DF), 2017-01-31:
Sammenhængen er, at man må deltage.
Vi kan som folketingspolitikere tillade os at sende vores soldater ud, når der er tale om en trussel mod Danmark.
Det er det.
Og hvis den udgår fra Kina, er det Kina; hvis det er fra Rusland, er det mod Rusland; hvis det skulle være fra et andet land, er det mod det.
Det har ikke noget som helst med islam at gøre.
Tilfældigvis er det sådan lige nu, at truslen er islamisk terror, og derfor vil mange af de beslutningsforslag, vi vil se, hvor man skal bruge Forsvaret, selvfølgelig være rettet imod islamisk terror.
Det gør selvfølgelig ikke noget at bekæmpe de trusler, men at påtage sig at missionere over for andre lande om, hvordan deres systemer skal være, kan vi ikke, bør vi ikke.
Det er vores soldaters liv for kostbare til.
Bjarne Laustsen (S), 2017-01-31:
Det ved jeg ikke om man tænkte over, da man sendte soldater af sted i krig i Irak.
Men jeg vil bare sige det på den måde, at hvis vi for det første sender nogle af sted, foregår det efter en grundig debat, og den synes jeg skal være så bred som overhovedet muligt.
I forhold til det enkelte individ har vi for det andet mig bekendt ikke sendt nogen af sted mod deres vilje, så det vil i høj grad være de unge mennesker selv, der kommer til at tage stilling til, om de synes, de skal deltage i en aktion eller ej.
Der har der altså været en høj grad af villighed hos de danske soldater på den måde, som vi har organiseret os.
Men hvis det er sådan, at der er behov for det, ja, så gør vi det.
Så lægger vi ryg til.
Det plejer vi altid at diskutere og nå til bred enighed om hvordan vi gør, og derefter trykker vi på knappen.
Det er den måde, jeg synes er bedst.
Men jeg synes også, at det der med to tredjedeles flertal er langt mere vigtigt end det spørgsmål, som spørgeren rejser her.
Carsten Bach (LA), 2017-01-31:
Tak for det.
Ja, det bølger lidt frem og tilbage i den slags slag her, må man sige.
Forsvars- og sikkerhedspolitikken skal beskytte Danmark, bidrage til at fremme fred og stabilitet samt forebygge krig, eller som forsvarslovens § 1 beskriver: Det militære forsvar skal bidrage til at fremme fred og sikkerhed.
Mere end det behøver man vel strengt taget ikke at skrive.
Efter den kolde krig opstod en periode, hvor Danmarks sikkerhedspolitiske interesser bedst blev varetaget via en stor militærindsats meget langt fra landets grænser, men en ny trusselssituation betyder nu, at vi bliver nødt til at opprioritere det mere traditionelle regionale og nationale forsvar, og den nye trusselssituation fordrer samtidig en større grad af samarbejde og koordinering med vores nærmeste allierede.
Det giver i hvert fald ikke nogen mening for mig at tænke dansk forsvar isoleret.
Der er altså en udvikling i gang, som har skabt et behov for et mere europæisk fokus på sikkerhedspolitikken i Danmark.
Forsvaret har hele vejen igennem det her udvist en høj grad af omstillingsparathed inden for den eksisterende lovramme, og det danske forsvar er meget effektivt og fleksibelt, og det skal forsvaret vedblive med at være, og derfor skal der formentlig også ske en form for konsolidering af visse mere nationalt og regionalt orienterede forsvarsopgaver over de kommende år.
Liberal Alliance ønsker dog fortsat en bred formålsparagraf i forsvarsloven, så vi fra dansk side med et flertal i Folketinget fortsat kan bidrage mest muligt fleksibelt til den samlede vedtagne forsvarsindsats i NATO, og derfor støtter Liberal Alliance ikke det foreliggende beslutningsforslag fra Dansk Folkeparti.
Marie Krarup (DF), 2017-01-31:
Jeg vil bare lige gøre opmærksom på, at det her jo ikke ændrer noget som helst ved vores mulighed for at deltage i NATO's kollektive forsvar.
Så et angreb på NATO er også et angreb på Danmark, og så kan vi selvfølgelig bruge vores forsvar.
Det har ingenting med det at gøre.
Så derfor bortfalder Liberal Alliances årsag til at være imod beslutningsforslaget også.
Der er absolut masser af problemer i Østeuropa, og det kan godt bryde ud i en storkrig, hvor vi får brug for vores forsvar, men hvis det gør det, er det formentlig, fordi vi selv bidrager til det.
Men selvfølgelig skal vi have et stærkt forsvar til de trusler, der måtte opstå.
Hvem havde den 10. september 2001 forudset, at vi skulle kæmpe i Afghanistan kort efter?
Der var engang, hvor konservatisme gik ud på at forsvare nationalstaten, forsvare den suveræne nationalstat.
Jeg kan nu forstå, at Det Konservative Folkeparti – såkaldt konservative – går ind for at underminere suveræniteten og går ind for, at man skal deltage i militære operationer, hvor man af hensyn til forskellige folkeretslige bestemmelser, herunder begrebet folkemord, må angribe et andet land.
Det er en helt ny udvikling af konservatisme, som jeg da godt kunne tænke mig at høre et forsvar for.
Altså, nu mener man ikke længere, at friheden kommer fra selvbestemmelsen i den nationale enhed, men nu kommer friheden fra en menneskeretsideologi.
Den synes jeg er svær at forstå og få sat sammen med noget, der kan give mening i et konservativt program.
Rasmus Jarlov (KF), 2017-01-31:
Det er ikke nogen ideologi at mene, at man skal forhindre, at folkeslag bliver udryddet, at folk bliver slået ihjel, at kvinder bliver massevoldtaget.
Og at man vil forhindre, at nogle forsøger at udrydde bestemte grupper af mennesker rundtomkring i verden, er ikke nogen ideologi.
Det står simpelt hen over ideologi, at man ønsker at forhindre et folkemord.
Og jeg må så sige, at den kritik, fru Marie Krarup kommer med her, kunne man rette mod amerikanerne i anden verdenskrig – hvor upatriotisk af dem at blande sig i europæiske forhold og forsøge at forhindre folkemord i Europa; hvor ukonservativt og upatriotisk var det at gå ind i den krig.
Jeg synes, det er meget ekstremt, og jeg synes, man skal passe på, også når man er konservativ, at man ikke dyrker det ekstreme og ser det som et mål i sig selv, at man skal være så outreret som muligt, og det føler jeg lidt at fru Marie Krarup er i de her debatter om forsvarspolitikken.
Marie Krarup (DF), 2017-01-31:
Det kan ganske enkelt ikke lade sig gøre.
Hvis man gør det, kommer man til at svigte sin egen opgave.
Det var det, jeg prøvede at udtrykke med billedet af et ægteskab: Hvis man har som ønske at gøre alle kvinder i verden lykkelige, kunne det godt være, at ens egen kone blev lidt ulykkelig.
Man kan gøre sin egen kone lykkelig, og det var måske en god idé at koncentrere sig om det.
Desuden vil jeg sige, at USA jo deltog i anden verdenskrig, fordi de blev angrebet, og gudskelov for os deltog de på vores side, og det skal vi da være dybt taknemlige for.
Rasmus Jarlov (KF), 2017-01-31:
Så hvis ikke USA var blevet angrebet, havde det være rigtigst, at de havde holdt sig ude af anden verdenskrig, må vi så udlede heraf.
Og det er et rationale, som jeg ikke er enig i.
Jeg ved godt, at det kan virke voldsomt at begynde at diskutere anden verdenskrig, men det er jo det, det handler om her.
Det handler om forsvars- og sikkerhedspolitik, og hvordan man skal agere i forskellige situationer.
Og det at afskrive sig, at man skulle hjælpe nogle af sine allierede, eller at man vil forhindre folkemord rundtomkring i verden, synes jeg er meget ekstremt.
Selvfølgelig er det ikke rigtigt, når det bliver udlagt her, som om Det Konservative Folkeparti og jeg ikke skulle have forstået, at vi ikke kan skabe fred alle steder i verden, og at vi ikke kan blande os i alting.
Det gør vi jo heller ikke.
Det er vi da udmærket godt klar over.
Man skulle da være ubegavet, hvis ikke man forstod, at vi ikke kan skabe fred overalt i verden.
Vi kender godt vores begrænsninger.
Vi skal sætte ind dér, hvor vi har udsigt til, at det får et positivt udfald.
Og jeg er også enig i, at vi skal være mere tilbageholdende med at sende soldater ud i militæroperationer, end vi har været i de senere år, og at der skal være en bedre planlægning af det.
Rasmus Jarlov (KF), 2017-01-31:
Jeg synes, det er voldsomt at høre på, at når man eksempelvis vil forhindre et folkemord, er det sødt.
Jeg vil godt spørge om to ting.
For det første vil jeg spørge om den formulering, Dansk Folkeparti har i beslutningsforslaget.
Hvorfor står der ikke noget om at sikre Danmarks interesser?
Det gælder eksempelvis pirateri ved Somalias kyst.
Det handler ikke om, at Danmark er truet eller vores integritet er truet.
Det handler om at forsvare danske interesser med vores forsvar.
Er det forkert ifølge Dansk Folkeparti?
For det andet vil jeg spørge om det, der er sket i Østeuropa, hvor Rusland har invaderet to lande.
Hvad er det, der gør, at Dansk Folkeparti mener, at det er fuldstændig udelukket, at det vil ske igen?
Hvor tager balterne fejl, når de ryster i bukserne i øjeblikket på grund af den trussel, Rusland udgør for dem?
Hvor er fru Marie Krarup klogere end alle andre i hele Østersøområdet?
Marie Krarup (DF), 2017-01-31:
Jeg er ikke klogere end eller andre.
Jeg læser bare de analyser, der foreligger.
Der foreligger et hav af fornuftige analyser, som siger, at det er meget vanskeligt at se den samlede aggressive angrebsplan fra russisk side, måske fordi den ikke er der.
Spørgsmålet er, om man bedst imødegår dem ved at sige, at vi nu har at gøre med det nye Tyskland i 30'erne.
Det hører jeg mange sige, og det mener vi er destabiliserende at sige.
Man er nødt til at se på virkeligheden, som den er.
Der foreligger et hav af analyser.
Jeg kan f.eks. anbefale »Should We Fear Russia?« af Dmitrij Trenin, som lige er udkommet, og som har et meget afbalanceret syn på det.
Der står i beslutningsforslaget, at det har noget med danske interesser at gøre.
Det er tilføjelsen til § 6.
Det er selvfølgelig med.
Må jeg så sige, at når et dansk skib bliver angrebet i Adenbugten, så er det Danmark.
Det er et stykke Danmark.
Selvfølgelig er det at forsvare danske skibe mod pirateri også varetagelse af danske interesser.
Det er et forsvar af Danmark.
Rasmus Jarlov (KF), 2017-01-31:
Ser fru Marie Krarup Rusland som en trussel mod eksempelvis Baltikum?
Eller er det udelukkende EU's skyld, at der er en konflikt med Rusland?
Vi er enige om, at der også er en islamisk trussel.
Men jeg vil bare gerne vide konkret i forhold til Rusland: Ser fru Marie Krarup, Dansk Folkeparti, Rusland som en trussel mod freden i Østeuropa og dermed mod vores allierede i NATO?
Marie Krarup (DF), 2017-01-31:
Der kan ved en fejl opstå en krig.
Det er helt sikkert, sådan som situationen er lige nu, hvor det er meget anspændt.
Derfor burde vi få det spændingsniveau ned.
Spændingsniveauet er meget højt, fordi vi støtter den vestukrainske dagsorden i Ukraine og har gjort det igennem nogle år, hvilket selvfølgelig er meget på tværs af både Østukraine og Rusland.
Dermed er EU og NATO desværre med til at opbygge et spændingsforhold, som gør det voldsomt farligt for balterne i øjeblikket.
Så ja, der er en trussel; det kan eksplodere; men vi kunne også afmontere truslen, hvis vi ønskede det.
Men det har ikke noget beslutningsforslaget at gøre.
René Gade (ALT), 2017-01-31:
Jeg tror, det er gået rent ind, at NATO ikke er noget, som man vil nedprioritere fra Dansk Folkepartis side.
Men hvis det ikke bare er ord, forslaget her, så er det vel en nedprioritering af Danmarks engagement i FN-indsatserne.
Er det ikke korrekt forstået?
Marie Krarup (DF), 2017-01-31:
Det kunne det i høj grad være i fredsskabende missioner, altså der, hvor man går ud med militære aktioner og skaber fred.
»Fredsbevarende« er lidt noget andet – her bliver man sat ind i en bevogtningssituation, hvor der som regel er et meget lavere trusselsniveau.
René Gade (ALT), 2017-01-31:
Jeg vil faktisk anerkende det med spændingsniveauet, hvor man fra flere landes side og fra flere alliancers side måske lige nu er ved at opruste i en grad, der gør, at Ruslandkonflikten bliver endnu mere betændt, end den måske burde være.
Er FN ikke netop et af de fora, hvor man kunne få den spænding afledt, altså få gjort noget konstruktivt ved den spænding?
Marie Krarup (DF), 2017-01-31:
Jeg er ikke enig med ordføreren i, at oprustning er en trussel i sig selv.
Oprustning kan i mange tilfælde være tryghedsskabende, fordi det giver en balance.
Men lige nu er vores alliance jo verdens stærkeste.
Altså, hvis det er den russiske trussel, man tænker på, så er vi jo 10-12 gange stærkere, så det ville være meget mærkeligt, hvis russerne angreb.
Det ville være rent selvmord.
Men jeg er enig i, at FN bidrager til sikkerheden med Sikkerhedsrådet.
Det er jo fremragende, at vi har FN som en arena, hvor man kan udveksle holdninger, og hvor man kan tale tæt sammen.
Det er virkelig en utrolig god opfindelse.
Det mener jeg ikke er rigtigt, for fred er fravær af krig.
Carsten Bach (LA), 2017-01-31:
Det var jo så ikke den eneste årsag – det var den sidste årsag, jeg nævnte i min opremsning.
Det var sådan, det skulle forstås.
Men jeg er så selvfølgelig også glad for, at fru Marie Krarup mener, at NATO fortsat er krumtappen i det danske forsvar.
Marie Krarup (DF), 2017-01-31:
Ja, og det er enormt vigtigt – selvfølgelig skal vi støtte NATO hundrede procent.
Men hvis NATO skulle gå hen og omdanne sig selv til et mini-FN og lave out of area-operationer, som ikke har noget med artikel 5 at gøre, og som udføres for at fremme menneskerettigheder og ikke for at fjerne en trussel imod Danmark, så skal Danmark kunne sige nej, eller rettere sagt skal Danmark ikke kunne sige ja.
Det er det, beslutningsforslaget går ud på.
Carsten Bach (LA), 2017-01-31:
Det har debatten her jo gjort klart for mig, og som vi også havde en meningsudveksling om tidligere,
er jeg af den opfattelse, at det også må være det til enhver tid siddende Folketing, der via flertalsbeslutninger skal beslutte, hvilke bidrag Danmark skal yde i forskellige militære sammenhænge.
Marie Krarup (DF), 2017-01-31:
Jamen ordføreren har misforstået forslaget, hvis det bliver opfattet, som at vi ikke ønsker at bidrage til NATO.
Vi mener, at NATO er en sikring af vores suverænitet og vores frihed og vores selvstændighed.
Med hensyn til det her med at sikre fred i verden så brugte jeg før eksemplet med, at det kunne være en god idé, hvis ordføreren koncentrerede sig om at gøre sin kone lykkelig, i stedet for at sige: alle kvinder i verden.
Vi er bare realistiske.
Vi vil gerne gøre Danmark trygt og sikkert via en aktiv deltagelse i NATO.
Det kan ikke lade sig gøre.
Det er ganske ualmindelig urealistisk.
Og det er ikke at lukke sig om sig selv.
Det er at se realistisk på verden, men også at undgå at gå ud i nogle eventyr, som måske kan koste danske soldater livet, og hvor vi ikke har ret til at lade dem kæmpe eller dø.
René Gade (ALT), 2017-01-31:
Det giver mig jo muligheden for at sætte mig i en småstatsrolle, for jeg har ingen forventning om, at jeg kan gøre alverdens kvinder lykkelige, nærmest ikke engang en enkelt.
Så når jeg ved det, kan vi jo se på, hvorvidt Danmark skal tro på, at man ved at isolere sig kan sikre sig mod resten af verden.
Nu har jeg fået spørgsmålet to gange, og jeg synes, det er sådan lidt malplaceret at hive private forhold ind, men jeg håber da, at Sofie derhjemme er godt tilfreds.
Det er ikke nogen misforståelse.
Jeg skynder mig at anerkende, at ordføreren netop har sagt, at NATO vil man gerne bidrage til.
Det synes jeg da er godt.
Vi kan i Alternativet være kritiske over for NATO, men NATO kan jeg ikke umiddelbart se vi har nogen erstatning for, selv om vi gerne vil arbejde i FN og på at få et langt stærkere EU-samarbejde.
Martin Lidegaard (RV), 2017-01-31:
Det skal dels ske ved, at Dansk Folkeparti ønsker, at den del af forsvarslovens § 2, som omhandler, at forsvaret skal fremme en fredelig udvikling i verden med respekt for menneskerettigheder, skal udgå, dels ved at præcisere § 6, så det fremgår, at hvis forsvaret skal bidrage til konfliktløsninger og fredsskabende og fredsbevarende humanitære opgaver, er det en betingelse, at det er opgaver i områder, der har særlig interesse for Danmark.
Jeg må sige, at det er et meget specielt forslag, der her kommer fra Dansk Folkeparti.
Det er simpelt hen ubegribeligt for mig, hvordan man kan være imod, at Danmark og det danske forsvar skal fremme en fredelig udvikling i verden med respekt for menneskerettighederne.
Der står jo ikke, at man skal fikse hele verden på en gang.
Der står heller ikke, at man skal kaste alt ind på det uden nogen som helst forbehold for ressourcer, menneskelige omkostninger og alt sådan noget.
Der står sådan set bare meget fredeligt og dansk, om jeg så må sige, at man skal fremme en fredelig udvikling.
Det er Dansk Folkeparti så imod.
Det er Radikale Venstre ikke.
Vi synes sådan set, at det giver udmærket mening, at vi bidrager til en fredelig udvikling i verden.
Og det at fremme menneskerettigheder er i vores optik ikke i modsætning til at fremme danske interesser.
Hvis vi kigger lidt på, hvad der i øjeblikket er Danmarks nærområder, på, hvor der i øjeblikket er et vist pres, og på, hvor millioner af mennesker ulykkeligvis bliver drevet på flugt – det er noget, som Dansk Folkeparti ellers er meget optaget af – er det jo dér, hvor der mildest talt ikke er en fredelig udvikling, og hvor menneskerettighederne, om jeg så må sige, overhovedet ikke bliver respekteret.
Hvordan det kan være i modsætning til danske interesser at fremme det, forstår jeg ikke.
Derved har jeg næsten også sagt, at jeg har svært ved at se den modsætning imellem at fremme en fredelig udvikling med respekt for demokrati og menneskerettigheder og det at fremme danske interesser.
For os er det sådan set det samme, idet man selvfølgelig hele tiden skal afveje for og imod – især om det skal være med militære midler.
Der kan jeg sådan set godt forstå Dansk Folkepartis skepsis, for kan man indføre et demokrati med militære midler?
Det er jeg heller ikke sikker på.
Det har vi prøvet nogle steder uden det store held.
Det er jeg sådan set enig i, men hvorfor vi ikke skulle forsøge at fremme en fredelig udvikling med respekt for menneskerettigheder, har jeg altså svært ved at se.
Så tak for forslaget, men nej tak fra radikal side.
Holger K. Nielsen (SF), 2017-01-31:
Så er det bare der, kæden hopper af, for Dansk Folkeparti mener jo ikke, at der er nogen ekstern trussel fra f.eks. Rusland, vel?
Hvor er truslen så henne? spørger jeg.
Jeg kan så forstå, at Dansk Folkeparti mener, at islamismen er en trussel imod vores frihed, og igen mangler jeg svar på, hvordan Dansk Folkeparti vil bekæmpe islamisme igennem militæret.
Man siger, at man vil bekæmpe Islamisk Stat.
Ja, der er jo tale om den der konventionelle krig, der finder sted i øjeblikket i Irak; det er da fuldstændig rigtigt, men det betyder jo ikke, at man af den grund får bekæmpet Islamisk Stat.
Tværtimod betyder den krig jo, at Islamisk Stat i højere grad slår til på andre måder, for hvad gør en fjende, når man er presset?
Man fører krigen over på andre slagmarker – i det her tilfælde ved at lave terror.
Jeg mener: Den danske frihed er jo ikke blevet stærkere, om jeg så må sige, ved at vi har ført de her krige.
Igen vil jeg – bare for at kunne vende tilbage til the basic point her – sige, at det her jo ikke handler om formålsbestemmelsen i forsvarsloven.
Det handler om en konkret diskussion, om en konkret uenighed, om en konkret vurdering af, hvad der er snævre danske interesser.
Og det får man ikke ændret en tøddel ved gennem det her beslutningsforslag.
Det er et rent slag i luften.