Rosa Lund (EL), 2024-03-19:
Advarslerne har været mange, og problemet er kun blevet værre og værre.
Sagsbehandlingstiderne ved domstolene er eksploderet, og med den nuværende situation vil det om et år være så kritisk, at en almindelig voldssag vil skulle vente 4 år på at komme til byretten.
Årsagerne til de utrolig lange sagsbehandlingstider ved domstolene er også mange.
Men en generel underfinansiering og besparelser på domstolene gennem flere år er selvfølgelig en af de helt store årsager.
Det er det, som det her lovforslag skal forsøge at rette op på.
En anden stor årsag, som vi ikke kommer udenom, er de konstante strafskærpelser, som bliver besluttet herinde.
Strafskærpelserne medfører et øget pres på domstolene, fordi det heldigvis, fristes jeg til at sige, er sådan i Danmark, at sager med udsigt til lange straffe skal bedømmes af både dommere og lægdommere.
Vi ser flere og flere komplekse sager, og vi må nok indse, at vi går en fremtid i møde, hvor økonomisk kriminalitet ikke er så simpel at bevise, fordi det foregår digitalt og er blevet mere og mere avanceret, end dengang man så at sige kunne røve en bank med en vandpistol og køre derfra på cykel.
Når vi samtidig har tilført politiet og anklagemyndigheden væsentlig flere ressourcer, må vi også forvente, at det fører til et endnu større sagspres på domstolene.
Derfor er det bydende nødvendigt, at vi får bugt med sagsbehandlingstiderne, for det er ikke rimeligt, at det skal tage årevis for selv de mest simple sager overhovedet at komme for en dommer.
Og det er alligevel ret vildt, at vi i Danmark arbejder med et demokrati med magtens tredeling, og mens regeringen og Folketinget altid er fuldt finansieret til lige det, som vi har brug for, ja, så er den tredje magtinstans, nemlig domstolene, det ikke.
De er faktisk konsekvent underfinansierede.
Det er et demokratisk problem, for det rykker ved den reelle tredeling af magten, hvis man amputerer den ene magtinstans' muligheder.
En lang sagsbehandlingstid er utvivlsomt til stor skade for domstolene og for demokratiet.
Derfor er vi i Enhedslisten også gået med i aftalen om domstolenes økonomi for netop at tage ansvar for at få det her løst.
Jeg tror ikke, det kommer bag på nogen, når jeg siger at vi så ikke er imponerede over det udspil, som i sin tid kom fra regeringen, og vi er heller ikke helt fuldt ud tilfredse med det resultat og det lovforslag, som vi står med i dag, fordi der sker flere forringelser af retssikkerheden, som en tidligere kollega også har været inde på, bl.a. med ændringerne af, hvornår en sag kan føres som en nævningesag, eller de begrænsninger i appelmulighederne, som foreslås indført.
Ud over det er det meget usandsynligt, at vi rent faktisk får bugt med sagsbehandlingstiderne, fordi der simpelt hen ikke er sat nok penge af til det.
Og det er ikke muligt at effektivisere domstolene ud af det her problem.
Der er behov for yderligere, og derfor håber jeg, at alle, der er med i forliget, vil være med til at tilføre flere midler til domstolene, når vi får evalueret det her om et par år, hvis altså ikke det er sket, at ventetiderne, sagsbehandlingstiderne er nedbragt.
Det tror jeg bliver nødvendigt, og jeg tror også, at vi skal love hinanden så at kigge på de ting, som ikke har fungeret.
Vi gør nogle ret store indhug i retssikkerheden for at komme sagsbehandlingstiderne til livs.
De store indhug skal så også være det værd.
Hvis det viser sig om 3 år, at sagsbehandlingstiderne ikke er blevet bragt ned af det, jamen så må vi også være voksne nok til at kigge hinanden i øjnene og sige: Så må vi genoprette retssikkerheden der, hvor det er nødvendigt.
Vi synes også, der er mange gode initiativer i forliget og i aftalen, som vi jo selv har været med til at lave.
Det er positivt, at vi sørger for, at der ikke er lokalemangel, der forsinker sagsbehandlingen.
Det er godt, at vederlaget til børnesagkyndige forhøjes, og det er også i vidt omfang rigtig positivt, at vi sætter grænsen for de forenklede retssager til 100.000 kr., da det i udgangspunktet giver flere borgere bedre mulighed for at få ret i sager, uden at det koster dem mere, end det behøver.
Men jeg har talt med flere af dem og kan konstatere, at der er en særlig bekymring omkring den her del af lovforslaget på netop boligsager, og derfor vil jeg gerne bede ministeren redegøre særskilt for problematikken vedrørende boligsager og måske foreslå en ændring af lovforslaget, hvor boligsager undtages fra den nye grænse på 100.000 kr.
Med det sagt kan Enhedslisten dog støtte forslaget.