Theresa Scavenius (UFG), 2026-02-19:
Samtidig rummer forslaget meget vidtgående tiltag med potentielt set meget store konsekvenser for danskernes retssikkerhed.
Det kan selvfølgelig sagtens være legitimt at forsøge at inddæmme et problem, uagtet om det er i vækst eller ej, men det skal gøres på et sagligt grundlag, og det er afgørende, at retssikkerheden ikke svækkes.
Den pris bør vi ikke være villige til at betale her i Folketinget.
For når regeringen vil udvide politiets adgang til karantæne, registrering og visitation, skal Folketinget være skarpe på retssikkerhed, proportionalitet og klare kriterier, så loven rammer de relevante og ikke almindelige fans eller helt almindelige borgere.
Og jeg tror også, sådan som jeg forstår det, at det egentlig er ministerens og de andre ordføreres ønske.
Men en af de ting, vi skal være meget opmærksomme på, er, når den udøvende magt tildeles de her vidtgående beføjelser, for demokratier trues verden over, og noget af det, der kan true den demokratiske tredeling af magten, er, hvis politiet gradvis får karakter af en dømmende magt.
Derfor handler mine ændringsforslag grundlæggende om at præcisere loven for at undgå bagdøre og brede fortolkningsspørgsmål.
Det handler om at undgå mulighed for misbrug af lovens beføjelser enten af enkeltpersoner eller af senere regeringer.
Derfor håber jeg, at mange vil stemme for de fem ændringsforslag, jeg har stillet.
Nu vil jeg lige kort redegøre for dem.
For det første foreslår jeg, at lovteksten præciseres, så bagatelagtige overtrædelser af ordensbekendtgørelsen ikke kan udløse den her form for karantæne.
For hvis formålet ikke er at ramme almindelige fans, bør det også fremgå tydeligt og objektivt af loven, hvor grænsen går, i stedet for at det skal bero på politiets skøn.
Det er ikke rimeligt over for politiet, at de skal stå med det ansvar, men det er selvfølgelig heller ikke rimeligt over for de borgere, der bliver ramt, selv om de er uskyldige, og som enten ingenting har gjort eller har gjort noget bagatelagtigt.
De skal ikke håndteres og straffes som nogle hårdkogte kriminelle.
Den nuværende formulering åbner desværre for et magtmisbrug, fordi den inkluderer uheldige og forkerte skøn fra politiets side, som de inden for lovens rammer kan benytte sig af.
Vi ser i stedet i øjeblikket mange steder i verden, hvilke konsekvenser det har, hvis diverse myndigheder får politisk opbakning til at gå hårdt til værks over for borgerne, og det er det, jeg betragter de her paragraffer som.
Vi må for alt i verden ikke indføre en lovgivning, der giver beføjelser til at agere på måder, der kan minde om, hvad vi er vidner til i USA i øjeblikket.
For det andet foreslår jeg at skærpe bemyndigelsen, der indføres i § 6 c, så den kun giver mulighed for at bestemme, hvorvidt en karantæne skal fremgå af straffeattesten, efter at der er afsagt dom.
Ministeren har jo tydeligt udtalt, at karantæne ikke skal kunne fremgå af straffeattesten før efter retslig stadfæstelse, så Folketinget bør ikke acceptere, at ministeren kan bestemme på bekendtgørelsesniveau, om en karantæne kan fremgå af straffeattesten allerede ved sigtelse, hvad der jo under førstebehandlingen var bred enighed om ikke skulle med i lovforslaget.
Når vi taler om de her strakskarantæner, er det et indgreb, der kræver en meget, meget klar og høj retssikkerhedsgaranti, og derfor skal vi ikke, som lovforslaget foreslår, sænke det mistankekrav til stort set ingenting.
For det fjerde foreslår jeg at konkretisere grundlaget for visitation i de udpegede zoner.
De brede formuleringer, som står i lovforslaget nu, om at forebygge, om den offentlige orden og om velfærd, skal fjernes, og i stedet skal det præciseres, at besigtigelse og undersøgelse af borgernes kroppe kun må ske på grundlag af den meget strammere formulering, der hedder at afværge handlinger, der indebærer fare for liv, helbred eller den offentlige sikkerhed.
Det vil gøre hjemmelen meget mere målrettet og lette håndhævelsen.
For det femte foreslår jeg, at lovens automatiske karantæner med tilbagevirkende kraft udgår.
Det er et helt afgørende retssikkerhedsprincip, at borgerne skal kunne forudse retsvirkningen af deres handlinger.
Det er også helt grundlæggende, at dommerne kan være fuldt bekendt med strafudmålingen, når de afsiger en dom.
Dommerne har givet den straf, de mente var korrekt inden for den givne strafferamme.
Den automatiske karantæne bryder med deres beslutninger.
Folketinget kan ikke lovgive om at straffe med tilbagevirkende kraft.
Det åbner for en fuldstændig vilkårlig magtudøvelse og har intet sted hjemme i et retssamfund.
Så jeg håber, I vil stemme for de her fem forslag.
De vil skabe en mere præcis lovgivning, mere forudsigelighed og give borgerne mere retssikkerhed.