Lars Boje Mathiesen (UFG), 2024-02-06:
Lad mig starte med at sige, at jeg ikke betragter det her forslag som polemisk eller drilleri eller alt muligt andet.
Jeg betragter det faktisk, når jeg kigger på, hvem der har fremsat det, som et seriøst indspark i en debat, som man ønsker.
Jeg har også normalt nogle røde lamper, der blinker, når jeg læser ordet kommission, for vi nedsætter godt nok mange kommissioner herinde, og oftest når de hverken at blive færdige, inden den politiske virkelighed har overhalet dem og der enten er nogle politikere, der har hældt dem ned af brættet, eller den politiske dagsorden allerede er videre til noget andet.
Så jeg har måske sådan en indbygget aversion mod flere kommissioner.
Jeg synes, at hvis politikere ønsker noget, tror jeg faktisk, det vil klæde vores folkestyre, hvis de sætter sig ned og snakker sammen.
Lad dem tage rundt i landet, lad dem tage en åben debat med befolkningen, og så kan vi træffe en beslutning om, hvad politikerne ønsker at stå forrest for og gå ud til den danske befolkning med.
Jeg synes nogle gange, at politikerne gemmer sig bag de her kommissioner.
Når det gælder det konkrete indhold, er det her jo et spørgsmål om, hvorvidt og hvor tæt på konkrete politiske ønsker man skal gå i en grundlov.
Det er jo fuldstændig valide politiske pointer, som partierne har.
Så kan man have en politisk uenighed.
Derfor er spørgsmålet, hvad det så er for nogle parametre, man sætter ind i sådan en grundlov.
Når vi f.eks. snakker forurening, hvad skal partikelforureningsniveauet så være?
Hvad skal niveauet være i vores vand?
Hvad er det for en grænse, man sætter ind, så man kan sige, at det her så er en overskridelse?
Vi bliver også hele tiden klogere.
Vi finder hele tiden nye stoffer.
Vi bliver bedre til at detektere andre stoffer.
Vi finder ud af, at nogle stoffer, vi ikke troede var farlige, er farlige.
Det er ikke statisk.
Og jeg frygter, at det, når man vil lave sådan en lov her, bliver meget svært at administrere efter den.
Så det er så den ene del.
I forhold til den anden del – og jeg bliver fristet, når man siger det der med at lave grundlovsændringer, og jeg har ikke noget imod det – vil jeg sige, at jeg jo så godt kunne tænke mig en forfatningsdomstol.
Jeg er ikke så bange for det, for vi har jo lige præcis set, hvordan man herinde fra Folketingets side bruger det her med, at vi har haft en statsminister, som har udstukket en ulovlig ordre, og så sidder man ved nogle regeringsforhandlinger, og lige pludselig forsvinder den advokatvurdering, som man faktisk ville have.
Det vil sige, at politikernes ansvar over for loven bliver brugt som et politisk værktøj, en politisk forhandlingsposition.
Dér kunne jeg godt se at en forfatningsdomstol ville have nogle fordele ved at kunne gå ind.
Ikke på alle områder, men lige præcis her kunne det faktisk være skønt med en forfatningsdomstol, der sagde: Nej, hold!
I politikere skal altså ikke bruge politikernes ansvar over for loven som en eller anden forhandlingsposition i regeringsgrundlagsforhandlinger.
Det er så staten kontra borgerne.
Men så bliver jeg jo også sådan: Okay, hm, hvis vi så skulle lave grundlovsændringer, kunne jeg godt tænke mig at begrænse politikernes og statens ret til at blande sig i borgernes liv.
Det kunne f.eks. være en bestemmelse om, at staten ikke må forgælde landet og ikke må forgælde danskerne.
Det vil sige, at der ikke må være strukturelt underskud, når vi fremsætter finanslovsforslag.
Hvilken ret er det, politikerne har til at forgælde kommende generationer?
Det ser vi jo at man i høj grad gør nu.
Lige nu går vores gæld ned, men man fremsætter stadig væk finanslovsforslag, som opererer med et underskud.
I 2030-planen og 2035-planen sigter man mod et strukturelt underskud.
Hvilken ret har nuværende politikere til at forgælde kommende borgere?
Man kan også diskutere, hvor stor en del af folks indkomster politikerne har ret til at råde over.
Vi anlægger her i den her debat nogle gange et moralsk synspunkt omkring miljø og klima og de ting, men jeg synes også, der er noget moralsk forkasteligt i, at en stat tillader sig at tage mere fra folk, end de får til sig selv, hvis de arbejder i en time.
Så der er en lang række aspekter.
Hvis man skal gå ind og ændre grundloven, og hvis man åbner op for det her – at politiske synspunkter og holdninger kan blive adresseret i grundlovsændringer – så har jeg en lang række ting, som jeg godt kunne tænke mig at ændre i grundloven.
Så jeg synes grundlæggende, det er farligt, hvis vi går ned ad den sti og gør grundloven til et værktøj i den politiske diskussion.
Derfor kunne jeg måske også godt tænke mig, at man i den her debat prøver at sige: Okay, hvordan kunne man ellers løse det?
Hvorfor er det, at man i de partier, som har fremsat det her forslag, mener, at man ikke kan løse de udfordringer her via den normale parlamentariske proces?
Jeg synes, det er spændende, hvis man mener, at vores Folketing og vores parlamentarisme har spillet fallit i den her situation.
Så synes jeg, det er en interessant debat.