Mikkel Bjørn (DF), 2026-01-29:
Det burde være noget, der var grundlæggende enighed om i et velfungerende land.
Sandheden er imidlertid, at årtier med politisk svigt har gjort det nødvendigt at genopfinde det, der burde være basalt.
Det handler ikke længere kun om, hvorvidt vi skal tage imod flere.
Skaden er sket.
Det er ikke længere nok at tale om opstramninger.
Dansk udlændingepolitik har i 4 årtier været bygget på én præmis: at migration er noget, der sker til Danmark, og at opgaven er at administrere strømmen.
Spørgsmålet var næsten altid, hvordan vi håndterede, at enten flere eller færre kom hertil – aldrig, hvordan vi helt grundlæggende vender den udvikling, der har gjort dansk kultur til en minoritet i egne kvarterer.
Her begynder samtalen om remigration.
Remigration er det punkt, hvor vi stopper med at administrere forandringen og begynder at rulle den tilbage.
Hver udsættelse gør forskydningen mere uigenkaldelig.
Danmark har i 40 år haft en debat om migration.
Nu begynder vi så småt at tage hul på den modsatte samtale, nemlig hvordan vi vender udviklingen og rydder op efter 4 årtiers svigt.
Samtalen om remigration begynder derfor en ny og mere ansvarlig fase i dansk udlændingepolitik.
Regeringen bilder danskerne ind, at de fører en stram og ansvarlig udlændingepolitik, men virkeligheden er en anden.
Den er ikke stram, og den er slet ikke ansvarlig.
Statsborgerskab, evigt ophold og livslang førtidspension er ikke udtryk for, at regeringen står fast på midlertidighed.
Når særlig Socialdemokratiet forsøger at skrive historien om, så lad os minde dem om, hvordan det virkelig gik til.
Det blev vi hånet for.
Det blev kaldt uansvarligt.
Statsministeren sagde fra denne talerstol under Folketingets åbningsdebat: Danmark skal altid påtage sig vores del af ansvaret.
Det gælder også i Danmark, når vi tager imod asylansøgere.
Det var Socialdemokratiets politik: åbne døren, ikke grænsekontrol, ikke straksopbremsning.
Først i 2016 et år efter de værste måneder indrømmede statsministeren, at man havde taget fejl, men skaden var allerede sket, og da Socialdemokratiet igen overtog regeringsmagten i 2019, var det ikke for at rette op, men for kun at fastsætte den kurs, de selv havde kaldt en fejltagelse.
Tallene taler deres eget sprog.
Da den borgerlige regering i 2015 overtog en grænsepolitik, der var i ruiner, fik Dansk Folkeparti efterfølgende presset en række stramninger igennem, der hurtigt blev implementeret, og år for år faldt tilstrømningen markant.
Under den borgerlige regering fra 2015 til 2019 blev den islamiske nettoindvandring reduceret fra 14.982 til blot 208 personer – altså næsten nulniveau.
Under Socialdemokratiet fra 2019 til 2025 er den steget år for år til næsten 6.000 årligt.
I de seneste 3 år er nettoindvandringen fra islamiske lande ligget på 5.000 om året.
I alt over 15.000 personer er netto kommet til Danmark fra de her områder på bare 3 år.
Man kan ikke blive ved med at sige, at man ønsker midlertidighed og samtidig uddele permanent ophold, dansk pas og livslang pension.
Man kan ikke kalde det ansvarligt at beskytte kriminelle frem for danske borgere, og man kan ikke bilde danskerne ind, at alt er under kontrol, mens den islamiske indvandring stiger med 124 pct. under en regering, der påstår at føre en stram udlændingepolitik.
Socialdemokratiet prøver at bortforklare den voldsomme stigning i indvandringen med, at mange jo også rejser ud, men virkeligheden er, at det slet ikke er der, forandringen sker.
Udvandringen har ligget stabilt i over 10 år på omkring 5.000 om året.
Det er tilstrømningen, der er eksploderet under statsministeren, og hvis vi kigger på nettotallene, er den eksploderet med 2.779 pct.
Danmark har brug for en politik, der sætter danskerne først.
Det starter med at sende folk hjem, der ikke længere har grund til være her.
Det starter med konsekvens, og det starter som altid med Dansk Folkeparti.
Vi støtter forslaget.
Jeg har lige forklaret hr. Frederik Vad det, og det er egentlig meget simpelt.
Som udenlandsk borger skal man forsørge sig selv i Danmark.
Man skal overholde loven, og ønsker man at bo her permanent, skal man tage del i vores grundlæggende værdier.
Og vil man ikke det, skal man, lige såvel som hvis man eksempelvis kommer til Danmark for at studere og ikke længere ønsker at studere og siger op på sit studie, skal man have meddelt pr. e-Boks, at man ikke længere er velkommen i Danmark.
Forudsætningerne for ens ophold i første omgang gør sig ikke længere gældende, og vedkommende skal nu udrejse.
Det tror jeg de fleste danskere vil betragte som almindelig sund fornuft.