Lars Boje Mathiesen (NB), 2020-12-15:
Jeg bliver til stadighed forbløffet over, hvordan nogle kan bilde sig ind, at det, som de er i gang med, handler om noget helt andet end det, som de er ved at lave.
Altså, forestillingen om, at udligningsreformen er til for at sikre god grundlæggende kernevelfærd til alle borgerne – jamen hold nu op!
Altså, hvem tror man at man snyder?
Det handler om, at dem, der sidder ved magten, deler noget ud til de borgmestre; det skal bakke op om, at de bliver valgt og får et godt kommunalvalg.
Der er ikke nogen partier, der har meget at lade hinanden høre i forhold til det.
Og jeg ved ikke, hvor man bilder sig ind, at det ikke er det, der foregår.
Alle borgere derude ved, at det er det, der foregår; alle kan se det.
I forhold til den her aftale blev Konservative lempet ud af forhandlingslokalet, inden de overhovedet kom ind.
De stod faktisk og bad om at få lov til at komme ind til forhandlingerne.
Venstre stod og sagde: Nej, det duer ikke.
Og så lavede man sådan et slet spil, hvor man sagde: Njah, vi tager måske Konservative med alligevel.
Venstre, vær nu ærlige omkring det her!
Så vær dog bare ærlige og sig: Jamen her varetog vi vores borgmestres interesser derude.
Det tror jeg måske faktisk at borgerne ville have større respekt for end det skuespil, vi ser lige nu her – hold nu op.
Det mener vi er et godt grundlæggende borgerligt princip.
Hvordan sikrer man så det?
Jamen det gør man ikke ved at flytte penge fra nogle kommuner til nogle andre kommuner uden at fastsætte nogen som helst krav til, hvordan de her penge bliver brugt.
Så kan man godt prøve at lægge det ind under noget, der hedder kommunalt selvstyre, hvilket er en af de største illusioner, vi har i dansk politik; der er ikke kommunalt selvstyre i Danmark.
Hvad er det for noget?
Kommunerne kan jo ikke selv hæve og sænke skatterne, som de vil; så bliver de straffet.
De har masser af forskellige servicekrav, de skal leve op til det, og alt muligt andet.
Jamen der er jo ikke kommunalt selvstyre i Danmark.
Men det kan man godt bilde sig ind herinde.
Og hvis vi så skal bilde os ind, at vi har kommunalt selvstyre, hvordan sikrer vi så i det kommunale selvstyre, at der er ordentlig med penge til både fru Jensen i Hirtshals og til fru Jensen i Gentofte?
Det gør man ved at kanalisere pengene uden om politikerne i kommunerne og give dem direkte ud til de borgernære grundlæggende kernevelfærdsydelser.
Men det er ikke det, man har gjort her – overhovedet ikke.
Vi gik ind til forhandlingerne, hvor vi i Nye Borgerlige sagde: Det er ganske enkelt ikke rimeligt, at der er nogle kommuner, der skal tvinges til at aflevere penge til nogle andre kommuner, som bruger flere penge på centraladministration og ledelse; til nogle kommuner, der har valgt at bruge flere penge på at bygge et kulturhus og alt muligt andet.
Det står dem frit for; det må de gerne gøre.
Men så er det ikke rimeligt, at andre kommuner skal betale for det.
Men det er det, man gør i den her udligningsreform.
Om man så skal straffe en kommune, der vil sætte skatten ned – nej, så står vi altså fuldstændig af i Nye Borgerlige.
Så derfor er vi meget interesseret i det her forslag.
Vi kunne godt tænke os at få noget mere data på, hvilke kommuner det er, hvor mange penge det drejer sig om – og måske også lidt at der i forhandlingerne kunne komme nogle konkrete forslag til, hvordan vi kan finansiere, at de her kommuner så ikke skal aflevere de her penge.
For hvor kan vi tage det fra i kommunerne; skal det tages fra staten eller sådan nogle ting?
Og det vil vi meget gerne kigge på og se om vi kan finde en løsning på.
Men man skal lade være med at bilde sig ind, at udligningsreformen handler om at sikre grundlæggende kernevelfærd.
Hvis man vil det, skal man give pengene direkte ud til de enkelte skoler, de enkelte daginstitutioner og de enkelte plejehjem.
Så fastsætter man et beløb, og på den måde er man jo sikker på det.
Så er der ingen kommuner, der kan sige: Vi har ikke penge nok til de ældre.
Jamen du får samme beløb her, som du får dér.
Så anerkender vi, at der er nogle bittesmå kommuner, nogle økommuner og nogle andre, som måske skal have et ekstra tilskud.
Men i det store hele er der ikke nogen kommuner, der bagefter kan komme og sige: Vi har ikke penge nok til den grundlæggende kernevelfærd.
For de har fået det, som vi har vurderet fra Folketingets side er det, der skal til for at opnå et okay serviceniveau.
Så kan der være nogle kommuner, der bruger penge få noget andet, og så kan de måske have behov for at hæve skatten.
Men så må de kommuner stå til ansvar over for de borgere, hvor de siger: I skal betale mere i skat, fordi vi vælger at have et højere niveau til administration og ledelse, end de andre kommuner har; fordi vi vælger at bruge flere penge på kulturområdet.
Så er det de kommunalpolitikere, der skal stå til ansvar direkte over for deres borgere, for de kan ikke komme og sige, at de har brug for at hæve skatten, fordi der skal flere penge til grundlæggende kernevelfærd.
Det ville være en fair og en lige og en retfærdig udligningsreform – ikke det makværk, som man kører rundt med her.