Pernille Vermund (NB), 2021-04-27:
I sidste uge blev to udlændinge dømt i Københavns Byret.
Anklageskriftet fyldte 103 sider.
De to udlændinge blev dømt i en sag med intet mindre end 794 forseelser.
De har svindlet, de har overfaldet tilfældige danskere, sparket folk, der lå ned, i hovedet og filmet det imens.
De har stjålet dyre biler.
De har købt dyrt luksustøj, også for stjålne penge, for mange hundrede tusinde kroner.
De har røvet, sparket, truet – de er bare blevet ved og ved.
Det er svært ikke at få det fysisk dårligt ved tanken.
Den ene af de to forbrydere blev idømt 3 år og 11 måneders fængsel, og den anden blev idømt 2 år og 10 måneders fængsel – for 794 forseelser.
Det er jo vanvittigt.
Vi er til grin.
Ingen af dem blev udvist, og inden længe er de så på fri fod igen.
De 794 forseelser udløste en strafrabat.
Det er simpelt hen ikke til at holde ud at tænke på, og det er helt og aldeles uansvarligt og uforsvarligt, at vi som politikere accepterer den her retstilstand.
De nuværende retsprincipper forvrænger proportionaliteten; de svækker retsfølelsen i samfundet.
Og kritikken hagler ned over landets dommere, når medierne bringer sager som den omtalte.
Folk forstår det simpelt hen ikke.
Og jeg må indrømme, at jeg simpelt hen heller ikke fatter, at I kan acceptere det, og at I kan stå ved det.
Faktum er, at det er og bliver et politisk ansvar, om det er de her principper, som dansk retspraksis skal bygge på – principper, hvor straffen ikke vokser i samme takt som antallet af forbrydelser, som pådømmes samtidig – eller om vi i stedet skal benytte os af en praksis, hvor hver enkelt forbrydelse tæller for sig, præcis på samme måde, som det jo er et politisk ansvar at sikre, at udlændinge, der dømmes for kriminalitet, bliver udvist.
Det er et politisk ansvar, og vi kan ikke være bekendt, at vi sidder og lader, som om vi går ind for hårdere straffe, men fastholder det her retsprincip.
Domstolene dømmer efter det, og så står vi og er forargede bagefter.
Det kan vi ikke være bekendt – ikke, hvis vi vil have befolkningens opbakning og tillid, og det bør vi have i et folkestyre.
Vi har i Nye Borgerlige tidligere i den her samling fremsat forslag om, at kriminelle udlændinge skal udvises konsekvent og efter første dom.
Det var der desværre ikke flertal for.
Så at de to udlændinge heller ikke i fremtiden vil blive udvist, er der jo åbenbart et flertal der mener er helt rimeligt.
Beslutningsforslaget fra DF, som vi behandler i dag, omhandler forholdet omkring strafrabat.
Og forslagsstillerne fremhæver i bemærkningerne til beslutningsforslaget, at den nuværende retspraksis skaber mulighed for, at kriminelle kan spekulere i og kalkulere med at opnå strafrabat for de begåede forbrydelser.
Sagen med de to udlændinge, der i sidste uge blev dømt i Københavns Byret – som sagt i en sag med 794 forseelser – er et grufuldt og dystert eksempel på, hvordan nogle grupper i samfundet lever et liv, hvor kriminalitet og forbrydelser er hverdag.
Der er tale om mennesker, der kynisk og kalkuleret gør uskyldige mennesker til ofre for deres brutale adfærd.
Jeg forstår det simpelt hen ikke, og står det til Nye Borgerlige, så skal vi selvfølgelig holde op med at forsvare forbryderne, og vi skal lade være med at acceptere en strafrabat på sådan nogle områder, hvor befolkningen derude sidder og ryster på hovedet og vi risikerer at miste den væsentlige opbakning, der skal være, til vores domstole, til vores retssystem.
Derfor støtter Nye Borgerlige naturligvis forslaget.