Mai Mercado (KF), 2023-11-08:
FE-sagen er en regulær politisk og retslig skandale.
Den tager sin begyndelse, da den daværende regering med tidligere minister fru Trine Bramsen i spidsen i august 2020 vælger at hjemsende fem medarbejdere.
Det sker, efter at tilsynet udtaler kritik af, at efterretningstjenesterne kan have begået en stribe lovbrud, herunder at have hemmeligholdt uberettigede aktiviteter, altså det, som vi i dag kender som kabelsamarbejdet.
Vi ved i dag, at de medarbejdere aldrig skulle have været hjemsendt, for de blev frikendt af den undersøgelseskommission, der siden hen blev nedsat, og vi ved, at regeringen begik en kæmpe brøler ved at hjemsende dem.
Alt det vidste Claus Hjort Frederiksen godt den eftermiddag, han satte sig i stolen for at blive interviewet om den her fadæse, og så rullede sagen.
For interviewet førte til, at Claus Hjort Frederiksen blev sigtet for at røbe statshemmeligheder, en overtrædelse af straffeloven med en strafferamme på helt op til 12 år.
Vi ved også, at Folketinget nægtede at ophæve Claus Hjort Frederiksens immunitet, så sagen kunne komme for retten, fordi anklagen var mørkelagt.
Det var Venstre også enige i dengang.
Og vi ved, at Højesteret gik imod anklagemyndigheden og afgjorde, at sagen mod Lars Findsen og Claus Hjort Frederiksen skulle køre for delvis åbne døre.
Højesteret skriver i begge kendelser, at straffesagerne mod Claus Hjort Frederiksen og Lars Findsen navnlig handler om kabelsamarbejdet, som var offentligt kendt.
Bl.a. derfor skulle den sag køre som en nævningesag.
Alle kender forløbet.
Sagen førte til, at anklagemyndigheden frafaldt tiltalen, og nu står vi her, hvor Danmark vækker international opsigt for at have ført sager mod en tidligere spionchef og en oppositionspolitiker, hvor Højesteret er gået imod anklagemyndigheden og har krævet delvis åbenhed.
Det kalder på en undersøgelse, der kommer helt til bunds.
Men det vil regeringen ikke.
I forvejen har regeringen nedsat en undersøgelseskommission, der skal undersøge, om der er sket usaglige hensyn hos myndighederne i FE-sagen.
Den bliver nu også udvidet til at omhandle usaglige hensyn hos myndighederne vedrørende Claus Hjort Frederiksen.
Almindeligvis skal en undersøgelseskommission undersøge fejl og mangler, herunder om der er begået lovovertrædelser, og om der kan placeres et ansvar både politisk og i embedsværket.
Men den her kommissionsundersøgelse skal kun undersøge, om der er sket usaglige hensyn hos myndighederne, og det betyder, at hverken Statsministeriet eller regeringen undersøges eller granskes, og det er meget kritisabelt, når både Lars Findsen og Claus Hjort Frederiksen så tydeligt har sagt, at både toppen af statsadministrationen og toppen af det politiske niveau er involveret i denne sag.
Når Venstre og Socialdemokratiet så her fra talerstolen siger, at undersøgelseskommissionen bare kan undersøge dem, de vil, og invitere til forhør af dem, de vil, så er det spin; det er direkte på kant med virkeligheden.
De ved det godt, og dermed kommer det også på kant med sandheden.
For en undersøgelseskommission undersøger kun det, der står i kommissoriet, den undersøger hverken mere eller andet.
Denne undersøgelseskommissions tilrettelæggelse er i sin form designet til at have armslængde til statsministeren, regeringen og toppen af statsadministrationen.
Jeg startede i min indledning med at konstatere, at den her sag er en politisk og retlig skandale.
Jeg har uddybet hvorfor, Folketinget bør i fællesskab træffe en beslutning om at få undersøgt hele sagen.