Flemming Møller Mortensen (S), 2017-03-29:
Vil ministeren redegøre for, hvornår ministeren har i sinde at indkalde satspuljepartierne til en drøftelse om en eventuel udvidelse af målgruppen for erstatningspuljen for andenhåndseksponerede asbestofre, som ministeren den 17. januar i år lovede at gøre?
Tak for det.
Ja, og det er lige nøjagtig den fornuftige løsning, jeg efterspørger, og jeg efterspørger den med meget, meget stor utålmodighed.
Jeg kan ikke forstå, at skiftende sundhedsministre ikke kan forstå det talte sprog, når sådan en debat kommer op og en ordfører for Socialdemokratiet stillede et spørgsmål til ministeren den 17. januar.
Det er dog det tydeligste signal om, at noget skal gøres fra den ene part af satspuljen.
Altså, jeg synes, det ville være det absolut mest naturlige, at det skal en minister, som har hørt, at der er noget, der opfattes som uretfærdigt og urimeligt, og det er der netop i en sag, hvor Kræftens Bekæmpelse og vi, der forhandlede det dengang, havde en fornemmelse af, at børnene var dækket.
Derfor går min kritik af ministeren og vikaren på, at nu skal det sundhedsministerium ikke gå i stå.
Lyt dog for pokker til det, der er blevet sagt.
Og derfor er mit spørgsmål: Er det her så tydeligt nok til at forstå, at der i hvert fald er én part i satspuljekredsen, der beder ministeren om at tage initiativ til at indkalde parterne til en drøftelse af det her?
For et skriftligt spørgsmål den 17. januar, for 2 måneder siden, var ikke tydeligt nok.
Og det undrer mig.
Jeg må blot sige, at med mit lange kendskab til Sundhedsministeriet, har jeg da oplevet, at der også kan udvises smidighed.
Det her er et spørgsmål om, at Sundhedsministeriet ikke er lydhør, de er tonedøve, de er ikke smidige.
Det her er blevet rejst som en reel udfordring.
Lungehindekræft af den her helt særlige type er meget aggressiv.
Efter 5 år er der kun 9 pct., der er i live.
Derfor skal vi jo reagere i forhold til den her kompensation.
Derfor er 2 måneder spildt i den her sag, hvor jeg mener, at ministeren virkelig har sovet i timen, for pengene er her jo.
Vi har afsat 10 mio. kr.
Der er mere end 8 mio. kr. tilbage i den her pulje, og hvis satspuljepartierne blot nikker til, at børnene, de meget få børn af andenhåndseksponerede, der søger en erstatning, kan komme med, så kan vi få det i gang i løbet af ganske, ganske få uger.
Det her er et spørgsmål om, at der er et ministerium, der er tonedøv.
Sådan tolker jeg det.
Nej, men det kan jeg oplyse ministeren om, for det har jeg fået svar på i forbindelse med spørgsmål 386 fra januar måned, som siger, at der er ti, der har fået godtgørelse.
Og når vi ved, hvor stor godtgørelsen er, så er det meget, meget let at regne ud, at der er 8,3 mio. kr. tilbage, i hvert fald som det så ud ved årsskiftet.
Men minister, det, jeg spørger til – én gang mere – er: Er det ministeren, der nu med baggrund i både mine skriftlige spørgsmål fra januar og mine mundtlige spørgsmål i dag indkalder satspuljeordførerne til en drøftelse, eller hvordan mener ministeren at jeg som ordfører skal agere?
Det er, som om det ikke kører så smidigt i Sundheds- og Ældreministeriet, som vi har været vant til tidligere.
Så hvem indkalder til det møde, som jeg efterspørger, og som ministeren efterspørger?