Lise Bech (DF), 2019-02-07:
Det er rigtigt, at det her er rigtig stort og komplekst.
Den her lov er jo en ny hovedlov, og den skaber grundlag for den målrettede regulering, som vi besluttede med aftalen om fødevare- og landbrugspakken i 2015.
Skiftet fra en generel regulering, hvor alle landmænd blev pålagt de samme forpligtelser, til en målrettet regulering, hvor der kun stilles miljøkrav de steder, hvor der er behov, er et nødvendigt paradigmeskifte, hvis vi skal fastholde en stærk fødevareproduktion i Danmark.
Lovforslaget bemyndiger ministeren til at fastsætte de indsatskrav, der blev aftalt med landbrugspakken, nemlig at udledning af kvælstof skal reduceres yderligere i de kommende år.
Samtidig bemyndiger loven ministeren til at lave en tilskudsordning, så landmændene kompenseres for den ekstra indsats, som mange af dem skal gøre som en del af den målrettede regulering.
For Dansk Folkeparti har det været afgørende, at vi på den måde hjælper vores landbrug til at nå de skrappe reduktionsmål, som vi har sat i Danmark, og som landmænd i nabolandene ikke er så udfordret af.
Lovforslaget indeholder også hjemmel til, at ministeren kan fastsætte fleksible frister for etablering af efterafgrøder efter høst, der skal modvirke udledning af kvælstof fra markerne.
Dermed kan vi sige farvel til den nuværende frist den 20. august, så landmanden kan så efterafgrøderne, når vejret tillader det, og ikke når firkantede regler kræver det.
Det glæder mig meget.
Som selvstændig erhvervsdrivende har jeg aldrig været i tvivl om, at vi i Danmark har rigtig mange regler og krav til vores virksomheder, men efter jeg kom herind og blev landbrugsordfører, er jeg alligevel blevet overrasket over, hvilket tyranni af datokrav danske landmænd er underlagt.
Det er helt vildt.
Nogle af datoerne giver jo god mening, nogle datoer kommer fra EU, men de fleste af dem er altså danske krav.
Mange af dem tror jeg kommer, fordi vi ikke er så gode til at sætte borgeren og virksomheden før systemet.
For mange datoer og krav er fastsat med vægt på, at forvaltningen skal kunne forvalte og kontrollere effektivt og med mindre vægt på borgeren eller virksomheden, der skal leve med det.
Jeg synes faktisk også desværre, når jeg læser det her lovforslag, at hensynet til systemet er afgørende.
Der er flere eksempler, men jeg tager bare lige et par stykker, for det her er jo et kæmpe lovforslag.
Når vi drøfter de her nye fleksible frister for såning af efterafgrøder efter høst, har landbruget efterlyst, at fleksibiliteten gives på markniveau, altså at landmanden melder ind til myndighederne, hvornår han eller hun har udlagt efterafgrøder mark for mark, så han eller hun ikke straffes med kvotetræk på alle marker, men kun på én mark, nemlig den mark, han når at så efterafgrøder på efter den 20. august.
Det vil man ikke love, men man siger, at det forventes imødekommet.
Det er lidt svært at forstå, hvorfor det er uproblematisk at bede landmanden om at registrere, hvor han har efterafgrøder på markniveau, når det er af hensyn til kontrollen, mens det er problematisk, når systemet skal håndtere registrering af såtidspunktet på markniveau, når det er til landmandens fordel.
Så det virker sådan lidt, som om det er systemet før landmanden.
Når det gælder handel med efterafgrøder, lægger lovforslaget op til, at det fremadrettet ikke skal være tilladt at handle med efterafgrøder på tværs af vandoplande, og det giver faktisk god mening, når vi nu målretter reguleringen, så indsatskravet i et vandopland sættes efter, hvad miljøet i det tilhørende vandområde kræver.
Men det giver altså også god mening at beholde muligheden for at handle inden for vandoplandet.
Hvorfor vil man kun undersøge muligheden for ikke at fjerne muligheden for handel fuldstændig?
som det hedder i høringsnotatet.
Lad os så få sat landmanden før systemet.
Med disse lidt kritiske bemærkninger om behovet for at sætte vores borgere og virksomheder før systemet kan Dansk Folkeparti godt støtte det her forslag, og vi glæder os til det videre arbejde med det.