Jeppe Jakobsen (DF), 2017-12-07:
Tak for det.
Og tak til ældreministeren for at opridse alle de resultater, som Dansk Folkeparti har opnået i sit arbejde med regeringen.
Ældreomsorgen er en af de bærende søjler i velfærdsstaten.
Helt på linje med folkeskolen, det offentlige sundhedsvæsen og hjælp til udsatte er ældreomsorgen et af de elementer, der gør Danmark til et godt sted at leve: at man ikke skal frygte for sin alderdom, hvis man ikke fik sparet op eller fik bragt børn i verden, der kunne sørge for en, sådan som man skal i andre lande; at man i Danmark kan gå sin alderdom i møde med tryghed, uanset hvilket liv man har levet.
Og derfor bør det bekymre enhver politiker, som bekymrer sig om velfærdsstaten, når mere end halvdelen af befolkningen netop ikke går deres alderdom i møde med tryghed.
Så kan man jo sige, at frygt kan være uden hold i virkeligheden – mange frygter ufarlige stankelben eller gluten i toastbrød.
Så lad os se lidt på fakta – er der grund til bekymring?
Hjemmeplejen er de flestes første møde med ældreomsorgen.
Fra 2008 til 2016 er der sket et betydeligt fald i de visiterede hjemmehjælpstimer.
En gennemsnitlig kommune gav 66 timers hjemmehjælp pr. 100 ældre borgere i 2008, og blot 8 år senere var tallet faldet til 41 timer pr. 100 ældre borgere.
Det er et fald på 37 pct. og et tal, der er så betydeligt over så kort tid, at det ikke kan forklares med sund aldring.
Siden 2008 er der forsvundet 6 millioner hjemmehjælpstimer.
På landets plejehjem er der især udfordringer med en ordentlig dækning på nattevagterne.
Det er en fuldstændig urimelig arbejdsbyrde for den ansatte, og det er et fuldstændig uacceptabelt serviceniveau at byde vores ældre.
Samtidig er vores ansatte presset helt i bund.
4 ud af 10 ansatte arbejder gratis mindst én gang om ugen.
Forklaringen er, at de ikke føler, at de kan nå deres arbejde på den tid, de har til rådighed.
Og kære ældreminister, hvis man ikke har tid nok, nytter det ikke noget med bedre ledelse, så skal der mere tid til.
3 ud af 4 kommuner siger i øvrigt, at de har svært ved at finde kvalificeret arbejdskraft, og det er virkelig ikke så mærkeligt, når arbejdsvilkårene er, som de er.
Det er nu, der skal handles.
Det er nu, vi skal vende udviklingen.
Hvis der ikke bliver sat ind nu, risikerer vi, at en af de søjler, som vores velfærdssamfund står på, smuldrer.
Og vi skal blive meget skarpere til at sikre kvaliteten i ældreplejen.
Vi skal finde ud af, hvad der giver tryghed og tilfredshed, og sikre, at det bliver udbredt.
Vi skal sikre, at vores medarbejdere ikke bliver slidt ned, fordi de skal løbe stærkere, end det er menneskeligt muligt.
Der skal være de nødvendige hænder, og vi skal sikre, at ældreplejen er i fokus hos kommunerne, så pengene ikke går til djøf'ere og journalister på rådhuset i stedet for til sygeplejersker og SOSU'er på plejecentre.
Det er en linje, Dansk Folkeparti længe har forfulgt.
Vi har øremærket værdighedsmilliarden til ældreområdet – penge, der skal sikre, at ældreomsorg er mere og andet end pleje; penge, der skal sikre, at livet leves hele livet.
Vi har afsat tæt på en halv milliard, der skal sikre bedre og friskere mad i ældreomsorgen, både den mad, der leveres ud, samt den mad, der nu i langt højere grad produceres på det enkelte plejehjem frem for i centrale køkkener langt fra medbestemmelse og oplevelsen ved frisklavet mad.
Den vej vil vi også forfølge fremadrettet, og jeg ved, at vores forhandlere i Finansministeriet eller Statsministeriet, eller hvor regeringen nu har besluttet sig for at forhandle henne, også nu arbejder for flere øremærkede midler til vores ældreomsorg.
De 120 mio. kr., som regeringen havde afsat i deres finanslovsforslag, forslår slet ikke.
Vi skal tage ansvar, også på nationalt plan.
Det kan ikke alene tørres af på det kommunale selvstyre.
Jeg vil til sidst gerne læse et forslag til vedtagelse op på vegne af Dansk Folkeparti:
Forslag til vedtagelse
»Folketinget er bekymret over udviklingen i ældreplejen med fald i visiterede hjemmehjælpstimer, færre ansatte generelt i ældreplejen, store forskelle i serviceniveau kommunerne imellem samt udfordringerne med at sikre kvalificeret arbejdskraft.
Folketinget undres over manglen på initiativer fra ældreministeren, der kan imødegå udfordringerne.
Folketinget forventer, at regeringen vil tage problemstillingen alvorligt og sikre, at danskerne kan gå deres alderdom i møde med tryghed.
Det skal sikres, at der er de nødvendige ansatte i ældreplejen, at den oplevede kvalitet er i orden, samt at de sidste leveår er kendetegnet ved livsglæde og værdighed.
Folketinget påtaler over for kommunerne, at ældreplejen er en kerneopgave for kommunerne, og at fortsat nedprioritering af ældreplejen vil blive mødt med yderligere øremærkning af de midler, kommunerne har til rådighed, sådan som Folketinget har gjort med de sidste finanslove med initiativer som værdighedsmilliard, plejeklippekort og køkkenpulje.«