runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Pia Olsen Dyhr (SF), 2018-04-10:
Det synes jeg er godt.
Jeg synes, det er godt, at statsministeren ikke vil lægge beslag på eventuelle lockoutmidler, men vil bruge dem på velfærd.
Men jeg tror, at det er ret vigtigt, at vi også forholder os til det element, som det her strejkevarsel/lockoutvarsel har vist, nemlig at vi har udfordringer også i den borgernære velfærd.
Når sygehusene har meldt ud, at de ikke kan lockoute, fordi de ikke kan stille med nødberedskab, så har vi nogle større udfordringer med bare den helt basale velfærd derude, og det bør jo mane til eftertanke.
Vi bliver nødt til at tage en diskussion, når vi nu får nogle sparede midler, om hvordan vi så bruger dem klogt i forhold til velfærd, hvordan vi sørger for, at det bliver til borgernær velfærd, så det ikke bare ender med det, som jeg jo har hørt visse ordførere i regeringspartierne sige, nemlig at det er godt at have dem i en fond, fordi så har man nogle ekstra penge, man kan bruge til skattelettelser.
Lars Løkke Rasmussen (V), 2018-04-10:
Nej, jeg kommer ikke op på lige præcis 250 mio. kr.
Jeg siger bare, at hvis der kommer strejke/lockout i det omfang, som der er taget varsler ud på, og som man jo desværre ikke kan udelukke – for det er jo det, der sker, hvis ikke man finder en løsning – så vil det være sådan, at der er medarbejdere svarende til medarbejdere, der altså skulle have noget, der ligner i omegnen af 250 mio. kr. om dagen.
Og de penge får de jo ikke, fordi de jo ikke kommer på arbejde – altså, enten fordi de strejker, eller fordi de er lockoutet – og derfor får de jo ikke deres løn, for man får trods alt kun sin løn, når man går på arbejde.
Det er ikke det samme, som at vi så vil have en nettobesparelse på det her tal – overhovedet ikke – for som fru Pia Olsen Dyhr også antyder, bliver man jo nødt til bagefter at sætte sig ned og sige: Jamen hvad for nogle af de her penge kommer aldrig i spil igen?
Og jeg gav det her eksempel med et tog, der aldrig skal køres igen, men der kan også være andre penge, der kommer i spil igen, fordi man er nødt til at betale nogle folk for at arbejde mere, end de ellers skulle, for at afvikle en pukkel.
Men uomtvisteligt vil det være sådan, at nogle går ned i systemet igen for at indhente det forsømte, og at der vil være en eller anden nettobesparelse, jeg ved ikke, hvor stor den bliver, og jeg håber aldrig den kommer, for det vil jo være et udslag af, hvor stor en del er det, og hvor mange dage varer det?
Jeg håber ikke, den kommer.
Jeg siger bare, for at ingen skal være i tvivl, at når vi har opgjort det beløb, hvis vi skulle komme dertil, vil vi drage omsorg for, at de bliver kørt ind i systemet igen til borgernær velfærd på de områder, som staten har ansvaret for, for vi vil ikke tjene på en konflikt.
Pia Olsen Dyhr (SF), 2018-04-10:
Jamen ret skal være ret.
Det er strejke, og det er lockout.
Pointen er bare, hvad det er for nogle midler, vi taler om, og der er jeg glad for at statsministeren taler om statens midler, nemlig et beløb på 250 mio. kr. Men med hensyn til de ting, der drives under staten, bl.a. erhvervsuddannelserne og andet, vil der jo stadig væk være tale om, at man efterfølgende skal indhente det ved overarbejde eller i hvert fald indhente de timer, der ikke er optjent, eller at man på den enkelte institution kan have brug for at lave nogle investeringer, fordi man jo netop har sparet penge undervejs.
Nu siger statsministeren, at modellen ikke er fuldt udviklet, og det kan jeg jo have stor forståelse for, og jeg håber jo heller ikke, at vi skal havne i en storkonflikt på nogen som helst måde, men når statsministeren nævner lige præcis det her eksempel med tog, er der så andre eksempler på noget, der gør, at statsministeren kommer op på præcis 250 mio. kr.?
Lars Løkke Rasmussen (V), 2018-04-10:
Må jeg ikke først lige sige, at når fru Pia Olsen Dyhr siger, at jeg nu foreslår noget, hvis der kommer en lockout, og altså fuldstændig går hen over, at der også var et strejkevarsel, så synes jeg, at der bliver tegnet et forkert billede.
Altså – bare for historieskrivningens skyld:
Der bliver varslet en strejke ekstremt målrettet.
Jeg gav før et eksempel på, hvordan en strejke i forhold til relativt få dyrlæger og andre altså sender i tusindvis af danske slagteriarbejdere hjem uden løn, uden strejkekasse, uden nogen ting – tomhændede hjem – og så reagerer man med lockoutvarsel
, og derfor har vi så samlet set billedet af en potentiel storkonflikt, som vi helst skulle undgå, og det skal begge parter bidrage til.
Så vil jeg i forhold til det andet spørgsmål sige: Der er regionerne og kommunerne på den ene side, og så er der staten på den anden side.
I forhold til kommunerne og regionerne: Det blander vi os ikke i.
Vi laver kommuneøkonomiaftaler.
Der er stillet økonomi til rådighed for kommunerne og regionerne, og hvordan de bruger det, er deres sag.
Så hvordan man altså ude i den enkelte kommune, ude i den enkelte region vil håndtere at bringe en umiddelbar besparelse i spil bagefter,
er ligesom deres sag.
Jeg forholder mig til staten, og på statens område gælder, at sådan som storkonflikten tegner sig, vil der være en lønsumsbesparelse i størrelsesordenen omkring 0,25 mia. kr. pr. løndag, og det vil med usvigelig sikkerhed være sådan, at oven på en konflikt, som ingen af os håber kommer, vil en del af de penge altså blive nødt til at blive bragt i anvendelse for simpelt hen at få indhentet det forsømte, men der vil jo være et eller andet bagefter.
Nu nævnte jeg eksemplet før, ikke?
Altså, der vil være en lokofører, som skulle have ført et tog, der aldrig kom ud at køre, og det er jo ikke sådan, at man så dagen efter siger: Så sender vi to tog af sted på samme klokkeslet.
Så der vil der være en løn, der aldrig kommer til udbetaling, til den lokofører.
Derfor vil der være en eller anden nettogevinst, og den må vi så gøre op, og så må vi jo tage stilling til, hvordan vi så sikrer os, at de penge kan geninvesteres på velfærdsområdet.
Men det er ikke en model, jeg har udviklet i alle detaljer, og jeg håber ikke – jeg skal også passe på, at jeg ikke laver et snydebandeord – at jeg på noget tidspunkt kommer i den situation, hvor jeg skal udvikle den her model i alle detaljer.
Pia Olsen Dyhr (SF), 2018-04-10:
Jeg blev så glad, da jeg tændte for radioavisen i morges kl. 6.00 og hørte, at statsministeren lovede, at eventuelle lockoutmidler skulle bruges til velfærd, og jeg blev glad, for efter at SF Albertslund som de første for et stykke tid siden foreslog det i byrådet i Albertslund og lykkedes med at komme igennem med det, har det egentlig bredt sig som en steppebrand gennem landet, at mange af landets kommuner har sagt meget klart, at de vil bruge pengene til velfærd.
Så jeg er glad for, at statsministeren følger i sporene af SF Albertslund.
Så jeg vil også bare være helt sikker på, når vi nu snakker om en lockout og en eventuel lockout og de penge, der kommer i spil i den forbindelse, hvad det så faktisk er, statsminister foreslår.
Man skal altid lige grave et spadestik dybere.
Udgangspunktet er jo, at alle institutioner har et uændret budget, uanset om der er konflikt eller ej.
De penge, der spares i en institution, bliver som udgangspunkt i den pågældende institution, medmindre kommunalbestyrelse, regionsråd eller for den sags skyld Folketinget vedtager noget andet.
Så det, statsministeren foreslog i morges – og også i Folketinget i dag – er det så at sige, at man konfiskerer nogle af de bevilgede midler og tager dem fra de offentlige institutioner og bruger det som et politisk stunt?
Eller kan statsministeren lige uddybe sit forslag lidt mere og sige, hvilke institutioner man kan tage pengene fra, så man kommer op på 250 mio. kr. om dagen?
Jens Joel (S), 2018-04-10:
Jeg kan sige i tillæg til det med, at man har fået for få vindmøller og for lidt grøn omstilling for pengene, at Finansministeriet jo også skal forholde sig til det, at man sådan set har betalt mere for det, end man havde behøvet.
Det kan være en god idé at have sikkerhed i forhold til regningen, men det er jo lidt ærgerligt, hvis sikkerheden er for, at man faktisk betaler for meget – det er i hvert fald en lidt ærgerlig sikkerhed, set fra et synspunkt, hvor man prøver på at passe på skatteborgernes og fællesskabets penge.
Carsten Bach (LA), 2018-04-10:
Jeg fik lige trykket på knappen her foran mig, da hr. Jens Joel bad regeringen om at lytte til dem, der har noget på spil ude i virkeligheden – sådan tror jeg at hr. Jens Joel formulerede det.
Mener hr. Jens Joel ikke også, at skatteborgerne sådan helt generelt har noget på spil i den her sammenhæng?
Ida Auken (RV), 2018-04-10:
Ærgrer det ikke ordføreren, at man ikke fik fundet en erstatning til den her grønne ordning, så man kan blive ved med at sikre en folkelig opbakning i hele landet til vindmøller?
Thomas Danielsen (V), 2018-04-10:
Tak for det, formand.
Formålet med lovforslag L 190 er at lade energiteknologierne konkurrere om støtten, og derfor skal lovforslaget også skabe mere lige vilkår mellem de forskellige energiteknologier.
Med udbudet sikres Danmark en omkostningseffektiv grøn omstilling, hvor støtten gives der, hvor vi får mest vedvarende energi for pengene.
Ved at lade markedet spille en større rolle sikrer vi desuden den samfundsøkonomisk mest hensigtsmæssige grønne omstilling, og i Venstre tager vi forbrugernes parti.
Derfor er det en stor sejr, at danskerne nu kan se frem til mest mulig smart grøn omstilling for pengene.
Claus Kvist Hansen (DF), 2018-04-10:
Tak for det.
Lovforslaget, som vi behandler her i dag, udmønter den aftale, som Dansk Folkeparti og regeringen indgik i september sidste år om afholdelse af udbud af støtte til solceller og landvindmøller i år 2018 og 2019.
Ud over udbuddet indeholder lovforslaget og den politiske aftale desuden enkelte andre beslægtede elementer såsom støtte til forsøgsmøller og en overgangsordning.
Det er også aftalt, at der er et samlet budget på 829 mio. kr. for støtteordningen i alle de år, der udbetales støtte, og dermed opnås der sikkerhed for, at de offentlige finanser ikke belastes af, at udgifterne til støtteordningen vokser ukontrolleret.
I Dansk Folkeparti er vi glade for aftalen.
Det er vi, fordi vi med aftalen tager et skridt i retning af en begrænsning af støtte til vedvarende energi, og dermed bliver det billigere at være dansker.
I Dansk Folkeparti har vi nemlig gennem mange år noteret os, at den hastige udbygning af vedvarende energi har krævet et højt støtteniveau, fordi teknologien ikke har været konkurrencedygtig i forhold til traditionelle energiformer.
Dermed har det danske samfund brugt store beløb på at støtte vedvarende energi og dermed gjort det dyrere at være dansker.
Derfor har vi i Dansk Folkeparti gennem mange år haft en ambition om at holde støtten til vedvarende energi under kontrol, og det er den ambition, som vi med aftalen her er kommet et stykke nærmere at være i mål med.
Aftalen dækker udbuddet i 2018 og 2019, og dermed er det også sagt, at der indtil videre ikke er nogen støtteordning fra 2020, og den skal i givet fald forhandles og besluttes politisk senere.
De to udbud i 2018 og 2019 kommer under alle omstændigheder til at give gode indikationer på, hvor niveauet for støtten skal ligge.
Dansk Folkeparti støtter lovforslaget.
Jens Joel (S), 2018-04-10:
Var hr. Torsten Schack Pedersen her til ordførertalen?
Jeg sagde jo ordret: Vi støtter sådan set udbud.
Vi vil også godt have konkurrence mellem teknologierne.
Det var slet ikke det, der var problemet med den diskussion, vi havde.
Jeg siger bare, at vi jo ikke kommer til, bare fordi vi så fremsætter det som et lovforslag, at sige til regeringen: Nøj, nu gør I også alt det rigtige for den grønne omstilling.
Vi kunne, hvis vi havde båret os klogere ad, have fået mere grøn omstilling for færre penge, og det påpeger vi.
Så siger jeg, hvad der er fuldstændig soleklart, at det selvfølgelig er bedre, at regeringen gør noget, selv om det, man gør, er uklogt, end at man ingenting gør.
Det er jo den – hvad kan man sige – nuance, som Venstre er nødt til at kunne håndtere, hvis vi skal videre i den her debat.
Torsten Schack Pedersen (V), 2018-04-10:
Der må man så indrømme, at der blev der så padlet baglæns, og det er da så fint.
Det var en stor kritik fra Socialdemokratiets side.
Og så vil jeg gerne kvittere, hvis konklusionen på den tale er, at Socialdemokratiet alligevel støtter lovforslaget.
Det vil jeg sige er en noget anderledes udlægning af en ordførertale end den, jeg normalt er vant til, når jeg hører dem i Folketingssalen.
Men det bunder vel i en erkendelse af, at det her lovforslag fører til mere vedvarende energi i Danmark og det gør mere for den grønne omstilling end det, som Socialdemokratiet selv har lagt op til, og som der, som min kollega fra Venstre så rigtigt sagde, var 0 kr. – 0 kr. – til i Socialdemokratiets finanslovsudspil.
Jens Joel (S), 2018-04-10:
Jeg har faktisk ikke sagt, at vi stemmer imod forslaget.
Jeg har sagt, at vi synes, at det kunne have været lavet klogere, at vi kunne have lavet et bedre forslag.
Men altså, jeg kan godt høre, at spinmaskinen er gået i gang, fordi det er det, man gerne vil have en konflikt om.
Altså, fred være med det, det må Venstre selv rode med.
Vi synes – og det står jeg ved – at det her, som regeringen har foreslået, selvfølgelig er bedre end ingenting, men vi vil da have lov til at påpege, at vi kunne have fået mere grøn energi for færre penge, og derfor synes vi, at det er lidt ærgerligt, at man har valgt den model, og vi synes i øvrigt ikke, at man skal falde på halen og bifalde, at regeringen nu bremser op og halverer tempoet i den grønne omstilling.
Torsten Schack Pedersen (V), 2018-04-10:
Jeg tror bare, at det er vigtigt ligesom at skære ind til benet her.
Folketinget behandler nu et lovforslag, som fører til mere vedvarende energi i Danmark.
Det er det helt konkrete forslag, der ligger på bordet, og Socialdemokratiet, som gerne vil fremstå som et grønt parti, vælger så at sige, at det stemmer man imod.
Det vil sige, at den grønne omstilling løftes frem af regeringen og Dansk Folkeparti, og Socialdemokratiet bidrager ikke.
Det er sådan set kernen i det her, og det synes jeg bare at Socialdemokratiets ordfører skulle stå ved.
Thomas Danielsen (V), 2018-04-10:
Altså, det er lidt mærkeligt at høre, at ordføreren begræder, at han forudser en opbremsning, når der i Socialdemokratiets eget udspil har været et totalt stop; der er afsat 0 kr. Så det her er altså en lidt pudsig diskussion.
Vi går altså videre end det, som I har finansiering til; vi går videre end det, der er lavet energiaftale om i 2012, og så vil Socialdemokratiet ikke være med på den dagsorden.
Det er mig ubegribeligt.
Det er jo ikke kun et spørgsmål om, at vi med den her løsning får en større økonomisk sikkerhed for fremtiden.
Vi sikrer også, at vi får mere energi, når vi har behov for det.
Det er altså ikke bare et spørgsmål om at få produceret så meget energi som muligt; det er også et spørgsmål om, at der i forbindelse med den energi, vi får, er nogle incitamenter, der fremmer, at vi får den produceret, når man har behov for det.
Så det er helt sort, at hr. Jens Joel taler om en opbremsning, når Socialdemokratiet har stået for et totalt stop med 0 kr. på deres finanslovsudspil.
Jens Joel (S), 2018-04-10:
Hvis hr. Thomas Danielsen spørger til, om vi synes, det er en god aftale, man har lavet, så er svaret nej.
Jeg står selvfølgelig ved, at når der nu er et flertal i Folketinget, der vil lave den her aftale, er det jo bedre, end hvis flertallet i Folketinget ville have nul udbygning.
Men jeg synes da, at hvis man sidder derude som industri og er i gang med det her, har man da krav på ikke kun at få highlightet, at regeringen har tænkt sig at bruge 1 mia. kr., men også, at der faktisk er tale om en halvering af det tempo, vi hidtil har haft.
For det lyder jo flot, når hr. Thomas Danielsen siger, at man vil bruge 1 mia. kr., men hvis det, man hidtil har gjort, har været mere effektivt, så har vi jo ret til, synes jeg, at fremhæve, at vi kunne have fået mere vedvarende energi for færre penge.
Det er sådan set den diskussion, vi har haft, og hr. Thomas Danielsen har jo selv været med i snakken og ved, at vi lagde meget arm om det, og at det var meget vigtigt for regeringen at vide, præcis hvad det kostede, altså at det faktisk var mere vigtigt end at sikre, at regningen blev så lille som muligt, og at vi fik mest muligt vedvarende energi for pengene.
Det er jo den konflikt, vi har haft.
Og vi har ikke haft nogen interesse i at stå uden for det her; tværtimod har vi prøvet med al vores kraft at komme ind til bordet og få lavet en aftale.
Men regeringen havde et udspil, som man ikke ønskede at ændre på – på de helt afgørende forudsætninger, som hr. Thomas Danielsen kalder teknikaliteter, men som jo er det, industrien faktisk påpeger som det vigtigste.
Thomas Danielsen (V), 2018-04-10:
Det glæder mig meget, at hr. Jens Joel siger, at man ikke skal lave et forslag, hvor man ingenting gør.
Når man kigger på Socialdemokratiets finanslovsforslag, kan man se, at der er afsat 0 kr. til det her område, så jeg går ud fra, at hvis finanslovsforslaget skal stå ved magt, laver man ikke nogen ekstra indsatser.
Det er derfor, jeg undrer mig meget over, at Socialdemokratiet – når vi nu har en regering, der igen tager initiativer, som fremmer den grønne omstilling – endnu en gang står af, altså fordi der er nogle teknikaliteter, man ikke er helt tilfreds med, i stedet for at bifalde, at vi igen løber videre end den foregående regering i forhold til at sikre en grøn omstilling.
Her udbygges der for næsten 1 mia. kr., og så står Socialdemokratiet udenfor.
Altså, jeg begriber det ikke.
Det samme gælder i forbindelse med elvarmeafgiften: Jeg forstår ikke, at man kan stå udenfor, når vi kommer med finansiering.
I Socialdemokratiets eget udspil til finansloven er der afsat 0 kr.
Kan ordføreren hjælpe mig lidt med at forstå logikken?
Jens Joel (S), 2018-04-10:
Ja, og på den baggrund er det jo svært ikke at komme godt ud.
Altså, hvis alternativet er, at vi sætter verden i stå og ingenting gør, så kan selv den her regering jo fremstå, som om den trækker i den rigtige retning.
Når vi har været kritiske over for udspillet her, så er det jo rent faktisk, fordi man halverer den udbygningstakt, altså det tempo, vi har haft indtil nu, og det har jeg svært ved at se er nogen opprioritering af den grønne omstilling eller nogen satsning eller noget andet.
Men det er selvfølgelig klart, at det er langt bedre, end hvis man ingenting gør.
Jeg håber så bare ikke, at der er ret mange i det højtærede Ting, som havde tænkt sig, at vi ingenting skulle gøre med hensyn til den grønne omstilling de næste år.
Carsten Bach (LA), 2018-04-10:
Hr. Jens Joel nævner også opbremsningen i udbygningen, og at Socialdemokratiet ikke vil være med på det her lovforslag, fordi man bremser udbygningen med vedvarende energi.
Men udbygning af vedvarende energi er vel udbygning af vedvarende energi, og det her er jo netop et udtryk for, at regeringen og Dansk Folkeparti faktisk vil fortsætte udbygningen med vedvarende energi.
Jens Joel (S), 2018-04-10:
Jo, det mener jeg bestemt.
Skatteborgerne er også ude i virkeligheden.
Og i den situation er det jo heller ikke et hensyn til skatteborgerne.
Det synes jeg hverken er at passe på klimaet eller for den sags skyld skatteborgernes penge.
Vi har under ingen omstændigheder stået for et totalt stop, al den stund at vi har lavet en energiaftale, og så ligger der ved siden af den et udløb af en hidtil gældende ordning.
Så er det jo meget logisk, at regeringen spørger: Hvad skal vi stille i stedet for den hidtil gældende ordning?
Og der siger vi: Lad os da forhandle om det.
Og vi siger til regeringen: Det er okay, hvis I ikke synes, at vi skal bruge flere penge end det her, men vi kunne have fået mere grøn omstilling for færre penge.
Det var det, vi prøvede at lokke regeringen med, og der syntes regeringen åbenbart det var vigtigere at holde fast i et ideologisk ønske om, hvordan udbudsmodellen skulle strikkes sammen, end at sikre, at vi rent faktisk fik mest mulig grøn omstilling for pengene.
Det var det, der var baggrunden for, at vi ikke var med i den aftale – selv om vi selvfølgelig støtter og bifalder, at man gør noget, som ikke går i nul.
Lars Løkke Rasmussen (V), 2018-04-10:
Det er jeg et hundrede procent enig i.
Og hvad kræver det så i forhold til Danmark og Europa?
Jamen det kræver, at vi holder os til, og at Europa holder sammen på sig selv, hvis jeg skal sige det lidt kort.
Altså, et Danmark, der holder sig til, vil sige, at vi er en aktiv del af det europæiske samarbejde.
Vi har via folkeafstemninger skabt nogle begrænsninger, nogle forbehold.
På et tidspunkt bliver vi nødt til at bryde de tabuer, der knytter sig til det, og genaktivere en diskussion om klogskaben i det.
Det skal vi nok vende tilbage til.
Det bliver vi nødt til, for vi skal holde os til.
Det betyder, hvis man spørger mig, bl.a., at man skal passe på med at lave vidtløftige føderalistiske institutionelle projekter, som i sig selv gør, at nogle bliver skubbet af i samarbejdet.
Og derfor er jeg sådan set glad for, at nogle af de ting, der har været på bordet om at slå præsidenten, altså formanden for Kommissionen, og formanden for Rådet sammen i en stilling, om transnationale lister og alt muligt andet, som jeg med sikkerhed kan sige at en række landes befolkninger – jeg vil tro inklusive den danske, men i hvert fald også befolkningen i nogle af de østeuropæiske lande, vi har talt om her i dag – ville reagere negativt over for, ikke er blevet til noget.
Man skal holde sig fra det.
Så skal man holde snuden i sporet og løse de opgaver, som befolkningerne forventer af os, der skaber vækst og afvikler ungdomsarbejdsløshed, sikre, at der kommer styr på de ydre grænser, passe på vores sikkerhed, bekæmpe terrorisme, altså der, hvor alle intuitivt kan se, at her er der fornuft i et samarbejde, der går på tværs af landene.
Morten Østergaard (RV), 2018-04-10:
Og jeg tror, det er tid for politikere, der vil handle og ikke bare at kigge på og gøre sig selv til et offer for den udvikling.
Derfor trænger det sig jo på for os at høre, hvad det er, regeringen agter at gøre i forhold til at placere Danmark i den europapolitiske debat.
Nu startede jeg med at nævne besættelsesdagen i går, og jeg fortalte min datter den historie, min mormor fortalte mig om, hvordan det var at leve i Danmark under besættelsen, hvor de måtte begrave bestemte typer af bøger, som var underlagt tysk censur.
Og jeg synes, det er dybt bekymrende, hvis vi tillader, at nogle mennesker inden for Det Europæiske Fællesskab, vi møjsommeligt har bygget op, skal til at leve i noget, der minder om dengang, hvor man ikke kunne tale, tænke og skrive frit.
Og det kræver politikere, der er deres ansvar bevidst, og som vil noget ud over bare at beskue udviklingen.
Lars Løkke Rasmussen (V), 2018-04-10:
Tak for det.
Jeg kan fuldstændig anerkende, at der findes sådan en debat, og at den findes alle steder, og diskussionen foregår på hvert enkelt lands egne præmisser og konkluderes jo også forskelligt, fordi valgene falder forskelligt ud i forskellige lande.
Det gik jo heldigvis ikke – eller undskyld, det gik jo desværre ikke ...
Ja, det var en rigtig fortalelse.
Det gik jo desværre ikke, som hverken han eller jeg håbede, hvilket jo også har kastet Storbritannien ud i en meget vanskelig situation, som jeg senest fik genbekræftet i går.
For der er jo en grund til, at vi har opfundet det indre marked på den måde, vi har opfundet det på, og det at trække sig ud af det kommer med en pris i form af bureaukrati og i form af tabt velstand, og det ønsker jeg ikke.
Derfor vil jeg også insistere på, at den rigtige balance – det kan vi se forskelligt på, og det er jo derfor, vi har en politisk debat – er en balance, hvor vi selvfølgelig står vagt omkring nationalstaternes selvbestemmelse, for jeg ønsker ikke sådan et føderalistisk Europa, men hvor vi omvendt også kæmper nogle ting hjem sammen, bl.a. beskyttelsen af de ydre grænser.
For nu bare at give hr. Kristian Thulesen Dahl lidt med hjem vil jeg da gerne sige, at jeg slet ikke er i tvivl om, at Orbáns politiske position tilbage i 2015 har haft en betydning for, at Europa som sådan også flyttede sig i den debat, og den del hilser jeg jo sådan set velkommen.