Søren Søndergaard (EL), 2024-01-11:
Jeg vil sådan set
bare næsten ord til andet tilslutte mig udenrigsministerens forstandige indledning og svar til den konservative ordfører.
Jeg synes, at det, som udenrigsministeren sagde, var rigtigt, og så kunne jeg egentlig stoppe der.
Men når jeg nu alligevel er kommet herop på talerstolen, vil jeg godt tilføje nogle ting, som jeg så ikke skal tage udenrigsministeren til indtægt for, men som bare fuldstændig er på egne vegne.
Den første ting er, at for Enhedslisten skal enhver form for terrorisme bekæmpes.
Den skal bekæmpes med at forsøge at forhindre den.
Det kan være ved at indefryse midler, der går til organisationer, der betjener sig af terror, og det skal være ved at efterforske, retsforfølge og dømme folk, der har begået terroristiske handlinger, og det er uden nogen former for diskrimination.
Det er alle, der skal udsættes for den behandling, og det skal ske hårdt, og det skal ske effektivt.
Det er ligesom vores udgangspunkt, og det gælder naturligvis også Hizbollah, og det gælder medlemmerne af Hizbollah, sådan er det, ligesom det også gælder alle mulige andre organisationer, som måtte slå ind på den bane, og der er ikke noget men.
Jeg synes altid, det er interessant at prøve at kigge på nogle årsager, og jeg synes, det er interessant at stille sig selv det spørgsmål, hvordan det er lykkedes Hizbollah at blive så stærke i Libanon.
Hvordan pokker er det lykkedes dem?
Er det bare, fordi folk er gale?
Antallet af dræbte er aldrig blevet fastslået, men det menes at ligge mellem 800 og 3.500 mennesker, og de israelske styrker befandt sig i hele tidsrummet, i samtlige 40 timer, maks. 200 meter fra, hvor det skete.
Det er klart, at den slags ting ligesom også den frygtelige massakre, der foregik i Israel den 7. oktober 2023, sætter sig og får folk til at reagere og også reagere på uhensigtsmæssige måder.
Det er ikke noget, vi skal undskylde, og det er ikke noget, vi skal forsvare, men vi skal bare forstå det.
Der er jo ikke nogen tvivl om, at Hizbollah ikke bare er en terrororganisation, der gennemfører terroristiske aktioner, men at Hizbollah også er noget andet.
Det er derfor, de har den opbakning.
De er bl.a. et værn for en del af den befolkning, der bor i Libanon, mod at blive udsat for den type af massakrer, desværre.
Derfor tror jeg netop også bare, vi skal forstå begrænsningerne i at sætte organisationer på en terrorliste uden på nogen måde at gå på kompromis med, at enhver form for terroraktion, som planlægges, skal forhindres, og at enhver form for terroraktion, som gennemføres, skal retsforfølges og straffes.
Jeg vil også komme med en bemærkning om EU's terrorliste.
For som jeg også tror ministeren sagde, så kræver det enstemmighed, at man kommer på terrorlisten, men så vidt jeg husker, kræver det også enstemmighed, at man kommer af den, og det vil sige, at der kan være ét land, der blokerer for det, når alle andre lande synes, at den organisation nu skal af den.
Forestil jer, hvad det betyder, hvis man finder en forhandlingsløsning, en mulighed for at komme videre, og man så står i en situation, hvor ét land kan forhindre, at den løsning kan gennemføres.
Det bliver vi da også nødt til at tage med ind i overvejelserne.
Så er der den sidste ting, som jeg vil rejse, og som undrer mig, og det er en bemærkning i forslaget.
For der står der direkte: »Storbritannien, Holland, USA og de 22 medlemmer af Den Arabiske Liga samt de fleste golfstater skelner ikke længere mellem Hizbollahs forskellige grene.
Det betyder imidlertid ikke, at visse af disse lande ikke parallelt kan føre en pragmatisk dialog med Hizbollahs politiske ledere, når det gavner dem selv«.
Hvad er det, der står her?
Står der, at vi med den ene hånd kan stemple en organisation som terroristisk, og at vi så med den anden hånd fører pragmatiske forhandlinger med dem, når det gavner os selv?
Er det det, der står?