Peder Hvelplund (EL), 2020-10-08:
Tak for det, formand.
Det gælder både personligt og politisk.
Det politiske efterår, vi nu går ind i, bliver på mange måder definerende for vores fælles fremtid, både nationalt og internationalt.
Vi står midt i fire store kriser: en sundhedskrise, en økonomisk krise, en biodiversitetskrise og en klimakrise.
Og vi kender jo sangen, hver gang vi står i en krise: Der er brug for krisebevidsthed, vi skal spænde livremmen ind, vi skal udvise mådehold, tilbageholdenhed.
Det betyder normalt, at de, der har mindst, skal holde hårdest for.
Men sådan skal det ikke være den her gang.
Men der er dog alligevel et gran af sandhed i det, for der skal udvises tilbageholdenhed.
Der skal udvises tilbageholdenhed med fossile brændsler, der skal udvises tilbageholdenhed med overforbrug, der skal udvises tilbageholdenhed med sprøjtegift, med privatiseringer og med topskattelettelser.
For vejen ud af krisen går gennem en grøn omstilling og et stærkt fællesskab.
»Når jeg bliver gammel ...« Sådan lyder en sang fra Gnags, hvor den næste strofe lyder: »vil jeg sidde på en bænk«.
Efter at have set TV 2's dokumentar om ældreplejen, burde den måske omskrives til »vil jeg hænge i en lift«.
Jeg tror, det skar alle i hjertet at se, hvordan forholdene nogle steder er i vores ældrepleje – en helt igennem urimelig og uværdig behandling af vores ældre medborgere.
Efterfølgende stod løsningsforslagene i kø.
Mere tilsyn, mere privatisering, fyr personalet, lød det især fra højrefløjen.
Men det her er ikke et problem, vi bare kan fyre os ud af eller omstrukturere os ud af.
Det her handler helt grundlæggende om at sikre, at der er tid til omsorgen, kendskab til den enkelte og faglig viden.
Så når Grete ligger i sengen på plejecenteret og ikke vil op, kender du som ansat hende så godt, at du ved, at du skal bekymre dig.
Du har tiden til at finde ud af, hvad der er galt.
Du har talt med de pårørende, og du har muligheden for at sparre med dine kollegaer, næste gang I mødes.
En ældrepleje med værdighed og respekt får vi kun, hvis vi investerer i den.
Det er derfor, Enhedslisten kræver 2.000 flere medarbejdere i ældreplejen, når vi lige om lidt skal forhandle finanslov.
For der er brug for at investere i vores fælles velfærd.
I sidste års finanslov sikrede vi et løft til psykiatrien, til daginstitutionerne og til skolerne.
Vi har gennem forståelsespapiret sikret, at der i det mindste følger penge med, når der bliver flere børn, flere patienter og flere ældre, som har brug for velfærden.
Men det er selvfølgelig ikke nok, at vi bare holder skindet på næsen.
Der er behov for konkret velfærdsløft, der kan mærkes i ældreplejen, i daginstitutionerne, i skolerne, på hospitalerne, på værestederne.
Velfærden skal være der for os, uanset hvor vi er i livet.
Tidligere på året kom der vigtige vidnesbyrd om racisme frem i lyset.
Modige kvinder er stået frem og har fortalt om gruopvækkende oplevelser i en lang række brancher.
Og jeg ved selv, når jeg taler med min datter og hendes veninder, at nedværdigende og grænseoverskridende behandling for dem nærmest bare er blevet et vilkår.
Det at blive hevet væk, når man er ude på dansegulvet og danse, altid gå to sammen for ikke at frygte for at blive voldtaget, det at skulle finde sig i lumre bemærkninger og tilnærmelser på arbejdspladsen skal vi ikke acceptere.
Vi skal alle sammen bidrage til at få sagt fra og få sat ind, uanset hvor vi støder på krænkelserne.
Det er et fælles ansvar, for der er ikke nogen i vores samfund, der skal opleve, at krænkelser på grund af køn, hudfarve, religion eller seksualitet er et vilkår.
Jeg vil gerne bruge lejligheden i dag til at sende en stor tak til alle de mennesker og bevægelser, der stiller sig frem og tager det opgør: I fortjener en kæmpestor respekt.