Sólbjørg Jakobsen (LA), 2025-12-09:
Mange tak.
Der har altid levet et dybt menneskeligt ønske om at opleve glæden ved forældreskabet, ikke at alle ønsker sig det, men langt de fleste, og jeg er ikke selv nogen undtagelse.
Det er heller ikke nogen moderne opfindelse.
Tværtimod tror jeg, at det måske er en af de ældste fortællinger, vi mennesker har.
Og allerede i Første Mosebog møder vi Sara og Abraham, som i deres desperation over barnløshed griber til en noget utraditionel løsning.
Sara tilbyder nemlig sin trælkvinde Hagar til sin mand, men bare rolig, for det er ikke en model, nogen af os ønsker at genskabe i Danmark i 2025.
Jeg kommer heller ikke til at forsøge at forsvare datidens etiske standarder, men fortællingen viser noget helt grundlæggende, nemlig at mennesker altid har forsøgt at finde løsninger på barnløshed.
Lysten til at give livet videre er ikke progressiv eller konservativ; den er dybt menneskelig.
Vi kunne så også snakke lidt videre om, at Hagar også blev gravid og fik sønnen Ismael, og at Sara så i en alder af 90 faktisk også endte med at blive gravid og fik sønnen Isak.
Og så blev den førstefødte faktisk forvist sammen med sin mor.
Det er egentlig ikke en særlig køn historie og heller ikke en, vi skal lade os inspirere af, så nok om det.
Pointen er, at infertilitet ikke er et nyt problem.
Det nye er dog desværre, at det er stigende, men det nye er heldigvis også, at vi i dag kan hjælpe bedre end før og uden brug af trælkvinder.
Tusindvis af børn er kommet til verden takket været medicinsk udvikling, og det ser jeg grundlæggende som dybt positivt.
Men det fritager os ikke for at tage de etiske overvejelser alvorligt, som også følger med.
Reproduktiv teknologi rummer mange dilemmaer.
Hvor mange anonyme sæddonationer er rimeligt, før vi forholder os til, at det medfører et potentielt stort antal ukendte halvsøskende?
Hvordan sikrer vi barnets mulighed for at kende sin oprindelse?
Surrogasi er heller ikke nogen undtagelse.
At en kvinde vælger at bære et barn for andre er en stor beslutning.
De kvinder, der gør det i vores hjørne af verden, fortæller ofte om stolthed og glæde ved at hjælpe, og vi har mange eksempler på gode forløb, glade familier og trygge relationer.
Men det etiske må vi heller ikke se bort fra.
Når noget involverer sårbarhed, vil der altid findes mennesker, der forsøger at udnytte den.
Vi har set eksempler på, at kvinder i økonomisk nød presses ind i surrogasi på uacceptable vilkår, og lad os kalde det, hvad det er: Det er handel med menneskeliv.
Det er ikke fantasier.
Det er dokumenterede tilfælde, og vi må aldrig lade, som om det ikke eksisterer.
Men netop derfor giver det ikke mening at holde fast i restriktive danske forbud, som skubber mennesker ud af landet og ud i uregulerede markeder.
Jeg har kendt de her regler, siden jeg for 10 år siden studerede på jurastudiet, og jeg har fundet dem uansvarlige alle dage, fordi surrogasi allerede er lovligt i Danmark.
Men alligevel har vi det her forbud mod, at sundhedspersonalet må assistere med befrugtning, og resultatet er, at helt almindelige, ansvarlige mennesker som dem, der har stillet det her borgerforslag, må rejse ud af landet for at få den hjælp, de rent faktisk ville være mest trygge ved at få sikkert herhjemme, og som det også ville være mest etisk og fagligt forsvarligt at kunne lave herhjemme.
Det skaber kun dårligere ramme og større risiko for netop den udnyttelse, som vi alle ønsker at undgå.
Heldigvis står vi i dag ikke med løsninger fra Første Mosebog.
Det afspejler lovgivningen desværre ikke i dag, men jeg glædes over at høre, at der er en bred enighed om, at det kan vi gøre bedre, og at vi skal gøre noget ved det.
Liberal Alliance støtter forslaget og det kommende arbejde for at liberalisere den lovgivning.