Jens Henrik Thulesen Dahl (DF), 2021-12-02:
Tak for det.
Jeg vil gerne indlede med at give Dansk Folkepartis ubetingede støtte til Liberal Alliances beslutningsforslag om at indskrive Chicagoprincipperne i universitetsloven.
I Dansk Folkeparti lancerede vi faktisk selv forslaget i et udspil tilbage i april måned.
Chicagoprincipperne er et kodeks for ytrings- og tankefrihed, som blev vedtaget på University of Chicago i 2014.
Det overordnede princip er, at universitetet tilslutter sig en fri og åben undersøgelse af alle spørgsmål og garanterer de størst mulige frihedsgrader med hensyn til at tale, skrive, lytte, udfordre og lære.
Ifølge Chicagoprincipperne må den fri debat ikke begrænses, heller ikke, hvis de emner, der fremsættes og debatteres, af nogle anses for anstødelige, ukloge, umoralske eller sågar udtryk for dårlig dømmekraft.
Det virker i dag, som om der er en tendens til, at der hersker en venstreorienteret skævvridning på danske universiteter, som særlig er til stede på humaniora og samfundsvidenskab.
Og der er flere ting i det: først og fremmest forskningens integritet, dernæst undervisningsmiljøet og den politiske kultur på universitetet.
De problemstillinger hænger naturligvis sammen.
I USA og England har man forsøgt at afdække problemet med den politiske skævvridning på landenes universiteter, som går ud over forskningen.
Disse undersøgelser viser en klar politisk venstredrejning.
Det er naturligvis ikke et problem i sig selv, at der er flere forskere og undervisere, der stemmer på et rødt parti end på et blåt parti, men det er et problem, hvis forskerens egne politiske overbevisninger påvirker teorivalg og forskningsresultater på en måde, der truer alsidigheden og pluralismen.
Mange studerende er af gode grunde ganske unge og kommer direkte fra gymnasiet, når de kommer på universiteterne.
De kommer direkte fra en tid og et sted, hvor det var vigtigt at lære at omgås andre og passe ind socialt, og så forstår jeg sådan set også godt, at den kultur et langt stykke hen ad vejen bliver bragt med ind på universiteterne.
Men det er et misforstået hensyn, hvis ledelse, undervisere og sågar andre studerende på nogen som helst måde bøjer eller føjer sig for den gode stemnings skyld, hvis de dropper en akademisk interesse eller dæmper deres intellektuelle nysgerrighed for ikke at støde nogen.
Underviserne skal føle tryghed og vished om ledelsens opbakning, hvis de bliver angrebet mundtligt eller skriftligt af snæversynede aktivister.
De skal stå fast uden at frygte, at ledelsen bæver, og uden at frygte, at de ikke ved, hvor ledelsen står, hvis de studerende kræver indrømmelser eller endda de ansattes afgang.
Der må ikke herske tvivl om, at universitetet er idéernes kampplads, et Colosseum for de intellektuelle.
At bevare den gode stemning er ikke formålet med universitetet.
Derfor er det også ærgerligt, at nogle godhjertede mennesker ud fra et misforstået hensyn er villige til at gå på kompromis med fagligheden for ikke at støde nogen.
Jeg vil gerne give et eksempel: I forlængelse af V 137 vil Dansk Folkeparti og Liberal Alliance gerne indkalde til en høring om politisk kultur på landets universiteter i det nye år, altså om, hvordan det er at være underviser, hvilke udfordringer der er derude på universiteterne, og om man mærker noget til nogle af de her aktivister, og om man føler sig krænket.
I den forbindelse kom jeg i kontakt med en, som jeg tror var borgerlig lektor på et mindre fag.
Denne lektor har tilsyneladende fulgt debatten om forskningsfrihed i Danmark de seneste år og er glad for det arbejde, vi gør herinde.
Lektoren svarer mig således midt i november, og jeg læser op: Jeg tør ganske enkelt ikke deltage i høringen.
Jeg ville frygte at blive fyret ved første lejlighed.
Havde jeg været tæt på pensionsalderen, ville jeg ikke have så meget at miste, og så havde det været en anden situation.
Mit forslag er, at du spørger en pensioneret lektor eller professor i mit fag.
Det her peger for mig på, at der er lidt af en gordisk knude, der skal løses ude på universiteterne.
Vi har i hvert fald erkendt at den er der, og jeg hører egentlig også, at ministeren erkender, at der er en udfordring.
Så hvordan kommer vi videre?
Vi kan ikke bede de her mennesker om at løse knuden op for os, hvis de dermed oplever, at de skriver under på deres egen fyreseddel, så vi er nødt til at tage ansvar for det herinde.
Der var et pudsigt forløb, der udspillede sig tilbage i 2021 på mellemøststudierne på Københavns Universitet, hvor det viste sig, at elever havde det svært med at skulle lære gloser som terror, fattigdom og husmor, uagtet at disse ord er ganske almindeligt forekommende og desuden ganske nyttige at kende, for ordene var også udtryk for en ringeagt, for stereotyper, måske endda racisme – og så skal de studerende naturligvis ikke lære dem, det er klart.
Det er et håbløst projekt at prøve at censurere vores sprog, og det vil jeg meget kraftigt advare imod.
Jeg tror, at tiden er ved at være løbet ud, så jeg vil egentlig bare slutte med at sige, at jeg glæder mig til at høre alle de andre partiers holdning til det her.