Astrid Krag (S), 2022-05-10:
Tak for det, formand.
Med forslaget her foreslås det at igangsætte en uvildig undersøgelse af, om der er tilstrækkelig effektive retsmidler i det familieretslige system.
Af forslagets bemærkninger fremgår det, at der med effektive retsmidler menes – og nu citerer jeg – »de mekanismer i lovgivningen, som kan bringes i anvendelse til at sikre, at en afgørelse i det familieretlige system eller ved familieretten bliver håndhævet«.
Jeg er indledningsvis nødt til at tage fat i, at forslagsstillerne som begrundelse for forslaget bl.a. peger på, at der er grundlæggende problemer med retssikkerheden i det familieretlige system.
Det baserer forslagsstillerne bl.a. på en retssikkerhedsundersøgelse fra 2021, og man fremhæver, at ud af 267 advokater svarede halvdelen, at retssikkerheden er dårligere i dag end for 5 år siden.
Der er altså tale om den samme undersøgelse, og på samrådet kunne jeg om undersøgelsen, der er lavet af Advokatsamfundet, oplyse, at kun 267 advokater ud af Advokatsamfundets medlemmer på ca. 6.000 advokater deltog i undersøgelsen, og den handlede om retssikkerheden i vores samfund generelt , dvs. ikke kun i forhold til det familieretlige område.
Jeg kunne endvidere oplyse, at på et spørgsmål om den generelle udvikling af retssikkerheden i samfundet de sidste 5 år svarede 50 pct. af advokaterne, at den er blevet dårligere.
På et tilsvarende spørgsmål for det familieretlige område svarede kun 27 pct., at retssikkerheden er blevet dårligere.
altså heller ikke i beslutningsforslaget i dag retvisende at bruge den undersøgelse til at pege på problemer med retssikkerheden særskilt i det familieretlige system.
Det er selvfølgelig lidt ærgerligt at skulle sige det igen, når vi nu har været igennem et samråd om præcis det, og derfor vil jeg heller ikke bruge mere tid på det.
Nu er det sat på plads igen, og derfor vil jeg så gå videre til det konkrete forslag.
Jeg mener, at forslaget her er blevet overhalet indenom af en undersøgelse, som VIVE netop har lavet af hele fuldbyrdelsesområdet, og derfor er det svært at se relevansen af det fremsatte forslag.
Undersøgelsen, der hedder »Fuldbyrdelsessager efter forældreansvarsloven – før og efter den familieretlige reform i 2019« – en lidt lang titel, men til gengæld dækkende for indholdet – er den 23. marts i år blevet sendt til Social- og Ældreudvalget.
Jeg nævnte den også kort på statusmødet om Familieretshuset den 31. marts, og jeg ved, at vi i den her uge har genfremsendt undersøgelsen til ordførerkredsen, hvis nu den skulle være blevet væk i nogens indbakke.
Formålet med undersøgelsen var at få viden om fuldbyrdelsesområdet, altså det, som beslutningsforslaget her handler om, og hvilken betydning den familieretlige reform har for behandling af fuldbyrdelsessagerne før og efter reformen.
Undersøgelsen belyser bl.a., hvordan de forskellige tvangsmidler, som systemet kan bruge, anvendes i praksis, når en forælder f.eks. ikke vil udlevere barnet til samvær.
De tvangsmidler er tvangsbøder; det er tilbageholdelse af den forælder, der ikke vil udlevere barnet; og det er afhentning af barnet med magt.
Undersøgelsen kom i stand, fordi VIVE tidligere har peget på, at der manglede viden om det her område, og fordi vores kolleger, der forhandlede det nye skilsmissesystem, var meget optaget af præcis det her.
Der var under forhandlingerne enighed om, at det af hensyn til retssikkerheden er vigtigt og rigtigt, at en afgørelse om forældreansvar kan fuldbyrdes.
Derfor er lovgivningen også med reformen, der er jo blevet forhandlet igennem under den tidligere borgerlige regering, ændret, bl.a. for at sikre, at tvangsbøder har en størrelse, der reelt kan påvirke forældrenes adfærd.
Når det er sagt, er jeg nødt til at minde om, at sager om fuldbyrdelse er meget belastende for barnet.
Det er sager, hvor børnene har været trukket igennem langstrakte forløb, fordi der er nogle forældre, der ikke vil anerkende og ikke vil respektere myndighedernes afgørelse.
Der er tale om § 7-sager, hvor familien først havde været i Familieretshuset, så i familieretten, hvor der er truffet en afgørelse om f.eks. samvær.
Hvis den ene forælder ikke vil følge rettens afgørelse, kan de ende tilbage i familieretten, for at afgørelsen kan fuldbyrdes.
Som undersøgelsen fra VIVE også viser, er der altså tale om komplekse sager med ofte meget omfattende konflikter.
Derfor ville et enigt Folketing med reformen have tydeliggjort i lovgivningen, at fuldbyrdelse kun kan ske af hensyn til barnet, og at den skal varetage barnets bedste.
Og der var enighed om, at der skal gøres alt for at undgå den potentielt sidste udvej, nemlig at barnet skal hentes med magt.
Og med magt menes, at politiet, kommunen og en børnesagkyndig fra Børneenheden møder op dér, hvor barnet befinder sig, med henblik på at tage barnet tilbage til den anden forælder.