Karsten Lauritzen (V), 2019-12-18:
Det er jo så lang tid siden, jeg har haft mulighed for at gå på talerstolen som privatist.
Sådan er det, når man har været minister i en årrække: Så får man lov til at stå heroppe som minister.
Jeg vil godt starte med at sige tillykke til finansministeren med finansloven.
Den første finanslov er jo den letteste i en regering sådan historisk set, så jeg håber, at finansministeren ikke synes, det har været alt for svært, for det bliver kun sværere herfra.
Det er nu ikke alene for at sige tillykke til regeringen, at jeg har bedt om ordet som privatist, men det er, fordi jeg ikke synes, at finansministeren og i øvrigt heller ikke Socialdemokraternes finansordfører har været helt loyale over for, hvad jeg skulle have sagt i min tid som skatteminister, og jeg vil gerne have mig frabedt at være regeringens forsvar for at øge afgiften på generationsskifter i virksomheder – bo- og gaveafgiften, generationsskifteafgiften.
Jeg synes, at regeringen skulle stå ved den politik, som man fører, og fremlægge saglige argumenter i stedet for at gøre det, som finansministeren gør, og som jeg gerne vil have mig frabedt, nemlig at tage brudstykker af, hvad jeg skulle have sagt, og gøre det til en legitimering af regeringens samfundsskadelige skattepolitik.
Så det vil jeg godt have mig frabedt.
Jeg vil godt gøre opmærksom på, at jeg har oversendt et svar til Folketinget, hvor jeg refererer, hvad den økonomiske vurdering i Skatteministeriet, hvad den fagøkonomiske vurdering af en bnp- og beskæftigelsesmæssig effekt er, og den er jo, som den er, og det er jo økonomernes vurdering.
Der står dog faktisk også i svaret – og det synes jeg ville have tjent til finansministerens ære at have nævnt – at der ikke ligger nogen egentlig empiri til grund for det her, men at der er økonomisk teori, og den økonomiske teori er jo, som den er.
Men det er ikke det samme, som at virkeligheden nødvendigvis er på den måde.
Så er det muligt, at nogle af dem vil opstå i København, i Aalborg eller i Aarhus.
Det er også hævet over enhver tvivl, at hvis man øger generationsskiftebeskatningen, som regeringen lægger op til, er der kapitalfonde – og jeg kan forstå, at det er noget, som Socialdemokraterne for nylig er blevet meget begejstret for – der vil opkøbe familieejede virksomheder, ikke med et ønske om at drive dem, hvor de er opfundet, og hvor de har eksisteret i generationer, men med et ønske om at kapitalisere dem så hurtigt som muligt, det er jo det, som kapitalfonde gør, og typisk sælge dem og flytte dem hen til et sted, hvor det er mere rentabelt at drive dem, f.eks. uden for landets grænser.
Når den tidligere regering og jeg som skatteminister nedsatte bo- og gaveafgiften til de 5 pct., handlede det om at sikre danske virksomheder på danske hænder.
Det handlede så om, at virksomhederne ikke skulle flytte til udlandet, og jeg synes virkelig, at regeringen, selv om det naturligvis er usandsynligt, at det vil ske, skulle genoverveje sin skattepolitik på det her område.
For man fører en virksomheds- og arbejdspladsfjendsk skattepolitik, og det vil føre til, at arbejdspladser vil forsvinde.
Det vil som minimum føre til, at arbejdspladser flytter sig væk fra der, hvor virksomhederne og de familieejede virksomheder er i dag, og til andre dele af landet, og jeg tror som politiker også på, at det vil føre til, at en del af de arbejdspladser vil forsvinde ud af landet, vel vidende, at det har vi ikke en stor økonomisk rapport, der siger.
Det, som jeg så synes er ekstra dobbeltmoralsk af finansministeren og regeringen, er, at når det handler om regeringens finanslov, hvor man bliver angrebet på, at der er et negativt arbejdsudbud, så er det ikke så vigtigt.
Så skal man ikke lytte til økonomerne, så er det lidt ligegyldigt, hvad de siger, fordi der er nogle andre politiske hensyn, som vil gøre, at det faktisk er en god finanslov.
Men de selv samme hensyn må så ikke gøre sig gældende, når det handler om generationsskiftebeskatning, for der er det, som økonomerne siger, lov.
Der vil jeg bare anbefale regeringen at lægge sig lidt imellem det: lytte til økonomerne, men også en gang imellem være politikere.
Det er en klokkeklar fornuftig politisk holdning at sige til de familieejede virksomheder: Vi vil gerne have, at I bliver i Danmark; vi vil gerne have, at pengene bliver i virksomheden; vi ønsker ikke, at de skal ende i statskassen, for der skaber de i hvert fald ingen arbejdspladser.
Så det var min bøn til finansministeren om at lade være med at tage et citat fra et folketingssvar og bruge det som forsvar for regeringens virksomheds- og arbejdspladsfjendske skattepolitik.
Der vil jeg håbe, at regeringen vil fremføre sine egne argumenter i stedet.