Christian Juhl (EL), 2017-05-23:
Tak for det.
Og tak til statsministeren for redegørelsen, som jeg finder væsentlig mere opmuntrende og venlig og konkret, end det har været tilfældet, når vi har diskuteret det tidligere.
Det synes jeg er godt, for det er, som om ikke kun ministeren, men vi alle sammen erkender de problemer, der er, men også erkender de muligheder, der faktisk kan opstå, hvis vi hjælper hinanden – ikke mindst med den alvorlige situation, der er i Grønland.
Den vil jeg gerne starte med, for den økonomiske situation er jo alvorlig, når så mange penge stammer fra Danmark.
Det vil jo være ønskeligt for ethvert samfund, at folk får demokrati og mulighed for at udvikle deres eget land – sådan har jeg det i hvert fald, og jeg kan høre, at hr. Søren Espersen ikke er tilfreds med det – og at man slås for størst mulig selvstændighed og demokrati for alle mennesker.
Det er nu sådan et princip, jeg har, og det synes jeg er et godt princip.
Jeg er også tilhænger af, at man decentraliserer magten i Danmark f.eks., uanset om hr. Søren Espersen kunne finde på at lave kampagner af den grund.
Derfor støtter jeg også de mennesker i Grønland, som har som mål at være selvstændig.
Jeg synes, det er et meget, meget flot og hæderligt mål, at man kan være herre i eget hus og bestemme det hele selv.
Hvis jeg skulle komme med et par kritiske punkter om udviklingen i Grønland, og hvor jeg gerne vil komme med en opfordring til politikerne i Grønland, så er det især i forhold til de problemer, der stadig væk er med socialt udsatte børn og unge i Grønland.
Det er ikke acceptabelt, at situationen er sådan, og vi er nødt til at gentage, at såfremt Grønland synes, at der er noget, Danmark kan gøre økonomisk eller ressourcemæssigt, så er vi nødt til at gøre det.
Op mod en tredjedel af grønlandske børn skal ikke leve under kummerlige vilkår eller blive misbrugt eller på anden måde have et liv, som ikke er ordentligt.
Det hører ikke hjemme i rigsfællesskabet, og derfor er vi nødt til at give så gode tilbud, at Grønland bruger de tilbud, og at vi arbejder os ud af den situation.
Så er der uligheden i Grønland.
Som socialist er jeg tilhænger af, at man bekæmper ulighed, og jeg kan se, at uligheden i Grønland er stærkt stigende.
Der er meget, meget stor forskel på de fattigste i bygderne og de rigeste i Nuuk, som har sørget for at få en god tilværelse, som er fuldt på højde med den danske.
Og det er vigtigt at være opmærksom på det, for selv om der jo er økonomiske problemer i landet, er det vigtigt, at man også arbejder med ulighedsspørgsmålet.
Det andet, jeg vil pege på, er selvfølgelig det store spørgsmål om uran.
Jeg og Enhedslisten vil støtte grønlændere, som synes, at man skal fortsætte politikken med nultolerance, og det vil sige, at man ikke graver uranen op.
Vi har problemer nok ude i verden med atombomber og atomoprustning, som der jo rent faktisk sker – de kalder det godt nok modernisering – og der er ingen grund til, at der bliver leveret mere uran til verdensmarkedet.
Tværtimod kunne jeg tænke mig, at vores regering i stedet for hjalp FN med at få forbudt de atomvåben, som nogle lande heldigvis har taget ansvaret for at prøve at lave en ny beslutning om i FN.
Desværre er den danske stol tom. Et andet spørgsmål er Thulekontrakten, som er blevet behandlet.
Der synes jeg det er vigtigt at vi siger: Nu vil vi snart have noget konkret på bordet.
Jeg har ikke den store optimisme, hvad angår regeringens muligheder for at finde en god løsning på det her.
Jeg tror, det ender med, at regeringen må have fat i tegnebogen, for det her kommer til at ende galt.
Der er heller ikke ret meget, der tyder på, at amerikanerne giver sig her.
Den allersidste historie er, at det ser ud til, at Royal Arctic Line nu mister transporterne til Thule; det ser ud til, at amerikanerne vil tage dem hjem.
Selv om Royal Arctic Line kan gøre det for halv pris, siger amerikanerne, at de har mere tillid til, at et amerikansk selskab også står for leverancerne til Thule.
Det synes jeg er meget, meget problematisk, og jeg vil gerne høre ministerens holdning til, hvad pokker vi skal gøre ved det.
Camp Century er jo heldigvis blevet synlig for rigtig, rigtig mange mennesker, og jeg synes, det er vigtigt, at vi presser på her.
Jeg synes ikke, der er nogen grund til – som statsministeren sagde i sin mundtlige beretning – at vi skal vente, fordi det jo godt kan tage 10 år, inden det lavradioaktive affald begynder at sive med smeltevandet ud til steder, hvor det kan gøre stor skade.
Jeg synes, vi skal prøve at få lavet nogle aftaler om, hvad det er, vi skal have ryddet op, og hvordan vi kan gøre det, og så må vi finde ud af at få betalt regningen og tage problemerne, i forhold til hvor alvorlige de er.
Altså, nogle rustne tønder ved Tasiilaq er måske ikke så stort et problem at tage fat i som det her lavradioaktive affald, og derfor er det vigtigt, at der er overblik og bliver lavet en prioritering.
Så vil jeg også gerne pege på kommunefogederne.
Jeg synes, det er vigtigt, at vi fortsat arbejder med det.
Jeg har det egentlig sådan, at jeg synes, at det at have én kommunefoged i en bygd må være hårdt.
Altså, hvis der var nogle mennesker, som gik lidt amok en lørdag aften, var det måske rarest at være to til at klare den opgave – og så skulle man sørge for, at der i alle bygder var et sted, hvor man kunne få dem til at køle ned igen.
Det problem skal vi arbejde videre med, lige såvel som politiet i Grønland jo skal have bedre vilkår.
Vi ved alle sammen, at der har været arbejdet med ordentlige telefonforbindelser, så man faktisk kan kontakte hinanden over hele Grønland.
Det er også et problem.
Så vil jeg sige, at i Færøerne går det jo straks bedre, og med en stigning i indtægterne på 50 pct. fra 2012 til 2016, først og fremmest fra fisk, jamen så er det jo nærmest et luksusproblem, vi snakker om, og derfor kan jeg godt forstå, at selvtilliden er stor i Færøerne.
Jeg har også forstået, at der skal bygges to nye tunneler nu, så der er der også arbejde til de bygningsarbejdere, som måtte have evner i den retning.
Og det tror jeg går helt fint – altså, der er ikke ret meget, der kan slå en færing af pinden lige i de her år.
Derfor er hele debatten om forfatningerne jo også vigtig.
Jeg drømmer om en situation, hvor vi får et rigsfællesskab med tre selvstændige riger eller tre selvstændige stater.
Det ville være et ægte rigsfællesskab.
Jeg synes ikke, man skal græde over det, hvis det er den form, vi på et tidspunkt når frem til.
Tværtimod vil det være meget mere ligeværdigt, end det er i dag.
Derfor synes jeg, at forfatningsarbejdet er spændende, og jeg vil med stor glæde følge det.
Og jeg har ingen fantasi til at forestille mig, hvordan det skal udvikle sig, for at det er i strid med grundloven.
Den snak synes jeg er uden indhold.
Hvis statsministeren vil fortsætte med den snak, er han nødt til at forklare, hvordan initiativerne i Færøerne og Grønland kan være i strid med den danske grundlov, når vi har en aftale med dem om, at de kan blive selvstændige, hvis de ønsker det.
Så kan det jo i princippet ikke være i strid med den danske grundlov.
Derfor ser jeg frem til, hvordan de to lande vil formulere deres nye forfatninger.
Jeg tror måske endda, vi kunne lade os inspirere af det.
Da ingen af dem tilsyneladende har tænkt sig at danne kongeriger, vil jeg især se på, hvordan de vil ordne det med alternativet til en konge.
Det synes jeg er rigtig, rigtig spændende, for det kunne være, at vi i Danmark kunne få inspiration til at danne republikken Danmark.
Vi må også respektere, at der nogle gange er forskellige interesser mellem Grønland og Færøerne, og at vi derfor må prøve at finde en måde at få det indarbejdet på, når vi forhandler internationalt, både i forhold til kvoterne, men også i forhold til alle de andre ting.
Det synes jeg er en god idé, og jeg har støttet det i Nordisk Råd.
Det ville være rigtig fornuftigt, især med den form, som Nordisk Råd har.
Der er ingen grund til, at de ikke er det.
Så er der klimaforholdene.
Det er enormt vigtigt, at vi overalt og især i det arktiske samarbejde arbejder for at bevare det klima, der er, men også for at gøre Arktis atomvåbenfrit.
Det er helt vanvittigt, at vi har så ustabile præsidenter med en finger så tæt på den røde knap, der kan udløse en katastrofe.
Der er masser af lande, som ikke burde have atomvåben, og vi burde simpelt hen sørge for, at de var væk.
Der kunne vi starte med Norden, og vi kunne starte med Arktis og sige, at der vil vi ingen atomvåben have.
Nu nåede jeg ikke at snakke om forsvaret og politiet og kontinentalsoklen og søkortene, som jo ikke er færdige endnu.
Jeg synes, det en skandale.
Jeg har et forslag til vedtagelse, som jeg gerne vil læse op:
Forslag til vedtagelse »Folketinget finder, at et ligeværdigt og respektfuldt samarbejde mellem Danmark, Færøerne og Grønland gavner alle tre lande i rigsfællesskabet.
Folketinget anerkender, at Færøerne og Grønland frit kan arbejde med egne forfatninger.
Folketinget opfordrer regeringen til at holde sig orienteret om Færøernes og Grønlands økonomiske udfordringer med at sikre en bæredygtig og holdbar samfundsudvikling og bidrage aktivt til at fremme investeringer i alle dele af rigsfællesskabet.
Folketinget konstaterer en øget international interesse i Arktis og Nordatlanten og opfordrer til en øget indsats til gavn for alle parter og til, at samarbejdet om udenrigs- og sikkerhedspolitikken mellem Danmark, Færøerne og Grønland fortsat prioriteres højt i overensstemmelse med principperne i Fámjin- og Itilleqerklæringerne og kongeriget Danmarks strategi for Arktis 2011-2020.