runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Peder Hvelplund (EL), 2016-06-02:
Jamen så kunne det jo være, at ordføreren skulle lytte lidt bedre efter, hvad der var, der blev sagt.
Det, der blev sagt, var, at man jo også har en legitim ret til at handle imod en besættelse.
Det betyder ikke, at man har ret til at begå terrorangreb eller sprænge busser i luften.
Ordføreren sagde tidligere, at Palæstina ikke er et land.
Og det er jo fuldstændig korrekt.
Så længe der foregår en besættelse fra den israelske stat side, har palæstinenserne ikke mulighed for at etablere en selvstændig stat.
Derfor vil det at anerkende en palæstinensisk stat jo også være et led i en proces.
Selv om det danske Folketing vedtog at anerkende en palæstinensisk stat, og selv om vi nogle gange kan tale med en stor stemme i Danmark, ville det jo ikke betyde, at der i morgen var en velfungerende palæstinensisk stat, men det ville være et led i en proces til at få en varig løsning.
I den forbindelse vil jeg bare gerne høre ordføreren, om ordføreren ikke er enig i det legitime krav om, at palæstinenserne får en selvstændig stat, og at vi anerkender den selvstændige stat.
Og hvis ordføreren er enig i det synspunkt, hvornår er tiden så moden til det?
Det var den ikke for 4 år siden, det var den ikke for 2 år siden, det er den ikke nu.
Hvornår er tiden moden til at anerkende en palæstinensisk stat?
Michael Aastrup Jensen (V), 2016-06-02:
Det sagde jeg, og det var indledningen på min tale.
Så det mener jeg selvfølgelig sjovt nok stadig væk her 10 minutter senere.
Lad mig så også vende den om og stille det modsatte spørgsmål, som jeg har prøvet at stille til Enhedslistens forskellige ordførere, der har stillet spørgsmålet til mig, nemlig: Hvor mange centimeter ville vi komme tættere på en varig politisk løsning og en fredsløsning, en tostatsløsning, hvis vi i Danmark besluttede at anerkende Palæstina som land?
Lad os se bort fra alt det med, at det ikke kan lade sig gøre, og at det ikke fungerer som et land, fordi de er besat og i øjeblikket ikke har en sammenhængende regering, der fungerer og alt muligt andet.
Hvor mange centimeter tættere på en forhandlet løsning ville vi komme, ved at vi lige pludselig meldte ud i en popmelding, undskyld mit sprog, at nu har vi anerkendt Palæstina som land?
Peder Hvelplund (EL), 2016-06-02:
Nu anerkender ordføreren jo heldigvis, at han er fuldstændig enig i kravet om, at palæstinenserne har ret til en selvstændig stat.
Det er vi jo fuldstændig enige om.
Hvad skal der så til, for at vi fuldfører det krav?
Nu rejser vi kravet i dag og beder om, at den danske regering bakker op om kravet om at anerkende en palæstinensisk stat.
Hvad skal der så til, for at regeringen følger op på sin egen politik, når den er enig i, at kravet er, at der skal oprettes en palæstinensisk stat?
Hvad afholder os fra at gøre det nu?
Michael Aastrup Jensen (V), 2016-06-02:
Jeg må indrømme, at det, jeg nu hører fra Enhedslisten, desværre ikke er overraskende.
Jeg kan bare sige, at jeg tager skarpt afstand fra det, at medlemmer af det danske Folketing synes, det er helt legitimt, at der er terroristgrupper på EU's terrorliste, som decideret skyder raketter, laver busbombning, laver knivangreb mo civile mennesker, som ingen aktier har i den her konflikt overhovedet.
At det skulle være legitimt, fordi vi har den her konflikt, kan jeg kun tage skarpt afstand fra, for jeg er dybt uenig i det.
Finn Sørensen (EL), 2016-06-02:
Så beklager jeg, at jeg hørte forkert, og det var altså ikke med vilje.
Men jeg er glad for, at jeg hørte forkert, for så fik ordføreren jo klart sagt, at Israel overtræder international lov.
Så det er fint.
Ordføreren siger, at der også er nogle brodne kar i palæstinensiske rækker.
Det er alle, der står bag det her forslag, enige om.
Alle er enige om, at en fredelig løsning på det her er det, palæstinenserne har mest ud af.
Kan ordføreren ikke prøve at få ind der mellem ørerne, at en anerkendelse af Palæstina er den bedste hjælp, man kan give de kræfter, der gerne vil have en fredelig løsning?
Michael Aastrup Jensen (V), 2016-06-02:
Tak for det.
Det har jeg altså ikke på noget som helst tidspunkt sagt, og det vil jeg gerne slå klokkeklart fast at jeg selvfølgelig ikke har.
For Israel har overtrådt flere elementer og gør det stadig væk, og jeg prøvede også både i min tale og i mine svar her at sige klokkeklart, at jeg ikke støtter den ene side frem for den anden.
Hele problemet med det her beslutningsforslag er, at man prøver at sige: Okay, nu er det ubetinget Israel, som er skurken i det her spil.
Og der er jeg bare ikke.
Jeg mener, at begge sider må komme med indrømmelser, og jeg har nævnt nogle konkrete eksempler tidligere, som jeg nok skal lade være med at trætte med.
Men det er det, jeg mener er vejen frem.
Det er det ikke at elevatere, hvis man kan sige det – det tror jeg ikke man kan, men nu siger jeg det alligevel – et land frem for et andet som skurk og så bare sige, at den anden part er helt perfekt.
Nikolaj Villumsen (EL), 2016-06-02:
Jamen når det her forslag er fremsat, er det lige præcis for at finde en fredelig løsning på en meget langvarig og blodig konflikt; det er for at få alle drab til at høre op.
Men jeg synes bare ikke, Venstre svarede på spørgsmålet.
Altså, vi har jo en klar FN-beslutning om, at dér, hvor grænserne skal være, er inden for 1967-grænserne.
Vi har resolution efter resolution fra FN's Sikkerhedsråd.
Altså, vi taler om klokkeklar international lov.
Hvorfor skal Israel slippe afsted med at overtræde den?
Michael Aastrup Jensen (V), 2016-06-02:
Det synes jeg heller ikke Israel gør.
Altså, vi presser hele tiden på med hvert eneste skridt, vi tager.
Vi har både Osloaftalen og rømningen fra Gaza, fra de besatte områder.
Men der mener jeg jo så også, hvis vi virkelig skal i gang med historietimen, at det var PLO, som på daværende tidspunkt valgte ikke at tage den fremstrakte hånd, som var genereret af det internationale samfund.
Det var hr. Nikolaj Villumsen, der gerne ville diskutere historie, så lad os diskutere historie.
Og det er derfor, vi i dag så mange år efter står i den her totalt fastlåste situation.
Problemet er, at man ikke løste det dengang.
Lisbeth Bech Poulsen (SF), 2016-06-02:
Jeg vil også sige med Rasmus Nordqvist, at det jo ikke er at gå enegang, når 137 FN-lande ud af 193 har anerkendt Palæstina som stat.
Når ordføreren siger, at det ikke er den rette vej at gå, at den rette vej er at lægge pres på osv., hvordan har det så specielt hjulpet i de sidste mange årtier at lægge pres på?
Der er ikke tale om to lande med det samme niveau af militær magt og økonomisk magt.
På Vestbredden er det stort set umuligt at forsørge sig selv, for de grupperinger, der er, kan ikke dyrke ret meget, fordi vandet bliver omdirigeret.
De kan ikke eksportere deres varer.
Vi har jo fået skabt et klientgørelsessystem, hvor vi er nødsaget til at bruge milliarder af EU-midler på at holde den her befolkning i live, fordi de stort set ikke kan forsørge sig selv.
Så hvordan er det lige, man skal få opbygget de her sunde systemer, når man er under besættelse?
Hvorfor er det ikke et land?
Det er bl.a., fordi Vestbredden er hullet som en schweizerost.
For hver dag, der går, bliver det mindre og mindre sandsynligt, at det nogen sinde kan blive et land, for de ulovlige bosættelser popper jo op alle steder.
Hver eneste gang man bruger den her Hilltopstrategi, hvor man opretter to bosættelser og en vej imellem, skal IDF, det israelske militær, gå ind og beskytte de her bosættelser på ulovlig jord.
For hver dag, der går, er der mindre og mindre land at gøre et land ud af.
Vi sanktionerer ikke Israel for fuldstændig at ignorere FN, ignorere international lov, der siger, at bosættelserne er ulovlige.
Og Israels regering fortsætter bare i raketfart med at udbygge dem.
Michael Aastrup Jensen (V), 2016-06-02:
Jeg kunne ikke rigtig høre et spørgsmål, men det er jo også helt fair kun at komme med en kommentar.
Jeg mener bare, at hvis vi går ind og kigger på de resultater, der har været tidligere, så kan vi se, at det ikke nytter noget så at sige bare at vælge side, som jeg synes svenskerne har gjort.
Det tror jeg ikke vi kommer et eneste skridt længere ved.
Lad os vende den om og spørge retorisk, for jeg kan jo ikke stille spørgsmål: Hvad har Sverige overhovedet fået ud af at foretage den her soloanerkendelse af Palæstina som land?
Jamen er vi kommet et eneste skridt længere mod en varig fredsløsning for de her to lande?
Svaret er nej.
Finn Sørensen (EL), 2016-06-02:
Det kan der svares klart ja til.
Så ja, det har svenskerne fået ud af det, men det handler jo ikke så meget om, hvad svenskerne får ud af det.
Det handler om, hvad palæstinenserne får ud af det, det handler om, hvad Mellemøsten og verdensfreden kan få ud af det.
Det er da helt fantastisk.
FN har i snart 50 år fordømt Israels besættelse og krævet, at Israel trækker sig tilbage til grænserne, så jo, det har man da.
FN fordømmer klart bosættelserne, FN har sagt, at Israel skal anerkende flygtningenes rettigheder.
Israel blæser på det hele.
Men det, jeg kan få ud af ordførerens tale, er, at vi ikke må gøre noget, som gør israelerne sure.
Og så spørger jeg bare ordføreren: Hvilke fremskridt kan man så fremvise af den holdning?
For det er jo den holdning, som EU har indtaget i så mange år.
Hvilke konkrete resultater er der i forhold til en fredelig løsning og til en anerkendelse af Palæstina?
Michael Aastrup Jensen (V), 2016-06-02:
Så det er jo lodret forkert at sige, at det internationale samfund ikke har leveret resultater.
Men dengang var der et PLO, som på grund af interne kampe – hvad ved jeg, der er mange historier om, hvad der gjorde det – sagde nej til at få en varig løsning.
Det var noget, som man jo senere kunne læse at daværende præsident Clinton var rigtig træt af, fordi han faktisk følte, han havde fået forhandlet en rigtig, rigtig god løsning på plads.
Men det er historie.
Nu bliver vi nødsaget til at se på, hvad det er, vi kan gøre nu.
Og det er at fortsætte ad samme spor.
Det nytter ikke noget bare at foretage en anerkendelse af et land, som ikke er et land.
Simon Emil Ammitzbøll (LA), 2016-06-02:
Men det har jo sådan set ikke noget med kategorier at gøre.
Det har noget at gøre med, at der har været skabt en usikkerhed om det her.
Derfor har hr. Peter Kofod Poulsen indkaldt til denne forespørgselsdebat.
Derfor er vi glade for, at Rigsadvokaten her til efteråret kommer med en redegørelse om brugen af samfundstjeneste.
Og når den er der, kan Folketinget i samdrægtighed finde frem til at sørge for at lægge snittet korrekt.
Det kan jo være, at fru Trine Bramsen bliver glad og finder ud af, at alt er i den skønneste orden.
Det kan være, at hr. Peter Kofod Poulsen bliver skuffet og finder ud af, at det ikke er tilfældet.
Men jeg tror, at vi alle sammen bliver glade, når vi finder ud af at lave en løsning, hvor snittet er der, hvor vi – som jeg hører debatten – alle sammen er enige om det skal være.
Peter Kofod Poulsen (DF), 2016-06-02:
Tak for det.
Jeg vil gerne spørge lidt ind til det her med resocialisering og forebyggelse, som ordføreren jo gjorde meget ud af i sin ordførertale, og tak for det.
Er det ikke rigtigt forstået, at vi som politikere bør anlægge en helhedsvurdering, altså både have fokus på offeret, men sandelig også på straf og på at resocialisere den kriminelle?
Altså, vi er nødt til at tage alle ting i betragtning.
Vi kan ikke stirre os blinde på en enkelt ting.
Når man lægger alle de her ting sammen, gør det så ikke et meget stort indtryk, når flere organisationer på området siger, at noget af det, der kan være rigtig svært for mange ofre, er den meget lille straf, der gives til folk, der begår kriminalitet, der i hvert fald i min verden er meget grov?
Synes ordføreren ikke, at det er tankevækkende og problematisk og noget, vi bør gøre noget ved?
Josephine Fock (ALT), 2016-06-02:
Jeg er fuldstændig enig med spørgeren i, at man skal anlægge et helhedssyn, og det er også det, jeg forsøger at gøre her.
de forurettede bl.a. enstemmigt på, at der simpelt hen er for lidt fokus på dem
I det sekund, de bliver forurettet eller forulempet, hvis det f.eks. er en voldsforbrydelse eller en seksualforbrydelse eller andre overtrædelser, skal der tages hånd om offeret.
Der skal f.eks. stilles en bistandsperson til rådighed, som følger offeret gennem hele forløbet.
Når man så stiller spørgsmålet, som jeg tror at hr. Peter Kofod Poulsen i virkeligheden også stiller mig, om, hvad offeret efterspørger med hensyn til hårdere straffe, siger de faktisk entydigt, at det, der er vigtigt for dem, er, at der en sanktion fra samfundets side.
Det er det, der gør, at de føler, at samfundet har hørt dem.
Peter Kofod Poulsen (DF), 2016-06-02:
Tak for det.
Jeg vil bare lige holde fast i det her med ofrene.
Jeg kan jo ikke være uenig i det, ordføreren er inde på, om, at vi nok alle sammen gerne vil gøre noget godt for ofrene.
Det jeg vil sige, er, at vi synes, at det nok har været et overset politisk tema i mange år, og derfor er det, Alternativet siger lige præcis om det, enormt positivt.
Men jeg kan læse et citat op af formanden for Dansk Kvindesamfunds Krisecenter: »...kan det virkelig være rigtigt, at han har tæsket mig så voldsomt, og så får han lov til at feje gader i tre måneder...«.
Samfundstjeneste.
Kan ordføreren ikke se, at det virker dybt uretfærdigt for folk, der i bogstaveligste forstand har fået bank?
Josephine Fock (ALT), 2016-06-02:
Det er nogle rigtig grimme ting, som personen i citatet tydeligvis har været ude for.
Det er jo vigtigt at forstå, hvad der betyder noget for folk.
Igen må jeg bare vende tilbage og sige, at det er klart, at der skal være en vurdering af, hvilke mennesker der kan leve op til at skulle gøre samfundstjeneste.
Den vurdering er der jo i dag.
Det er nemlig en sammenhængende vurdering.
Og nu skal jeg skynde mig.
Og det er ikke nødvendigvis at se gerningsmanden sidde i fængsel i x antal år.
Trine Bramsen (S), 2016-06-02:
Så vil jeg gerne igen spørge hr. Simon Emil Ammitzbøll fra Liberal Alliance, om han ved, hvad de kategorier, som hr. Simon Emil Ammitzbøll selv nævner han ikke vil være med til at give samfundstjeneste for, konkret dækker over.
Simon Emil Ammitzbøll (LA), 2016-06-02:
Nu er vi ude i den klassiske disciplin, nemlig at bruge den sagesløse ordfører på talerstolen som et medie for en debat mellem to andre folketingsmedlemmer.
Den har jeg altid afvist at deltage i, og det vil jeg også gøre i dag.
Trine Bramsen (S), 2016-06-02:
Jamen selvfølgelig er der sket en stigning, for det har jo været den politiske intention, fordi samfundstjeneste virker, så vi får flere ud af kriminalitet.
Og jeg må også sige, at samfundstjeneste som alternativ til en betinget fængselsstraf, hvor man altså ikke var kommet i fængsel, da må være at foretrække.
Jeg vil da hellere have, at man er i samfundstjeneste, end at man går i et kriminelt miljø og altså ikke sidder i fængsel, og det er det, der ville have været gældende i hovedparten af de her tilfælde.
Det var det, DF's ordfører ikke ville svare på før.
Men som jeg sagde lige før, er vi da interesseret i at se på det, hvis loven ikke bruges efter hensigten, for så er det da en fejl.
For det er da klart, at når vi vedtager lovgivning i Folketinget, skal den lovgivning da bruges efter hensigten.
Jan E. Jørgensen (V), 2016-06-02:
Jeg skal bare høre Socialdemokraterne – når man taler varmt for samfundstjeneste, og det mener vi i Venstre at der kan være rigtig mange gode grunde til – om der er en grænse for, hvad man mener samfundstjeneste skal bruges til.
For når man hører fru Trine Bramsen, lyder det jo, som om man kan bruge samfundstjeneste til alle former for forbrydelser.
Mener Socialdemokraterne, at sådan en forbrydelse som f.eks. brandstiftelse, hvor man sætter ild til en lejlighed, der brænder fuldstændig ud – bevidst, som hævn – også skal kunne straffes med samfundstjeneste?
Skal samfundstjeneste være godt nok til det?
Hvad med indsmugling af store mængder narkotika?
Skal samfundstjeneste kunne bruges som straf for det?
Trine Bramsen (S), 2016-06-02:
Nej, det, der jo står meget tydeligt i loven, er, at der stadig væk er tale om de kortere domme, og at man ikke må være en del af organiserede kriminelle miljøer.
Men jeg synes, det vil være forkert af mig at stå her og begynde at dømme.
Jeg er ikke dommer, jeg er lovgiver.
Dommene er det domstolene der afsiger, og derfor vil det også være umuligt for mig at gå ind i konkrete sager, hvor der kan være en række forhold der spiller ind.
Men det står meget klart beskrevet i lovgivningen, hvad det er for typer af domme, der kan give samfundstjeneste.
Og det er klart, at hvis praksis adskiller sig fra det, der oprindelig var tænkt i lovgivningen, er det da bestemt noget, vi skal se på.
Men det er altså klart beskrevet i loven, hvad det er for typer domme, man kan få samfundstjeneste i forhold til.
Det kan bestemt ikke bruges i de meget, meget grove sager med meget, meget lange domme, selvfølgelig ikke.
Simon Emil Ammitzbøll (LA), 2016-06-02:
Det var jo en tale, der kom vidt omkring.
Og tak for at blive citeret – det var jo helt korrekt citeret.
Men hvis man var gået lidt dybere ind i min opfattelse af retspolitikken også historisk, ville man vide, at det argument, som jeg bragte frem på talerstolen tidligere om bekymringen, i forhold til at der kunne komme selvtægt, også altid har været et bærende element i min opfattelse af retspolitikken.
Når vi nu er ved Det Radikale Venstre, sad jeg lige og fandt partiets oprindelige principprogram fra 1905 frem, hvori der står: »Straffelovgivningen bringes ved en gennemgribende Forandring i Overensstemmelse med Nutidens Opfattelse af Forbrydelse og Straf.«
Der kan man sige at nutidens opfattelse måske har ændret sig lidt hurtigere gennem årene end Det Radikale Venstres.
Så det kunne jo godt være, at man skulle vende tilbage til sin oprindelige tanke om, at det, vi vedtager herinde, skal være i overensstemmelse med nutidens opfattelse af forbrydelse og straf.
Og der tror jeg at fru Zenia Stampe enten er foran eller bagud i forbindelse med sine ønsker om, hvordan befolkningen skal opfatte samfundstjeneste.
Enten er det en opfattelse, der var i 1970'erne, og dermed er fru Zenia Stampe bagud, eller også er det en fremtidsvision, som endnu ikke er opnået, fordi den ikke er her nu.
Men er nutidens opfattelse ikke mere i overensstemmelse med det, jeg sagde, end med det, fru Zenia Stampe gjorde rede for?
Jan E. Jørgensen (V), 2016-06-02:
Jeg spørger, om Socialdemokraterne mener, at samfundstjeneste kan bruges eksempelvis ved mord – det må jeg så næsten forstå at det ikke kan – eller ved brandstiftelse, og det må jeg så næsten også forstå at det ikke kan.
Eller hvordan skal jeg forstå ordføreren?
Trine Bramsen (S), 2016-06-02:
Men der er jo sat en grænse for, hvor lang den fængselsdom, man er blevet idømt, kan være.
Det er jo det, der er grænsen.
Og der er jo altså stadig væk tale om de kortere domme, betingede som ubetingede.
Det er jo det, der er udgangspunktet.
Og jeg kan ikke stå her fra talerstolen og vurdere, om der er tale om brandstiftelse, der ville have givet 4 år i fængsel, for i så fald kan man jo ikke få samfundstjeneste.
Men hvis der er tale om, at man har fået en minimal straf og man ikke tidligere er straffet – vi skal huske på, at der primært er tale om førstegangstilfælde – ja, så vil man jo kunne få samfundstjeneste.
Simon Emil Ammitzbøll (LA), 2016-06-02:
Hvad sagde hr. Jan E. Jørgensen?
Jo, han sagde nogenlunde det samme som hr. Simon Emil Ammitzbøll.
Når man ser på tabellen og på, hvor langt den går op, i forhold til hvor hårde straffene kan være, og man samtidig taler om samfundstjeneste, så kan man godt være lidt bekymret for det i toppen af det, om jeg så må sige.
Er det virkelig rimeligt, at man bruger samfundstjeneste der?
Når jeg sagde det, var det, fordi vi jo lige er i måske gråzoneområdet, i forhold til hvor stregen skal trækkes.
I Liberal Alliance er vi store tilhængere af samfundstjeneste.
Vi er det især i to tilfælde, nemlig ved førstegangsovertrædelser og ved milde lovovertrædelser.
Til gengæld har vi det sådan i Liberal Alliance, at vi synes, at vold, voldtægt, trusler og overgreb mod børn skal straffes hårdere, end det bliver i dag, også selv om regeringen har repareret lidt på nogle af områderne.
Man skal gå tilbage til, hvorfor det egentlig er, at vi straffer.
Man kan straffe på grund af afskrækkelse, sådan at folk afholder sig fra at begå en forbrydelse.
Man kan straffe for at sikre, at folk ikke gentager deres forbrydelse; de lærer noget.
Man kan have en straf, der virker imod gentagelse.
Men vi straffer jo også for at sikre, at civilsamfundet ikke foretager selvtægt.
Vi straffer på vegne af civilsamfundet.
Vi har så at sige kollektiviseret eller nationaliseret, eller hvad man nu skal kalde det, straffen.
Det tror jeg er klogt.
Men vi er derfor også nødt til at have med, at der skal være et strafniveau, som er i overensstemmelse med de straffe, som ofrene forventer der er.
Derfor synes vi, det er fint, at vi nu får set nærmere på denne sag.
Tak til Dansk Folkeparti for at rejse debatten.
Vi synes, det er godt, at Rigsadvokaten skal afgive redegørelsen i efteråret, som justitsministeren så klart noterede.
Så vi er glade for, at det er der, det sker, for det er der, der sker noget i dansk politik.
Justitsministeren vil vende tilbage til Folketinget, og vi siger i dag klart og utvetydigt, at vi ikke vil have, at grov vold og alvorlige seksualforbrydelser ender med andet end fængsel.
Så jeg synes egentlig, at vi kan lande et meget afbalanceret svar i forhold til det her – det håber jeg da vi kan finde frem til – for jeg tror, at vi har en bred enighed om, at samfundstjeneste kan være godt der, hvor det nytter, der, hvor det gør en forskel, og der, hvor der ikke er tale om forbrydelser, der har en sådan karakter, at det vil være en hån i forhold til offeret, at man bruger samfundstjeneste i stedet for straf.
Trine Bramsen (S), 2016-06-02:
Jeg vil høre Liberal Alliances ordfører, om han kan gøre mig lidt klogere på det spørgsmål, som hr. Peter Kofod Poulsen ikke kunne svare på.
Der er de kategorier, som hr. Simon Emil Ammitzbøll nævner, eksempelvis grov vold og seksualforbrydelser.
Ved hr. Simon Emil Ammitzbøll, hvilke konkrete forseelser det dækker over?
Eller er det rene gætterier om, at det eksempelvis kan være gentagne voldsoverfald på kvinder, som hr. Peter Kofod Poulsen nævnte i sin tale?
Peter Kofod Poulsen (DF), 2016-06-02:
Så er det jo godt, at der ikke er nogen, der vil lovgive ud fra enkeltsager, men kan forholde sig til den stigning, der helt generelt er sket, og som ikke har noget med en enkeltsag at gøre.
Det er jo altså baseret på en række sager.
Det, jeg gerne vil høre ordføreren om i sidste runde, er: Er det helt utænkeligt, at Socialdemokraterne vil være med til at kigge på straffene for den her form for kriminalitet, altså f.eks. vold?
Lisbeth Bech Poulsen (SF), 2016-06-02:
Det gør det.
Og jeg tror, at det altid vil være naturligt, at organisationer, der arbejder med voldsofre af forskellige kategorier, vil have det synspunkt, at de i hvert fald repræsenterer nogle interesser hos nogle, som synes, at den straf er for lav.
Jeg tror så også, at man i nogle tilfælde altid vil synes, at en straf er for lav, hvis man er blevet udsat for voldtægt eller voldeligt overfald, eller hvad det er.
Der må vi jo opveje de forskellige ting, herunder retsfølelsen, og samtidig spørge, hvad det er, der i højeste grad sikrer, at der ikke bliver begået ny kriminalitet.
De to hensyn må vi herinde afveje.
Jan E. Jørgensen (V), 2016-06-02:
Det er lidt ærgerligt, når debatter i Folketingssalen går hen og bliver meget sort-hvide.
Altså: Venstre og regeringen synes, samfundstjeneste er en god strafform til nogle typer forbrydelser.
Og spørgsmålet er sådan set kun, hvor den streg skal sættes.
Jeg går ud fra, at man også i Socialistisk Folkeparti er enig i, at der er forbrydelser, der er så grove, at man ikke skal kunne, og nu siger jeg det så igen, slippe med samfundstjeneste, for jeg går også ud fra, at Socialistisk Folkeparti er enig med mig i og med, tror jeg, resten af verdens befolkning i, at det naturligvis er værre at sidde i fængslet end at udføre samfundstjeneste.