Karen J. Klint (S), 2018-12-11:
Tak for det.
Jeg har som ordfører for Socialdemokratiet også læst forslaget derhen, at det var opløsning af en forening ud fra det, der er sagt af imamen i foreningen.
Der skal ikke herske nogen tvivl om, at vi som parti tager afstand fra den retorik og de holdninger og meninger og de opfordringer, som kommer fra disse hadefulde steder.
Det er utrolig grænseoverskridende, at personer i sådanne stillinger opfordrer til vold og terrorhandlinger, hvis det finder sted.
Afsættet for beslutningsforslaget er især en konkret prædiken, som imamen fremsagde i marts 2017, og som anklagemyndigheden rejste tiltale mod pågældende imam for i juli 2018, altså lang tid efter.
Sagen står til at komme på, så vidt jeg husker, den 26. marts 2019, altså 2 år efter at de udtalelser er faldet.
Tiltalen lyder, som jeg har læst den i en pressemeddelelse, at anklagemyndigheden rejser tiltale mod en hadprædikant, fordi imamen har sagt: Dommedag oprinder ikke, før muslimer bekæmper jøderne, således at muslimerne slår dem ihjel, og jøden vil skjule sig bag sten og træer, og stenen og træerne vil sige: O, muslim, o, Guds tilbeder, der er en jøde bag mig, så kom og dræb ham.
Den pågældende imam bifalder altså drab på jøder.
Og det skal der ikke herske nogen tvivl om at vi tager den kraftigste afstand fra.
Man kan simpelt hen ikke i Danmark have sådan nogle holdninger til andre medborgere i det danske samfund eller i verden.
I et åbent demokrati med grundlovssikrede frihedsrettigheder er det uhørt, at de frihedsrettigheder, man selv har, til at tro og tænke og tale og til at danne foreninger misbruges til at prædike had og vold, ja, sågar billige drab på konkrete medborgere.
Vores gamle grundlov har efter min opfattelse meget stærke paragraffer om vores frihedsrettigheder, også rettigheder til at danne foreninger og til at dyrke sin gud.
Sådanne rettigheder er dog aldrig uden grænser, og er vi ovre i troslovreglerne, er der faktisk grænser for netop det, der er nævnt her i forrige spørgsmål, omkring sædelighed og den offentlige orden.
Men så er man ovre i anerkendte trossamfund med hensyn til nogle af forholdene.
Derfor er det godt, at domstolene nu kommer til at tage stilling til, hvad der kan siges af en imam, som ikke er ansat i et anerkendt trossamfund.
For den moské, vi omtaler i dag, har ikke søgt nogen godkendelse, så den er ikke på listen over anerkendte trossamfund.
Det vil så også sige, at den lov, vi har vedtaget, om tilsyn med andre trossamfund uden for folkekirken eller decorumkrav til de gejstlige ikke umiddelbart gælder her.
Det er jo så det, der bliver spændende at få afklaret.
Vi er meget på linje med det, som justitsministeren har sagt, og vi har jo fået svar, også før vi gik i gang med drøftelserne her.
Den redegørelse, ministeren har haft med i sin tale her, synes jeg siger de ting, som der er rejst spørgsmål om i beslutningsforslaget, nemlig at det vil være meget vanskeligt at gå den vej for at få lukket eller opløst den forening, der står bag den moské, som vi taler om.
Men vi ønsker at afskaffe parallelsamfund, og vi ønsker på en eller anden måde at komme i dialog med de samfund, der prædiker had, for ligesom at vise dem, at det tager vi afstand fra.
Jeg vil også tillade mig at sige her, fordi jeg også er kirke- og religionsordfører, at der jo faktisk er ret mange gejstlige ledere på tværs af trossamfund, der har et formidabelt samarbejde for at fremme mellemfolkelig forståelse, religiøs tolerance og fred.
Der kunne man godt tænke sig, at nogle af de gejstlige, som ikke er med blandt anerkendte trossamfund, også kommer ind i nogle netværk, hvor de ikke bare fortsætter de oldnordiske syn på andre mennesker og taler ned om andre eller laver kulturel eller social kontrol, både inden for egne rækker, men bestemt også uden for egne rækker.
Det kan vi kun tage afstand fra.
Vi tror ikke på, at vi kommer ret meget længere i forhold til en redegørelse, når det er så få sager, der bygges på her.
Så vidt jeg har forstået, er der faktisk kun den her ene sag, og den er jo så ikke afklaret ved en domstol endnu.
Så det kan være, at tiden fremadrettet vil sige noget andet.
Men som sagen står lige nu, kan vi ikke støtte B 14.
Men vi har noteret os, at justitsministeren nu åbner for en indberetningsordning, og den ser vi frem til.