runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Katarina Ammitzbøll (KF), 2021-02-03:
Konsekvenserne af covid-19 er som bekendt store og ubehagelige.
Børnene har været sendt hjem fra skolerne – heldigvis kommer de små tilbage på mandag – efterskolerne står tomme, højskolerne ligeså, og det, som skulle være en uforglemmelig oplevelse for livet fra ungdomsuddannelserne, fra erhvervsuddannelserne, fra universiteterne og akademierne med både læring og dannelse og ikke mindst måske etablering af nye langvarige venskaber er blevet til undervisning bag skærme alene.
Hospitalerne har reduceret kapacitet for behandling og undersøgelse af ikke-covid-19-relaterede lidelser, hvilket helt uundgåeligt vil medføre uopdagede og dermed ikke behandlede sygdomme i tide.
Det kan være kræft, der ikke opdages i tide.
Det har vi set eksempler på her fra foråret, og det har haft fatale konsekvenser.
Som en læge sagde til mig for nylig: Vi kan ikke redde de gode liv, når vi skal, for vi skubber en pukkel foran os, og vi har ikke kapaciteten, når vi får brug for det.
Vi ved jo også, at vores ældre har været hårdt ramt af besøgsrestriktionerne, ligesom dem, der bor på de kommunale og regionale bosteder, og sådan kan vi blive ved.
Mange af os er også blevet ramt på fysikken nu, hvor fitness- og træningsmuligheder er reduceret, og vi selv sidder bag en skærm.
Jeg har selv fået en dårlig skulder af alt det skærmarbejde og statisk skærmarbejde.
Når vi så kommer til de økonomiske konsekvenser, styrtbløder virksomhederne, restauranterne, og København her omkring os ligger helt øde.
Mange af vores virksomheder vil desværre gå konkurs, og de får deres livsværk smadret.
Andre kan måske få lavet en rekonstruktion og komme langsomt videre.
Hjælpepakkerne har jo været en kæmpe hjælp, og heldigvis har vi haft en solid økonomi her i Danmark, der kunne gøre det, men det kan jo ikke erstatte den daglige drift eller omsætning.
Man er jo på kunstigt åndedræt.
Derfor er der jo behov for en genåbningsplan ud fra nogle klare principper, måltal og prioriteringer, altså en plan for en sikker genåbning, så uddannelsessektoren og erhvervslivet får nogle pejlemærker.
Det er meget vigtigt.
Vi er jo et vidensamfund, men desværre bærer regeringens håndtering af coronaen jo ikke præg heraf.
De bliver sat bagerst i køen, og det gælder særlig også vores videregående uddannelser.
Derfor har vi sammen med de andre borgerlige partier fremsat en vedtagelsestekst, som vi håber at der kan skabes et flertal for.
Lars Boje Mathiesen (NB), 2021-02-03:
Det samme regnestykke, som man lavede i maj måned.
Da fik vi en rapport, som viste, hvad der ville ske med smitteudviklingen, hvis man åbnede i fase 1, hvad der ville ske med smitteudviklingen, hvis man åbnede i fase 2 og fase 3.
Da fik vi da beregninger på det, og hvor er de?
Så er det da klart, at man, hvis man så vurderer, at man kan sige, at det inden for den her sandsynlighed ville betyde sådan og sådan, hvis man lod folk komme tilbage på efterskolerne, skal vurdere det i forhold til det smittekontakttal, der er nu, og hvor det vil ende der.
Men man skal jo se på: Hvad er der rum i?
Hvad er der mulighed for?
Men den tilgang, hvor man siger, at man så ikke kan åbne noget som helst op, før man overhovedet ikke har noget smitte i samfundet mere, er jo ganske uholdbar.
Og heldigvis begynder Folketingets partier den 1. marts at skulle stå til ansvar over for de beslutninger, de traf omkring genåbningen.
Lige nu har de bare kunnet give aben videre til regeringen, og det synes jeg faktisk er ret træls.
Peder Hvelplund (EL), 2021-02-03:
Jamen det er jo lige præcis det, og det er også derfor, det i sidste ender med at være en politisk beslutning, og det er derfor, jeg ikke helt forstår hr. Lars Boje Mathiesens frustrationer over, at vi ikke kan få de der regnestykker.
For jeg ved ikke, hvad det er for nogle regnestykker.
Altså, hvad er det præcis og eksakt for nogle regnestykker, som skulle kunne vise, at vi nu kan åbne op?
Hvis man ser på genåbningen her for 0. til 4. klasse, er den behæftet med en enorm usikkerhed.
Det er jo, fordi der politisk er et stærkt ønske om at få åbnet op, men vi gør det jo, og det er også derfor, jeg siger, at jeg gør det med hjertet i halsen.
For der er en vis usikkerhed forbundet med det.
Så hvad er det for et eksakt regnestykke, hr. Lars Boje Mathiesen forestiller sig at man skulle kunne lave?
Lars Boje Mathiesen (NB), 2021-02-03:
Jeg vil sige to ting: Jeg deler absolut den frustration med hensyn til møderne.
Det har jeg faktisk også tilkendegivet over for ministeren gentagne gange.
Jeg er faktisk begyndt at dokumentere og har dokumenteret til ministeren, at jeg ikke har åbnet mine mails med de her dokumenter, før mødet var slut, simpelt hen fordi jeg ikke ville have skudt i skoene, at det var mig, der stod for det.
Så jeg kan love for, at jeg deler den frustration så meget, at jeg er gået det skridt, som jeg følte jeg burde, for jeg synes, det er utilstedeligt at gøre det.
Så det deler jeg til fulde.
Angående det andet har jeg ikke en forestilling om, at der bliver fastslået et facit om det her.
For det er jo prognoser, og det har det jo altid været.
Da alle Folketingets partier, også Enhedslisten, vedtog de fire genåbningsfaser, var det også baseret på prognoser om, hvordan det udviklede sig, hvor mange man troede ville blive indlagt på intensiv – det var faktisk et langt højere tal, end hvad vi har nu – og det gik man med til på det tidspunkt sidste år.
Så det hele er baseret på prognoser.
Martin Geertsen (V), 2021-02-03:
Det er slet ikke for at blande mig i grænsekrigen mellem Nye Borgerlige og Dansk Folkeparti.
Den skal jeg ikke i klemme i.
Det er noget helt andet.
Nu kan vi forstå på regeringen, at man endelig vil begynde at lave nogle beregninger, som går målrettet på erhverv, og man vil endda muligvis – forhåbentlig, det er i hvert fald det, regeringen siger – gå længere ned i tragten og lave meget, meget målrettede beregninger.
Så målrettede, man kan gøre, i forhold til effekt af forskellige genåbninger.
Punktum.
Hr. Lars Boje Mathiesen og jeg har sammen deltaget i ufattelig mange følgegruppemøder igennem det seneste års tid, og jeg husker det, som om vi på mange leder og kanter har stillet de samme spørgsmål.
Og jeg skal bare høre: Har hr. Lars Boje Mathiesen på noget tidspunkt på de følgegruppemøder hørt regeringen sige, at de gerne vil lave de der målrettede beregninger til hr. Lars Boje Mathiesen og til hr. Martin Geertsen – før nu?
Peder Hvelplund (EL), 2021-02-03:
Tak for det, og tak for ordførerens tale.
Jeg er glad for bemærkningen om, at man ikke må referere fra covid-19-følgegruppemøder, for jeg har nogle gange haft opfattelsen af, at ordene knap nok var kommet ud af ministerens mund, før man kunne læse dem på nettet, i B.T. eller på TV 2-nyhederne.
Men det er jo i hvert fald godt, at vi har en enighed om, at man ikke behøver at referere så ivrigt fra dem.
Men jeg vil godt lige fortsætte lidt der, hvor fru Kirsten Normann Andersen slap, for når vi har lavet nedlukninger, er det jo sket på et sundhedsfagligt grundlag.
For det, vi jo ved virker, er at nedbringe aktiviteten i samfundet.
Men når vi får tallene fra SSI, får vi jo hver gang at vide, at de er behæftet med en enorm usikkerhed.
Det var der jo også i forhold til genåbningen.
Da havde Nye Borgerlige jo ikke nogen problemer med at sige, at vi skulle åbne op, selv om tallene var behæftet med så stor usikkerhed.
Så har hr. Lars Boje Mathiesen ikke en forståelse for, at man ikke bare kan lave et regnestykke og så sige, at det er sådan, det er, fordi der er så mange ubekendte faktorer?
Lars Boje Mathiesen (NB), 2021-02-03:
Man havde heller ikke de der beregninger på, om det ville virke at lukke skolerne ned – det havde man heller ikke dokumentation for.
Da vi sidste sommer lod folk komme tilbage på efterskolerne og åbnede op for restauranterne, lå der er heller ikke dokumentation for, at man godt kunne gøre det.
Så der er jo en lang række forestillinger om, at det her Folketing og regering kun har truffet beslutninger efter sundhedsmyndighedernes anbefaling.
Arh, det er vist en farlig vej at gå nedad, efter at den sidste rapport – den der store, tykke, grønne – er kommet, ikke?
Så tror jeg nok, man skal være meget varsom med at sige, at man slavisk følger, hvad sundhedsmyndighederne siger.
Der er jo altid et usikkert element i det.
Men derfor er det da vigtigt at få de her konkrete, eksplicitte beregninger.
Hvad med f.eks. udendørs fodbold?
Ved man overhovedet, om det har en effekt, at vi har lukket ned for det?
Nej, det gør man ikke.
Men det skal vi da vide; ellers skal det da ikke være lukket det ned.
Kirsten Normann Andersen (SF), 2021-02-03:
Men det bliver jo gentaget igen og igen på de følgegruppemøder, som ordføreren selv henviser til, at der jo netop er så mange usikkerheder.
Det er også det, der fremgår at tillægsnotatet.
Der er så mange usikkerheder; der er så meget viden, vi ikke har.
Vi ved ikke, hvordan B117 kommer til at udvikle sig.
Der er rigtig meget usikkerhed, som gør, at vi ikke kan få de her beregninger.
Anerkender ordføreren ikke det – eller har ordføreren nogle andre, der kan lave de beregninger, der giver os stik- og hugfast viden om, hvad det er, vi kan åbne i fremtiden?
Lars Boje Mathiesen (NB), 2021-02-03:
Ja, det gør jeg, for ellers var der ikke nogen grund til at bede dem om at regne på det.
Hvad de kommer ud med, kan jeg jo ikke sige noget om endnu.
Men hvis man ikke mente, at der var et formål med at få de her beregninger, så var der jo ingen grund til at sætte arbejdet i gang – så selvfølgelig mener jeg da det.
Kirsten Normann Andersen (SF), 2021-02-03:
Tak for det.
Og tak for ordførerens tale.
Det var bestemt en gentagelse af, at det da ikke kan passe, og at der da må være en mulighed, en vej, vi ikke har set endnu, en måde, vi kan gøre tingene på.
Det er et udsagn, som bliver gentaget igen og igen.
I forhold til beregninger, vil jeg sige til hr. Lars Boje Mathiesen, vil jeg blot spørge: Med den rapport, som vi fik i mandags, på 24 sider, med en meget grundig gennemgang af, hvad det er for nogle forbehold, der bliver taget i forhold til beregningerne, ville ordføreren så føle sig fuldstændig sikker på, at vi kunne træffe nålestiksbeslutninger om genåbning, når man har nogle parametre, der siger, at der vil være mellem 650 og 2.000 nye smittetilfælde om dagen med henholdsvis 40 eller 110 daglige indlæggelser den 1. april?
Altså, det er spændvidden bare for 0.-4. klasse.
Mener ordføreren, at man nogle steder er i stand til at lave nogle beregninger, der kan gøre det så præcist, at ordføreren rent faktisk også mener, at vi kan træffe valide beslutninger om genåbning af nogle som helst steder lige nu?
Lars Boje Mathiesen (NB), 2021-02-03:
Nej, det har jeg ikke.
Og det har jeg efterlyst.
Det kan jeg så svare konkret på.
Jeg synes, det er mærkeligt, for der må jo have ligget nogle beregninger tidligere.
Normalen er jo, at vores børn går i skole, og derfor burde der have været en dokumentation for, at vores børn ikke kunne blive ved med at gå i skole, altså at man kunne sige, at man ikke kunne håndtere smitten, hvis der var 0.-4. klasse.
Nu har man rullet det tilbage.
Jeg er glad for det.
Jeg mener aldrig nogen sinde, at man burde have lukket skolerne ned for dem, for der var ikke nogen dokumentation for det.
Samtidig undrer jeg mig over, hvorfor man, når man i maj måned sidste år kunne lave nogle faser om, hvad man udviklede, så ikke kunne have ført dem videre.
Så jeg undrer mig over den manglende dokumentation, absolut.
Martin Geertsen (V), 2021-02-03:
Lad mig spørge på en anden måde: Har hr. Lars Boje Mathiesen på noget tidspunkt fået de beregninger, altså har hr. Lars Boje Mathiesen i offentligheden set beregninger fra regeringen, som er gået meget målrettet på det her, før nu?
Lars Boje Mathiesen (NB), 2021-02-03:
Nu har der været rigtig mange møder.
Om jeg kan huske alt, hvad der er blevet sagt på dem, ved jeg ikke.
Jeg ville meget gerne svare.
Jeg elsker at svare, som jeg kan, men jeg er faktisk her som rookie i tvivl om, hvad jeg må referere fra i forhold til sådan nogle møder.
Det er derfor.
Jeg ville ellers meget gerne svare på det.
Men jeg er simpelt hen i tvivl om, hvad jeg må referere her.
Jeg beklager, men det ved jeg simpelt hen ikke.
Naser Khader (KF), 2021-02-03:
Tak, formand.
Der er sket meget, siden jeg sendte § 20-spørgsmålet til udenrigsministeren i fredags.
Astrid Krag (S), 2021-02-03:
Tak for det.
Jeg glæder mig rigtig meget til det møde, jeg håber vi har i næste uge.
Jeg kigger ned på min ministersekretær, og jeg ved ikke, om det er indkaldt, men det er tanken, at vi skal have et møde i næste uge, hvor vi gennemgår erfaringerne fra de frikommuneforsøg og i øvrigt også resultaterne af den kulegravning af reglerne på området, som regeringen og KL jo har lavet sammen.
Alt dette giver os, synes jeg, nogle virkelig gode hints om, hvordan Barnets Lov skal indrettes, sådan at socialrådgiverne og sagsbehandlerne derude har tiden til familierne, til børnene, til den ordentlige sagsbehandling, hvor børnene bliver hørt, hvor familierne bliver hørt, og hvor det ikke er en lang liste af proceskrav, der skal tikkes af, der kommer først, men faktisk den faglige substans i behandlingen af sagerne.
Karina Adsbøl (DF), 2021-02-03:
Tak for det.
Videnscenteret var jo netop noget af det, som vi tog op i forhandlingerne om reserven, og i Dansk Folkeparti har vi også tidligere fremsat forslag om, at man selvfølgelig skal kigge på netværkets ressourcer, så barnet kan bevare sin kontakt til sit netværk.
Men når ministeren i forhold til det her omkring kvalitet i sagsbehandlingen siger, at det skal styrkes, så mener vi jo fra Dansk Folkepartis side, at der mangler en kvalitetssikring.
Der er rigtig mange socialfaglige skøn, og der er rigtig mange fejl og mangler, kan man sige, i handleplaner og i § 50-undersøgelser.
Hvordan vil ministeren sikre kvaliteten og retssikkerheden i sager i forhold til familier og børn?
Astrid Krag (S), 2021-02-03:
Det er jo en meget rigtig betragtning.
Jeg tror jo netop, at nogle af de allerallermest triste børnesager igennem danmarkshistorien, som vel har sat sig hos os alle sammen i en eller anden udstrækning, har været på baggrund af det, altså familier, der er flyttet, lige før børnene ellers ville have fået den hjælp, de havde brug for, og som på den måde har ladet børn vokse op under nogle rammer, som ikke er for børn, for at sige det mildt.
Der er jo blevet strammet op i den henseende i både Barnets Reform og overgrebspakken, men jeg vil også være meget åben over for at diskutere med Dansk Folkeparti, om der er yderligere, vi kan gøre.
Noget af det her handler jo i hvert fald om, at sagsbehandleren også skal have tid nok til at videregive oplysninger og efterspørge oplysninger fra den kommune, man er tilflyttende fra.
Morten Messerschmidt (DF), 2021-02-03:
Tak for det, og den bekræftelse tager vi med, og det vil fru Karina Adsbøl så notere sig, for det bliver hende, der kommer til forhandlingerne.
En af de ting, som kan være en udfordring, er jo, hvis vi, når hele sagsbehandlingen her finder sted, har at gøre med – hvad kan vi sige – ofte ressourcesvage familier.
Hvordan vil regeringen sikre, at det sker, altså at det, hvis f.eks. en forælder i én kommune er fundet uegnet til at løfte forældreansvaret, så også bliver kommunikeret til den nye bostedskommune?
For ellers kan man jo ligesom hele tiden løbe fra det her ansvar, og så er det børnene, der bliver ladt i stikken.
Astrid Krag (S), 2021-02-03:
Jeg tror jo, at vi som samfund har ganske, ganske meget at lære i forhold til børneinddragelse og at få børns stemme frem, og derfor er jeg også glad for, at vi i et næsten fuldstændig enigt Folketing – Nye Borgerlige var ikke med, men det var alle andre partier – før jul aftalte at afsætte midler til et videnscenter for børneinddragelse og udsatte børns liv.
Så der er ingen tvivl om, at der her ligger et arbejde foran os, og at en del af det simpelt hen også handler om at få klædt de fagpersoner, der skal sidde med det her, ordentligt på til at kunne det.
Så hørte jeg i starten spørgeren kredse meget om det her med, om familie og netværk kan fylde mere.
Et af vores forslag er, at vi skal udvide mulighederne for at kunne blive netværksplejefamilie, så flere af de voksne, der er omkring barnet, og som barnet kender, skal kunne komme i betragtning til at være plejefamilie.
Jeg syntes, jeg også hørte spørgeren kredse om det.
Pernille Skipper (EL), 2021-02-03:
Tak, formand.
Vil ministeren redegøre for, hvordan man vil tilgå de offentlige overenskomstforhandlinger og sikre en økonomisk forhandlingsramme, der giver plads til et mærkbart lønløft til de ansatte i den offentlige velfærdssektor, der gennem deres indsats under coronakrisen har dokumenteret, hvor værdifulde de er for det danske samfund?
Morten Messerschmidt (DF), 2021-02-03:
Det, der egentlig ligger mig på sinde her, er netop spørgsmålet om, hvordan man inddrager den øvrige familie, og der kan jeg også konstatere, at der er meget stor praksisforskel på den indstilling, der så kommer fra de kommunale socialforvaltninger.
Altså, når man taler med et måske 10-11-årigt barn, kan det godt være, at barnet kan sætte ord på det, der ikke fungerer og ikke er godt i hjemmet, men som barn at have en holdning og ovenikøbet blive bedt om at tage stilling til, hvad der så skal ske, kan være meget, meget svært.
Vil man gerne bo hos bedsteforældrene?
Er det en ældre søskende, der vil påtage sig ansvaret?
Eller skal det være en helt ny familie?
Derfor er det jo rigtig fint at have et godt udspil og indstille til en second opinion og partsstatus osv. osv.
Det, der er min bekymring eller interesse, er, hvordan det i den virkelige verden kommer til at ske.
Altså, hvordan sørger vi for, at barnet ikke bare giver nogle svar på, hvad hun gerne vil, men også er i stand til at forstå alvoren i det?
Astrid Krag (S), 2021-02-03:
Send mig endelig gerne oplysninger om konkrete ting, jeg skal kigge nærmere på.
Det er ikke noget, jeg kender på forhånd, og derfor kan jeg heller ikke sige noget om det her i salen.
Men når vi snakker om at give børnene partstatus, så de bl.a. kan få klageret – det er jo en af de ting, der følger med i forhold til beslutninger i deres egen sag – så er det jo ikke kun i forhold til anbringelser, men også i forhold til forebyggende foranstaltninger, som spørgeren spørger ind til, som kan være familiestøtte, kontaktpersoner og andet.
Når det kommer til second opinion og børns tilknytning, må jeg sige, at tiden gået, men det må jeg jo så svare på næste gang.
Karina Adsbøl (DF), 2021-02-03:
Okay, men ministeren svarede ikke på det, for det handler sådan set om, at loven ikke bliver overholdt, som det fungerer i dag.
Det handler det om.
Det handler om, at Barnets Reform ikke er ordentligt implementeret.
Det handler det bl.a. om.
Men ministeren svarede ikke på det, der står i regeringens udspil på side 13, altså »Second opinion, når anbringelser afvises eller ændres«.
Hvorfor – spørger jeg ministeren – handler det kun om, at man skal have det, når man skal komme væk fra hjemmet?
Skal der ikke også være en second opinion, når man skal tvangsanbringes uden for hjemmet?
Hvorfor er det kun den ene vej, det skal gælde?
Det må ministeren gerne give et svar på.
Så vil jeg lige sige i forhold til det tidligere spørgsmål, vi havde, at der altså er en dokumentar om en ung pige, som forsøger at få ophævet sin adoption, som jeg synes ministeren skal se.
Astrid Krag (S), 2021-02-03:
Først vil jeg, med hensyn til hvor dårligt vi lykkes med at høre børnene i dag, og det, fru Karina Adsbøl siger, om, at vi nu vil bygge ovenpå, sige: I virkeligheden ønsker vi jo at få gjort noget grundlæggende anderledes.
Jeg tror, det er hvert eneste år, Dansk Folkeparti indkalder til en forespørgselsdebat her i Folketingssalen, hvor vi diskuterer, hvorfor de pæne ord i Barnets Reform ikke er blevet til virkelighed, og det siger mig, at vi har brug for at gøre det her grundlæggende anderledes.
Derfor er der en helt ny Barnets Lov, hvor de her børn får flere rettigheder, og hvor det står ganske tydeligt, at inddragelsen af barnet står først og sidst i enhver sag.
Karina Adsbøl (DF), 2021-02-03:
Jamen faktum er, minister, at vi i dag har Barnets Reform, og i loven står der, at børn skal høres, og at deres stemme skal vægtes, selvfølgelig afhængigt af deres alder.
Men nu vil regeringen så lægge oveni.
Altså, faktum er jo, at den lov, vi har i dag, ikke er fuldt implementeret i de 98 kommuner, og så bygger man ovenpå.
Så ministeren svarede heller ikke i det tidligere spørgsmål om, hvordan loven så kommer til at se ud.
Den anden ting og baggrunden for, at jeg spørger, er jo, at regeringen på side 13 i sit udspil siger, at man skal have en second opinion, når en anbringelse afvises eller ændres.
Der står: »Det er ikke altid, at kommunes børn og ungeudvalg er enige i forvaltningens faglige indstilling om, at et barn bør komme væk fra hjemmet.
Den uenighed kan betyde, at børn, som har brug for et nyt og trygt hjem, ikke får det.
Eller at et barn bliver rykket op med rode og sendt hjem til de biologiske forældre imod den faglige vurdering«.
Eller hvorfor er det kun, når barnet skal væk fra familien, at man skal have en second opinion?
For så må det vel gælde begge veje, eller hvad?
Eller er det kun, når man er uenig i, at et barn skal væk hjemmefra?
Eller hvordan skal det tolkes i forhold til regeringens udspil?
Så har vi jo desværre gang på gang set nogle sager om tilknytning.
Jeg husker selv Michael Lambert-sagen.
Der var en dokumentar om, at han, der var plejebarn, og som altid havde boet hos sin plejefamilie og gerne ville bo der og blive der, blev rykket op med rode og skulle på en institution, og det vil sige, at der ikke var taget højde for tilknytning eller andet.
Så hvor meget med tilknytning ligger der egentlig i det her udspil?
Altså, børns tilknytning betyder jo utrolig meget, og i dag oplever vi, at børn får afslag på at være sammen med deres bedsteforældre og deres netværk.
Astrid Krag (S), 2021-02-03:
Jeg kunne gøre det helt vildt kort, for jeg kunne bare svare ja, men lad mig alligevel knytte lidt flere ord til det.
Jeg mener, at barnets stemme skal vægtes i alle sager, der vedrører anbringelse og hjemgivelse.
Når vi fra regeringens side siger, at børnene skal inddrages mere i egen sag, altså i eget liv, så gælder det i alle sager.
Vi mener det, når vi siger, at børnene skal være i centrum for beslutningerne, og det er, uanset hvad det drejer sig om.
Vi kunne ikke drømme om at foreslå, at man ved bestemte afgørelser ikke skal inddrage børnene, mens man skal ved andre.
Faktisk går vores udspil – som ligger et eller andet sted her under papirerne – jo ud på akkurat det modsatte: Barnets perspektiv skal altid være i fokus og altid være styrende, både i udredningen af barnets behov, i indsatserne og også i den opfølgning, der skal være bagefter.
Vi vil give barnet en stærkere stemme.
Vi mener, at de i dag står alt for sårbare og alene, især i de tilfælde, hvor deres interesser står i modsætning til de biologiske forældres, og hvem skal så tale deres sag i systemet i dag?
Derfor vil vi bl.a. styrke barnets stemme ved at give det partsstatus allerede fra det tiende år.
Det vil sige, at hvis der i børn- og ungeudvalget er truffet en afgørelse om en anbringelse af barnet uden for hjemmet, så har barnet mulighed for at klage over afgørelsen.
Barnet skal oplyses om sin ret til at se sagens akter og til at udtale sig om sagen, og barnet får ret til gratis advokatbistand.
Regeringen baserer sit udspil på tal, der viser, at vi slet, slet ikke er gode nok til at inddrage børnene i dag.
F.eks. – og det ved spørgeren jo også – var reglerne om børnesamtale ikke overholdt i godt halvdelen af de gennemgåede sager i Børnesagsbarometeret.
Omkring 40 pct. af de udsatte børn og unge i 12-17-årsalderen svarer, at de ikke har fået oplyst deres rettigheder om at få indflydelse på egen sag, og mere end hver fjerde oplever, at de ikke har indflydelse på kommunens beslutninger.
De tal siger meget tydeligt for mig, at vi har brug for at få vendt lovgivningen på hovedet her.
Karina Adsbøl (DF), 2021-02-03:
Mener ministeren, at et barns stemme også skal vægtes, hvis barnet ikke vil anbringes, eller hvis barnet vil hjemgives?