Jane Heitmann (V), 2022-05-12:
Tak til social- og ældreministeren for redegørelsen om ældreområdet for 2022.
Det var en interessant læseoplevelse, der efterlod en med blandede følelser.
Og i redegørelsen kan man læse, at der har været en positiv udvikling i antal gode leveår defineret ved selvvurderet helbred, mentalt helbred og fraværet af sygdom.
Mange oplever en sundere og mere aktiv alderdom, hvor helbredet tillader, at man kan dyrke familien, relationer og fritidsaktiviteter – alt det, der giver livet værdi – og det er positivt.
Særlig fordi redegørelsen taler et tydeligt sprog, bekræfter den det, vi allerede ved, nemlig mange flere ældre i fremtiden.
Hvis vi som samfund skal løfte den opgave, skal vi i arbejdstøjet.
Derfor bed jeg også mærke i flere ting, da jeg læste ministerens redegørelse.
En del af redegørelsen beskriver udviklingen i de forskellige personalegrupper, som arbejder på ældreområdet i landets kommuner.
Lad mig komme med et par eksempler.
Siden 2018 og til i dag er den andel af kommunalt personale, som ikke har en social- og sundhedsfaglig uddannelse, vokset fra knap 5.000 medarbejdere til i dag ca. 9.000.
Altså er andelen af ufaglært arbejdskraft næsten fordoblet på bare 4 år, svarende til 15 pct. af medarbejderne på ældreområdet i kommunerne ifølge redegørelsen.
Og jeg ved ikke, om det er socialdemokratisk politik, at så stor en gruppe ufaglærte går rundt på plejehjemsgangenes grå linoleum og drager omsorg for vores ældre.
På Fyn har man lige nu teenagere ansat i ældreplejen i alle kommuner undtagen Faaborg-Midtfyn.
Vi kan jo håbe på, at de selv samme unge på et tidspunkt vælger f.eks. en sosu-uddannelse eller en sygeplejerskeuddannelse, for dem bliver der brug for i fremtidens ældrepleje.
Men vi skal selvfølgelig ikke være blinde for, at der jo er grænser for, hvilke opgaver man kan pålægge en 14-årig.
De skal kunne være i det, og de ældre og deres pårørende skal trives sammen med plejehjemmets ansatte.
Det er nu 4 måneder siden, at statsministeren i sin nytårstale varslede en ny ældrelov.
Man ville starte forfra på at blankt stykke papir, måtte vi forstå.
Glittet papir lyder jo flot, men der er behov for reelle løsninger, som kan løfte omsorgen for vores ældre både nu og i fremtiden og betrygge de ældres pårørende om, at deres kære får den rigtige hjælp, den nødvendige omsorg, og at de bliver behandlet med den værdighed, de fortjener.
Netop i småtingsafdelingen er det, vi kan finde om social- og ældreministerens indsatser på ældreområdet i det forgangne år.
Redegørelsen bærer præg af, at ministeren f.eks. har afholdt topmøder med bl.a. FOA og har afsat midler på satsreserven, hvilket alle Folketingets partier i øvrigt har taget del i og besluttet i fællesskab, og kun et enkelt lovforslag har fundet vej til Folketingssalen.
Ja, I hørte rigtigt: Ét enkelt lovforslag.
Lad mig spole tiden tilbage til den 3. oktober 2017, dengang fru Thyra Frank var ældreminister og fru Astrid Krag var ældreordfører.
Dengang harcelerede fru Astrid Krag i den landsdækkende presse over, at fru Thyra Frank ikke havde lovforslag, men alene en redegørelse i lovkataloget.
Fru Astrid Krag udtalte således til en af landets landsdækkende aviser, og jeg citerer: »Det her viser jo igen, at regeringen ikke har nogen ambitioner for vores ældrepleje - eller vores velfærd i øvrigt.
Og så tror man, at hvis man sætter Thyra Frank ind som kransekagefigur, så opdager vælgerne det nok ikke ...
Det bliver så bare ret tydeligt, når hun ikke har nogle lovforslag på programmet.
Det har regeringen vist også selv indset, siden de har opfundet en ny redegørelse til lejligheden.
Det er ærgerligt for ældreministeren, men det er især trist for de ældre ...«.
Ingen ambitioner, opfundet en ny redegørelse til lejligheden, trist for de ældre – skal vi ikke lige lade det billede stå et øjeblik, inden jeg går videre med fru Astrid Krags redegørelse.