Malou Lunderød (S), 2018-12-06:
Jeg var simpelt hen så optaget af den sang, vi skulle synge, fordi det var den her sang af Kim Larsen, der hedder »Alle børn har ret«.
Noget af det, man jo synger i den sang, er: »Alle børn har ret/til at vokse op i fred/Alle børn har ret/til et liv i kærlighed/Kunne bo hos sin familie/et sted der er trygt og rart/Alle børn har ret/til at få den bedste start«. Jeg synes faktisk, at det er en sang, som på mange måder er god at have in mente, når vi nu diskuterer i dag, fordi det, vi jo lige præcis skal drøfte sådan en dag som i dag, er de børn, som ikke vokser op i fred og kærlighed, og som ikke bor trygt og rart og dermed måske heller ikke får den bedste start.
Jeg vil gerne sige tak til Dansk Folkeparti for at rejse den her forespørgsel om sådan et vigtigt emne, så vi kan få debatteret det i dag.
Hver eneste af de her børn har mærker fra svigtet fra de voksne, som burde have været garant for tryghed, nærhed og kærlighed.
Derfor er det så vigtigt, at de ikke også oplever et handlingslammet og ukoordineret system, som ikke tager dem alvorligt.
Barnets Reform var jo oprindelig en politisk aftale, der blev indgået med satspuljeaftalen fra 2010.
Den handler om de børn, som har behov for særlig støtte fra resten af samfundet og måske endda en anbringelse uden for hjemmet.
Det var et rigtig godt skridt på vejen i forhold til at stå på barnets side, når det kommer til måske en af de sværeste socialpolitiske opgaver.
Reformen er så senere blevet fulgt op af en række tiltag, som yderligere har skullet styrke indsatsen for udsatte børn.
Det var bl.a. overgrebspakken i 2013 og så en tilsynsreform, der skulle sikre et bedre tilsyn med opholdsstederne for bl.a. børn og unge.
Som vi jo også allerede har hørt, er der desværre, når man så kigger ud i virkeligheden, stadig væk meget, der tyder på, at de gode intentioner ikke rigtig holder vand derude.
Det er helt tydeligt for os i Socialdemokratiet, at der ligger både en opgave inden en eventuel anbringelse, men så sandelig også en opgave efterfølgende, som lige nu ikke bliver løftet godt nok.
Der er simpelt hen brug for at kigge på lovgrundlaget strukturelt set og bredere socialpolitisk, og vi skal som lovgivere sikre, at de børn, der en gang er blevet svigtet af nogle, de stolede på, til gengæld kan stole på, at fællesskabet ikke svigter dem.
De skal kunne have tillid, både til systemet og til de mennesker, der skal hjælpe dem videre.
Når man så snakker med voksne, som har været anbragt som børn, siger de typisk to ting.
De siger for det første: Jeg ville ønske, at jeg havde været anbragt tidligere.
Og de siger for det andet: Jeg ville ønske, at det sted, hvor jeg blev anbragt første gang, var så godt, at jeg ikke behøvede at blive flyttet mange gange.
Derfor er det vigtigt, at en god socialpolitik også rummer stabilitet og tryghed for de her børn, der bliver anbragt.
Derfor har vi brug for at stille en række krav, også til de anbringelsessteder, sådan at det er de dygtigste medarbejdere, der arbejder med dem, der har mest brug for det.
Der er behov for en tydelig placering af et myndighedsansvar for den kommune, der skal føre tilsyn, og der er behov for, at de plejefamilier, som påtager sig et enormt ansvar, også får den hjælp og støtte, de har brug for for at lykkes.
Derfor skal jeg på vegne af følgende partier: Socialdemokratiet, Socialistisk Folkeparti, Enhedslisten og Alternativet oplæse følgende forslag til vedtagelse.
Forslag til vedtagelse »Reformer og lovændringer
de sidste 10 år har grundlæggende forbedret forholdene for udsatte børn.
Folketinget konstaterer dog, at der fortsat er udfordringer med implementeringen af Barnets Reform og et behov for styrket lovgivning, så der sikres faglig kvalitet, tryghed og den rette indsats for anbragte børn i tide.
Folketinget opfordrer regeringen til at arbejde for en lovgivning med uddannelseskrav til personale, krav om en fast hjemkommune, krav om, at anbringelsessteder ikke må trække overskud ud af institutionen, samt specialplanlægning på området, så den rette faglighed og specialiserede tilbud til målgruppen sikres.
Folketinget opfordrer regeringen til at forpligte kommunerne til at indgå overenskomst for plejefamilier, herunder minimumsstandarder for supervision og efteruddannelse.
Regeringen opfordres til at understøtte kommunerne i at forbedre ledelsen, mindske bureaukrati, sikre de personrettede tilsyn foretages og sænke antallet af børnesager pr. sagsbehandler.