Stinus Lindgreen (RV), 2025-11-06:
Det har været en spændende debat, og lovforslaget her er jo faktisk også helt utrolig interessant at dykke ned i.
Vi er jo i Danmark som alle andre EU-lande forpligtet til at udvikle en digital identitetstegnebog og stille den til rådighed for borgere og virksomheder.
Derfor er det jo sådan set en bunden opgave for regeringen at komme med en eller anden form for løsning på det på et eller andet tidspunkt.
Det er også klart, at sådan en løsning her kan være supersmart, både i Danmark og på tværs af EU.
Den kan gøre mange ting nemmere for den enkelte borger, for virksomheder og for offentlige institutioner.
Men, og der er et stort men, det afhænger jo fuldstændig af, hvordan den konkrete løsning udformes.
Der er nogle helt fundamentale principper, som er helt afgørende, hvis vi skal bakke op i Radikale Venstre.
For ligesom det er nemt at se potentialet i en digital identitetstegnebog, er det lige så nemt at se muligheden for misbrug eller for dårligt design til skade for borgerne.
Jeg har allerede spurgt ind til flere af de elementer ovre i ministeriet, men jeg kommer til at forfølge det her yderligere i udvalgsarbejdet for at skabe fuldstændig klarhed over, hvordan man har tænkt sig at løse de problemer, der er.
Det skal være frivilligt, om man ønsker at bruge denne løsning.
Det skal være frivilligt i dag, og det skal være frivilligt i morgen.
Vi må ikke ende med at tvinge borgere over på en digital løsning, og der skal altid være en analog mulighed.
Der er borgere, der ikke kan, og der er borgere, der ikke vil bruge digitale løsninger, og de skal have ret til det.
Løsningen må heller ikke være personhenførbar.
Vi skal have sikkerhed for, at der bliver reageret prompte, hvis det viser sig, at det ikke holder i praksis.
Vi må ikke bruge den her løsning, vi må ikke engang kunne bruge den her løsning, til at kunne holde øje med folks færden på nettet eksempelvis.
Det må ikke være muligt at bruge en løsning til at profilere, monitorere eller på anden vis overvåge borgernes adfærd, hverken i den fysiske verden eller i den virtuelle verden, og det skal stå helt klart, hvordan man har tænkt sig at det ikke kan ske.
Flere har været inde på det: Hvor lagres informationer henne?
Der må ikke lagres unødige informationer, heller ikke på brugernes egne enheder, fordi det senere kan misbruges til at spore den enkeltes adfærd.
Der må, og det er fuldstændig afgørende, ikke være en central styring af enhederne, og der må ikke være en central logning af borgernes data.
Det må alene være den enkelte borger, der bestemmer, hvad der skal ligge, og hvordan den her løsning skal bruges, hvis man vælger at bruge den.
Det er nogle helt grundlæggende dataretlige principper, der skal værne om borgernes privatliv og selvbestemmelse over data.
Vi bliver nødt til at sikre os, at det ikke kun står i ord, men også sker i praksis.
Én ting er prosa, noget andet er, hvordan kildekoden ser ud, for det er jo det, der er det afgørende.
Man kan sagtens skrive en masse tekst, der forklarer, hvad man gerne vil opnå.
Vi skal være sikre på, at man så rent faktisk også gør det.
Det kan vi ikke vurdere ud fra en tekst alene.
Vi er nødt til have nogle eksterne eksperters øjne på koden, ikke bare på hensigtserklæringen, men på koden, for at se, at man så gør det, man siger, man gør.
Det er jo vigtigt.
For hvis sådan en løsning her skal have gang på jord, og hvis borgerne skal have lyst til at bruge den, så skal der være sikkerhed for, at den ikke kan misbruges, og at den gør det, der bliver sagt.
Så det her er nogle af de ting, vi kommer til at spørge ind til i udvalgsarbejdet.
Jeg ser frem til den eksperthøring, som formanden for udvalget laver; det synes jeg er en rigtig, rigtig god idé.
Og så må vi jo se, hvad ministeriet svarer.
Tak for ordet.