Holger K. Nielsen (SF), 2016-11-17:
Det er jo godt, at møderne starter præcist og det kan gå hurtigt med ordførere før mig.
Det er jo altid en lidt vanskelig sag, når man fra Folketingets side begynder at regulere trossamfund og det religiøse liv.
Men baggrunden for det her er også rimelig speciel og også alvorlig.
Det er jo, at vi kan konstatere en radikalisering i visse miljøer, i retning af at islamisme bliver en ideologi, som flere sværger til, og det får altså nogle radikale konsekvenser, også for de pågældende unge mennesker.
Så jeg synes, det er en problemstilling, vi er nødt til at forholde os til.
For det er noget, som kommer til at påvirke hele vores samfund, og derfor må vi forholde os til det, hvor svært det måske end kan være, at man fra Folketingets side går ind og regulerer i forhold til trossamfund osv. Jeg synes, at det, man er nået frem til i de aftaler, der er lavet, og også i de lovforslag, der ligger her, er båret af, hvad jeg vil kalde sund fornuft.
Der er tale om, at man stiller det her såkaldte decorumkrav – i øvrigt et nyt udtryk, som jeg aldrig havde hørt om, før jeg forberedte mig på det her lovforslag.
Men man bliver altid klogere ved at sidde i Folketinget, og det er jo rart.
Men det er et krav om værdighed for forkyndere – et værdighedskrav, der også stilles til præster i folkekirken og i øvrigt også til tjenestemænd.
Det har, så vidt jeg har forstået, været en del af tjenestemandsbegrebet og er en del af ansættelsesretten, at man har det her decorumkrav.
Sådan som jeg har forstået det, er der altså parallelitet i forhold til præsterne i folkekirken.
I den forstand har jeg svært ved at se, at det her er vældig dramatisk.
Det er klart nok, at man kan komme i nogle situationer, hvor man skal have defineret nærmere, hvad det betyder at overtræde det her decorumkrav.
Det er også det, der har været en del af debatten tidligere.
Men der er det jo sådan, at der altid vil være tale om et vist skøn.
Det er jo ikke noget, man kan lovgive om.
Det er jo derfor, man har det begreb – decorum.
Det er sådan et værdighedsbegreb, som der er et vist skøn i forhold til.
Men det er også klart nok, at de skøn, der skal træffes, kan falde forskelligt ud – og det tror jeg også er tilfældet i folkekirken i dag; jeg tror, biskopperne skønner forskelligt, efter hvilket stift der er tale om, og sådan vil det jo være.
Men det kan jo ikke bare være i den blå luft.
Det kan ikke bare være helt tilfældigt, hvordan det er, man skønner.
Jeg har forstået, at der er sådan en praksis, som er udgangspunktet for den måde, man vurderer det her på, og som biskopperne også skal vurdere det på.
Og det kan måske være meget nyttigt at få det præciseret på en eller anden måde i betænkningen til det her lovforslag, så man ikke er på fuldstændig gyngende grund, i forhold til hvad det her faktisk betyder i praksis.
Jeg har forstået, at der ikke er nogen forskel til situationen for præsterne i folkekirken.
Men lad os da få det præciseret, hvis det kan skabe større klarhed og tryghed omkring de her ting.
Vedrørende de der krav om kurser i familieret og de erklæringer synes vi også, det lyder fornuftigt og naturligt.
Vi kan ikke se, der er noget galt i, at hvis man har en vielsesmyndighed, skal man også kende til dansk familieret og være i stand til at håndtere det på en fornuftig måde.
Så derfor – selv om det selvfølgelig er en kedelig baggrund, vi diskuterer det her på, og også selv om man skal være forsigtig, når man går ind på det område her; det skal man altid være – synes jeg sådan set, det giver mening, at man er kommet frem til det her, og derfor støtter vi lovforslagene.