Bertel Haarder (V), 2018-04-03:
Tak, formand.
Da Tyskland og Italien i 1800-tallet blev samlet til to store, stærke nationalstater, forblev Norden mærkeligt nok splittet, og det har vi så været lige siden, sært nok, for de nordiske lande var faktisk meget mere ens end de tyske og italienske rigsdele, og de nordiske borgere var langt mere positive over for en samling, end henholdsvis tyskerne og italienerne var.
Men vi forblev splittede, og splittelsen blev fulgt op af en småstatstænkning, som har præget os lige siden.
Det har ført til det udstrakte nordiske samarbejde, som vi i dag ser beskrevet i samarbejdsministerens udmærkede redegørelse om samarbejdet i Nordisk Ministerråd.
Tak for den, og tak for understregningen af vigtigheden af at fjerne grænsehindringer og pege på spor af Norden, traces of the North.
Tak for ordene om samarbejde, når det gælder kultur, sundhed, miljø, klima, energi, uddannelse, forskning, digitalisering, beskæftigelse og fælles indsatser uden for Norden.
Jeg har hæftet mig ved de dunkle ord om, og jeg citerer, problematisering af fremtidens nordiske medievirkelighed, citat slut.
Det må være noget, de har skrevet i Kulturministeriet, og jeg tror, at det er latin for geoblokering, altså for det fænomen, som vi skal have afskaffet, altså at man ikke frit kan se tv-serier på tværs af de nordiske grænser.
Der var jo noget med 100.000 nordiske teenagere, der blev forhindret i at se serien »Skam«, fordi der var strid om ophavsrettighederne, når det gjaldt musikken i serien.
Tak for ordene om grænsehindringer.
Jeg har brugt hele dagen på grænsehindringer, og det er massivt, hvor mange tåbeligheder der fortsat verserer, og som opstår.
På visse måder går det baglæns.
Jeg synes især, at når det gælder Øresundssamarbejdet, går det tilsyneladende baglæns, og det skal vi jo ganske simpelt have rettet op på.
Det er ikke godt for European Spallation Source i Skåne, når der er problemer både for dem, der bor i Danmark og arbejder i Sverige, og dem, der bor i Sverige og arbejder i Danmark.
Det skal vi have løst.
På sundhedsområdet har vi fået Könbergrapporten, som er en god opskrift, ligesom Stoltenbergrapporten er, når det gælder forsvarssamarbejdet, som vi vender tilbage til.
Jeg vil blot til Könbergrapporten tilføje et punkt, nemlig kliniske forsøg, for de nordiske lande er jo blevet nogle af de stærkeste i verden, når det gælder medicinfremstilling, og det ville styrke de nordiske medicinalvirksomheder, hvis en adgang til ét land var en adgang til alle lande.
Det er også noget, man arbejder med i EU, men min filosofi er, at vi aldrig skal vente på, at EU kommer med en løsning.
De nordiske lande skal bare gå foran.
For som professor Liselotte Højgaard på Rigshospitalet siger ud fra sine erfaringer med EU's forskningssamarbejde: Når de nordiske lande samarbejder og taler sammen før møderne, får de altid deres vilje.
Jeg har spurgt hendes forforgænger Klaus Bock, om det også gjaldt i hans tid som ledende dansk forsker i Bruxelles.
Ja, siger han, det gjaldt også i hans tid.
Hvad er der så at vente på?
Vi bør på en række ministerområder samarbejde mere, end vi gør.
Men tak for denne redegørelse.
Den siger alt det rigtige, den skal bare følges op.