Christian Juhl (EL), 2019-04-25:
Tak for det.
Det er en lang rejse med den her lille bog og det her lille plastikkort – altså, det er mit pas og mit kørekort – vi har været på sammen med ministrene.
Det er vigtigt for myndigheder at være sikre på, at indehaveren af et pas og et kørekort er netop den person, der er angivet i passet eller på kørekortet, da det jo er vigtige dokumenter til identifikation.
Men det, vi skal snakke om, har intet med identifikation at gøre, da det alene handler om fødestedet.
En dansk borger, Kurt Jonas, blev født i den tyske by Stettin i 1941.
I 1991 skulle han have et nyt kørekort, og her stod, at hans fødested var Polen, selv om Stettin var en del af Tyskland i 1941.
I 2011 fik han igen et nyt kørekort, hvor der stod, at han var født i Forbundsrepublikken Tyskland, men Forbundsrepublikken Tyskland blev som bekendt grundlagt i 1949, og han blev født i 1941 – og Stettin har aldrig været en del af forbundsrepublikken.
Kurt Jonas fik af myndighederne at vide, at der kunne stå udlandet på hans kørekort.
Han kunne altså ikke få myndighederne til at skrive Tyskland som fødested.
Hun fik skrevet Tyskland i sit pas, selv om hun ligesom Kurt Jonas blev født i en by, der på fødselstidspunktet lå i Tyskland, men som nu er polsk.
Han fik nyt pas i 2013, hvor der som fødested var angivet Mellemøsten, selv om der i hans tidligere danske pas stod Gaza og i et endnu tidligere pas stod Palæstina.
På paskontoret fik Hamed El-Beltagi at vide, at han kunne vælge mellem Mellemøsten eller Israel.
De fleste kan forstå, hvorfor det var lidt provokerende med Israel.
Staten Israel eksisterede ikke i 1946, og Mellemøsten er en meget upræcis beskrivelse af fødestedet.
Så vil jeg nævne en fjerde dansk statsborger, 70-årige Bo Donau.
Han opholder sig som pensionist i sin fødeby Prag.
I marts i år skulle han have nyt pas på den danske ambassade og fik et pas, der angav Tjekkoslovakiet som fødested.
Men Tjekkoslovakiet ophørte med at eksistere som land den 1. januar 1993 – det tror jeg de fleste kan huske.
Det var formelt i strid med de danske regler, som forskellige ministre, bl.a. justitsminister Søren Pape Poulsen, har hævdet eksisterer.
Vi har siden 2016 drøftet de her spørgsmål med skiftende ministre.
Ministre forgår, men pasproblemet består.
Vi har holdt samråd med justitsminister Søren Pind, der mente, at de danske regler var lavet af hensyn til vores nabolande.
Vi bad i 2017 ministeren om at skaffe reglerne for vores nabolande hjem, og de er forskellige.
Der findes ikke fælles regler i EU-landene, og der findes ikke fælles regler i Norden.
Vi holdt i 2017 et lukket samråd, for
tænk nu, hvis der var noget, som ministeren ikke kunne fortælle på et åbent samråd, men nej, der var ingen forklaring.
Vi holdt så i 2017 et åbent samråd med justitsminister Søren Pape Poulsen, og han fortalte, at der ikke kunne rettes i feltet, fordi teksten bliver overført fra CPR-registeret.
Men heller ikke det var rigtigt.
Det er muligt at ændre i feltet på det enkelte paskontor eller kommunekontor.
Vi har i 2018 oplevet, at justitsministeren mente, at det var økonomi- og indenrigsministerens bord, og vi har oplevet, at økonomi- og indenrigsministeren mente, at det var transport-, bygnings- og boligministerens bord, og på den måde tilbage igen til justitsministeren.
Han har grint, for han har ikke rigtig kunnet finde ud af en forklaring på, hvad der var hoved og hale i det her.
Vi har haft både justitsminister Søren Pape Poulsen, økonomi- og indenrigsminister Simon Emil Ammitzbøll-Bille og transport-, bygnings- og boligminister Ole Birk Olesen i et fælles samråd, men heller ikke her kunne vi få disse høje regeringsrepræsentanter til at give bare en lille smule fornuftig forklaring på, hvordan vi finder ud af det her pasrod.
Vi har i år spurgt justitsminister Søren Pape Poulsen, om vi kunne følge Hollands nye praksis i det ene eksempel.
De har nemlig sagt, at fødestedet kan være Gaza, og at det kan være Vestbredden, inklusive Jerusalem.
Det kan de sagtens håndtere dernede, siger de, og de har et meget skrapt politi, skulle jeg hilse at sige.
Sikkerhed bruges ofte af skiftende ministre som argument for de danske regler, men hvordan skal man fatte lid til det, når de administreres forskelligt?
Og borgere identificeres ikke ud fra fødestedet – overhovedet ikke, det bliver slet ikke brugt til identifikation.
Ingen grænsebetjent vil bruge fødested som identifikation, og hvis det skulle have interesse for grænsebetjenten, hvor vedkommende er født, har jeg så stor tillid til grænsebetjentenes viden og intelligens, at den ville dække den historiske viden, som de her fire eksempler dækker over.