Jakob Ellemann-Jensen (V), 2021-06-02:
Tak for det, formand.
Jeg vil gerne indlede min tale med at sende en hilsen til hr. Søren Pape Poulsen og til hele Det Konservative Folkeparti.
Tidligere statsminister, formand for Det Konservative Folkeparti Poul Schlüter er gået bort.
Han var en ener i dansk politik.
Han satte markante aftryk på det danske samfund.
Hans økonomiske resultater rækker helt op til i dag, og det skal vi alle sammen være meget taknemlige for.
Vi er mange, der vil mindes Poul Schlüter med glæde og med stor respekt.
Så vil jeg rette blikket mod dagens debat.
Den markerer afslutningen på, skal vi sige et af de særeste folketingsår i mands minde, et år, som fra start til slut har været præget af corona.
Det er et år, der har testet os.
Jeg tror, at vi er mange, der ser frem til at lægge det her folketingsår bag os.
Vi skal ikke glemme, hvad vi har været igennem, fordi der er meget, vi har lært eller burde have lært undervejs.
For det første så har vi lært, at det er nemt at have idealer, når de ikke bliver udfordret.
Vi kan sagtens skåle på demokratiet, vi kan skåle på grundloven, vi kan skåle på det brede parlamentariske samarbejde.
Vi skal bare også huske det, når det virkelig gælder, sådan som da corona ramte i begyndelsen af sidste år og regeringen jo valgte at både lukke domstolene og hjemsende store dele af Danmarks Radio og TV 2.
Kort efter fik Danmark en epidemilov, som blev brugt til at sætte demokratiet ud af spil ved at parkere Folketinget på sidelinjen.
Og så valgte statsministeren i november at nedlægge hele minkerhvervet, tage menneskers livsværk fra dem på et pressemøde – uden lovhjemmel, uden en klar anbefaling fra myndighederne – til en pris på 19 mia. kr.
Det er altså flere milliarder mere end det, vi hørte statsministeren sige man har brugt på lønkompensation til samtlige virksomheder i Danmark.
Coronakrisen, ja, den blev desværre på mange måder et lavpunkt for vores folkestyre.
Og nogle af os har måske godt vidst det hele tiden, men for andre er det kommet som lidt af en overraskelse: det her med, at et stærkt fællesskab, ja, det er summen af vores individuelle handlinger.
Vi giver fællesskabet liv ved at deltage og ved at bidrage aktivt til det.
Og det er på grund af den enkelte danskers vilje til at tage et personligt ansvar, at vores sundhedsvæsen har kunnet følge med og smitten ikke kom ud af kontrol, så vi skylder i virkeligheden alle sammen og hinanden en tak.
Vi skylder også en stor tak til alle de dygtige mennesker i vores sundhedsvæsen, som har ydet en ekstraordinær stor indsats.
En tredje ting, som vi har lært, ja, det er betydningen af en sund økonomi, for dansk erhvervsliv har klaret sig forholdsvis godt igennem krisen overordnet set, fordi vores erhvervsdrivende har været omstillingsparate, og fordi regeringen har arvet en statskasse, som jo har gjort det muligt at hjælpe der, hvor det har været nødvendigt, en statskasse, hvis polstring Socialdemokraterne konsekvent har været imod.
En sund økonomi, ja, det giver muligheder, og det kan gøre politik til virkelighed, og den lektie håber jeg sådan set vi alle sammen tager med os, når vi tager fat på de store samfundsudfordringer på den anden side af krisen.
For jeg er meget enig med statsministeren i oplistningen af nogle af de store samfundsudfordringer, som vi står over for: klimaudfordringerne, udviklingen af vores velfærdssamfund, ambitionen om at sikre gode muligheder i alle dele af landet.
Ledigheden er heldigvis faldet igen, og nu ser vi, at der er en stigende mangel på arbejdskraft i flere brancher.
Det risikerer altså at udfordre væksten i Danmark.
Det bliver vi nødt til at tage alvorligt.
Det bliver vi nødt til at gøre noget ved.
Samtidig skal vi udnytte det opsving, som vi ser ind i.
Vi skal udnytte det til at få den – desværre – alt for store grupper af indvandrere, som i dag står uden for arbejdsmarkedet, ind i det arbejdende fællesskab.
Det er en kæmpe mulighed.