Holger K. Nielsen (SF), 2018-04-03:
Nu er det her jo en debat om OSCE, og det er så blevet en større ukrainedebat.
Men lad mig da så lige forsøge at binde en sløjfe på det ved at sige, at jeg tror, man er nødt til at erkende, at der skal lægges et pres på flere steder, hvis man skal komme videre med Ukraine.
Det er i sig selv svært at komme videre.
Meget tyder på, at det bliver en frossen konflikt, man får i Østukraine, fordi der er interesser i det.
Men selvfølgelig skal der lægges pres på Rusland, for det er Rusland, der er hovedtriggeren, det er Rusland, der er hovedproblemet i det her, det er der ingen som helst tvivl om at det er.
Men man er altså også nødt til at se indad i Ukraine, og når Porosjenko siger, at vi også skal kigge på os selv, ja, så kunne han jo starte med at kigge på sig selv, om jeg så må sige – han er også en del af problemet i Ukraine med hensyn til korruption osv. – så det er man bare nødt til.
Og den der yderste højrefløj er jo meget utiltalende, meget ubehagelig og i øvrigt også militant.
Jeg kan godt forstå, det giver skræk hos nogle af de russisksindede med den måde, den fører sig frem på.
Nå, nok om Ukraine.
OSCE er en fantastisk vigtig organisation og ikke mindst i øjeblikket, hvor der ligesom lægges op til en ny kold krig mellem øst og vest.
I hvert fald er forholdet mellem Vesten og Rusland så dårligt som nogen sinde.
OSCE er jo en efterfølger til CSCE, der var en del af Helsinkiprocessen i halvfjerdserne, og som forsøgte at skabe afspænding mellem øst og vest på det tidspunkt og i den forbindelse havde en meget, meget vigtig rolle i den afspændingsproces, som kom i gang, og hvor også Danmark i øvrigt spillede en ganske, ganske vigtig rolle, altså omkring Helsinkiprocessen og det, som skete der.
Så blev det til OSCE efter afslutningen af den kolde krig, men med det, som vi har set siden hen, og som jo ikke blev historiens afslutning, som der var nogle der påstod ville være tilfældet, men som blev en videreførelse af konflikter, er det enormt vigtigt, at man har en organisation som OSCE, som er sådant et aleuropæisk samarbejde, hvor en lang række lande er med, og hvor der ikke er så mange kompetencer, som der er i EU, men hvor der er muligheder for, at man kan løse konkrete problemer, ved at man har en forhandlingens vej at gå.
Det er kolossalt vigtigt, ikke mindst i øjeblikket.
Jeg synes, det er fuldstændig meningsløst at diskutere, om det er EU eller OSCE, man skal satse på.
Det er jo som at sammenligne æbler og pærer, det er to vidt forskellige ting, som de to organisationer skal løse.
Jeg mener, at begge organisationer er helt, helt afgørende for vores europæiske sikkerhed, EU på sin måde, OSCE på sin måde, og derfor er det meget, meget vigtigt, at vi satser på begge to.
Lad mig lige nævne to områder, som jeg lægger vægt på, og som også er nævnt i redegørelsen.
Jeg synes, det er godt, at regeringen ligesom har nævnt i redegørelsen, at det er noget, man vil lægge vægt på, for hvad der finder sted i Tyrkiet, er virkelig forfærdeligt, specielt når der er tale om et allieret land inden for NATO, et land, der godt vil være med i EU.
Derfor er det helt, helt vigtigt, at OSCE har en proaktiv rolle der.
Det andet er våbenkontrol, hvor regeringen også, om jeg så må sige, har lagt sig i selen for at være i en førerposition, som man skriver i redegørelsen, og hvor OSCE i den sammenhæng har en rolle at spille omkring transparens, at der bliver gennemskuelighed, og at der bliver nogle instrumenter til at få en større våbenkontrol i forbindelse med de magter, der er i vores område.
Så tak for redegørelsen.
Alt er selvfølgelig ikke perfekt, der er ting, der kan gøres bedre, men jeg synes, det er vigtigt, at vi fra dansk side har en helt entydigt positiv tilgang til OSCE, og at vi spiller en ret aktiv rolle i OSCE, og derfor er det en meget vigtig bestanddel af den danske udenrigspolitik.