runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Lotte Rod (RV), 2016-11-25:
Jeg er simpelt hen så glad, for vi har lige hørt Dansk Folkeparti fortælle, hvor vigtigt det er at arbejde sammen i Europa.
Det kunne I godt gøre noget mere, vil jeg sige til fru Liselott Blixt, for det er jo virkelig vigtigt, at man kan stole på lægemidler.
Det er jo simpelt hen så klamt at forestille sig, at man får noget forkert ind i kroppen, fordi der er fusket.
Det kan vi ikke løse alene i Danmark, og derfor er det vigtigt, at vi har et stærkt samarbejde i Europa.
Der, hvor det her lovforslag giver politiske diskussioner, er jo den del, der handler om de skærpede distributionskrav og kontrollen med donorsæd.
Regeringen vil indføre et krav om, at sæd til privatpersoner fremover skal igennem registrerede vævscentre, autoriserede sundhedspersoner eller lignende i stedet for, at man kan få det direkte.
Det er vigtigt af sikkerhedsmæssige hensyn, at der er styr på sæden, sådan at man finder ud af det, hvis der er noget galt, og derfor støtter jeg intentionen med forslaget.
Jeg kan godt forstå, at man i sædbanken synes, det er besværligt, og jeg har det ikke sådan, at det nødvendigvis lige præcis skal være den her løsning, men jeg har heller ikke set en løsning, der er bedre og med mindre bureaukrati, og som kan give den samme patientsikkerhed.
Min største bekymring i forbindelse med forslaget er den bekymring, der er rejst fra de homoseksuelle miljøer.
Vi må jo ikke ødelægge lesbiskes muligheder for at få børn.
Balancen i det her skal jo gerne være sådan, at man netop styrker sporbarheden og dermed sikkerheden for de lesbiske kvinder og ikke tager muligheder fra dem, og derfor vil vi gerne være med til at kigge på, om man kan stille kvinderne bedre.
Altså, kunne man f.eks. forestille sig, at man fortsat kan få tilsendt sæd fra Danmark, så længe det bare går gennem en sundhedsperson, eller skal man fysisk møde op i Danmark?
Det er nogle af de ting, vi vil prøve at tage op med ministeren, sådan at vi kan lave den bedst mulige aftale.
Kirsten Normann Andersen (SF), 2016-11-25:
Tak for det.
Jeg tror, at jeg vil prøve, om jeg kan nøjes med at sige det bare én gang.
Derfor giver det, som flere andre ordførere har været inde på, god mening, at vi styrker sporbarheden af medicinforbruget i samfundet via bedre sikkerhedskrav til emballage og datalagringssystemer osv.
Vi er til gengæld bekymrede for en opstramning af erhvervsloven, for, at den vil få konsekvenser for kvindepar og enlige, sådan som LGBT Danmark påpeger i deres høringssvar.
Ifølge LGBT Danmark vil det nu blive helt umuligt at distribuere donorsæd og donerede æg via privatpersoner i EU.
Det kan betyde, at lesbiske og enlige i en række europæiske lande, hvor regnbuefamilier ikke er tilladt, i fremtiden vil være henvist til et totalt gråt marked eller tilfældig donation fra venner og bekendte.
Dette problem kan for alvor sætte borgernes sikkerhed over styr.
Derfor skal det spørgsmål klarlægges i udvalgsbehandlingen, før vi kan tage stilling til det samlede forslag.
Sophie Løhde (V), 2016-11-25:
Tak for det, og tak for bemærkningerne og for den overvejende gode modtagelse af lovforslaget.
Den viser vores fælles interesse for i fællesskab at få styrket patientsikkerheden ved at sikre god sporbarhed både for lægemidler og for humane væv og celler, dvs. god sporbarhed i hele forsyningskæden, led for led, fra produktion eller udlevering og frem til borgeren.
De foreslåede ændringer i lægemiddelloven skal sikre os mod forfalskede lægemidler.
Det er vigtigt, for forfalskninger er desværre et stigende globalt problem, et problem, som skal minimeres
mest muligt af hensyn til patientsikkerheden
En forfalsket medicin kan være yderst sundhedsskadelig, for falsk medicin kan mangle vigtige aktive stoffer, indeholde for lidt, for meget, være giftigt osv.
Her vil de to nye sikkerhedskrav til lægemidlers emballage yde os en god beskyttelse, dels med det ene krav om, at med en unik stregkode vil hver eneste lægemiddelpakning kunne spores tilbage til fremstillingsstedet, dels med det andet krav om en anbrudssikring på hver pakning.
Det giver et effektivt system til at bevise, om et lægemiddel er ægte eller det er forfalsket.
Lægemiddelindustrien skal selv sørge for den praktiske gennemførelse af sikkerhedskravene, og apoteker og andre udleveringssteder skal stå for kontrollen af hver pakning.
Med en samlet indsats om de nye krav vil sikkerhedsnettet under vores medicin blive endnu mere fintmasket.
Så er der ændringerne af vævsloven.
Det væsentligste element i ændringerne af vævsloven er forslaget om krav til sædbankers distribution af sæd.
Her foreslår regeringen af hensyn til patientsikkerheden stramninger for distribution af sæd.
Formålet er dels at forebygge og begrænse antallet af børn af donorer, som er bærere af alvorlig, arvelig sygdom, dels at opspore og informere om risikoen for sygdom hos andre børn af samme donor, så børnene ved ved behov, at de kan komme hurtigst muligt i relevant behandling.
Med forslaget vil privatpersoner fortsat kunne udvælge og købe sæd fra en bestemt donor hos en sædbank som i dag, men donorsæden vil ikke længere kunne leveres så at sige lige til døren hjemme hos hr. og fru Jensen, som så kan gøre med sæden, som de vil.
I stedet skal donorsæden fremover leveres til professionelle aktører som fertilitetsklinikker, autoriserede sundhedspersoner og lignende, aktører, som allerede har pligt til og erfaring med at sikre sporbarhed og indberetning af nødvendige oplysninger og dermed indgår i et i forvejen velfungerende sikkerhedssystem.
Pernille Schnoor (ALT), 2016-11-25:
Jeg vil starte med at sige, at jeg, da blev valgt i Folketinget, ikke forestillede mig, at jeg skulle stå på talerstolen og nævne ordet sæd så mange gange, som jeg kommer til nu, derfor vil jeg prøve at gøre det kort.
L 76 består af to dele, som ikke umiddelbart er relaterede.
Den første del af L 76 handler om falsk medicin og om at forhindre forfalskede lægemidler og om at indføre sikkerhedskrav til emballage.
I 2010 vurderede SKAT, at 50 pct. af den medicin, der bliver solgt over internettet, er forfalsket og dermed potentielt farlig for forbrugerne.
Det kan f.eks. være potensmidler, der indeholder tre gange så meget af det aktive stof.
I 2016, altså i år,
foretog man en verdensomspændende aktion mod ulovligt salg af medicin, og her blev eksempelvis 4.900 hjemmesider lukket eller fik fjernet deres betalingsmuligheder.
Forfalsket medicin er i bedste fald virkningsløst og i værste fald meget farligt.
Så vi er positive over for den del af lovforslaget.
Den anden del af lovforslaget er den del, der handler om at skabe større sikkerhed i forbindelse med indberetning af nødvendige oplysninger om alvorlige uønskede hændelser ved anvendelse af donorsæd til fertilitetsbehandling, og den finder vi lidt mere kompliceret.
Vi anerkender, at der kan være behov for at sikre, at der ikke opstår uønskede hændelser.
I 2012 gav en enkelt donor ni børn i Danmark en meget alvorlig arvelig sygdom, og i den forbindelse blev det indskærpet over for sædbankerne, at de skal slå alarm og få sæden stoppet, så snart de får den mindste mistanke om, at en donor kan videregive arvelige sygdomme.
I 2014 oplevede man igen den samme problemstilling, hvor en pige bl.a. fik overført den samme farlige sygdom, NF1, af en donor.
Sædbanken indberettede først problemet til Sundhedsstyrelsen efter et halvt år, og på det tidspunkt var mindst 42 børn blevet undfanget ved sæd fra den syge fra forskellige sædbanker.
Ifølge Sundhedsstyrelsen fik mindst syv børn diagnosen fra den her donor.
Så vi vil naturligvis gerne være med til at stoppe risikoen for, at børn får overført den slags farlige sygdomme, men vi er også lidt i tvivl om, hvorvidt det særlige distributionskrav, der foreslås i lovforslaget, hvor private købere ikke længere kan modtage sæden direkte på hjemmeadressen, løser problemerne med de her alvorlige utilsigtede og uønskede hændelser med en donors sæd.
Vi frygter samtidig også, at den her lov vil stille enlige og homoseksuelle i andre lande dårligt, som også andre har nævnt i dag, fordi de lige nu har mulighed for at få leveret sæd direkte fra Danmark over internettet.
Det er særlig vigtigt for os at få konsekvenserne for disse minoritetsgrupper afklaret, før vi kan tage endelig stilling til lovforslaget.
Umiddelbart vil jeg slutte af med at sige, at vi vurderer, at det virker mere fornuftigt at tage stilling til de her to forslag hver for sig.
Vi vil i Alternativet afvente arbejdet i udvalget.
Vi ønsker at få uddybet nogle tekniske detaljer i lovforslaget, før vi vil tage endelig stilling for eller imod L 76.
Sophie Løhde (V), 2016-11-25:
Det er jeg ganske enkelt ikke enig i.
For det første kan det her lovforslag ikke stå alene.
Hvorfor er det, vi har lavet en national handlingsplan for den ældre medicinske patient, hvori et centralt initiativ bl.a. er, at vi skal have styrket akutfunktionerne ude i kommunerne, så vi sikrer, at alle er parate til også at kunne hjemtage borgerne eller sætte ind med forebyggende indsatser, så borgeren slet ikke får brug for at komme på sygehuset?
Dernæst, for det andet, prøv at kigge ud over danmarkskortet: Det er da paradoksalt, at det, som kommunerne, jeg havde nær sagt i hele Jylland, godt kan finde ud af, kniber det gevaldigt med for kommunerne i hovedstadsområdet.
Kunne det ikke tænkes, at kommunerne i hovedstadsområdet kunne gøre det samme som kommunerne åbenbart kan finde ud af Jylland, og at vi dermed kunne få nedbragt antallet af færdigbehandlingsdage?
Mette Abildgaard (KF), 2016-11-25:
For mig handler det om, at vi bruger samfundets ressourcer mest intelligent.
Ja, det er de jo bl.a. af mange af de patienter, der ligger på gangene, patienter, der ikke burde ligge på gangene, fordi der er andre patienter, der optager senge, som ikke burde optage senge.
Så det er jo ikke hensigtsmæssigt, at vi holder nogle patienter på hospitalerne til stress for personalet der frem for at flytte dem hjem, hvilket også er i den enkeltes interesse.
Så det er jo et stort puslespil, der skal gå op, men jeg mener bare ikke, at det er til fordel for nogen at holde mennesker på hospitalet længere tid end højst nødvendigt.
Jeg kan sige, at der står i det materiale, vi har fået, at der er mellem 35.000 og 40.000 somatiske færdigbehandlingsdage om året.
40 pct. af disse er dele af forløb med over ti færdigbehandlingsdage.
Så hvis ordføreren læser i det lovmateriale, der ligger til grund for det her lovforslag, vil hun se det der.
Kirsten Normann Andersen (SF), 2016-11-25:
Mener ordføreren, at kommunerne i alle de her forhold kunne have været beredte med specielle kompetencer til at tage vare på de patienter?
Mette Abildgaard (KF), 2016-11-25:
Jeg har svært ved at se, hvorfor en kommune skal bruge mere end 10 dage på at tage imod en borger, som har behov for at komme hjem og få et passende tilbud.
Jeg synes ikke, at det er tilfredsstillende, hvis kommunerne ikke kan løse den opgave.
Peder Hvelplund (EL), 2016-11-25:
Nu er det jo normalt sådan med de forslag her, at der bliver lagt stor vægt på, at der skal være ligestilling mellem somatik og psykiatri.
Vi står her i dag med den helt særlige situation, at jeg faktisk er glad for, at psykiatrien ikke bliver sidestillet med somatikken, for psykiatrien bliver jo friholdt fra det her.
Der er det bare sådan, at jeg synes, det er interessant, at når man kan se i høringsnotatet, at grunden til, at psykiatrien ikke kommer med, er, at det kan være risikabelt at øge incitamentet til at tage patienter hjem, hvis kommunerne reelt set ikke er klar, hvor er det så lige, at den mekanisme adskiller sig fra somatikken?
Kan man ikke have præcis den samme bekymring om somatikken, nemlig at grunden til, at nogle af de patienter, der bliver meldt færdigbehandlet, ligger på sygehuset, er, at det reelt set ikke er et tilbud.
Og hvem er det, der definerer, hvornår patienten er færdigbehandlet?
Der kan jo også være nogle patienter, som faktisk ikke ønsker at komme tilbage til det tilbud, som kommunen kan stille op med.
Sophie Løhde (V), 2016-11-25:
Psykiatriske patienter er ikke dækket af loven, da området er langt mere vanskeligt end det somatiske i forhold til at vurdere, om en borger er færdigbehandlet eller ej.
Det er jo bl.a. noget af det, vi desværre har set en række meget uheldige sager med vold og drab på botilbud som følge af.
Derfor synes jeg heller ikke, man kan sammenligne de her to områder.
Men hvis det på et senere tidspunkt skulle vise sig hensigtsmæssigt med en tilpasning i forhold til psykiatriske patienter, vil jeg meget gerne se på det.
Vi skal da netop have fokus på den enkelte borger, den enkelte patient, og dermed jo ikke bare sige, at der skal gælde det samme, og at alt skal være det samme for alle, vel vidende at hvad der er godt for den ene, ikke nødvendigvis er det rigtige svar for den anden.
Peder Hvelplund (EL), 2016-11-25:
Nej, men det er jo sådan set præcis det, det handler om.
Og som jeg sagde, er jeg fuldstændig enig i og rigtig glad for, at psykiatrien ikke er kommet med i forhold til det her, for det kunne have nogle ganske drastiske konsekvenser.
Jeg er blot bekymret for, at de konsekvenser, man frygter, og som det anerkendes her at der kan være inden for psykiatrien, bliver præcis de samme, vi kommer til at se inden for somatikken, nemlig at patienter bliver udskrevet, uden at der er det rigtige tilbud til dem, og at den, der i den situation kommer til at betale prisen, bliver patienten.
Så kan man rette skytset mod regionen, og man kan rette skytset mod kommunen, men prisen, der bliver betalt, kommer patienten til at betale.
Pernille Schnoor (ALT), 2016-11-25:
Ministeren har flere gange nævnt nogle eksempler på, hvad man kan gøre ude i kommunerne, f.eks. i hjemmeplejen, og nævner noget med behandling af sår og andre forslag.
Jeg vil bare gerne høre, om ministeren mener, at man ikke gør det i forvejen, f.eks. i hjemmeplejen.
Er det noget nyt, at man skal til at gøre de her ting i kommunerne?
Sophie Løhde (V), 2016-11-25:
Jeg vil gerne gentage, at det her lovforslag ikke ændrer en tøddel på den enkelte læges tilskyndelse til at indlægge den enkelte borger.
Og jeg synes simpelt hen, det er absurd, hvis man tror eller forestiller sig, at lægerne begynder at sige: Jeg vil lige se dit sygesikringskort, inden jeg beslutter, om jeg vil indlægge dig, for jeg skal lige se, hvor gammel du er.
Sådan er der jo ikke nogen læger der tænker, og det kommer heller ikke til at ske med det her lovforslag.
Og derfor er det sådan, at hvis man som borger har behov for sygehusindlæggelse, uanset om man er 2 år, 12 år, 24 år, 64 år eller 84 år, så skal man selvfølgelig indlægges – det siger sig selv.
Mette Abildgaard (KF), 2016-11-25:
Jeg kunne bare godt tænke mig at høre: Hvad skulle kommunernes sådan skumle bagtanke være ved at bakke op om det her, hvis det er så skrækkeligt?
Peder Hvelplund (EL), 2016-11-25:
Jeg tror sådan set ikke, at kommunerne har nogen skummel bagtanke med det, men jeg må sige, at vi har en lang, ubrudt række af erfaringer med, at de økonomiaftaler, der er blevet indgået mellem regeringen og kommunerne, medfører nogle meget, meget stramme krav i forhold til kommunerne, som betyder, at de får sværere og sværere ved at løfte både forebyggelsesopgaven og den plejeopgave, som vi pålægger dem.
Derfor tror jeg ikke, at kommunerne har en skummel bagtanke.
Det er jo også det, der tydeligt fremgår af de høringssvar, som netop kommer fra de brugerorganisationer og de faglige organisationer, der bliver ramt af de besparelser – eller ikke besparelser, men ændringer i finansieringen, der ligger i det forslag her.
Mette Abildgaard (KF), 2016-11-25:
Jeg er glad for, at ordføreren lige rettede sig selv, for det er jo vigtigt at minde om, at det her ikke fører til besparelser.
Det er et spørgsmål om, at man omstrukturerer, så incitamenterne til at forebygge øges.
Men jeg vil her til sidst bare høre, om Enhedslistens ordfører ikke anerkender brugen af økonomiske incitamenter, for ellers har jeg da svært ved at forstå eksempelvis sådan noget som energiafgifter, som man fra Enhedslistens side bakker varmt op om, og her handler det jo netop om økonomiske incitamenter.
Jane Heitmann (V), 2016-11-25:
Jeg er meget – som i meget! – overrasket over, at ordføreren fra Alternativet mener, at det her forslag er en straf.
Det her har KL jo foreslået, altså at fokus lige præcis skal være på småbørnene, altså de 0-2-årige, og de ældre over 65 år.
Så jeg anerkender simpelt hen ikke, at det her er at straffe nogen.
Det her er at skabe et incitament til at gøre noget bedre for en sårbar gruppe borgere, nemlig små børn og ældre.
Og så skal vi lige huske på i forbindelse med lovforslaget her, at der også er mulighed for, at man kan få en relativt stor økonomisk gevinst.
Så jeg er meget overrasket over den tilgang.
Peder Hvelplund (EL), 2016-11-25:
Det sagde jeg faktisk også i min ordførertale, altså at et økonomisk incitament kan være et stærkt incitament.
Vi bliver bare nødt til at se på fornuften i de konsekvenser, som de får.
Og det fremgår jo klokkeklart af de høringssvar, vi har fået, til det her lovforslag, at der er en stor bekymring for, at det her ikke alene kommer til at skabe incitament til bedre forebyggelse, men også kan komme til at skabe incitament til, at man undlader at indlægge patienter eller borgere, hvor det kan medføre, at det bliver dyrere, dvs. ældre over 65 år og børn under 2 år.
May-Britt Kattrup (LA), 2016-11-25:
Det her lovforslag skal forebygge unødige indlæggelser af ældre og småbørn.
Ideen er, at de kommuner, som i endnu højere grad lykkes med at hjælpe disse grupper og holder dem raske, kommer til at betale mindre.
Baggrunden er, at kommunerne i forvejen er meget mere i kontakt med ældre og småbørn, end man er med andre grupper.
F.eks. bliver alt for mange ældre indlagt med væskemangel og andre lidelser, som de kunne have været sparet for ved en mere målrettet indsats.
Kommunerne gør allerede i dag en stor indsats, men med en endnu mere målrettet indsats er det håbet, at man kan blive endnu bedre til at holde disse grupper raske.
Kan vi undgå en del af disse unødige indlæggelser, vil det først og fremmest betyde meget for de patienter, som bliver skånet for det ubehag, det er at blive syg og indlagt.
Det betyder en bedre udnyttelse af de penge, vi bruger i sundhedsvæsenet.
For at opnå dette ændres taksterne for den kommunale medfinansiering.
Det vil sige, at kommunerne fremover skal betale mere for sygehusbehandling af småbørn og ældre over 65 år og mindre for de øvrige borgere.
Det skal bemærkes, at den samlede kommunale medfinansiering forbliver uændret på de maksimalt ca. 20 mia. kr. Så der er ikke tale om en samlet spareøvelse.
Liberal Alliance støtter forslaget, fordi vi håber og tror på, at det vil gøre en positiv forskel for ældre og småbørn.
Vi er naturligvis opmærksom på Ældre Sagens og andres bekymringer og mener derfor, at vi skal følge området og straks gribe ind, hvis det skulle vise sig, at ændringen ikke virker efter hensigten.
Pernille Schnoor (ALT), 2016-11-25:
Regeringen ønsker med L 74 at give en større økonomisk belønning til de kommuner, som forebygger de mange gentagne indlæggelser.
Dette gøres bl.a. ved at differentiere den nuværende ordning efter alder, så kommunerne skal betale mere for sygehusbehandling af små og ældre borgere.
Ved at differentiere efter alder vil regeringen få kommunerne til at tænke mere på forebyggelse, når det kommer til småbørn, 0-2-årige og ældre over 65 år.
Det er positivt, at der sættes fokus på forebyggelse, og at der lægges op til, at der i forbindelse med betalingen til regionerne ses på det samlede beløb og ikke pr. indlæggelse.
Vi kan dog se nogle problemer i det her forslag.
Vi tager det, der står i de høringssvar, der er kommet, meget alvorligt, og vi er enige med bl.a. Ældre Sagen i, at en forskelsbehandling på baggrund af alder strider imod den danske tilgang til sundhedsvæsenet om en fri og lige adgang til sundhedsvæsenet og sundhedsydelserne.
Det bør aldrig være en skelen til alder eller økonomi, der afgør adgangen til og behovet for sundhedsfaglige ydelser, mener vi.
Vi er ligesom Lægeforeningen også bekymrede for, at forslaget kan gøre det sværere for nogle kommuner at tage sig af deres ældre, og vi undrer os ligesom Dansk Pædiatrisk Selskab over, hvordan man mener at spædbørnsindlæggelser skal kunne forebygges i højere grad, end de bliver nu.
Vi mener, at det er rigtig fornuftigt, at der sættes fokus på forebyggelse i kommunerne, og at der også sættes mere fokus på det.
Men det giver for os ikke mening at tage udgangspunkt i et alderskriterium og i antal indlæggelsesdage frem for i kvalitet.
Vi mener, at der skal fokus på kvalitet, og vi vil gerne have rigtig meget mere fokus på forebyggelse i kommunerne, også i sundhedsplejen, som det også er blevet nævnt af ordførere her tidligere.
Så man burde i stedet sørge for, at der bliver skabt mulighed for fælles økonomi på tværs af kommuner og regioner, og at man dermed fremmer sammenhængen i forløbene – og der skal, som Ældre Sagen også nævner, også være fokus på økonomiske incitamenter, der belønner samarbejde mellem regioner, kommuner og praktiserende læger.
Jane Heitmann (V), 2016-11-25:
Tak for det.
Jeg deler fuldstændig ordførerens tilgang til, at vi i Danmark skal have fri og lige adgang til behandling.
Vil ordføreren ikke lige pege på, hvor det helt konkret er, at man gør op med det forhold, at vi har fri og lige adgang, uanset hvem man er, i Danmark?
Pernille Schnoor (ALT), 2016-11-25:
Jamen det synes jeg jeg forklarede i min ordførertale, nemlig at vi ligesom Ældre Sagen ser med bekymring på, at man begynder at skele til alder, i forhold til den adgang borgere har til f.eks. sygehusvæsenet.
Det mener vi er bekymrende.
Jeg kan høre, at der er andre, der også mener, at det er bekymrende.
Der er nogle, der så siger, at det skal monitoreres, og der er sådan forskellige tilgange til det.
Men vi mener, at det er bekymrende, at man begynder at skele til alder.
Nu nævnte ordføreren, at hun selv er i en kommune og ved, hvad der foregår der, og jeg har også selv i en del år været formand for børneog skoleudvalget.
Så jeg tror faktisk, og min oplevelse er, at der er fokus på, at sundhedsplejersker er vigtige, men at det ofte er økonomien, der gør, at man finder nogle andre løsninger, som måske ikke er optimale i forhold til den forebyggende indsats.
Mener Venstre og ordføreren, at man ved at straffe økonomisk i forhold til nogle bestemte aldersgrupper, altså ved at ændre på det økonomiske incitament, kan få nogle til at gøre noget, som de ikke har gjort indtil nu?
For jeg tror egentlig, at de fleste kommuner er klar over, at det er vigtigt med den der forebyggende indsats, også for sundhedsplejen.
Peder Hvelplund (EL), 2016-11-25:
Jeg vil gerne takke ordføreren for ordførertalen.
Nu kunne jeg så forstå, at Socialdemokraterne vil støtte forslaget, hvis man får den her monitorering, men jeg vil godt lige høre ordførerens holdning.
Nu nævnte ordføreren selv en bekymring for pædiaterne.
Også Ældre Sagen har gjort opmærksom på, at faktisk 47 pct. af borgerne over 65 kan have tilknytning til sygehusvæsenet, men ikke have tilknytning til den kommunale hjemmepleje.
Det er jo en forholdsvis stor borgergruppe, hvor man kan sige, at kommunen kun har meget begrænset mulighed for at kunne gå ind og lave forebyggende behandling for dem.
Er det ikke en bekymring, vi skal tage meget alvorligt?