Erling Bonnesen (V), 2020-12-08:
Minksagen er en kæmpe skandale.
Det har vi alle sammen kunnet følge med i.
Skaden er sket, katastrofen er indtruffet, og regeringen har fjernet minkbranchen i Danmark, og det er regeringens ansvar.
Coronaen spøger fortsat i store dele af verden med svingende intensitet, med skift mellem stigende og faldende udviklingstendenser.
En ting er vi enige om alle sammen – tror jeg – nemlig at det vigtigste er folkesundheden, og at menneskers sundhed og sikkerhed altid skal prioriteres højst.
Men vi har også demokrati og folkestyre.
Det har regeringen under coronaepidemien glemt flere gange, eksempelvis da den enerådigt besluttede, at alle mink i Danmark skulle aflives, og dermed lukkede hele minkbranchen.
Vi mener, at regeringen burde have indkaldt Folketingets partier og branchen til drøftelser og bedt om en second opinion.
Når man tager en så drastisk beslutning, giver det god mening at inddrage flere parter.
I stedet tog regeringen helt alene en beslutning, der betød en de facto nedlukning af hele branchen og erhvervet uden at have lovhjemmel til det.
Grundloven er brudt, fordi der ikke var lovhjemmel til at give ordre, eller hvad man nu skal kalde det i den her debat, til at aflive alle danske mink.
Det er en katastrofe for de mennesker, der har mistet deres livsværk.
Det er også en potentiel katastrofe for miljøet, fordi nedgravningen af mink foregik uden hensyn til miljøet.
Det står faktisk direkte i lovforslaget, at almindelige miljøregler kan tilsidesættes.
Det er pinagtigt for vores folkestyre, og det er ubærligt for de mennesker, det går ud over, for den måde, beslutningen træffes på, betyder noget for de mennesker, det går ud over.
Og jeg mener, at regeringens ageren har været respektløs over for minkavlerne.
Diskussionen om, hvorvidt grundloven er overholdt, er ikke bare juristeri.
Det har betydning for mennesker af kød og blod.
De har set deres livsværk blive revet væk for øjnene af dem.
Og bagefter får de at vide, at det ikke var en ordre, men hvad kan de bruge det til?
Hver dag, år ud og år ind, er minkavlerne og deres familier stået op om morgenen for at passe deres mink og skabe et helt unikt produkt i verdensklasse.
Nu er minkene væk, kassekreditten lukket, og regningerne tårner sig op.
De har hver dag gjort sig umage.
Det kan man ikke sige at regeringen har gjort i den her sag.
Der har ikke været nogen plan for, hvad der skulle ske med de aflivede mink.
Spørgsmålet er nu, hvad regeringen vil gøre ved det.
I en af de modstridende forklaringer, som den nu tidligere fødevareminister har givet, lyder det, at det var nødvendigt at handle hurtigt – åbenbart så hurtigt, at der ikke var tid til at inddrage Folketinget og respektere de demokratiske spilleregler.
Det undrer mig, for det var jo ikke på det tidspunkt ny viden.
Allerede tilbage i juli måned blev man bekendt med en række minkfarme, der var smittet med covid-19, og senere blev man bekendt med cluster-5-mutationen.
Spørgsmålet er, om man kunne have forberedt en nødplan og have gjort det på en anden måde.
For Venstre er der ikke nogen modsætning imellem folkesundhed og folkestyre, men alt i alt er det, der står tilbage, at det lader der til at være for regeringen.
I stedet for forhandlinger og dialog med Folketingets partier og branchen foretrak den her regering dramatiske pressemøder med statsministeren i centrum.
Det er ikke en måde at lede et land på.
Tænk også på inddragelsen af forsvaret og politiet.
Derfor er der selvfølgelig brug for en kommissionsundersøgelse, så vi kan komme til bunds i sagen og få placeret et ansvar.
Det fortjener dem, det er gået ud over, nemlig minkavlerne, de berørte erhverv og involverede parter, og det fortjener vores folkestyre, som har lidt under den her regerings lemfældige omgang med tingene i den her sag.
Med lovforslaget her vil regeringen lave et midlertidigt forbud, hjemle aflivning og erstatning – eller kompensation, som man skriver.
Men det, vi hidtil har hørt fra regeringen, har ikke været reel fuld erstatning til minkavlerne og følgeerhvervene.