Lars Løkke Rasmussen (V), 2018-05-30:
Ja, det kan man godt i den forstand, at der er brug for at have en tættere dialog i Norden af mange gode grunde.
De nordiske lande, med alle de forskelligheder, vi har, fremstår som attraktive samfundsmodeller, og nu har vi sloges om i dag, hvem der er mest grøn og til hvilken tid, og jeg må bare sige, at når man regner polemikken fra, så er alle de her lande, også under skiftende regeringer, forbilledlige eksempler for resten af verden på en række parametre.
I en verden, hvor nogle vender ryggen til internationale aftaler og multilaterale løsninger og til, at ting er reguleret ved aftaler, og begynder at tale den stærkes ret, giver det ret god mening, at de lande i højere grad koordinerer, end de har gjort, og det sker jo altså også på det praktiske plan.
Jeg tror, at for ganske nylig havde den danske forsvarsminister et møde med den svenske forsvarsminister, selv om Sverige står uden for NATO, for at diskutere konkret samarbejde.
Jeg ser det mere som, kan man sige, et nordisk afsæt til at præge den europæiske debat.
Så medgiver jeg fuldt ud, at Europa har sine udfordringer, netop fordi Europa jo ikke er en føderal stat, men et samvirke af for øjeblikket 28 lande, og der ruskes i det, når der kommer nye regeringer, og sådan må det være.
Jeg mener, at Danmarks position bør være den at holde fast i den stærkest mulige transatlantiske relation, vi overhovedet kan, fordi amerikanerne er vores tætteste allierede, og så samtidig dyrke den europæiske dimension.
Og tak til hr. Sjúrður Skaale for at bringe den her dimension op så sent i debatten, for det er jo sådan et ret stort og afgørende spørgsmål, og jeg synes, det har været glædeligt, at vi også har rundet det emne.
Jeg synes bestemt, at der i den europapolitiske debat er brug for at få aftabuiseret de danske forbehold.
Jeg anmelder ikke nogen folkeafstemninger.
Jeg kan ikke se nogen folkeafstemning for mig lige med det første, og slet ikke i den her valgperiode.
Men vi har brug for at få en grundig debat – også om forbeholdene i et Europa, der udvikler sig, i en verden, der forandres.
Og jeg tror faktisk, at vi har brug for at få den debat netop uden en deadline for en folkeafstemning.
For jeg har jo kunnet notere, at det ved alle tidligere overvejelser sander til i sort-hvidt med det samme.
Og vi har brug for at få en bredere debat.
Tager man f.eks. forsvarsforbeholdet, er det jo sådan, at Danmark er kendt for og anerkendt for vores stærke militære engagement – også rundtomkring i skarpe missioner – og udenrigsministeren og forsvarsministeren er netop blevet rost i USA ved deres møder med den amerikanske forsvarsminister og udenrigsminister i fredags.
Der er så også et USA, der stiller større fordringer til Europa om at varetage egen sikkerhed, og man kan bestemt ikke udelukke, at der over tid udvikler sig en slags arbejdsfordeling, hvor Europa kommer til at løfte en større opgave i genopbygning oven på konflikter.
Hvis man kigger ind i den fremtid, kan det jo virke paradoksalt, at et aktivistisk land som Danmark, der er kendt for altid at stille op, så kan stille op under en NATO-hat eller en koalition og gøre det hårde arbejde, men hvis der så skal bygges op bagefter, og det så eventuelt sker i EU-regi, så skal vores drenge og piger rejse hjem.
Altså, det er jo der, hvor vores forbehold kommer til at stå i et andet lys, fordi tingene forandrer sig i fremtiden.
Og den debat ønsker jeg.
Det kan være, jeg er naiv, men altså, jeg insisterer på, at vi bør kunne tage den her debat uden på forhånd at sige: Derfor skal vi stemme om det danske forsvarsforbehold den og den dag, det og det år.
Tusind tak for komplimentet, hvis det er et kompliment til mig.
Det kan også godt være, at det bare er en italesættelse af det niveau, hr. Magni Arge synes der generelt har været i dansk politik, når det kommer til kendskab til Færøerne.
Men det må hr. Magni Arge selv vurdere.
Når jeg reagerer, som jeg gør, er det, fordi jeg også synes, jeg har en viden om, at den grundindstilling til rigsfællesskabet, som hr. Magni Arge plejer at omtale som det såkaldte rigsfællesskab, ikke er en, jeg oplever som værende bredt funderet i det færøske samfund – det er det altså ikke.
Hvis det ændrer sig over tid, kan jeg sige helt generelt, at jeg altid, så længe jeg er her, vil respondere positivt på henvendelser, der kommer fra det færøske folk.
Jeg er varm tilhænger af rigsfællesskabet.
Jeg mener, at Færøerne kan udvikles yderligere med større selvstændighed i alle dimensioner inden for rammerne af den danske grundlov.
Hvis man støder på en mur, som betyder noget, vil jeg jo altid respondere positivt på et ønske om at justere ting, selvfølgelig vil jeg det, men indtil det måtte ske, er jeg ligesom hr. Magni Arge bundet af den danske grundlov.
Den har forrang, og den skal fortolkes ud fra den patina, den har, og det er ikke en politisk beslutning for mig at sidde og fortolke den.
Det er min tilgang til det.