Karina Lorentzen Dehnhardt (SF), 2025-03-25:
Regeringen kunne have gjort meget mere for at beskytte ytringsfriheden, og jeg synes ikke, at ytringsfriheden har haft de bedste vilkår under den her regering.
Man gik tidligt i brechen for at indskrænke ytringsfriheden ved at beskytte religiøse dogmer, bøje sig for islamistiske autokratier i Mellemøsten og høvle løs på den bærende søjle i det liberale demokrati, som ytringsfriheden udgør.
Med koranloven synes jeg jo, at regeringen lagde sig fladt ned og rullede rundt efter devisen: I får ret, og vi får fred.
Vi synes, det er en håbløst naiv strategi.
Ytringsfriheden er magtkritikkens mest grundlæggende byggesten.
Den skal der værnes om, uanset om kritikken rettes mod politiske eller religiøse autoriteter eller mod ledelsen i den offentlige sektor.
SF har i årevis kæmpet side om side med fagforeningerne for at sikre offentligt ansatte mod repressalier, når de tager bladet fra munden og fortæller om kritisable forhold på deres arbejdsplads.
Der er desværre alt for mange eksempler på, at de holder sig tilbage.
Vi synes derfor, at det var en halv sejr, da vi i sin tid, efter flere beslutningsforslag fra SF, indgik en aftale om at sikre offentligt ansattes ytringsfrihed og igangsætte et arbejde, der også skulle bane vejen for det for privatansatte, som løser opgaver med sårbare borgere for det offentlige.
Den seneste tids afsløringer af urimelige forhold for sårbare på private bosteder viser, at der er brug for, at man her som ansat kan råbe op, når borgere med svage stemmer ikke selv kan.
Desværre valgte regeringen jo sammen med DF at gå enegang og lave en ny og knap så god aftale om det her vigtige emne.
Det er en politisk aftale, som ingen slår sig på, al den stund at der jo alene lægges op til at bekræfte allerede gældende regler på området.
Vi synes, at man skulle have benyttet lejligheden til at forbedre rettighederne for vores offentligt ansatte; det er i hvert fald en klar prioritet for SF.
Vi synes, at man misser en historisk chance for at forbedre offentligt ansattes arbejdsvilkår og sikkerhed i ansættelsesforholdet og samtidig sikre, at fejl og ledelsessvigt kommer frem i lyset.
Nu har vi jo i den seneste tid set Danmarks Radios afsløringer om de vaskede sager i politiet.
Her er det jo meget tydeligt, at ytringsfriheden ikke har det godt, for alle dem, der står frem, er stort set anonyme; de tør simpelt hen ikke.
Og når 50 pct. i en rundspørge hos politiet kender til eksempler på, at nogle er blevet negativt sanktioneret for at bruge deres lovlige ytringsfrihed, så er der bare brug for en bedre beskyttelse, og det synes jeg slet ikke at ministeren tager ansvar for her i dag.
Vi er selvfølgelig tilhængere af en lovfæstning, og vi bakker det her forslag op.
Men en undersøgelse blandt FOA-medlemmer, som jo arbejder med alt fra ældrepleje, børnehaver, brandstationer osv., fortæller, at mere end hver anden mener, at det vil have konsekvenser for dem at udtale sig offentligt om kritisable forhold på deres arbejdsplads.
De frygter simpelt hen for deres arbejdsliv.
Jeg synes, vi skal stille os på de menneskers side, og jeg synes, vi bør rette op på de mangler, forslaget har.
Det handler først og fremmest om bevisbyrden.
Bliver en medarbejder sanktioneret for at have ytret sig kritisk, så er det medarbejderen, som skal løfte bevisbyrden for den sammenhæng.
Det bør altså være omvendt, for det bør være arbejdsgiveren, som skal løfte bevisbyrden for, at en fyring eller en sanktion ikke sker på baggrund af lovlige ytringer.
Samtidig bør vi også sikre en kompensation, som er højere, til de berørte, for nogle gange tror jeg simpelt hen, at økonomi bliver et væsentligt argument.
Ministeren har tidligere sagt til mig, da jeg havde indkaldt til samråd om det her, at det her jo er arbejdsmarkedstof, og ministeren spurgte, om SF ikke har nogen respekt for den danske model, for hvor er arbejdsgiverperspektivet?
Jeg vil bare sige: Ministeren er jo selv arbejdsgiver og har først og fremmest muligheden for at tage det her op, så det vil jeg da klart opfordre til.
Og så vil jeg sige, at vi jo ikke er så uvante med lovgivning på det her område, al den stund at vi allerede har bestemt, at vi har omvendt bevisbyrde i forhold til barselsreglerne.
Så vi kan jo, hvis vi vil, men jeg tror, det er viljen, der mangler.
Der er også spørgsmålet om veteranerne, som pludselig skal stå bedre i deres arbejdsskadesager.
Det synes jeg er et fornuftigt princip, men det er også et eksempel på, at Folketinget er gået ind og har lovgivet.
Så jeg mener ikke, at argumentet om, at det her alene er beskæftigelsesstof og skal aftales mellem arbejdsmarkedets parter, holder.
Der er nogle steder, hvor vi godt kan turde gå ind og regulere.
Så vi bakker op, men vi synes, at der er væsentlige mangler, og vi kommer til at stille en række ændringsforslag til det her lovforslag.