Inger Støjberg (V), 2019-04-02:
Spørgsmålet om børns vilkår i asylsystemet dukker jo jævnligt op i den politiske debat, og det fremsatte beslutningsforslag her i dag er da også en opdateret genfremsættelse af et tidligere forslag, nemlig B 142 fra folketingsåret 2017-18.
Nu prøver forslagsstillerne så igen, og jeg kan sådan set kun bifalde det, for det giver nemlig også mig en mulighed for endnu en gang at tydeliggøre de afgørende forskelle på den udlændingepolitik, som i hvert fald dele af venstrefløjen ønsker at føre, og så den faste og stramme kurs, som regeringen sammen med Dansk Folkeparti er garant for.
Først og fremmest er det naturligvis vigtigt for regeringen, at børn i indkvarteringssystemet behandles ordentligt og sikres de rettigheder, som de har krav på, og sådan er det da heldigvis også allerede i dag.
Men det er samtidig også regeringens holdning, at vores indkvarteringssystem skal afspejle den situation, som asylansøgere befinder sig i.
Udlændinge, der har fået afslag på asyl, skal udrejse af Danmark efter udløbet af udrejsefristen, og det gælder også familier med børn.
Derfor skal udlændinge, der opholder sig ulovligt i Danmark, tage ophold på et hjem- eller udrejsecenter, indtil de selv udrejser eller kan udsendes af Danmark.
I mine øjne er det helt uacceptabelt, at afviste asylansøgere vælger ikke at efterkomme et krav om at rejse hjem, og at de jo med den beslutning tager deres børn som gidsler.
Jeg mener, at forældre er forpligtet til at tage ansvar for, at familien kommer videre i sit liv, når de er endt i en situation, hvor de opholder sig i et land, som de ikke har ret til at være i.
Det er ikke godt for børnenes trivsel at opholde sig i et land, hvor de ikke har en fremtid, og det hensyn, at børnenes fremtid er i hjemlandet og ikke i Danmark, skal indkvarteringssystemet selvfølgelig også understøtte, ikke det modsatte.
Forslagsstillerne ønsker fortsat, at regeringen skal sikre, at der udarbejdes en samlet plan for forbedringer af børns trivsel i det danske asylsystem.
Lad mig gentage, hvad jeg også sagde dengang, nemlig at jeg ærlig talt synes, at beslutningsforslaget er et udtryk for en manglende indsigt i vores myndigheders og asyloperatørernes arbejde.
Udlændingestyrelsen er allerede i dag opmærksom på at minimere antallet af flytninger i indkvarteringssystemet, men vores indkvarteringssystem er jo nu engang bygget op på en sådan måde, at asylansøgernes indkvartering målrettes efter, hvilken asylfase de befinder sig i.
Det betyder, at vi opererer med en række forskellige centertyper, herunder et modtagecenter, opholdscentre, et hjemrejsecenter og to udrejsecentre.
Dette medfører så i sig selv, at asylansøgere vil skulle flytte center i løbet af deres tid i indkvarteringssystemet, i takt med at deres asylsag behandles.
Asylansøgere, der får asyl i Danmark, vil som udgangspunkt kun skulle flytte én gang, nemlig fra modtagecenteret til et opholdscenter, indtil de placeres i en kommune.
Ansøgere, der får afslag på deres asyl, vil derimod kunne opleve flere flytninger, hvis de ikke medvirker til at udrejse fra Danmark.
Målet er jo, at afviste asylansøgere faktisk efterlever de afgørelser, som de kompetente asylmyndigheder har truffet, af hensyn til deres familier, hvis fremtid jo så er i et andet land.
Men i et lidt større perspektiv er der også et hensyn til et stabilt dansk asylsystem, der for en periode skal kunne yde beskyttelse til mennesker, så længe der er behov for det.
Og det mål ønsker regeringen altså, at indkvarteringssystemet samlet set skal understøtte.
Ser man nærmere på Udlændingestyrelsens praksis, tages der ved flytninger af asylansøgere mellem opholdscentre – f.eks. som følge af lukning af et center – så vidt muligt hensyn til eventuelle særlige forhold hos beboerne, f.eks. sundhedsmæssige eller sociale forhold.
Det faldende antal indkvarterede asylansøgere betyder jo, at der ved udgangen af april 2019 vil være 14 asylcentre i drift, og det skal så sammenlignes med, at der var 98 asylcentre i drift, da presset på asylsystemet toppede i begyndelsen af 2016.