Aaja Chemnitz (IA), 2025-05-21:
Mange tak.
Det er ved at være lidt sent, men jeg vil gerne starte med at sige, at for halvanden måned siden fik vi et nyt naalakkersuisut – det bredeste nogen sinde.
Det skete på baggrund af det mest begivenhedsrige år i grønlandsk politik.
Vi må erkende, at vi har en lang række udfordringer i det grønlandske samfund med en ulighed, der ligger latent og skaber en utilfredshed og en splittelse i det grønlandske samfund om, hvad løsningen i virkeligheden er på de mange udfordringer, som vi oplever: Er det et tættere samarbejde med Danmark, eller er det et tættere samarbejde med USA?
For samtidig med at Trump taler om at købe, kontrollere eller decideret annektere vores land, har vi en række strukturelle udfordringer i det grønlandske samfund, som jeg gerne vil italesætte.
Ser man på nogle af de nøgletal, der er for det grønlandske samfund, er det komplekse problemstillinger, som venter os.
De Økonomiske Råd siger, at vi står i dødens gab, hvor indtægter og udgifter løber fra hinanden.
Det har vi talt om i mange år, men nu står vi faktisk midt inde i starten af dødens gab.
Imens ser vi, at der er flere med grønlandsk baggrund, som flytter den anden vej, nemlig til Danmark.
Det skaber en skævvridning, for vi ved, at der allerede nu i det grønlandske samfund mangler arbejdskraft.
Min tale i dag er nok det modsatte af det, man ellers ofte hører, som handler om det, man vil kalde populisme.
Den handler om realisme, en nødvendig realisme, som er nødt til at blive italesat, for at man kan vende skuden og få fokus på også samfundsøkonomisk at gøre det bedre fremadrettet.
Hvad er så løsningen?
Det er jo sådan set det vigtige.
Statsministeren var tidligere dag selv inde på, at dele af løsningen ligger i at investere i infrastruktur og erhvervsudvikling, og det er noget, som der har været samarbejdet med naalakkersuisut om, og det synes jeg er rigtig, rigtig positivt.
Men det kan ikke stå alene i et samfund i splittelse og med en stor ulighed.
Vi ved, at der heldigvis er et flertal, som ønsker et tættere og mere ligeværdigt samarbejde med Danmark.
Det så vi meget klart ved det valg, som vi havde i Grønland, og det synes jeg er rigtig positivt.
Samtidig må vi også erkende, at der er store dele af det grønlandske samfund, som halter bagud i udviklingen, og som har ringere adgang til sundhed, højere leveomkostninger og mangel på basal sanitet.
Det er en del af den virkelighed, som der er derude i det grønlandske samfund.
Den nok eneste ting, man kan blive enig med Trump om, er, at der er dele af Grønland, som der er underinvesteret i.
Syd-, Øst-, Midt- og Nordgrønland ser store forringelser og ser butikker, der lukker, mens man i Nuuk og Ilulissat ser kraner og andre fysiske tegn på byer i udvikling.
Hvis vi ad åre ønsker at opbygge en nation, må vi også forholde os til, hvad det er for et land, vi ønsker.
Hvor store dele af samfundet skal vi også investere i realistisk set?
Jeg mener også derfor, der er brug for en samfundsplan for udviklingen af hele det grønlandske samfund, som består af tre ligeværdige dele og ikke kun handler om erhvervsudvikling og investeringer.
Det er også vigtigt at investere i mennesker; det er vigtigt at investere i velfærd og investere i en forsoning mellem Grønland og Danmark, hvis der skal være et godt samarbejde.
Derfor tror jeg også, det er ekstremt vigtigt, at vi er meget konkrete, og det ser jeg som en opgave, som vi fra Grønland har, altså at blive meget konkrete og også levere noget tilbage til Danmark, for at det kan blive til noget.
Jeg tror, det er vigtigt, at vi udbygger strategiske dele af vores infrastruktur i det grønlandske samfund.
Det tror jeg på mange måder er dual use, altså noget, der både kommer forsvaret af Grønland til gavn, men også kommer det grønlandske samfund til gavn.
Derfor mener jeg faktisk, at der er overlappende interesser på en lang række områder, når vi snakker om udbygning af særlig den kritiske infrastruktur.