Mette Reissmann (S), 2017-05-02:
Med beslutningsforslaget vil forslagsstillerne pålægge regeringen at igangsætte en tilbagevendende national undersøgelse af trivslen på de videregående uddannelser.
Lad mig indledningsvis lige benytte lejligheden til at slå fast, at det er godt, rigtig godt endda, at have trivsel for øje.
Det har vi på mange andre områder, både i undervisningssystemet og især som følge af de mange tiltag, der skal sikre et godt arbejdsmiljø.
Socialdemokratiet mener, at alle skal have det godt, uanset om de går i skole, er på en uddannelsesinstitution, eller om de er på arbejdspladsen.
Samtidig hermed er beslutningsforslaget baseret på en række præmisser i forhold til trivselsspørgsmålet, som er det problematiske.
Først og fremmest er der igen behov for at slå fast, at videregående uddannelser er rammen for voksne menneskers selvstændige studier, og derfor er uddannelsesinstitutionernes opgave først og sidst også at lave god, relevant akademisk undervisning og uddannelse med afsæt i samfundshensyn.
Samtidig er det ikke ligetil at læse en videregående uddannelse, tværtimod.
Når jeg siger det på denne måde, skal det sådan set forstås positivt, men det skal jo altså være hårdt at læse på en videregående uddannelse.
Det skal være akademisk udfordrende.
Man skal tage ansvar for sin egen læring, og man skal gå fra at være elev til at være studerende.
Og det kan også synes udfordrende for sjælen.
Jeg tror, at vi alle herinde er klar over, hvordan det føles.
Men vi skal også anse de studerende på de videregående uddannelsesinstitutioner som voksne mennesker, for det er det, de er.
Derfor mener jeg, at det ikke er retvisende, når man i beslutningsforslaget sætter lighedstegn mellem forskellige rundspørger om bl.a. stress hos de studerende og en række politiske beslutninger og reformer, altså at man stiller de krav og vilkår, der nu engang er, op imod de videregående uddannelser, således at de videregående uddannelsers rammer derfor i sig selv skulle være bidragende til mistrivsel, som det åbenbart er følelsen blandt de studerende.
Det er ikke det billede, som jeg helt kan genkende.
Samtidig er det selvfølgelig grundlæggende rimeligt og rigtigt, at der stilles forventninger til de studerende.
Sådan har det altid været på vores videregående uddannelser.
Det er helt naturligt.
Derfor mener jeg også, det er forkert at pege på en direkte og entydig sammenhæng mellem vores videregående uddannelser og de udfordringer, nogle studerende står med.
For det andet er der jo også grund til at have tillid til institutionerne og have øje for, at de studerende trives i en sådan grad, at de kan passe deres studier på en god måde.
Samtidig skal vi også huske på, at uddannelsesinstitutionerne i dag skal leve op til undervisningsmiljøloven.
Herigennem er institutionerne forpligtede til at sikre rammer, der fordrer et sundt studiemiljø, også et psykisk sundt studiemiljø, hvor de studerende ikke bliver stressede.
Med andre ord er der i dag lovgivningsmæssige rammer, der skal sikre trivsel inden for de rammer, der kendetegner de videregående uddannelser.
Som jeg nævnte indledningsvis, er jeg enig med forslagsstillerne i, at spørgsmålet om trivsel er vigtigt, og jeg anerkender jo også, at der for hver årgang er nogle studerende, der af forskellige grunde desværre løfter mere, end ryggen kan bære, og derfor får brug for en hjælpende hånd.
Derfor mener jeg også, at dagens debat er en god anledning til at kritisere regeringens omprioriteringsbidrag.
Nu nævnte ministeren jo selv studenterrådgivning.
Javel, men besparelserne på omprioriteringsbidraget rammer jo ikke kun undervisning og forskning.
Også gode indsatser netop som studenterrådgivning og i øvrigt studievejledning er underlagt den her besparelse.
Studenterrådgivningen hjælper jo netop studerende, der undervejs i studiet får ondt i sjælen og har brug for støtte.
Det er en vigtig indsats, der forringes med regeringens omprioriteringsbidrag, og det synes vi er meget ærgerligt, for studenterrådgivningen gør virkelig en forskel for de studerende, der henvender sig.
Det er en kritik, jeg også føler mig sikker på forslagsstillerne kan tilslutte sig.
Socialdemokratiet kan desværre ikke bakke op om præmissen for beslutningsforslaget, hvor der sættes lighedstegn imellem det videregående uddannelsessystem og de trivselsforhold, som forslagsstillerne redegør for.
Samtidig hermed vil vi godt pege på, at der jo i dag findes lovgivningsmæssige rammer, der netop understøtter trivselsorienterede rammer.
Så på den baggrund kan Socialdemokratiet ikke støtte beslutningsforslaget.