Jens Joel (S), 2022-06-08:
Tak for det til formanden, og tak til fru Lotte Rod for at indkalde til forespørgslen om det her emne, som nogle steder og i nogle sammenhænge giver sig selv, fordi mulighederne for at udfolde sig bare er der, men som jo rigtig mange steder i vores samfund ikke er så selvfølgelige, fordi det måske er afrettet eller sikret eller der måske er sat hegn op, så man ikke risikerer noget.
Jeg bor nu i byen, og det gør mine børn også, men jeg voksede op på landet og kan stadig væk huske både glæden af at bygge det der hønsehus og den lidt mindre glæde, da jeg kom til at bakke traktoren ind i det, så det blev skævt.
Men det der med ligesom at kaste sig ud i nogle ting, som åbenlyst er over ens lønramme som barn – altså noget, man ikke nødvendigvis har styr på, noget, som man faktisk kan lave – er også udviklende.
Det synes jeg selvfølgelig er vigtigt.
Nu har ministeren også nævnt skovbørnehaver som et andet eksempel ud over skrammellegepladser som en ting, hvor man også rammer nogle andre nerver, end hvis man sidder i et velfriseret institutionslokale et eller andet sted, hvor der måske ikke er så meget plads udenom.
Man har undersøgt, f.eks. hvor mange børn der ikke har gjort et eller andet med naturen og sådan noget.
Men der er også næsten 40 pct., der ikke har holdt en snegl eller en edderkop.
Så tænker jeg, at man eddermame skal bo langt inde i byen, for at der ikke er nogen edderkopper.
Men det siger måske noget om, at hvis man ligesom ikke er ude i krogene og afsøge de her ting, opdager man dem heller ikke nødvendigvis.
Og jeg tror, der er en selvstændig værdi i selvfølgelig at lege med de her ting.
Altså, mine egne unger gjorde det i weekenden, og jeg måtte på et tidspunkt sige til dem: Jeg tror ikke, at de der snegle overlever, hvis I bliver ved med at lade dem svømme rundt i det der store badebassin.
Så siger den mindste på 3 år: Nå, de kan ikke lide at være i badebassin.
Okay, så fiskede han de der snegle op, som lå og gispede efter vejret i det der bassin.
Og så fik vi en snak om, hvad man godt kunne sætte dem ud i, og hvad man måske ikke kunne sætte dem ud i.
Okay, jeg går op i dyrevelfærd, men jeg havde nok også overlevet, hvis der var en snegl, der havde mistet livet, fordi der var lidt risikofyldt leg fra min knejt.
Pointen er bare, at det tror jeg faktisk er rigtigt.
Jeg tror ikke, vi kan styre det, men jeg tror, at det, vi kan gøre, er det, ordføreren bidrager til i dag, nemlig at rejse diskussionen om, om det er meget vigtigt, at man aldrig kan komme til skade, eller at man aldrig bliver udfordret, eller at man aldrig får en ramme, hvor man, om man så må sige, risikerer noget.
Og der tror jeg, at det er rigtigt nok, at der har været en tendens til at fokusere på sikkerhed, som måske har gjort, at det var nemmere – i gåseøjne – at lade være.
Det kan også godt være, at nogle af pædagogerne har tænkt, at hvis vi ikke skal have en diskussion med nogen om, om det her i virkeligheden også kan føre til, at man slår sig over fingrene med hammeren, er det nemmere, at vi bare ikke har hammere.
Og det synes jeg da er en diskussion værd, uden at vi sådan skal læne os meget langt ind over, hvordan man regulerer det derude.
Så vi støtter op om det, og det er også derfor, vi er bag vedtagelsesteksten.
Vi mener sådan set, at det er de fagprofessionelle ude i kommunerne, på legepladserne, i institutionerne, i fritidspædagogikken, i klubberne – det er alle dem – der skal sætte rammerne og inspirere til det.
Så vil jeg vædde med, at de har genbrugt materialerne til at bygge de nye huse.
Og den diskussion kan man godt bruge til noget i et børneperspektiv, men jo også i et pædagogisk perspektiv.
Så tak for at tage det op.