Anni Matthiesen (V), 2023-11-30:
Tak for det, formand, og tak til Radikale Venstre for at rejse debatten her i Folketingssalen i dag, hvor vi jo skal drøfte regeringens vision for de almene gymnasier.
Jeg vil egentlig starte med at berolige Radikale Venstres ordfører med, at vi ikke har glemt gymnasierne.
Det kan godt være, at kalenderen har været fyldt med rigtig, rigtig mange andre ting her de seneste måneder, men jeg kan berolige med, at det ikke er ensbetydende med, at vi så har glemt gymnasierne.
Ud over det, som andre ordførere har sagt i deres taler, vil jeg også godt starte med lige at gå lidt tilbage i tiden, tilbage til den tid, hvor jeg selv gik på samfundssproglig linje på et alment gymnasium i Grindsted.
Jeg kan også berolige jer med, at jeg ikke vil gå ned i alle detaljer med, hvad jeg oplevede i de 3 år på Grindsted Gymnasium.
Jeg vil sige så meget, at jeg husker, hvordan der dengang blev både debatteret og diskuteret omkring gymnasierne.
Jeg kan også huske, at jeg dengang deltog i debatter, hvor man også diskuterede, hvordan mulighederne skulle være fremadrettet for gymnasieeleverne, og hvad vi som gymnasieelever skulle have indflydelse på.
Vi drøftede også det med lærerkvalifikationer eller måske nogle gange også manglende kvalifikationer, så der var også dengang, selv om det er ved at være mange år siden, fokus på gymnasierne.
Så igennem historien har gymnasierne jo egentlig altid bragt en anledning til debat, og det tror jeg faktisk også de bliver ved med, og det tror jeg er fint.
For det er måske også grunden til, at man justerer på nogle ting og dermed tilpasser nogle ting i forhold til den udvikling, der pågår, både i samfundet, men for den sags skyld også inden for gymnasiets mure.
Dengang var det dog sådan, at der ikke var en stor andel af en ungdomsårgang, der startede på gymnasiet.
Jeg kan sige så meget, at jeg var den første i min familie, der fik en studenterhue, og så gammel synes jeg jo egentlig ikke jeg er.
Jeg ved godt, det er nogle år siden, men jeg siger bare, at der er en kæmpe forskel på, hvordan det var dengang og så i dag.
I dag er det jo sådan, at faktisk mere end 70 pct. af en ungdomsårgang vælger en gymnasial uddannelse efter grundskolen – mere end 70 pct.!
Og det mener jeg egentlig er for mange.
For når vi samtidig også her i Folketingssalen diskuterer og drøfter, hvordan vi også skal kunne få flere til at vælge en erhvervsuddannelse, må jeg være ærlig at sige, at det jo er den samme kage eller rettere sagt den samme gruppe af unge mennesker, vi taler om.
Og jeg er enig med bl.a. Socialdemokratiets ordfører, som også var inde på det, nemlig at der blandt de unge, som får studenterhuen i dag, måske også er nogle, som ikke skulle være nået dertil.
Det drejer sig især om dem, som måske falder ud undervejs, og som måske kæmper en kamp i 3 år og får nederlag efter nederlag og måske ovenikøbet er med til at trække niveauet ned i gymnasieklasserne, så også de unge, dygtige, som gerne vil videre på en videregående uddannelse, får svært ved det.
Så jeg synes, vi er nødt til at tale om det, der er det svære i det her.
Og der må jeg sige, at jeg holder fast i, at det handler om det, der står i formålsparagraffen, nemlig at den gymnasiale uddannelse skal være med til at forbedre eleverne til videre uddannelse, herunder at de tilegner sig almendannelse, viden og kompetencer gennem en kombination på uddannelsen af faglig bredde og dybde og gennem samspillet med fagene.
Jeg holder faktisk af formålsparagraffen, fordi det er et både-og, men vi må ikke glemme det første i formålsparagraffen, nemlig at de gymnasiale uddannelser spiller en kæmpe rolle i hele fødekæden til de videregående uddannelser, og her synes jeg faktisk, at vi har et ansvar for at sikre, at vi ikke går på kompromis med den del i formålsparagraffen, altså i forhold til hele den faglige mistrivsel, som der jo også er i dag i mange gymnasieklasser.
Jeg har talt med mange unge, som helt ærligt siger, at de faktisk kan sidde i klassen og pege på nogle af deres venner, som de faktisk synes det er synd for, altså at de i det hele taget startede, fordi de ikke kan klare det pres, de er under.
Så kort og godt glæder jeg mig til de videre politiske drøftelser og for den sags skyld også til de kommende drøftelser omkring gymnasierne.
Tak for ordet.