Barbara Gaardlykke Apol (JF), 2021-05-18:
Tak for ordet.
Det er specielt for mig at stå her i dag, ikke mindst fordi dette er min første gang heroppe på talerstolen, men især jo også fordi vi netop skal behandle rigsfællesskabet.
Og jeg må sige, at der er sket mange ting, siden rigsfællesskabet sidst blev behandlet her i Folketinget, i 2018, og lad mig nævne bare nogle af dem.
Landene i rigsfællesskabet har i fællesskab haft formandskabet i Nordisk Ministerråd sidste år, og så sent som i går deltog alle af rigsfællesskabets tre udenrigsministre i møder med den nuværende amerikanske udenrigsminister.
Dette taler for, at regeringen anerkender landenes forskellighed, og at dette selvfølgelig skal komme til udtryk, når der forhandles omkring færøske og grønlandske interesser.
Dette bliver vigtigere og vigtigere i en tid, hvor omverdenen har fået større interesse for det arktiske område.
På Færøerne har vi som et lille øsamfund stået i den mærkværdige situation, at både USA og Kina – det vil altså sige verdens største og næststørste økonomier – har sendt deres ambassadør til Færøerne for at få indflydelse på, hvem det er, der skal udbygge 5G-netværket til de godt og vel 53.000 indbyggere.
Og det er mærkværdigt, at et lille land skal have en så stor interesse fra USA og fra Kina.
Det er næppe disse 53.000 indbyggere, som vil være nok til at forvandle tallene på bundlinjen til enten røde eller sorte for disse store økonomier.
Der er altså noget andet på spil – et strategisk kapløb om teknologi og geopolitik.
Og her bliver det færøske territorie pludselig mere interessant på grund af sin beliggenhed.
Der er flere internationale øjne på, hvilke handlinger Færøerne foretager sig, og hvilke nationer Færøerne samarbejder med.
Og det er netop dette, jeg gerne vil snakke om i dag, altså interessen for, hvilke nationer Færøerne samarbejder med.
Nogle gange kan det virke lidt mærkeligt at skulle træde ind i Folketinget med et færøsk mandat.
Under alle omstændigheder må jeg fastslå, at siden Færøerne fik mandater i Folketinget, er denne rolle ændret meget.
Ikke en eneste lov, som handler om Færøerne eller færøske forhold, bliver lavet her.
De få lovforslag, som gælder Færøerne og bliver behandlet her, bliver først behandlet i Lagtinget.
På den måde har Færøerne en lidt speciel position i rigsfællesskabet, men vi har også en speciel position i verden.
Vi er med i NATO – og dog ikke.
Vi er med i Arktisk Råd – og dog ikke.
Og den dag, en færing vælger at sætte sin fod på dansk jord, har han eller hun samme rettigheder som en EU-borger, uden at Færøerne er med i EU, fordi Færøerne står uden for EU – som i helt uden for.
Vi er ikke med i EFTA, som f.eks. Norge og Island er.
Vi er ikke et overseas territory, som f.eks. Grønland er – vi står uden for.
Der skal heller ikke være nogen tvivl om, at færingers tillid til EU blev skadet – om jeg kan sige det sådan – i 2013, da EU igangsatte sanktioner mod Færøerne over en strid om fiskekvoter.
Alle europæiske havne blev lukket for færøske fiskefartøjer.
Men den strid endte med, at EU til sidst efterkom Færøernes krav om en større andel af fiskekvoterne.
Som en konsekvens af de her sanktioner fra EU blev Færøerne nødt til at finde nye markeder at eksportere til, og med det begynder handelen med Rusland at tage til.
Tidligere er Færøernes handel med Rusland blevet kritiseret af danske politikere, og til dels er det en kritik, jeg godt kan forstå.
Det seneste år har Rusland flere gange udfordret disse samme principper
Bare for at nævne ét aktuelt eksempel har vi været vidne til fængslingen af oppositionspolitikeren Aleksej Navalnyj i Rusland.
Så nej, jeg synes ikke, det er rigtigt, at Færøerne er så tæt associeret med Rusland, som vi er i dag.
Jeg mener faktisk, at der er en reel fare for, at vi er i gang med at udvikle et afhængighedsforhold til Rusland, og jeg ville virkelig ønske, at det var anderledes.
Et realistisk alternativ til handel med Rusland ville være mere handel med EU – EU, som vi rent faktisk deler flere værdier med.