runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Mette Frederiksen (S), 2016-12-13:
Jo, men mon ikke det ville være rimeligt at få et tal på bordet allerede nu?
Det, vi ved, er, at man i det nye regeringsgrundlag har opskrevet behovet, og at danskerne skal arbejde markant længere tid, men hvis statsministeren ikke vil være konkret, kan vi så få en øvre grænse for det?
Altså, er det 1 år længere, danske lønmodtagere skal arbejde?
Er det 2 år, er det 3 år, er det 4 år mere?
Er det 1 år?
Er det 2 år, er det 3 år, er det 4 år?
Tak for det.
Da vi havde åbningsdebat nr. 2 i sidste uge, stillede jeg statsministeren et egentlig rimelig enkelt og konkret spørgsmål.
Det var utrolig svært at få et svar.
Derfor tager vi en tur mere.
Det, jeg spurgte om sidste mandag, og som jeg gerne vil spørge til nu, er, hvor lang tid mere danskerne skal arbejde.
Når jeg stiller det spørgsmål, er der to grunde til det.
Det er mit klare indtryk, at danske lønmodtagere for manges vedkommende, når de er i halvtredserne, begynder at planlægge deres tilbagetrækning.
Man begynder at planlægge sin seniortilværelse, man vil gerne have sikkerhed for, man vil gerne have viden om, hvornår man kan udtræde af arbejdsmarkedet.
Derfor tror jeg, det er vigtigt, når vi laver politiske aftaler, som har stor betydning for, hvornår mennesker kan trække sig tilbage, at vi står ved dem, at vi værner om dem, at der er troværdighed om de politiske aftaler.
Vi ved, at regeringen ønsker, at danskerne skal arbejde længere.
Vi ved også, at det kommer til at skabe usikkerhed for rigtig mange mennesker.
Derfor synes jeg, det er rimeligt, at statsministeren i dag svarer på, hvor lang tid mere danske lønmodtagere skal arbejde.
Jeg spørger også ind til det, fordi mange danske lønmodtagere ikke kan arbejde mere.
Også flere end de 100 personer, som regeringen ønsker at skabe en ny ydelse og ordning til.
Det er mennesker, som er nedslidt, fordi de har passet deres arbejde.
De er stået op hver eneste dag eller nat, har udført et vigtigt arbejde for vores samfund.
Typisk har de haft nogle af de hårdeste fysiske job.
I dag kan vi jo gå på folkepension, når vi er 65.
Allerede om 12 år har det ændret sig til det 67. år.
Det betyder, at en 55-årig i dag ved, at man skal arbejde, til man er 67 og ikke 65.
Den tidligere regering, Venstreregeringen, ønskede at bede alle, også de nedslidte, om at arbejde ½ år mere.
Nu spørger jeg så statsministeren: Hvad er den nye regerings plan?
Hvor lang tid skal danske lønmodtagere arbejde mere og hvornår?
Pernille Skipper (EL), 2016-12-13:
Tak for det.
I dag bliver der afleveret 375.544 underskrifter til uddannelsesministeren.
Det er underskrifter fra mennesker, der er vrede over et lovforslag, der udelukker, at rigtig mange unge mennesker får mulighed for at videreuddanne sig, hvis de allerede har en bacheloruddannelse i forvejen.
Det er det, man kalder forbud mod dobbeltuddannelse, og det er der rigtig mange grunde til at være vred over.
Uddannelse er en værdi i sig selv, og det skaber frihed, når der er adgang til uddannelse.
Den der mulighed for at vælge om og finde sin rette hylde skal ikke kun være for de få, der har penge til det.
Jeg har fået usædvanlig mange e-mails fra forskellige mennesker i alle mulige aldersgrupper og alle mulige og umulige situationer, som er ret frustrerende.
Og jeg kunne godt tænke mig, at statsministeren hørte efter, når det ikke er mig, men f.eks. Sara Persson, der er intensivsygeplejerske, der taler.
Hun skriver nemlig til mig: Jeg har længe haft en drøm om at videreuddanne mig på et højere niveau, læse medicin og blive læge og blive den første læge i familien med professionsuddannelse.
Danmark mangler læger i provinsen; mit drømmejob.
Jeg er en dygtig sygeplejerske.
Hun skriver videre, at hendes interesse i lægevidenskaben er noget, hun virkelig har.
Det har hun erfaret med alderen, men desværre vidste hun det ikke som 20-årig.
Det er ikke kun hende, det er også alle mulige andre, så mit spørgsmål til statsministeren er: Hvis nu man har valgt forkert og kan se, at man ikke er god til det her, eller man ikke er glad for det, skal man så bare sluge det valg og leve i det arbejde resten af ens liv?
Lars Løkke Rasmussen (V), 2016-12-13:
Tak for det.
Det er rigtigt, at vi har lavet et uddannelsesloft i en bred politisk aftale hen over midten, og det er jeg glad ved.
Det inkluderer også Socialdemokratiet, og det gjorde vi, da vi lavede den tillægsaftale, der skulle sikre den dagpengereform, som er en af grundene til, at det faktisk går godt i Danmark.
For ellers ville vi jo allerede have været i problemer med et lukket outputgab, men det er et sidespor.
Det er jo udtryk for en prioritering og en balance.
Igen i går fik vi tal, der viser, at vi får brug for masser af faglært arbejdskraft de kommende år, og derfor synes jeg sådan set, at det er rimeligt, at hvis man har taget en uddannelse betalt af os alle sammen på bachelorniveau, så er det den, man har taget.
Der, hvor der så er nogle få undtagelser, er på nogle af de videregående uddannelser, som er meget dyre, bl.a. lægestudiet, hvor vi har dimensioneret det af nogle andre grunde. Men som udgangspunkt betyder det her, at vi altså kollektivt tager ansvaret for, at folk kan få en uddannelse på bachelorniveau.
Og de kan uddanne sig videre, men de kan ikke uddanne sig sideværts.
Og hvis de vil det alligevel, kan de gøre det for deres egne penge.
Jeg er sådan set meget enig i, at man jo ikke kan effektivisere kunsten på den måde, at man beder Den Kongelige Ballet om bare at danse hurtigere, eller hvad man kunne forestille sig.
Det er jeg sådan set meget enig i.
Men også i den sektor er der nu ret meget udenomsværk, administration, bygningsvedligeholdelse, bygningsmasse og alt muligt andet, som gør, at det med samme rimelighed som i alle mulige andre sektorer nu er fornuftigt nok, at man hele tiden også har et vist bevillingspres.
Det er jo også det, der muliggør, at man i politiske forhandlinger har nogle frie kroner, man så kan prioritere.
I den finanslovsaftale, der lige er lavet, uden at jeg kan alle detaljer omkring det, har man bl.a. sat bevillinger af til Den Gamle By i Aarhus, som jo også er en del af vores kulturarv, Gammel Estrup og andet.
Den mulighed for at prioritere noget op og give nogle målrettede bevillinger eksisterer jo kun, hvis man sørger for at frigøre ressourcer over tid.
Tak for det gode råd om næste års åbningstale.
Så det vil jeg holde frisk i erindring til den tid.
Uffe Elbæk (ALT), 2016-12-13:
Jeg vil først for helt egen regning sige, at jeg virkelig glæder mig til samarbejdet med den nye kulturminister og faktisk har store forhåbninger til det.
Men jeg bliver alligevel nødt til at udfordre statsministeren på, hvor meget kunsten og kulturen betyder.
Det gælder ikke bare denne regering, men for øvrigt også den tidligere regering, som jeg selv var minister i.
Jeg har aldrig oplevet, at den daværende statsminister eller den nuværende statsminister i åbningstalen overhovedet har nævnt kunsten og kulturen, samtidig med at alle betoner, hvor vigtig den er.
Bare som et godt råd vil jeg opfordre til, at kunsten og kulturen bliver en del af åbningstalen næste år, og at det i det mindste bliver nævnt, at hele det område eksisterer, og at det er vigtigt for vores egen selvforståelse og måden at forstå os selv som land på, og for identitet, fællesskab og alle de ting.
Når statsministeren siger, at det her ikke skal handle om kroner og øre, er det jo alligevel sådan, at de her faste besparelser, der bliver lagt ned over de kulturelle institutioner, igen og igen rammer dem.
År efter år skal de spare de her 2 pct., som vi nu har besluttet.
Men et orkester kan jo ikke spille en symfoni 2 pct. hurtigere eller cutte 2 pct., og det samme gælder et teaterstykke og en ballet.
Det rammer simpelt hen på en måde, som gør det ufattelig svært for de her kunstinstitutioner at producere på ypperste, højeste niveau, hvis det er det, vi ønsker.
Lars Løkke Rasmussen (V), 2016-12-13:
Ambitionsniveau kan jo gøres op på forskellige måder, og det er jo desværre tit og ofte op til, kan man sige, mønten her i Folketingssalen, altså hvor meget man vil bruge.
Og i den sammenhæng vil det sikkert skuffe hr. Uffe Elbæk, at vi ikke lægger op til nogen store bevillingsløft.
Men jeg tror da også, man kan have et ambitionsniveau, der ikke kun er målt ud i penge, men som handler om forskellighed og diversitet.
Og det er også noget af det, vi har udtrykt holdninger til og synspunkter om i regeringsgrundlaget.
Jeg deler sådan set langt hen ad vejen hele anløbet til spørgsmålet i den måde, som hr. Uffe Elbæk gjorde det på, altså hvordan kunsten kan berige os og udfordre os.
Og derfor skal man også være varsom med at sætte den i politiske bokse og definere meget præcist, hvad det er for en kunst og kultur, man gerne vil have.
For det skal jo netop ikke være en politisk bestillingsvare.
Så vi skal stille nogle rammer op, og det mener jeg sådan set også er det, vi gør.
Og jeg har med glæde noteret mig nogle af de tiltrædelsesinterview, der også har været, med den nye kulturminister, som netop betoner de her ting med mangfoldighed, folkelighed og de ting.
Uffe Elbæk (ALT), 2016-12-13:
Så skifter vi lidt tema, men jeg vil da lige starte med at sige tak for den julehilsen, som statsministeren gav mig på Facebook.
Tak for det.
Det, som vi skal prøve at snakke om i de to første spørgsmål, jeg har, handler om kultur og kunst.
Det betyder rigtig meget for Alternativet, at vi kan bruge og tænke det område meget mere direkte ind i den måde, vi tænker politik på, og at vi bruger det på fagområder - kunsten og kulturen i forhold til udenrigspolitik, kunsten og kulturen i forhold til socialpolitik, kunsten og kulturen i forhold uddannelse etc.
Og der er to grunde til det.
Dels synes vi, at kunsten og kulturen rummer vores kollektive hukommelse, dels synes vi, at vi har brug for kunsten og kulturen i forhold til at blive udfordret på vores verdensbillede og vores evne til at forestille os noget andet end det, der foregår lige nu, og specielt i en tid, hvor der er så meget, der er til debat og diskussion. Så jeg glædede mig rigtig meget til at læse, hvad der rent faktisk står om kunst og kultur i regeringsprogrammet, og jeg var meget spændt på at se, hvad ambitionsniveauet er, og ikke mindst hvilke konkrete nedslag der er, som siger en, at det her ønsker den her regering faktisk at arbejde for.
Ud over at man ønsker at privatisere TV 2, som er et særskilt drama, der har sin egen diskussion, er der to ting, som regeringen vil.
Det ene er skattefrihed for OL-atleterne, og det andet er at sikre hestevæddeløbssportens vilkår.
Det, jeg selvfølgelig er nysgerrig med hensyn til, er, hvad kunsten og kulturen betyder for den her regering, og hvad for et ambitionsniveau vi skal lægge, og hvordan vi sikrer, at vi har et rigt kunst- og kulturliv i Danmark.
Lars Løkke Rasmussen (V), 2016-12-13:
Det er ikke noget, jeg påstår; det er noget, jeg gør.
Sammen med en række andre ansvarlige partier i det her Folketing har vi jo bygget det her velfærdssamfund op, mens det parti, som fru Pernille Skipper repræsenterer, har siddet på kanten og kritiseret det.
Og hvis man går historisk tilbage i det parti, man udspringer af, og ser på de bevægelser, så kan man sige, at der er nogle, der har taget ansvar for at bygge det her samfund op.
Og ja, det er et samfund, hvor der er fri og lige adgang til uddannelse.
Der er også adgang til at vælge om, hvis man er startet på en læreruddannelse og midt i forløbet finder ud af, at det er ikke det, man skal; man skal noget andet, og så kan man vælge om.
Det, vi gør nu, er, at vi siger: Hvis man har fået en fuld og hel uddannelse betalt af os alle sammen, mens man samtidig har været forsørget af os alle sammen, så er det det tilbud, vi giver.
Så kan man bygge oven på.
Det kan f.eks. være den seminarieuddannede lærer eller professionshøjskoleuddannede lærer, der gerne vil tage en mastergrad i didaktik, så kan det lade sig gøre at bygge oven på.
Men, altså, det at skabe fuldstændig fri adgang til, at man kan tage én uddannelse og sige: Tak for det, nu vil jeg gerne tage én mere, i gåseøjne, magen til.
Det er det, vi sætter en stopper for, for at frigøre de penge der bl.a. gør, at vi nu kan fremtidssikre en dagpengereform.
Og sådan er det – pengene skal passe.
Vi har fundet en balanceret løsning, som regeringen hen over midten med Socialdemokratiet og også med bistand fra vores eget parlamentariske grundlag står vagt omkring.
Pernille Skipper (EL), 2016-12-13:
Jeg tror, at de fleste er klar over, at statsministeren og jeg ikke ser ens på præcis den prioriteringsøvelse, man er ude i, og at jeg nok havde ønsket, at statsministeren i stedet for det her lukkede ned for nogle af sine kommende planer om at give skattelettelser til toppen af samfundet.
Så jo, det er en prioriteringsøvelse.
Finanssektorens Arbejdsgiverforening siger, at det trækker i den forkerte retning i forhold til en målsætning om at øge arbejdsstyrkens fleksibilitet og omstillingsevne, som er afgørende for dansk erhvervslivs konkurrenceevne.
Uddannelsesorganisationer og fagforeninger er bekymrede for, at flere vil droppe ud i utide, fordi de simpelt hen er bange for, hvad der vil ske, hvis de bliver færdige med den her bachelor, de er i gang med, for så kan de ikke vælge om.
Der er altså rigtig mange, som har taget stilling til det her.
Statsministeren siger, at velfærdssamfundet skal hænge sammen.
Kunne statsministeren ikke bare til sidst give mig ret i, at det der med at få en uddannelse, den rigtige uddannelse kan være et formål og en kvalitet i sig selv, og netop det, at der er adgangen til en uddannelse, friheden til at skabe sin egen fremtid, vælge om, uanset om man så har mange penge med i bagagen eller ej, er en del af det der velfærdssamfund, som statsministeren påstår han gerne vil have til at hænge sammen?
Lars Løkke Rasmussen (V), 2016-12-13:
Den måde, der spørges på, viser jo, at vi ser forskelligt på det her samfund, og det er jo sådan set fint nok, altså at der består nogle forskelle.
Jeg synes, det er ret unikt, at vi har fri og gratis og lige adgang til uddannelsessystemet i Danmark – det er unikt.
Men det er altså også vigtigt, at ting hænger sammen.
Vi har et ansvar for, at finansieringen af det her velfærdssamfund grundlæggende hænger sammen.
Hvis man vil uddanne sig videre, altså videre med det fundament, man har, så kan det godt ske; hvis man vil uddanne sig sideværts, altså på det samme kompetenceniveau, så kan man ikke få det betalt af det offentlige.
Så ønsker vi at skabe fleksible muligheder for, at man alligevel kan gøre det mod en egenbetaling.
Det er udtryk for en rimelig balanceret vurdering af, hvordan vi bruger hinandens skattekroner, og det kan jeg stå på mål for sammen med et ret bredt flertal i det her Folketing.
Pernille Skipper (EL), 2016-12-13:
Så synes jeg også, at vi skal påpege, at Dansk Folkeparti også har en del af ansvaret for det – og så har vi vist fået de fleste med, medmindre Liberal Alliance og De Konservative også gerne vil have lidt af æren, for så skal jeg skal da gerne dele ud af den.
Jeg synes, det er noget mærkelig noget at påpege, at man kan egenbetale sig ud af det.
Statsministeren ved udmærket – det håber jeg da – at det der med at betale sig til uddannelse heldigvis ikke er noget, man kan særlig mange steder i det danske samfund, og forhåbentlig er han også klar over, at det er ikke alle, der har pengene til det, tværtimod.
Det er bestemt heller ikke kun sygeplejersker, der vil være læger, som er udelukket fra det; det er også folk, der har en HA i erhvervsret, der gerne vil være jurister, eller akademikere, som opdager, at de gerne være socialrådgivere, eller pædagoger, der ville være bedre til at være folkeskolelærere end pædagoger.
Jeg synes sådan set ikke, at man skal tigge og bede om at få en uddannelse i Danmark for at få lov til at bidrage med noget, man også stadig væk er glad for.
Derfor vil jeg gerne have, at statsministeren svarer på spørgsmålet: Skal man så bare blive i det arbejde, som man måske ikke er god til og ikke er glad for, resten af ens liv?
Uffe Elbæk (ALT), 2016-12-13:
Jeg har jo allerede begge hænder oppe over skuldrene, så det ser jeg frem til.
Det sidste spørgsmål er vanen tro fra Alternativets medlemmer, og jeg tager ikke det, som fik højest score, fordi det har jeg stillet tidligere
Så jeg tager nummer to, det, der fik næstflest point.
Vedkommende tiltaler statsminister i duform, og i og med at det er et citat, håber jeg, at det er okay.
Vedkommende siger: Har du nogle områder, hvor du tænker, at der er særlig gode muligheder for, at den nye regering og Alternativet kan arbejde konstruktivt sammen?
Peder Hvelplund (EL), 2016-12-13:
Tak for det.
L 38 består to dele.
Førstedelen omhandler apotekernes vagttjeneste.
Det er forholdsvis ukontroversielt, da det er en forbedring af den eksisterende aftale, og det er en udmøntning af en aftale, der er indgået mellem regeringen og Danmarks Apotekerforening.
Den anden del, derimod, omhandler en yderligere liberalisering af lov om lægemidler, der åbner op for, at håndkøbslægemidler kan komme i selvvalg i detailhandelen.
Det er et forholdsvis kontroversielt forslag.
Jeg synes, det er en uskik, at regeringen puljer lovforslag på den måde.
De to lovforslag har intet med hinanden at gøre.
Den første del vil forholdsvis uproblematisk kunne samle opbakning fra, tror jeg, alle partier.
Alligevel ender det, hvis man ikke vedtager Enhedslistens forslag om at dele lovforslaget i to, med, at en række partier kommer til at stemme imod, alene fordi den anden del af forslaget er uspiseligt.
Jeg synes, det er fuldstændig urimeligt, at man puljer lovforslag på den måde, når forslagene ikke har noget som helst med hinanden at gøre.
Så vil jeg lige sige et par ord om den del af lovforslaget, der åbner op for, at visse håndkøbslægemidler kan sælges i butiksarealet i detailhandelen.
Jeg synes, det er dybt risikabelt, at et flertal trodser advarslerne fra Forbrugerrådet, Dansk Sygeplejeråd, Ældre Sagen, Dansk Selskab for Patientsikkerhed, Lægeforeningen, Danmarks Apotekerforening, Farmakonomforeningen, Pharmadanmark samt Industriforeningen for Generiske Lægemidler.
De peger alle sammen på, at det her åbner op for en risiko for både over- og fejlmedicinering, når der er ikke er adgang til at få en sundhedsfaglig rådgivning om brug af lægemidler.
Det er fuldstændig afgørende, at rådgivning og vejledning om brug af lægemidler ikke overlades til reklamer, men stadig væk skal varetages af sundhedsfagligt personale.
Derfor er det også ret tankevækkende, at de to eneste foreninger, der i deres høringssvar har anbefalet lovforslaget, er Lægemiddelindustriforeningen og Dansk Erhverv.
Jeg skal derfor opfordre til at stemme for Enhedslistens forslag om at dele lovforslaget i to, og så vil jeg også gerne samtidig opfordre både Socialdemokratiet og Dansk Folkeparti til at stemme imod det samlede lovforslag om at tillade selvvalg af håndkøbslægemidler i detailhandelen.
Pernille Schnoor (ALT), 2016-12-13:
I Alternativet mener vi, at det er den forkerte vej at gå, når regeringen ønsker at lægge håndkøbsmedicin på hylderne i supermarkederne.
Vi danskere tager alt for mange piller, og den udvikling skal bremses, den skal ikke forstærkes.
Omkring halvdelen af de opkald, som Giftlinjen får, drejer sig eksempelvis om forgiftninger på grund af medicin.
Den ene del af lovforslaget har nemlig til formål at etablere en ny vagttjeneste for apotekerne og at sikre en bedre geografisk dækning i vagttjenesten.
Den del af lovforslaget er vi naturligvis meget positive over for.
Men vi mener, at danskerne skal tage mindre medicin og ikke mere, og derfor stiller vi et ændringsforslag om, at medicin kun skal kunne lægges på hylderne i butiksarealet på apotekerne, hvor der er faguddannet personale, der kan rådgive forbrugerne, og ikke på hylderne i supermarkedet, hvor der ikke er nogen som helst form for information eller vejledning.
Derfor opfordrer vi til at stemme for vores ændringsforslag.
Lars Løkke Rasmussen (V), 2016-12-13:
Tak for det.
Det er ikke mig, der redigerer Danmarks Radios udsendelser, og jeg har heller ikke nogen planer om at komme til at gøre det.
Jeg vil helst ikke gå for dybt ind i det, men bare sige sådan helt stilfærdigt: Det er klart, at der følger et ansvar med at være en public service-station.
Der følger et ansvar med, at man lovgivningsmæssigt og via den her særlige licensordning, hvor vi altså har bedt danskere – også danskere, der overhovedet aldrig nogen sinde lytter til Danmarks Radio – om at finansiere det.
Det giver en helt særlig position i det danske samfund og en helt særlig adgang til i virkeligheden også at præge meningsdannelsen.
Og herfra er det jo op til Danmarks Radio at redigere deres egne udsendelser og ansætte det personale, de har lyst til, og stå på mål for den journalistik, de i øvrigt udøver.
Merete Riisager (LA), 2016-12-13:
Selv om vi jo er rigtig glade for det her materiale og mener, at det er nødvendigt, så mener vi stadig væk, at det her med at fastlåse et bestemt materiale på den her måde er en forkert måde at gøre det på, fordi vi ikke mener, at det er den bedste måde at forankre det lokalt på.
For det her område ændrer sig hele tiden, og det betyder altså også, at den måde, man griber det an på, den indsats, man laver, også vil komme til at forandre sig.
Så hvis man fastlåser tingene for meget undervejs, jamen så kan man faktisk komme til at fastfryse noget, og det er jo slet ikke det, vi gerne vil.
Carolina Magdalene Maier (ALT), 2016-12-13:
Jeg er sådan set ikke uenig i, at det skal forandres lokalt og tilpasses lokalt.
Det kunne det jo sagtens blive, selv om man gør det obligatorisk at anvende materialet på den måde, man så vælger at anvende det på på den enkelte skole.
Altså, på den måde ligger der jo i det her beslutningsforslag – det har vi også nævnt – at vi sådan set ikke ønsker at bestemme, hvordan det skal gøres, men at det skal anvendes, at det skal indgå i undervisningen på en eller anden måde.
Så det er det, der har været hensigten.
Og der er jo også en form for lokalt selvstyre i, hvordan man så anvender det.
Så det var sådan set bare for lige at nuancere den diskussion, der jo også her i salen.
Merete Riisager (LA), 2016-12-13:
Og det mener vi altså sker bedre ved, at man har mulighed for at tage det værktøj til sig og også foretage tilpasninger lokalt, fordi det jo er sådan, man tager ansvar, hvis man har mulighed for at påvirke tingene.
Ledelsesansvaret, forældreansvaret – og så vil jeg sige også det retslige arbejde – er jo også vigtigt, fordi der nogle gange sker handlinger, som er decideret ulovlige.
Så det ansvar, der ligger lokalt, mener vi altså fungerer bedst, hvis man også giver rum til at tilpasse indsatsen.
Carolina Magdalene Maier (ALT), 2016-12-13:
Tak for det.
Tusind tak til ministeren for talen, og tak for de positive ord også omkring i hvert fald hensigten med det her beslutningsforslag, som vi har fremsat.
Vi deler jo sådan på grundlæggende plan i Alternativet Liberal Alliances ønske om frihed til skolerne, til vores uddannelsesinstitutioner.
Alligevel er vi enormt bekymrede på grund af det her problem, vi ser, med deling af bl.a. nøgenbilleder.
Nu siger ministeren, at hun mener, at lokale udfordringer skal løses lokalt, men det her er jo ikke en lokal udfordring – det her er jo en grundlæggende national udfordring.
Vi kan jo ikke dele op i skoledistrikter, om der er et problem med deling af nøgenbilleder eller ej, for det går jo ind over de grænser.
Man kan dele et billede fra én skole med nogle, der er på en anden skole f.eks. Så der er jo en national udfordring i forhold til deling af nøgenbilleder, og derfor har vi fremsat det her beslutningsforslag om at gøre det obligatorisk.
Hvordan forholder ministeren sig til det, altså at man jo ikke som sådan kan se det som en lokal udfordring?