Jan E. Jørgensen (V), 2018-11-06:
Tak – Danmarks ægte liberale parti.
Venstre havde gerne set, at vi havde kunnet nå i mål med en aftale om en revision af offentlighedsloven.
Vi var jo, dengang vi vedtog offentlighedsloven, opmærksomme på, at der var nogle ting, der var nyskabelser, og derfor indsatte vi jo også i fællesskab en paragraf om, at vi skulle revidere offentlighedsloven efter noget tid for at se, om den virkede efter sin hensigt.
Det, som vi skrev, og som også er blevet læst op tidligere, om, at ministerbetjeningsreglen skulle fortolkes restriktivt, havde ikke fået det omfang, som vi nok i forligskredsen havde forventet.
Samtidig var det her meroffentlighedsprincip, som jo også er en del af offentlighedsloven – hvad skal vi sige –
ikke sådan for alvor slået igennem ude i alle ministerierne.
Så i Venstre var vi med på, at vi skulle ændre offentlighedsloven, og derfor synes vi også, det er ærgerligt, at de forhandlinger, der har været om de ændringer, ikke har rokket sig ud af stedet.
Der har været kritik af de ting, der er kommet fra Justitsministeriets side, men uden at man, i hvert fald ikke på de møder, jeg har deltaget i, har fremlagt, hvad det så er, man vil.
For det her med bare at sige, at nu skal man fjerne ministerbetjeningsreglen, og nu skal man fjerne folketingspolitikerreglen – det sidste synes jeg i øvrigt vil være en rigtig, rigtig dårlig idé – uden at sætte noget andet i stedet, er vi imod fra Venstres side.
Jeg synes også, at der, som jeg også sagde tidligere, er sådan et eller andet element af sidste dages hellige over meget af den her debat, altså at man pludselig opdager, hvad det egentlig var, man vedtog i sin tid.
Der var ting, som vi kunne være i tvivl om rækkevidden af, men der var ingen, der kunne være i tvivl om, at ministerbetjeningsreglen naturligvis ville medføre, at når man fremover undtager dokumenter udvekslet mellem et ministerium og en styrelse, så betyder det altså, at de dokumenter kan man ikke længere få aktindsigt i.
Det er jo derfor, man laver en bestemmelse.
Så bagefter at komme og være meget sådan chokeret og sige, at nej, det havde vi da ikke forudset, må jeg altså sige det er lidt pudsigt at være vidne til.
Man kan sige, at man har fortrudt, og at presset fra medierne osv. har været større, end man har kunnet stå for, eller at man har skiftet mening osv.
Men ligesom at komme og være overrasket over, at loven har fået den virkning, som sådan set står i paragrafferne, må jeg altså sige er lidt mærkeligt.
Men vi vil gerne være med til en ændring.
Vi vil meget gerne se på, at vi kunne få de ændringer igennem, som kom fra Justitsministeriets side, og som fru Trine Bramsen jo i øvrigt meget fint gjorde opmærksom på bl.a. havde betydet, at der i den her såkaldte barnebrudssag havde været aktindsigt i en række dokumenter, altså hvis de ændringer, som Justitsministeriet foreslog, var blevet vedtaget.
Men det var altså ikke godt nok til de partier, der nu står bag debatten her i dag, uden at man altså ligesom ville sige, hvad det så var, man foreslog skulle sættes i stedet for.
Jeg ved ikke, hvorfor det er gået i stå, om man har tabt momentum.
Jeg synes sådan set, det gik rigtig fint.
Vi fik indhentet retspraksis fra en række andre lande, og vi havde nogle gode ekspertmøder i Justitsministeriet, og på et eller andet tidspunkt var det så bare, som om tingene løb lidt ud i sandet.
Nu nærmer vi os en valgdato, og så er viljen måske ikke sådan for alvor til stede hos de partier, der nu ser, at det er noget, som man kan gå til valg på og måske få en sag, som man mener kan være lidt relevant.
Sådan er det, og det er rigtig ærgerligt.