Morten Messerschmidt (DF), 2021-02-02:
Tak, formand.
I dag træder vi 179 ud af den vante rolle som lovgivere og bryder jo egentlig med den grundlæggende tanke, der er formuleret i grundlovens § 3, som ligesom er det, vi ellers skal holde os til.
I dag optræder vi som anklagere, og derfor er det også fuldstændig naturligt, at vi ikke gør det som medlemmer af et parti, men individuelt.
Vi må hver især stå til ansvar over for offentligheden, over for os selv og over for vores samvittighed.
I dag må ethvert folketingsmedlem derfor kigge til de principper, der gælder, når anklagemyndigheden almindeligvis arbejder, og det følger jo ganske klart af retsplejelovens regler, at anklagemyndigheden vel skal påse, at strafskyldige selvfølgelig drages til ansvar, men at den ikke mindst også skal påse, at forfølgelse af uskyldige ikke finder sted.
Det burde flertallet af folketingsmedlemmer måske overveje ganske nøje, inden de ukritisk, som vi hørte det fra fru Karina Lorentzen Dehnhardts side, lægger den rapport – eller vi skal måske kalde det en delrapport, for det er jo en ganske stor del af de faktuelle forhold, der endnu ikke er klarlagt – vi har fået fra Instrukskommissionen, til grund for deres stemme i dag.
Men man har ikke tid til at vente, for det haster, ikke sandt?
Derfor har man overhovedet ingen overvejelser gjort sig om den ufuldstændige karakter, som Ombudsmandens afgørelse objektivt set har, og som kunne være blevet belyst i Instrukskommissionens arbejde, hvis man havde gidet.
Men det gjorde man ikke, og derfor forsømte man at indkalde den tidligere ombudsmand til klarlæggelse af, hvordan det egentlig kan være, at det, som er hele hovedsagen i fru Inger Støjbergs forsvar, nemlig det notat, der lå dagen før den meget omtalte pressemeddelelse, ikke indgår i det ombudsmandsnotat, der så tilsyneladende skal danne grundlag ikke bare for byrettens afgørelse, for Folketingets vildførelse, men for hele den her sag.
Det er pinligt.
Når man sammenligner med tidligere sager, som også hr. Kristian Thulesen Dahl har fremført det, så er venstrefløjens ageren her pinlig.
Og så står fru Rosa Lund og eksercerer i, om der kunne have været rejst rigsretssag mod Morten Bødskov, og konkluderer, at det kunne der ikke, efter at hun har refereret til ministeransvarlighedslovens § 5, stk. 1 og stk. 2, og således må være velorienteret om, at man altså efter ministeransvarlighedsloven endog kan straffes for uagtsomme gerninger.
Jeg kan ikke forestille mig, at hr. Morten Bødskov var uagtsom, da han løj over for Folketinget.
Den, der snarere lyver her i dag, er fru Rosa Lund.
Det, der måske er det allermest inkriminerende og afslørende, i forhold til hvad der er det egentlige motiv for det, vi står over for i dag, er den måde, som venstrefløjen – nåh ja, vi skal jo ikke glemme Liberal Alliance og delvis også Venstre, for den sags skyld – fuldstændig negligerer den sagkundskab, som rent faktisk prøver at komme venstrefløjen til hjælp her.
Man kunne f.eks. har taget det alvorligt, når professor emeritus Jørn Vestergaard siger, at det anklageskrift, man har strikket sammen her, er aldeles uholdbart; man kunne have taget det alvorligt, når professor i forvaltnings- og forfatningsret Frederik Waage bakker Jørn Vestergaard op; man kunne have taget det alvorligt, når Michael Gøtze, der er professor på Det Juridiske Fakultet i København, siger, at det her er en ganske, ganske uklar sag.
Men det vil man ikke.
Man koger rundt, man tåger rundt, og begreber, som man overhovedet ikke har nogen idé om hvad betyder, tillægger man pludselig en betydning og en vægt i sit anklageskrift, uden at få afklaret, hvad det så egentlig er, man vil.
Når man siger, at forhold 2, altså den angivelige løgn over for Folketinget, skal være skærpende i forhold til forhold 1, altså det angivelige brud på lovgivningen, hvad mener man så egentlig med det?
Noget svar kan vi ikke få, for det haster.
Det haster så meget, at man har lagt hele sagligheden og hele juraen til side og alene har ét i sinde, nemlig at ramme fru Inger Støjberg, og det er ikke værdigt.
Det er ikke den måde, anklagemyndigheden normalt arbejder på, og derfor må man bare sige, at det godt kan være, at de knapper, der lyser grønt, hurtigt går ud, men det gør vores erindring ikke.