Morten Messerschmidt (DF), 2020-02-06:
Tak, formand, og tak for venligheden.
Det er jo nemt at decimere det her forslag til et spørgsmål om, om man skal vælge Sensodyne eller Colgate og på anden vis latterliggøre det, for det tror jeg egentlig ikke der er så mange, der i hverdagen tænker nøjere over, og det har været interessant at følge den her debat, hvor niveauet, med enkelte undtagelser, hvor jeg vil fremhæve hr. Carl Valentin, har været helt ufattelig lavt.
Det her handler jo grundlæggende om retten til at vælge en fremmed overtro fra – og ikke bare om et trosanliggende – men jo også om retten til at vælge fra, at man skal finansiere overtroen.
Alt det, som kristendommen er bygget på, er jo, at der ikke findes nogen frelseslære, at man ikke med sine gerninger kan bringe sig tættere på det hinsides, men at det alene er troen, der bringer en dertil.
Det er essensen i kristendommen, og det er der, hvor vi i vores del af verden står i skarp opposition over for islam og andre religioner, der ikke har haft en Kristus eller på den måde en tilbagevenden, hvor man gør det klart, at det er troen, der er det afgørende, og ikke hvem der har den mest hellige adfærd.
Derfor er alt dette halalhalløj en uskik i Danmark, en uskik i et kristent samfund, og jeg synes, det er tankevækkende, når man hos Liberal Alliance sådan polemisk vælger at sige: Nej, for man vægter bureaukratiet højere end religionsfriheden.
Dermed siger man jo også, at hele det kristne fundament, som Danmark bygger på, er mindre vigtigt end noget andet, at hensynet til erhvervslivet og hensynet til eksporten og alle de andre gode hensyn – der har været nævnt dyrevelfærd osv. – skulle være vigtigere end selve det fundament for Danmark, som kristendommen er.
Der må jeg altså sige, at vi er nået langt ned ad den åndelige deroute, og derfor er det her forslag i virkeligheden selve lakmusprøven på, om man forstår, hvad det vil sige at være dansk.
Det betyder ikke, at man ikke kan leve i Danmark og for så vidt være dansk, hvis man tror på andet end Kristus – selvfølgelig kan man det, og det er der rigtig mange gode eksempler på – men vi må selvfølgelig ikke afvige fra det udgangspunkt, som er hele det danske samfunds grund-dna.
Det er og det må være en ret i et samfund, der sætter religionsfriheden højt, også at kunne fravælge andre folks religion, og man kan ikke have et kristent samfund uden religionsfrihed, al den stund at vejen til Kristus må være fri.
Den kan man ikke tvinge folk til.
Derfor har vi jo også for længe siden lagt både dåbstvang og konfirmationstvang osv. fra os, for Grundtvig lærte os, at det ingen steder hører hjemme.
Der må jeg jo sige, at det store flertal, der tegner sig imod Dansk Folkepartis forslag her, ikke bare vender Dansk Folkeparti og de mange borgere, der godt ville ønske, at de kunne fravælge halalprodukter, ryggen, men også hele den ånds- og frihedstradition, som udspringer af den grundtvigske bevægelse, og hvad der gik forud for det.
Ja, det lyder flot og nærmest messende farisæisk, for hvorfor er det, at det ikke sker?
Jo, når man laver frivillige mærkningsordninger, er det jo normalt, fordi man har noget på varerne, der vil animere folk til at købe det, man gerne vil sælge, men sagen er jo her, at erhvervslivet udmærket godt ved, at satte man et stempel på, hvorpå der stod »halalcertificeret«, så ville det skræmme ganske mange væk.
Så kan der selvfølgelig være nogle, der siger, at aha, nej, jeg vil da ikke støtte Muslim World League, og at nej, jeg vil da ikke støtte Islamic Cultural Center Copenhagen, som f.eks. Danpo gør det –
i øvrigt kan jeg til forbrugeroplysning informere om, at netop dette islamiske kulturcenter i sin tid blev åbnet ikke af Folketingets formand, ikke af Hendes Majestæt Dronningen, nej, men af noget så fornemt som Qatars minister for islamiske anliggender, hr. Gaith bin Mubarak al-Kuwari – og det er den type organisationer, som Folketinget her i dag insisterer på at danske forbrugere i blinde skal være med til at finansiere.
Tak, formand.