Sjúrður Skaale (JF), 2021-09-09:
Tak for det.
Når man er politiker, plejer man at forsøge at tilrane sig så megen magt og så megen indflydelse som overhovedet muligt, og i den her forbindelse vil det allerallermindste krav være, at man i hvert fald skal sidde med ved bordet, når der forhandles finanslov.
Men det har jeg aldrig krævet, og det vil jeg faktisk heller ikke kræve nu den her gang, fordi Færøerne og Danmark har hver sin økonomi.
Det er jo sådan et rimeligt grundlæggende princip eller grundregel i politik i et demokratisk system, at vælgere og skatteydere er de samme personer, således at hvis de valgte lægger byrder på skatteyderne, så er de også vælgere og kan straffe vedkommende ved at smide ham ud af parlamentet næste gang.
Mine vælgere bliver ikke ramt af det, som jeg kunne forhandle mig frem til i finanslovsforhandlingerne, og derfor er det urimeligt, at jeg skal være med til at pålægge danske borgere byrder.
Men selv om Færøerne og Danmark har hver sin økonomi, er den danske og den færøske økonomi dog forbundne kar.
Det mest tydelige eksempel på det – en flytning fra det ene kar til det andet – er det tal, der står på finansloven.
Den her gang er det på godt 640 mio. kr., som er bloktilskud fra Danmark til Færøerne.
Det er ligesom det mest klare eksempel på det.
Derudover kommer selvfølgelig politi og retsvæsen, kriminalforsorg osv., som Edmund Joensen lige talte om, og når der skal laves ændringer på de områder, er vi selvfølgelig med og forhandler med justitsministeren om det; det er klart, fordi det er et fælles anliggende for hele riget.
Når det gælder de forbundne kar, går der også penge den anden vej.
Vi er to økonomier, men vi er ét rige.
Mange gange køber man varer på Færøerne, som er importeret fra f.eks. Norge eller Storbritannien, og så falder der penge ned til en dansk virksomhed, fordi vedkommende virksomhed har agenturet for den danske stat.
Således flyttes der penge fra Færøerne til Danmark.
Når man på Færøerne køber digitale varer eller tjenester, f.eks. fra HBO eller Netflix eller Spotify eller Apple eller Microsoft eller Disney eller Playstation, eller hvad de alle sammen hedder – det bliver jo flere og flere penge, vi bruger på det – så indkræver de store virksomheder moms.
De har ét system i den danske stat.
De indkræver momsen, og de betaler dem tilbage ned i den danske statskasse.
Der er en masse danske virksomheder på Færøerne, og udbyttet til aktionærerne af de virksomheder, som er danskejede, tilfalder selvfølgelig Danmark, og for en stor dels vedkommende er det jo skattefrie penge på grund af den nordiske dobbeltbeskatningsaftale.
Så der flyttes en hel masse skattefri penge fra Færøerne til Danmark.
Vi har jo hver sit sygehusvæsen, men vi køber en masse tjenester.
F.eks. købes så at sige alle kræftoperationer til kostpris af Rigshospitalet.
På den måde kommer en hel del af pengene tilbage.
Derfor er det selvfølgelig hver sin økonomi, men dog forbundne kar.
Derfor synes jeg ikke, det er helt urimeligt, selv om jeg ikke kræver at være med til en forhandling direkte om, hvordan hele finansloven skal se ud, at vi i fællesskab ser på, hvilke projekter, fælles dansk-færøske projekter, rigsfællesskabsprojekter vi i fællesskab kan finde finansiering til.
Det har vi gjort de sidste år, og det har jeg været meget tilfreds med.
De mennesker, som har de her projekter, som arbejder med de ting, som er blevet støttet af den danske regering, og som på en eller anden måde er fælles rigsprojekter – enten er det kulturarvsprojekter eller nogle projekter, som har at gøre med hele riget på en eller anden måde – har man så besluttet at give nogle øre til, og det har jeg været meget glad for, og det er de mennesker, som det drejer sig om, også meget, meget tilfredse med.