Jakob Sølvhøj (EL), 2018-10-09:
Det virker mildt sagt modsætningsfyldt, når regeringen indleder alle sine lovforslag, der udmønter de såkaldte parallelsamfundsaftaler, med en erklæring om, at man ønsker et Danmark, som bygger på demokratiske værdier som frihed, retssikkerhed, ligeværd, frisind, tolerance og ligestilling.
Det er værdier, som Enhedslisten ubetinget kan tilslutte sig, men vi har unægtelig svært ved at se, at regeringens forslag skulle fremme de værdier, der tales om.
Tværtimod ser vi forslagene som en indskrænkning af mange borgeres frihed, af deres retssikkerhed og af deres ligestilling.
En indskrænkning af friheden til at vælge, hvor man gerne vil bo, en indskrænkning af retten til at bestemme, hvor man vil have sine børn i dagtilbud, og en indskrænkning af, hvilke institutioner de kan indskrives i.
Med det lovforslag, vi behandler her, sker der en indskrænkning af forældrenes mulighed for at vælge en daginstitution i deres nærområde, hvis de bor i et udsat boligområde.
Det står i en bemærkelsesværdig modsætning til, at Folketinget for bare 4½ måned siden vedtog en generel styrkelse af forældrenes ret til at ønske en bestemt plads i en konkret daginstitution.
De tusindvis af forældre, der bor i de almennyttige boligområder, der er defineret som udsatte, vil med det her forslag markant få begrænset deres mulighed for at vælge, hvilken institution deres barn skal gå i, og dermed blive udsat for en klar forskelsbehandling i forhold til andre forældre.
Lovforslaget er også derfor principielt meget problematisk, og dertil kommer, at det vil medføre en række helt konkrete problemer.
Det vil give problemer set fra barnets perspektiv – hvad der ubetinget er det vigtigste – når der er børn, der afskæres fra at komme i en daginstitution dér, hvor de bor.
Ministeriet beskriver det sådan set fuldstændig klart selv i sin gengivelse af KL's høringssvar, når de skriver: »Lovforslaget kan også få konsekvenser for et sammenhængende forløb for det enkelte barn i tilknytning til nærmiljøet.
Det vil give problemer for forældrene, der for manges vedkommende vil få længere transporttid.
Som Børne og Kulturchefforeningen siger det i deres høringssvar, ønsker rigtig mange forældre forståeligt nok en dagtilbudsplads tæt på deres bopæl.
Jeg tror også, BUPL har helt ret, når de skriver i deres høringssvar, at det vil skabe modstand hos forældrene, og at det vil modvirke, »at ressourcestærke familier bosætter sig i et udsat boligområde.«
Det vil kort sagt virke fuldstændig kontraproduktivt i forhold til det, der angiveligt skulle være et af lovforslagets væsentligste formål.
Det vil også give det helt grundlæggende problem, at det bliver vanskeligere at opretholde en lang række institutioner, fordi kapaciteten ikke kan udnyttes og institutionerne dermed vil stå i en alvorlig risiko for at blive tømt for børn og måtte lukke.
Det vil være problemer, der i den grad vil virke selvforstærkende, fordi det indlysende vil gøre det sværere at tiltrække børn, hvis forældre bor uden for de udsatte boligområder.
Og tilsvarende vil det være vanskeligere at fastholde og rekruttere pædagogisk uddannet personale og ledere.
For de berørte boligområder vil en udhuling og lukning af institutionerne i nærområdet naturligvis betyde, at det bliver mindre attraktivt at bosætte sig.
Og for de berørte kommuner betyder det, at de vil stå over for meget store problemer med at planlægge dagtilbudsområdets udvikling og sikre, at der er den nødvendige institutionskapacitet.
Det er klart, at de dispensationsmuligheder, som man trods alt fornuftigt nok har indbygget i lovforslaget, giver kommunerne mere tid til at løse de problemer, den nye lovgivning skaber.
Men det ændrer ikke på, at der er tale om et forslag, der principielt er meget problematisk, og som vil skabe store konkrete problemer for børn, for forældre, for det pædagogiske personale, for de berørte boligområder og for den kommunale forvaltning i en lang række af landets kommuner.
Jeg håber, at den massive kritik, der er blevet rejst mod forslagene, har gjort indtryk på i det mindste nogle af de partier, der står bag forslaget.
Når KL, når Børne og Kulturchefforeningen, når BUPL og Forældrenes Landsorganisation og Børnerådet alle er bekymrede over det her forslag, så burde det få forslagsstillerne til alvorligt at overveje, om ikke de er kommet fuldstændig på afveje.
Enhedslisten vil stemme imod forslaget.