Jacob Mark (SF), 2018-11-13:
Mette Thomsen læser arabiske studier, og under flygtningekrisen tænkte hun, at hun egentlig gerne ville hjælpe til på de danske hospitaler, for hun kan se, at de var presset, og det var svært under flygtningekrisen at kommunikere med dem, fordi de ikke kunne sproget, og så tænkte hun, at når hun var færdig med de arabiske studier, ville hun gerne være sygeplejerske, men selv om vi mangler sygeplejersker i Danmark, kan hun ikke blive det.
Der er Andrea Dalsgaard, der har en drøm om at læse psykologi, og som startede på dansk med sidefag i psykologi i håbet om så senere at komme ind på psykologi, men den mulighed har man lukket ned for.
Der er Benedicte Smith-Sivertsen, som læste filosofi, og som tænkte, at det kunne være spændende at blande det med molekylær biomedicin, fordi hun ikke tror på faggrænser og tænkte, at de fag kunne spille ind på hinanden på en spændende måde, men det kan hun heller ikke få lov til.
De her eksempler på folk, der er kommet i klemme, er rigtige eksempler, og jeg har læst dem op før, men jeg synes ikke, de er mindre relevante i dag.
Ikke sådan fra dags dato og så frem, men vi kommer til at stå her igen og igen og igen, indtil det her uddannelsesloft bliver afskaffet, og det er jeg sikker på det gør – hvis ikke nu, så efter et valg.
Men det, som jeg også synes er sket siden sidst, er, at Socialdemokratiet har været ude at sige, at man godt kan se, ligesom mange andre ordførere har sagt det i dag, at vi presser de unge, og at de unge er stressede.
Den stress kommer både indefra og udefra, og det vil man ændre på, så derfor vil man afskaffe uddannelsesloftet.
Tak til Socialdemokratiet.
LA har været ude at sige, at det i virkeligheden nok ikke var staten, der skulle bestemme, hvor mange uddannelser man skulle tage, for studerende er frie.
Tak til LA.
Jeg mangler lige at se lidt handling, men jeg håber, det kommer.
Vi har fået flere målinger ude fra universiteterne, vi har fået flere målinger fra nogle af dem, der repræsenterer de studerende, der viser, at uddannelsesloftet har en negativ effekt på de studerendes trivsel.
Så jeg synes egentlig, der er sket ting, som gør det relevant at stå her i dag igen.
Men jeg tænkte også, at det nok ville være svært at lokke det ærede Folketing til at stemme for forslaget, som det lå, hvis jeg bare foreslog at afskaffe uddannelsesloftet, så jeg tænkte over, hvad jeg kunne lokke mine meget pragmatiske kolleger med.
I det mindste må man da kunne lokkes til at gå ind i nogle forhandlinger og sige, at kan vi finde en alternativ finansiering, kan vi måske afskaffe uddannelsesloftet.
Det er egentlig det, der ligger i det her forslag.
Jeg har mange gange måttet forklare, at det her forslag altså ikke var om en afskaffelse af uddannelsesloftet, men simpelt hen bare om en fælles tilkendegivelse om, at vi kunne gå ind i det forhandlingsrum, hvor vi afskaffer uddannelsesloftet, men ikke engang det var der opbakning til.
Ministeren siger, at vi har rigtig, rigtig god vejledning i Danmark, og derfor er der måske ikke så stor grund til at være bekymret.
Ved den sidste erhvervsuddannelsesreform, og den var vi endda selv med til – bare så der er meldt rent ud her – skar man på vejledningen, og faktisk har der været rigtig mange undersøgelser efterfølgende, der har vist, at vi ikke får vejledt på den måde, vi skal, at der er rigtig mange unge, der slet ikke ved, når de bliver vejledt, og at vi har en hel gruppe af dem, der er uddannelsesparate, som ikke bliver vejledt.
Dem på ungdomsuddannelserne modtager nærmest ikke nogen vejledning, og hver gang vi snakker om, om ikke vi kunne indføre vejledning efter en endt ungdomsuddannelse, bliver det bare afvist.
Så jeg ved ikke, hvor ideen om den der gode vejledning, også senere hen i uddannelsessystemet, kommer fra.
Så siger ministeren, at det er meget få, og en anden ordfører siger, at det jo aldrig har været særlig populært at tage to uddannelser.
Hvad er så problemet?
Hvorfor er der så brug for det her loft?
Det er jo det, vi har prøvet at sige fra starten.
Man har indført noget, som skaber pres, stress, og som ikke er godt for vores uddannelsessystem, og som strider mod statsministerens egen tænkning om, at man skal kunne uddanne sig hele livet.
Og for hvad, for der var meget få, der egentlig tog to uddannelser?
Så siger ministeren, hvad jeg blev lidt provokeret af, nemlig at de studerende skal lade være med at tro, at det lige præcis rammer dem – lad være med at tro, at det rammer dig.
Problemet er bare, at man ikke ved, hvornår man bliver ramt af noget, og det er sådan, det er med usikkerhed og tvivl, og det er derfor, det ikke er nok bare lige at give lidt ekstra dispensationer, som Venstres ordfører foreslår.
Når der er 8. klasser eller 9. klasser, som det var i dag, der ringer til mig og siger, at de føler sig presset, fordi de kan blive ramt af det der uddannelsesloft, får jeg da også lyst til at sige: Rolig nu, risikoen for, at I bliver ramt af uddannelsesloftet om mange år, er nok ikke så stor.
Men jeg tror bare, at når man ser uddannelsesloftet i en sammenhæng, hvor man også har nationale test, mange flere end nogen sinde før, mere PISA-deltagelse end nogen sinde før, uddannelsesparathedsvurdering eller ikkeuddannelsesparathedsvurdering, mere karakterræs og karakterbonusser, så summer det sig op til at være et stort pres, som jeg mener vi skal lade de unge slippe for.
Derfor mener jeg, at uddannelsesloftet er et rigtig godt sted at starte.
Jeg vil også sige, at vi selvfølgelig vil arbejde videre i udvalgsbehandlingen og prøve at få skrevet en eller anden form for beretning eller i det mindste lave en betænkning, og der kunne jeg egentlig godt tænke mig, at hele den røde eller rød-grønne blok, eller hvad vi skal kalde de fem partier, der er i oppositionen, sammen markerer, at det her vil vi ændre efter et valg.
Jeg håber egentlig, at Liberal Alliance, der både på deres sommergruppemøde og på sociale medier og alle mulige andre steder har sagt, at det vil de også kunne være med til, også er med, hvis det er til efter et valg.
Netop fordi jeg håber og tror på, at Liberal Alliance vil være med til det, vil jeg også læse mit yndlingscitat fra hr. Henrik Dahl op.
Det lyder: Jeg har selv to kandidatgrader, og jeg har dem i to fag, der absolut intet har med hinanden at gøre, nemlig filmvidenskab og sociologi.
I nogle perioder har jeg levet af den ene grad, og i andre perioder har jeg levet af den anden, og det er nok mest den sidste, jeg har levet af.
Men uanset hvordan og hvorledes ville jeg ikke være den, jeg er, hvis ikke jeg havde begge mine kandidatgrader, og det har været til utrolig stor gavn både for mig som person og for staten i form af skatteindbetalinger.