Zenia Stampe (RV), 2023-11-03:
Tak for det.
Jeg vil heller ikke gennemgå de 27 punkter.
Jeg sad også og talte dem for lidt siden.
Jeg synes, at det ville være urimeligt at rette al kritik mod vores landdistriktsminister, fordi det her er udtryk for et meget større problem, synes jeg, i den måde, vores folkestyre fungerer på.
For det her er jo et meget, meget tydeligt bevis på, at magten sjældent ligger her i Folketinget og i Folketingssalen, når vi behandler lovforslag.
Magten ligger i de forhandlinger, der tit går forud i forbindelse med aftaler og forlig.
Og det kan være fornuftigt indimellem, men jeg synes, at lige præcis med det her forslag ser vi jo bare, også når vi kigger på høringssvarene, at der er en forskydning; at beslutningerne bliver truffet ovre i ministerierne, og lang tid efter ender de så her, og det er så først på det tidspunkt, at os, der ikke er med i forligskredsen, men jo også høringsparterne, får anledning til at blande sig.
Og det bliver et større og større problem, synes jeg, for vores folkestyre.
Jeg tænker også, at det må være problematisk for nogle af dem, som er med i forligene – vi er med i et af de to forlig, der indgår i aftalen her – at mange af de ting, man har siddet og forhandlet, har man måske i virkeligheden ikke vidst hvad parterne sagde om.
Det finder man så ud af flere år efter, men der er det for sent at lave dem om.
Jeg synes, at det er et generelt problem, men jeg synes, at lige præcis på det her planlovsområde bliver problemet bare endnu tydeligere, altså den her forskydning mellem de reelle forhandlinger, som ligger, lang tid før det ender i Folketingssalen, og som involverer en meget snævrere kreds og ikke foregår i den åbenhed, som ellers er en betingelse for vores lovbehandling her.
Så desværre kan jeg heller ikke, synes jeg, lave en meget, meget kvalificeret gennemgang af alle 27 forslag.
Det er der for det første slet ikke tid til inden for rammerne af et lovforslag, der egentlig kun burde omhandle én ting, men jo så i det her tilfælde omhandler 27 forslag.
Men det er også forhandlinger, der er foregået i en kreds, som vi, mit parti, ikke har været en del af, og derfor har vi jo heller ikke haft adgang til alle de informationer, der måtte ligge til grund for de her forslag.
I forhold til vores endelige indstilling tror jeg godt jeg kan, måske ikke love – det skal man jo aldrig, medmindre man ved, at man er hundrede procent sikker – men jeg tror godt, jeg kan tilkendegive, at vi regner med at støtte forslaget, og jeg synes heller ikke, jeg vil placere skylden hos vores landdistriktsminister.
Det er jo en generel praksis, som desværre bare bliver mere og mere udbredt på tværs af ministerier og centraladministration.
Og vi synes, at det meste ser fornuftigt ud.
Vi kan jo godt gå ind og se af høringssvarene, at der er enkelte ting her og der, som nogle er bekymrede for eller direkte imod, og derfor er det da også interessant, hvis man kan trække noget ud til en selvstændig behandling ved at dele lovforslaget op.
Overordnet set synes vi det ser fornuftigt ud, også mange af de ting, som vi ikke selv er en del af, fordi vi ikke selv er en del af planloven.
Det håber jeg virkelig vi bliver næste gang, for det er en vigtig lov, og det er nogle vigtige forhandlinger, der ligger i den kreds.
Og jeg siger bare, at når man står uden for forlig, er der virkelig meget, man ikke har indsigt i og derfor har svært ved at forholde sig kvalificeret til.
Det er trist.
Men overordnet set
må vi også sige at de 27 punkter ser fornuftige ud, men vi er kede af ikke at føle os fuldstændig klædt på til at forholde os til det og kede af, at det sker så overfladisk, som det må gøre, når det kun er inden for rammerne af et enkelt lovforslag, der altså rummer 27 meget forskellige punkter.
Men med de ord vil vi gerne tilkendegive vores foreløbige støtte, og det skal igen bestemt ikke forstås som en kritik af ministeren, som jeg ellers har rigtig meget positivt at sige om, men det er en generel kritik af den måde, som vores folkestyre i højere og højere grad fungerer på, altså det her med store forlig, hvor man jo indimellem som parti står udenfor, fordi man synes, der er enkelte knaster i et forlig, man ikke kan stå på mål for, men det betyder så, at der er store områder, store forvaltningsområder, som man fuldstændig bliver lukket ude fra, og det er ikke hensigtsmæssigt.