Charlotte Broman Mølbæk (SF), 2023-05-10:
Tak for det.
Jeg vil godt starte med at takke Alternativet og den nye ordfører for at sætte fokus på børnefamilier.
Det er utrolig vigtigt, og det er blevet endnu vigtigere i en tid, hvor rigtig mange er pressede.
Børnefamilier har altid haft rigtig meget pres på, men vi kan bare se på rigtig mange målinger, at der er flere og flere, der er stressede.
Det er svært at få det hele til at hænge sammen, og der er simpelt hen brug for mere ro på.
Vi ser også en tendens til, at flere og flere børn bliver sårbare, og der er megen snak om diagnoser og udgifter ude i kommunerne.
Der kommer udfordringer senere i livet, som vi ikke i samme grad har set tidligere.
Vi mener også i SF, at der er rigtig god grund til at kigge på, hvordan vi kan hjælpe i forhold til den tidlige gode start ved netop også at give ro på der.
Derfor har vi også i SF kæmpet hårdt for daginstitutionerne og kvalitet i daginstitutionerne, uddannet personale og personale nok og minimumsnormeringer.
Det er klart, at det også er noget af det, som vi har kæmpet meget for, og som vi i øvrigt også fortsætter med at kæmpe for.
For SF er det ikke helt uproblematisk at sige ja til lige præcis den her ordning.
Det er ikke en, vi støtter i sig selv, for der er for os at se noget problematisk i, at man giver penge for pasning af eget barn.
Der er nogle udfordringer med ulighed i det.
Der er forskellige familietyper.
Nogle vil have råd til det, andre vil ikke.
Det er også noget, som kommunerne ser som en besparelsesmulighed.
Det kan vi også godt være bekymret for.
I virkeligheden mener vi også, at vi bliver nødt til at undersøge andre muligheder i det her samfund, for at vi netop kan sørge for, at der kommer mere ro på, også for børnefamilier.
For vores samfundsstrukturer tillader ikke særlig mange andre måder, end at mor og far går på arbejde fuld tid.
Det er sådan, økonomien er strikket sammen.
Så kan vi sige, at man bare selv kan vælge at gå hjemme, men det vil der bare igen også være mange der ikke vil have mulighed for, fordi økonomien er, som den er.
Derfor vil jeg også igen takke for Alternativets vedvarende fokus herpå og i øvrigt for, at man med det her forslag også sætter fokus på kvinders ligestilling, i og med at der er mange af kvinderne, der bliver hjemme og passer barnet i de tidlige år.
Jeg har haft mange forskellige overvejelser om, hvad vejen kan være herfra, når vi ikke umiddelbart kan sige, at vi støtter forslaget på den måde, som det ligger.
Jeg vil godt åbne op for muligheden for, at vi måske prøvede at overveje andre muligheder.
Skulle vi prøve at lave en høring sammen?
Skulle vi prøve at sætte gang i noget andet arbejde, så vi kunne prøve at udvikle på, hvad det er for nogle muligheder, vi mangler i vores samfund, så netop også børnefamilier kan trække stikket lidt og få lidt mere ro på, samtidig med at forældrene bevarer tilknytningen til arbejdsmarkedet?
Jeg kan fortælle om min egen søn, Noah, som var meget syg, da han var lille.
Der forsøgte jeg faktisk at undersøge lige præcis den her model, for jeg kunne ikke få hjælp fra nogen steder, og i virkeligheden vidste jeg godt, at han faktisk havde brug for at være hjemme.
Han kunne ikke rigtig holde til institutionslivet.
I dag har han en diagnose, det er også lidt interessant.
Man kan nørde rigtig meget rundt i, om den ville have været der eller ikke have været der under alle omstændigheder, men det er sådan set ikke så relevant.
Det, der var relevant, var, at der ikke rigtig var så mange muligheder for os.
Så kunne vi have løst det økonomisk, men det var faktisk rigtig svært for os økonomisk, og derfor blev det ikke til noget.
Så selv om vi havde mulighed for at bruge løsningen i den kommune, jeg bor i, så var det faktisk ikke en mulighed alligevel.
Det er derfor, jeg her fra talerstolen vil prøve også at appellere til, om vi ikke skal prøve at se, om vi kan udvikle på det her sammen og finde nogle andre veje til, hvordan vi kan give børnefamilierne lige præcis muligheden for at geare ned og få ro på i familielivet.
Det giver rigtig meget stress og pres for en forælder at sende sit barn halvsygt af sted, men det giver det i særdeleshed for det barn, der skal holde hverdagen ud, når det i virkeligheden slet ikke er klar til de store fællesskaber.
Så i virkeligheden giver det her også anledning til, at vi må kigge mere på forebyggelse af at skabe de sårbare børn, og det foregår i de tidligste år.
Også når vi snakker diagnoser, er det det her, vi skal kigge på.
Så det håber jeg vi kan samarbejde videre om, og jeg ser frem til at se, om vi kan finde fælles fodslag i det her.
Med de her bemærkninger kan SF ikke bakke op om lige præcis det her forslag, men vil rigtig gerne se på nogle andre løsninger.