Lars Boje Mathiesen (UFG), 2023-12-07:
Jeg synes, det er dejligt befriende, at virkeligheden også er gået op for hr. Kim Edberg Andersen, nemlig at partierne herinde løber fra deres aftaler, når de synes, der er noget andet, der er bedre.
Det er et vilkår, og det er den måde, regeringen er kommet til verden på.
Venstre lovede, at de ikke ville gøre Mette Frederiksen til statsminister, men det gjorde de alligevel, og de sagde også, at der skulle være en advokatvurdering, men det kom der heller ikke alligevel.
Hr. Lars Løkke Rasmussen ville have en undersøgelse af FE, og han ville også have en minkkommission, men det kom så heller ikke.
Listen er lang, og den slutter ikke dér.
Inden oppositionspartierne kører sig helt op på de høje nagler, vil jeg sige, at jeg kan huske, at jeg i sidste periode sad og forhandlede en boligaftale, noget, der hedder § 5, stk. 2, hvor vi også sad og lavede nøjagtig det samme, og hvor vi var en opposition, som var enige om det og faktisk kunne få regeringen i mindretal på det hele, samtidig med vi forhandlede det her.
Vi blev enige om det, og vi gik ud og holdt et pressemøde, og Dansk Folkeparti var med.
Samtidig finder vi ud af, at de har siddet og forhandlet sammen med regeringen derovre, og de går ind og ud og rundt og bag om vores ryg og indgår en aftale med regeringen.
Så man skal lige passe på med at hoppe op på den moralske hest med det her, som om det er de eneste partier, der gør det.
Jeg synes, vi så det både med Inger Støjberg-sagen, med minksagen og nu også med FE-sagen.
Vi bliver nødt til at gå i retning af en forfatningsdomstol; vi bliver nødt til at gå i retning af, at det ikke er politikere, der skal holde øje med politikere.
Det er ikke politikere, der skal have ansvaret for, at der er ordentlig regeringsførelse.
I min optik har de seneste par år fuldstændig tydeliggjort, at det her Folketing ikke magter det, og at en regering ikke magter at være en flertalsregering, hvor der ikke er den nødvendige kontrol med den.
Lige nu er regeringen i frygteligt mindretal, hvis du kigger på meningsmålingerne.
Men det er også tydeligt med den ageren, vi har set i den seneste uge, at der er partier, der gør sig til, og der er en regering, der siger ja tak til det, for hvis man derved kan indlemme flere i regeringen og selvfølgelig gøre regeringen større, kan man bevare en flertalsregering.
Og det er meget, meget skidt for det danske folkestyre, når vi netop ikke har en uafhængig forfatningsdomstol, som skal have initiativret og initiativpligt til at løfte sager over for en regering eller over for andre i Folketinget.
Jeg synes jo, at oppositionens forslag om en kommissionen var fint, og jeg kommer til at stemme for det.
Man skal passe på med moralske opsange, men jeg håber, at man på tværs af partierne herinde kan se, at det system, vi har opbygget med rigsretssager – hvordan man kan undgå rigsretssager – og Claus Hjort Frederiksen-sagen, er der noget rivende galt med.
Måske bliver vi alle sammen revet lidt med af magten, revet lidt med til lige at indgå den sidste rævekageaftale, for så kan vi godt bytte vores principper om god regeringsførelse ud med et politisk resultat, kan man sige.
Det er det, man gør her.
Man skipper principper om, at tingene skal foregå på en ordentlig måde, og man bilder sig selv ind, at det faktisk er okay at få et politisk resultat i stedet for at stå på principperne om, at ordentlig regeringsførelse skal være til stede.
Det er en glidebane, og jeg tror, vi skal kigge hinanden i øjnene, ligegyldig hvem der har magten, og lave et nyt system.