runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Carolina Magdalene Maier (ALT), 2017-05-02:
Tak for det.
Lad mig starte med at tage tråden op, hvor hr. Henrik Dahl efterlod den.
Der er sådan set ikke noget i det her lovforslag, som hindrer den frie forskning.
Det er i hvert fald bare for at slå det fast fra Alternativets side.
Det mener vi ikke.
Men det er urimeligt, vil jeg sige til hr. Henrik Dahl, til ministeren, til Socialdemokratiets ordfører, fru Mette Reissmann, at ministeren skal godkende bestyrelsesformanden.
Hvor lillebitte en detalje det end er, og hvor utænkeligt det er, at man nogen sinde kommer i den situation, hvor det måtte vise sig nødvendigt, så er det et brud med armslængdeprincippet.
Så det er urimeligt.
Og det er et brud med de principper, vi har haft i forhold til, at de danske universiteter har en armslængde til det politiske styre.
Der er tre ord i § 12, stk. 4.
Det er tre ord, som hedder: Til ministerens godkendelse.
Der står: For så vidt angår bestyrelsesformanden, udpeger udpegningsorganet en kandidat til ministerens godkendelse.
Når vi nu har haft den her debat i dag om, hvor sandsynligt det er, at man overhovedet vil bruge det, hvor sandsynligt er det, at en minister vil feje en kandidat af bordet, som bliver indstillet af det udpegningsorgan, som er en del af det her lovforslag – det er ikke særlig sandsynligt – hvorfor i alverden er det så nødvendigt, at de tre ord skal stå i det her lovforslag?
Det forstår jeg simpelt hen ikke.
Og man ville have glædet en masse af os, som nu ikke kan stemme for på grund af den lillebitte detalje.
Man ville have glædet aktørerne i universitetsmiljøet, hvis man havde haft tilliden til, at det ikke var nødvendigt med de tre ord i det her lovforslag.
Så af den grund – og det er jeg rigtig ærgerlig over at sige – kan Alternativet heller ikke støtte det.
Vi har ikke noget problem med, at bestyrelsesformanden for universiteterne fremover skal udpeges af et udpegningsorgan.
Vi kan se masser af ræsonnement i det her lovforslag i forhold til, hvorfor det er nødvendigt med en ny organisering, med en ny model for udpegning af bestyrelsesformanden.
Vi er fuldstændig enige i mange af de præmisser og principper, der ligger til grund.
Det eneste er, at vi simpelt hen ikke kan se os selv i øjnene, hvis vi som politisk parti skal gå ind og sige ja til, at vores minister skal godkende den bestyrelsesformand, som er valgt af et udpegningsorgan til landets universiteter.
Så det er rigtig ærgerligt.
Af samme grund stemmer vi som sagt nej.
Vi stiller et ændringsforslag.
Det siger næsten sig selv.
Så må vi se, hvor langt vi kommer med det.
Og så vil jeg sige i forhold til hele debatten omkring kontrakterne, at vi støtter varmt, at vi går over til rammekontrakter frem for udviklingskontrakter.
Så det er altså en meget lillebitte ting i det her lovforslag, som gør, at vi ikke kan støtte det.
Henrik Dahl (LA), 2017-05-02:
Tak for det.
Jeg skal bede ordføreren om at forklare for mig, hvorledes lovforslag L 203 helt konkret kan tænkes at korrumpere peer review-mekanismen.
For så længe peer review-mekanismen fungerer ordentligt, er det umuligt at fuske med forskning.
Sofie Carsten Nielsen (RV), 2017-05-02:
Det tror jeg heller ikke at jeg på nogen måde indikerede at lovforslaget kunne komme til.
Det, som er bekymringen, er, at når der er en ministergodkendelse, er der i den retning, man angiver, i det signal, man sender, åbnet en dør – ikke ind i peer review og selve forskningens udførelse, men der sker jo meget inden da.
Der sker jo meget, inden forskningen er udført.
Hvordan vil det blive opfattet?
Kan der være signaler, som man er nødt til at tage ned, inden man overhovedet går i gang med sin forskning?
Det er, fordi man har åbnet en retning fra politik og til styring.
Det er jo det, det handler om, og det er derfor, at universiteter i resten af verden, som vi kigger til, går i en anden retning.
Henrik Dahl (LA), 2017-05-02:
Jeg forstår simpelt hen ikke svaret, så jeg bliver nødt til at stille spørgsmålet i en lidt omformuleret udgave i håbet om at få et lidt bedre svar.
Peer review er anonymt.
Forskerne sender anonymt deres artikler til folk fra andre universiteter, som tager stilling til kvaliteten, lødigheden af forskningen.
Sofie Carsten Nielsen (RV), 2017-05-02:
Jeg har ikke talt om, at den frie forskning, når den er bedrevet, kompromitteres.
Jeg har talt om, at der åbnes en dør fra politik og ind i universitetet.
Det her handler jo om udpegningen af bestyrelsesformænd.
Det handler om universitetets ledelse.
Bestyrelsen udpeger rektor og sætter retningen for det universitet.
Der er jo masser af politisk ...
hvis ordføreren vil lytte til mit svar, vil det være en stor hjælp, for ellers kan det jo ikke rigtig betale sig at svare.
Jakob Engel-Schmidt (V), 2017-05-02:
Jeg bliver lidt bedrøvet, når jeg lytter til argumenterne om, at det her skulle være en katastrofe.
Jeg vil rose, at Det Radikale Venstre virkelig har gjort sig umage for at finde noget at være kritiske over – der synes jeg virkelig man til ug med kryds og slange har formået at bringe bolden helt over stregen og score et mål; om det så er et politisk selvmål, må vi jo så se efterfølgende.
Hørup sagde engang, at der ikke er noget over og ved siden af Folketinget, og med den måde, som fru Sofie Carsten Nielsen taler på i forhold til den her politiske dør, der åbnes, får hun det til at lyde lidt, som om vi er tilbage ved Dantes Inferno, og at vi på vej ned gennem ni lags lidelse, hvor det politiske inficerer universitetet og pludselig bringer alting i forrådnelse.
Altså, det er folkets repræsentanter, der er herinde.
Bestyrelsesformanden skal godkendes, ja, af et organ bestående af mennesker, som ingen har blandet sig i ud over dem på universitetet.
Kunne det være, at fru Sofie Carsten Nielsen var kommet til at overdrive en lillebitte smule, og at bekymringen måske bare er udtryk for, at man skulle finde noget at brokke sig over?
Søren Pind (V), 2017-05-02:
Det ville jeg nu meget nødig kaste mig ud i at konstruere eksempler på, men jeg har det sådan, at hvis Folketinget er utilfreds med en ministers administration af det, har Folketinget en klar handlemulighed, nemlig at afsætte den pågældende minister.
Og det er sådan set det syn, vi har glemt en lillebitte smule her i Folketinget.
Jeg er jo selv medlem af Tinget, og jeg mener, at en hel del af de problemer, vi ser i den offentlige debat og i forhold til de offentlige institutioner, består i, at balancen mellem Folketingets indblanding i detaljer og den udøvende magt medfører forvirring, også for borgerne, om, hvem der gør hvad.
Så mit enkle svar på det er: Det gør det efter ministerens skøn, og hvis det så måtte være forkert, kan ministeren fyres af Folketinget.
Jacob Mark (SF), 2017-05-02:
Jamen det synes jeg egentlig er ret interessant, men det betyder jo så også, at det kan være meget forskelligt fra minister til minister, hvad skønnet måtte være, og at der dermed kan være meget forskellige krav til – alt efter hvem der sidder som minister – hvad det er for en bestyrelsesformand, man vil tillade.
Altså, det er det, der bekymrer mig lidt.
Der er ikke nogen klare retningslinjer, og så bliver det jo op til det politiske lag, om man vil godkende eller ej, og det synes jeg da er et brud på armslængdeprincippet.
Det, jeg gerne vil have, er jo, at man også efter zoomundersøgelsen fortsat hvert eller hvert andet år har nogle redskaber, som man kan bruge politisk.
Så hvis ordføreren mener, at det er en god idé, at man måler i den næste zoom, hvorfor er det så ikke en god idé, at man fremtidigt har et redskab, hvor man hvert andet år eller hvert tredje år fra politisk hold kan måle de studerendes trivsel, ligesom vi har det på de andre uddannelsesinstitutioner?
Jakob Engel-Schmidt (V), 2017-05-02:
Det kan også være, at det er det.
I bemærkningerne til forslaget – og det kan selvfølgelig være, at jeg tager fejl, så der må ordføreren endelig rette mig – er jeg ikke stødt på materiale, der synliggør, at man fra forslagsstillernes side har været i kontakt med alle universiteter og spurgt, hvordan de måler på trivsel.
Det er bare korte klik rundt på de forskellige uddannelsesinstitutioners hjemmesider eller opringninger til de ansvarlige, og det fortæller lidt om, at man faktisk allerede i forvejen spørger de studerende, hvordan de har det.
Bruno Jerup (EL), 2017-05-02:
Tak for det.
Helt overordnet set
er Enhedslisten positiv over for SF's forslag.
Vi mener, at der er god mening i at prøve at undersøge tingene.
Vi bemærker også – det fremgår også af den debat, der allerede har været, og det står også i bemærkningerne – at man selvfølgelig kan diskutere den konkrete form, men vi mener, det er vigtigt at have et fokus på at se på de studerendes trivsel, se på, hvordan de udvikler sig fysisk og psykisk i forhold til deres arbejdsmiljø og deres dagligdag.
Det er også uomtvisteligt, synes jeg, at de forhold, som vi byder de studerende på de videregående uddannelser, via den lovgivning, vi laver, via de tiltag, vi gør – nu er fremdriftsreformen, uddannelsesloftet eller uddannelseskarantæne, kald det, hvad man vil, allerede blevet nævnt – jo er med til at skabe en dagligdag, en arbejdsdag, for de studerende, som kan være af stressende karakter.
Nu har ordet stress været nævnt i flere sammenhænge, og jeg synes måske, det ville være på sin plads, at man skelner mellem stress i forskellige former, for der er meget stor forskel på den type stress, der kommer, fordi man ikke lige har fået lavet tingene til tiden, eller fordi man er kommet lidt bagud med nogle opgaver, og så den stress, som nogle får, og som er en egentlig sygdom, en alvorlig sygdom, hvor det er sådan, at man faktisk bliver fuldstændig ude af stand til at løse sine opgaver og passe sit arbejde og også studere for den sags skyld, og hvor der er mange andre sociale funktioner, der går i stykker – altså på grund af stress som sygdom.
Så det er meget vigtigt at skelne mellem stress som en sygdom og så den der almindelige snak, vi har med at sige, at vi er lidt stresset for tiden.
Hvis man kan sige, at man er lidt stresset for tiden, har man ikke stress, så er man som regel bare lidt bagud med opgaverne måske.
Så samlet set synes vi sådan set, at det giver god mening, at man prøver at følge op på det her og får lavet en løbende undersøgelse.
Det kan også være sådan, at de her undersøgelser her måske kan være med til at understøtte vores undervisningsmiljølov, sådan at det også kan blive et redskab for den til ligesom at sige, hvad man skal gøre, hvad det er for nogle forandringer, der konkret skal laves.
Så det betyder altså, at vi gerne vil stemme for det her forslag, i hvert fald er vi meget med på den intention, som der er i SF's forslag, om, at vi skal have trivsel og de studerendes daglige miljø og arbejdsforhold frem på dagsordenen, sådan at vi kan tage hånd om det, og sådan at universiteterne kan tage hånd om det, og sådan at vi også kan forholde os til det.
Henrik Dahl (LA), 2017-05-02:
Tak for det.
Som ministeren allerede har været inde på, eksisterer der allerede et velfungerende system til måling og bedømmelse af de studerendes trivsel.
Derfor er jeg enig i de bemærkninger, der allerede er kommet fra ministerens side, om det ufornuftige i at indføre flere evalueringer, end der allerede findes.
Men nu, hvor jeg har ordet, vil jeg gerne komme med nogle mere generelle bemærkninger om trivsel på de videregående uddannelser.
I morgen har jeg møde her på Christiansborg med repræsentanter for Børne- og Ungdomspsykiatrisk Selskab.
Det er et møde, som selskabet har bedt om at få sat i stand på baggrund af nogle bemærkninger, som jeg tidligere er kommet med i medierne om problemet overdiagnosticering.
Den 12. marts 2017 skrev formanden og næstformanden for selskabet en fælles kommentar i Morgenavisen Jyllands-Posten.
Den hed »Vis samfundssind til gavn for de rigtige patienter«.
Det, der bekymrer forfatterne, som altså er læger med speciale i psykiatri, er tendensen til overdiagnosticering af børn og unge.
I artiklen skriver de bl.a., og jeg citerer: »Vi mener, at man kan tale en problemstilling op, og vi oplever, at flere organisationer og interessenter bruger tal, som medier, samfund og politikere ikke ordentligt spørger til eller ved, hvor stammer fra.
Det var altså Børne- og Ungdomspsykiatrisk Selskab.
Det, der er problemet, er, at alle dem, der har tvivlsomme, modeprægede diagnoser eller diagnoser, de selv har stillet – det var også lidt det, hr. Bruno Jerup var inde på – tager ressourcer fra dem, der er blevet ordentligt udredt og diagnosticeret med alvorlige lidelser.
Det uddyber forfatterne længere nede i artiklen, hvor de fortsætter
: »Vi oplever i børne- og ungdomspsykiatrien en stor stigning i antallet af patienter, kommunerne får flere henvendelser om sårbare børn og unge, og skolerne ser et voksende fravær i de store klassetrin. Men vi ved reelt ikke hvorfor.
Vi har ikke gode, objektive markører for sygdommene, og hvad der udløser dem.
Det har vi pligt til at få.
Vi skal arbejde ud fra forskning, evidens og viden og ikke politisk ståsted eller floskler og formodninger om, at det er et mere krævende samfund eller en ”flere og flere”-retorik.
Vi kan ikke være det bekendt over for vores børn og unge, for vi gør tro til fakta, og problemer til pop – og de lytter med.«
Ud over de bemærkninger, som ministeren allerede er kommet med, og som jeg jo altså er meget enig i, vil jeg virkelig advare imod forslaget, for det er for mig at se en del af tendensen til overdiagnosticering ved at tale problemer op, som Børne- og Ungdomspsykiatrisk Selskab advarer så kraftigt imod.
Derfor kan Liberal Alliance ikke støtte beslutningsforslaget.
Så skulle jeg samtidig hilse fra Det Konservative Folkeparti og sige, omend begrundelserne er nogle andre, at de heller ikke støtter beslutningsforslaget.
Jacob Mark (SF), 2017-05-02:
Man ved ikke hvorfor, bliver der sagt, og man må bygge det på viden og på forskning, hvis man skal gøre noget ved det her i fremtiden, og hvis man skal finde ud af, om man overhovedet skal gøre noget.
Men man kan jo ikke gøre det, hvis man ikke har den viden eller den forskning, og det er jo det, som det her forslag går ud på: at skaffe sig den viden.
Men det kunne jo godt være, at det slet ikke er tilfældet.
Jeg tænker også, at LA må være interesseret i at få en viden om, om der rent faktisk er noget, der presser de studerende.
Det er jo derfor, jeg gerne vil have den her undersøgelse.
For så kan vi blive klogere, og så har vi noget at diskutere ud fra, så det ikke bare er politiske floskler.
Henrik Dahl (LA), 2017-05-02:
Jo, men det, som der bliver stillet forslag om i B 140, er, så vidt jeg kan forstå det, at der skal laves en undersøgelse, som bruger survey-metodikken, og man kan simpelt hen ikke lave psykiatriske diagnoser ved hjælp af survey, og man kan jo navnlig ikke bruge selvdiagnosticering som et redskab.
Så hvis det her skal laves, skal det altså laves af nogle psykiatere, og det skal ikke laves med surveymetoder, og det skal ikke laves med selvdiagnosticering.
Jacob Mark (SF), 2017-05-02:
Så er det jo godt, at jeg til sidst i forslaget skriver, at forslagsstillerne er fleksible i forhold til, hvordan en national tilbagevendende trivselsundersøgelse blandt de studerende på uddannelserne kan gennemføres.
Det er egentlig netop, fordi jeg er ret pragmatisk i forhold til, hvordan vi tilgår det her arbejde.
Så har jeg lyst til at spørge: Hvis det ikke er aktuelt at arbejde med trivselsmålinger, er ordføreren så uenig i, at man har trivselsmålinger i både folkeskolen, på gymnasierne og på erhvervsuddannelserne?
For hele det her spørgsmål om overdiagnosticering handler jo ikke kun om de studerende, hvis jeg kender ordføreren ret.
Det handler jo også om børn og unge på ungdomsuddannelserne.
Henrik Dahl (LA), 2017-05-02:
Jeg må bare sige sådan helt uden for den almindelige daglige politiske polemik, at når ledelsen af Børne- og Ungdomspsykiatrisk Selskab bekymrer sig om overdiagnosticeringen og siger, at det er et ressourceproblem, fordi det faktisk fjerner ressourcer fra personer med alvorlige diagnoser, der er udredt på en forsvarlig måde, så tager jeg det alvorligt.
Derfor er min holdning til, hvordan vi kommer videre, da meget påvirket af, hvad jeg får at vide efter mit møde med ledelsen af selskabet.
Jakob Engel-Schmidt (V), 2017-05-02:
Tak for det.
Nu er det jo vores forslag at måle det i en zoomundersøgelse, og det gør vi gerne.
Jeg tror, at min skepsis går på at indføre endnu en undersøgelse, der ligger oven på det i forvejen stærke og meget store bureaukrati.
Jeg er fuldstændig opmærksom på, at Christiansborg har ansvaret for undersøgelser både på folkeskoler, erhvervsskoler, gymnasier, handelsskoler og videregående uddannelsesinstitutioner, og det er jo sket med den bedste vilje.
Det er også bare derfor, at jeg blot advarer mod måske at lægge endnu en undersøgelse oven i den i forvejen høje stak.
Jacob Mark (SF), 2017-05-02:
Tak for det.
Jeg var jo ret glad, da jeg hørte, at ministeren gerne vil medtage trivselsspørgsmålet i den næste zoomundersøgelse, og det er jeg jo, fordi jeg synes, at der er brug for, at vi løbende får at vide, hvordan de studerende egentlig har det.
Nu talte ordføreren jo dunder mod det her med at måle på de studerendes trivsel – det lød i hvert fald sådan – og jeg må bare minde ordføreren om, at ordførerens eget parti jo har været med til at indføre trivselsmålinger både i folkeskoler, i gymnasier og på erhvervsuddannelser, og det har vi jo gjort, fordi man fra politisk hold ikke vil indføre mere bureaukrati eller detailstyre, men fordi vi vil have en idé om, om der er noget galt derude, om der er noget, vi skal bakke op om politisk.
Så jeg vil bare høre for god ordens skyld, om ordføreren mener, at det en god idé, at vi måler på de studerendes trivsel, f.eks. i en zoomundersøgelse.
Jacob Mark (SF), 2017-05-02:
Tak for det.
Jeg tror egentlig, at det, jeg gerne vil spørge ordføreren om, er, om ordføreren ikke anerkender, at de reformer, der er lavet, og som SF sådan set også var med i, nogle af dem – hurtigt ud-bonussen, fremdriftsreformen, det nye uddannelsesloft – presser de unge og beder dem om at arbejde hurtigere eller studere hurtigere og kan have en negativ indvirkning på de studerendes trivsel.
Er det helt umuligt i ordførerens optik?
Bruno Jerup (EL), 2017-05-02:
Tak for det.
Bedre rammer for ledelse, ja.
Kort: Enhedslisten kan ikke støtte det foreliggende lovforslag.
Den vigtigste grund til dette er, at der sker et kraftigt brud på armslængdeprincippet, når ministeren får beføjelse til at godkende bestyrelsesformanden og dermed også til at afvise kandidaten til posten som bestyrelsesformand.
Det betyder i sin essens en politisering og et brud på politisk uafhængighed i universitetsbestyrelserne og dermed også på forskningsfriheden og det faglige selvstyre.
Vi mener, at denne udpegning skal foretages af bestyrelsens midte.
Flere steder i lovforslaget bliver der henvist til størst mulig gavn af universiteterne for samfundet.
Hvis ønsket er, at der skal være et stærkere samfundsmæssigt aftryk på de bestyrelser, som styrer vores videregående uddannelser, kan det gøres på andre måder.
Jeg vil bemærke, at Dansk Magisterforening har udarbejdet et forslag, som de også har sendt til ministeren, og det synes Enhedslisten vi skulle tage afsæt i.
De har løst spørgsmålet om det samfundsmæssige aftryk på en anden og efter vores opfattelse bedre måde.
De nuværende udviklingskontrakter erstattes af strategiske rammekontrakter.
Vi er tilfredse med, at det understreges, at der er den klare forskellighed i forhold til de enkelte universiteter, sådan at det ikke bare bliver en skabelon, som bliver dikteret fra et ministerium.
Men det er selvfølgelig klart, at vi på nuværende tidspunkt ikke ved, hvordan den konkrete form bliver.
Vi vil i øvrigt også gerne bede ministeren om at understrege, at det er muligt – hvis ministeren vil gøre det her i dag, ellers må vi jo skrive – at man i de rammekontrakter medtager andre ting, f.eks. spørgsmålet om den sociale mobilitet, altså at det kommer med som en del af de der strategiske rammekontrakter.
Men grundlæggende set
er spørgsmålet om bestyrelsesformanden det afgørende.
Hvis det er sådan, at det bliver ændret, sådan at ministeren ikke har den beføjelse, som ligger i forslaget, vil vi stille os anderledes, men hvis ikke det sker, vil vi stemme imod lovforslaget.
Jacob Mark (SF), 2017-05-02:
Når jeg har lidt fokus på det her, selv om SF har været med i nogle af de her reformer og også synes, at nogle af tankerne og grundideerne kan være udmærkede,
er det jo, fordi jeg oplever, at de studerende er pressede.
Der er endda også målt på, at det kan være reformernes skyld.
Så selv om jeg har været med i dem, kan jeg jo godt se på, om vi ikke skal lave dem om. Nu siger ordføreren, at der ikke er redegjort for præmissen.
Men det er jo netop, fordi jeg ikke kan bevise, at det er sådan.
Det er derfor, jeg vil have den her måling.
Så jeg vil gerne høre ordføreren: Har ordføreren overblikket over, om de reformer kunne være en af årsagerne til, at de unge er pressede?
Mette Reissmann (S), 2017-05-02:
Mit udgangspunkt er, at det er hårdt at gå på en videregående uddannelsesinstitution.
Det skal det sådan set også være, for vi er deroppe, hvor vi stiller krav på et højt akademisk fagligt niveau.
Der er eksamener, og der er nogle, der har det lettere ved at blive prøvet end andre.
Mit hjerte banker også altid, dagen før jeg måske skal prøves på en eller anden måde.
Det er en helt naturlig ting.
Men jeg kunne godt tænke mig omvendt at sende spørgsmålet tilbage til hr. Jacob Mark, men det får jeg jo så rig lejlighed til senere.
Jakob Engel-Schmidt (V), 2017-05-02:
Tak for det, formand, og tak for ordet.
Jeg opfatter også forslaget som fyldt med gode intentioner og en vilje til at lytte til de studerende og afhjælpe en hverdag, hvor der eventuelt kan være problemer og andet.
Når det er sagt, skal jeg også meddele med det samme, at Venstre ikke kan støtte forslaget.
Det er vores opfattelse, at de danske uddannelsesinstitutioner og universiteterne i særdeleshed kæmper og lever med rigtig meget bureaukrati.
Selv kan jeg afsløre som direktør på en erhvervsskole, underlagt en ny reform, stemt igennem Folketinget med et kæmpe bredt flertal og massevis af god vilje, at bureaukratiet fylder en masse.
Man er underlagt at lave handleplaner, man skal teste trivslen, man skal teste fremtidsvisioner, man skal undersøge, hvordan eleverne går til opgaven, og hvordan de søger praktik og andet.
Faktisk er der så meget bureaukrati på en helt normal erhvervsskole, at man – og jeg ved godt, at det ikke et universitet, men det er trods alt et sted, der befinder sig lige efter folkeskolen – bruger rigtig meget arbejdstid på det.
De universitetsansatte, jeg har talt med, fortæller os, at man bruger rigtig meget tid på bureaukrati.
Faktisk advarer man Christiansborg imod at indføre mere bureaukrati, og man understreger, at hvis man gør det, skal det være samtænkt med i forvejen eksisterende undersøgelser.
Det er også derfor, at ministeren, Socialdemokratiets ordfører og sågar også Dansk Folkepartis ordfører og jeg selv vil påpege, at skal vi gøre noget på det her område, bør vi inkludere nogle spørgsmål i de kommende zoomundersøgelser.
Det vil være naturligt.
Spørgsmålet er så, om det vil være relevant.
Mit indtryk er, at alle universiteter i dag spørger deres elever, hvordan de har det og udvikler i øvrigt også handleplaner på baggrund af de data, der indsamles.
Det er kun naturligt, at man som ansvarlig universitetsledelse kerer sig om, hvordan de studerende har det, og sikrer, at der er et undervisningsmiljø, hvor man både kan trives og udvikle sig.
Det ændrer ikke på, at jeg stadig væk opfatter hr. Jacob Mark og SF's forslag som værende udtryk for en vilje til at afhjælpe de problemer, udfordringer, der måtte være, men jeg er bare ikke sikker på, at en detailstyring af, hvad man netop skal undersøge fra Christiansborg fra år til år, er vejen frem.
Vi kunne også spørge, om SU'en er for lav eller for høj, om man er glad for forholdet derhjemme til sine forældre, om man føler, at den lærer, man har, der står over for en og hjælper i øvelsestimer, og forelæserne er dygtige eller mindre dygtige.
Men det gør universiteterne jo i forvejen på rigtig mange områder.
Derfor kan vi ikke støtte forslaget, om end vi er indstillet på at inkludere trivselsspørgsmål i den kommende zoomundersøgelse.
Tak for ordet.