Finn Sørensen (EL), 2016-11-08:
Jeg synes da, at jeg som repræsentant for dem, der har rejst forespørgslen, vil benytte lejligheden til at takke for debatten.
Den har jo ikke bragt os nærmere – det kan man ikke sige – men fronterne er blevet trukket vældig klart op.
Der er en enkelt ting, jeg gerne vil kommentere, som ministeren sagde i sit første indlæg.
Det var, at ministeren er meget optaget af, at kommunerne gennemgår sagerne med de mange tusind syge kontanthjælpsmodtagere for at finde ud af, om de nu også er rigtigt placeret, fordi, som ministeren siger, og det kan alle jo kun være enige i, kontanthjælpen kun skal være en midlertidig ydelse.
Men virkelighedens verden er, at tusindvis af kontanthjælpsmodtagere har været på kontanthjælp i mange, mange år.
Så det er jo al ære værd, at ministeren vil gå i gang med at opfordre kommunerne til det.
Jeg kan også forstå, at man har dykket ned i satspuljen, som jo sådan set er de fattiges egne penge, om man så må sige – det er dem, der finansierer den – og dér har fundet nogle penge, der på en eller anden måde skal fremme den sagsbehandling.
Formålet er jo ædelt.
Jeg synes ikke, det klæder de pågældende partier, at de lader de fattige selv finansiere det – det må være rimeligt, at alle skatteydere bidrager til det.
Men det, der sådan set er min pointe, er, at ministeren jo dermed indrømmer, at der er et stykke arbejde, der burde have været gjort, inden man vedtog den her lovgivning.
Der ligger jo en erkendelse i det.
Jeg kan nok ikke få ministeren herop på talerstolen og indrømme det, men i og med at man prøver at skaffe nogle midler til at løse et problem, som vi andre påpegede, dengang loven blev behandlet, så er det jo også en erkendelse af det.
Ministeren bliver nok også nødt til at erkende, at man ikke kan rydde op og vende bunken, om man så må sige, hvis ikke man også ændrer lovgivningen om førtidspension og forskellige andre lovgivninger, som jo blokerer for, at kontanthjælpsmodtagere, som ikke kan arbejde, og som ikke kan få en større arbejdsevne på grund af sygdom, handicap osv., kan blive placeret på nogle ydelser, der er mere værdige økonomisk set.
Så min pointe her er: Ministeren burde have indrømmet, at det burde der have været ryddet op i, inden man gennemførte den her lovgivning.
Og den kritik vil jeg gerne rette imod alle forligspartierne bag kontanthjælpsloftet og integrationsydelsen.
Så må jeg sige om diskussionen: Ja, det står jo meget klart.
Jeg synes jo ikke, at vi, som har stillet spørgsmål her, har fået svar på det afgørende spørgsmål.
For vi har jo spurgt gang på gang: Hvis vi nu forholder os til de præmisser, som flertallet herinde arbejder efter, nemlig at der skal være et økonomisk incitament, at vi skal have folk ind på arbejdsmarkedet, og at vi skal have en bedre integration, hvordan skulle det så hjælpe på integrationen?
Hvordan skulle det dog hjælpe på disse menneskers mulighed for at få et job, at man gør dem fattigere, at man bringer mange af dem i en situation, hvor de er nødt til at forlade deres bolig eller bliver tvunget ud af den?
Hvordan i himlens navn skulle det dog bringe dem nærmere arbejdsmarkedet og bringe dem nærmere en god integration?
Uanset hvor mange gange man gentager de beløb, som kontanthjælpsmodtagere har og ikke har i forskellige familietyper, så kan man jo ikke lave om på den virkelighed, at der vil være mennesker, der bliver tvunget ud af deres bolig som følge af den her lovgivning.
Der vil være mennesker, der bliver fattigere.
Og så bør man jo kunne svare på det spørgsmål: Hvad skulle det dog hjælpe?
Men det gør det ikke, og det viser jo sådan set bare, at det er noget andet, det handler om.
Så må jeg selvfølgelig også rette blikket indad og sige: Ja, vi har et problem i oppositionen.
Vi er enige om at kritisere den her lovgivning.
Der er fire partier, der klart har sagt, at når vi får flertal efter næste valg, så afskaffer vi den igen.
Men vi kan ikke få det femte parti med.
Det er dybt beklageligt og beskæmmende, men vi må jo bare arbejde videre på det.
Og med, skal vi sige mange gode menneskers hjælp uden for Folketinget, må det kunne lykkes på et tidspunkt.
Så må jeg sige, at vi har en anden opgave også, og det bliver nok også partierne i oppositionen, der skal løse den.
Det er jo at tage fat ude i kommunerne med to formål.
Det ene er at hjælpe de mennesker, som kommer i klemme inden for de snævre rammer, der ligger; og det andet er at sætte det her spørgsmål på dagsordenen til det næste kommunevalg og udpege de politiske partier, som har ansvaret for en voksende fattigdom, og at mennesker bliver sat ud af deres bolig.
Tak for debatten.
Altså, det havde, vil jeg sige, ikke noget at gøre med kontanthjælpens størrelse, i hvert fald ikke ret meget.
Det er derfor, at vi i Danmark har indført noget, der hedder boligsikring, også kaldet boligstøtte, at vi i lov om aktiv socialpolitik har en § 34, der handler om, at man kan få en særlig boligstøtte, hvis man har et særligt behov eller kommer ud for en akut begivenhed.
Så det er jo derfor, vi har indført de her ydelser.
Meningen med de tilskud har jo netop været at undgå, at vi fik fattige børn i Danmark.
Det er jo derfor, vi har indført dem.
Men det er jo lige nøjagtig den politik, som det borgerlige flertal i det her Folketing er i fuld gang med at underminere.