Anne Marie Geisler Andersen (RV), 2019-01-10:
Var du kommet i dag, havde du ikke fået diagnosen, for du lever ikke op til diagnosekriterierne.
Men du kan alligevel ikke komme af med diagnosen.
Omtrent sådan sagde en psykiater, da jeg i 2015 insisterede på en revurdering af min adhd-diagnose.
Han fortæller nemlig om, hvordan hans skizofrenidiagnose afholder ham fra at blive lige netop pilot.
For selv om Mads har kæmpet sig rask, forfølger diagnosen ham.
I Radikale Venstre bakker vi helhjertet op om muligheden for at blive erklæret rask – også selv om vi ikke bruger lige præcis det ord i journalen – efter en psykiatrisk diagnose.
Det gør vi af flere grunde, og først og fremmest fordi vi ønsker en ligestilling mellem mennesker med fysiske og psykiske lidelser.
I dag er det nemlig sådan, at en tidligere psykiatrisk lidelse kan skabe hindringer for den enkeltes livsførelse på en lang række områder, også selv om man er kommet sig helt.
Det gælder i forhold til at få bestemte typer af arbejde, få kørekort, blive værnepligtig, blive plejefamilie, tegne forsikring, adoptere og formentlig en hel del mere.
Vi finder det ikke rimeligt, at en tidligere psykiatrisk lidelse skal betyde, at man ikke har de samme muligheder og rettigheder som andre.
Og i en tid, hvor recovery fylder mere og mere i den psykiatriske indsats, og hvor der tales meget om, at det kan lade sig gøre at komme sig, samt hvor vigtigt håbet er, så giver det ikke mening, hvis mennesker ikke også har en reel mulighed for at få lov at komme sig og for at komme videre.
Og derfor bør alle have mulighed for at få revurderet deres tilstand.
Og det ikke bare kan – det gør det.
Helt konkret har jeg mødt mennesker, der ikke var i tvivl om, at de havde en psykisk lidelse, men som ikke ville søge hjælp, udelukkende af frygt for aldrig at ville kunne komme helt af med diagnosen igen.
Og hvis man kender lidt til psykisk sygdom, ved man, at det ikke nødvendigvis er den bedste løsning.
En anden grund til at bakke op om muligheden for at blive erklæret rask er, at det vil give et mere reelt billede af udviklingen på området.
Jeg er som nævnt en af dem.
Det er 8 år siden, og dengang sad jeg herinde som ordinært folketingsmedlem.
5 år senere fik jeg så en psykiaters ord for, at jeg ikke længere lever op til diagnosekriterierne.
Men alligevel kan jeg ikke få lov at komme af med diagnosen, og alligevel tæller jeg ifølge Sundhedsstyrelsen med i statistikkerne.
Vi bliver jo heldigvis løbende bedre til at behandle de forskellige psykiatriske lidelser, sådan at flere forhåbentlig også i fremtiden vil få mulighed for at komme sig.
Når man har en somatisk lidelse – en fysisk lidelse – og kommer i behandling, følges der som oftest op på, om behandlingen virker, og om man bliver rask.
Det er i hvert fald mit indtryk.
Det sker efter min bedste overbevisning ikke i samme grad inden for det psykiatriske område.
Jeg har insisteret på en revurdering af min adhd-diagnose og fik som sagt psykiaterens ord for, at jeg ikke længere opfylder diagnosekriterierne.
Efterfølgende bloggede jeg lidt om det, og det udløste en del henvendelser fra mennesker, som ikke kunne få deres drømmejob – i politiet, i militæret eller et helt tredje sted – fordi de var fastlåst af en diagnose, som måske ikke længere var retvisende.
De ønskede en revurdering, men de vidste ikke, hvordan de fik den.
I Radikale Venstre finder vi det hverken rimeligt eller hensigtsmæssigt, at en tidligere psykiatrisk lidelse fratager mennesker muligheden for at kunne leve det liv, de ønsker.
De bør have samme muligheder og rettigheder som andre mennesker.
Og derfor bakker vi op om retten til at blive erklæret rask efter en psykisk sygdom.