Karin Nødgaard (DF), 2018-05-23:
Jeg valgte jo meget bevidst at dele min tale op i to, så jeg havde en indledning, hvor jeg ligesom gav udtryk for et håb og en drøm om, at jeg kunne få overbevist i hvert fald regeringen om, at der her var noget, man faktisk skulle vælge at sige ja til, som det ligger nu.
Men nu må vi jo så se, hvad der sker i det videre forløb.
Jeg vil selvfølgelig gerne takke for den debat, vi har haft i dag, for for mig har det været vigtigt at sige, at vi netop fra den platform, vi hver især har – og her står vi jo som folketingsmedlemmer – faktisk kan gøre noget for at forbedre forholdene for anbragte børn og unge.
Der er jo ingen tvivl om, at det er en særlig sårbar gruppe, som ofte føler sig anderledes, som ofte føler sig uden for fællesskabet, og som har psykiske eller fysiske udfordringer.
Når jeg har mødt anbragte, har flere af dem sagt, at de ofte føler sig tingsliggjort i et system, at de ligesom er inde i nogle kasser, i nogle systemer, og de oplever ofte, at de egentlig opfattes som en udgift.
Der mener jeg at vi faktisk kan gøre op med noget af det.
Vi kan godt med sådan et fint lille forslag, som jeg nu har sagt flere gange, faktisk godt gøre noget for at få ændret det billede, som mange anbragte børn og unge har af deres egen situation, af deres egen tilværelse.
Jeg er godt klar over, at det at have et fritidsjob ikke er det, der redder det hele, men et fritidsjob kan jo, som jeg også skitserede i min indledende tale, og som flere andre ordførere også har været inde på, være med til at ændre ens tilværelse i en positiv retning.
Det skal selvfølgelig også være sådan, at man vurderer ud fra den enkelte anbragte, hvad det er, vedkommende kan magte, hvad det er for typer af job, den pågældende kan have osv.
Men her er der nogle voksne, som kan gå ind og være med til at rådgive.
Derfor synes jeg jo, at der med det her forslag både er så mange positive gevinster og sidegevinster, og derfor synes jeg egentlig bare, at vi skulle skride til handling nu.
Jeg er godt klar over, at flere – eller det er faktisk primært dem, der repræsenterer regeringspartierne – har nævnt det her med, at vi er i gang med et forhandlingsforløb.
Nja, nu fik vi at vide, at det er drøftelser, vi har.
Det er også en aftale om drøftelser, vi har.
Der er rigtig mange ting, som mangler at blive klarlagt.
Jeg har da også noteret, at SF's ordfører spurgte: Hvorfor skal det dog med i et stort forhandlingsforløb?
Jeg er fuldstændig enig, det forstår jeg heller ikke.
Det her vil være fuldstændig enkelt at tage fat på nu – om det så ligger til højre- eller venstrebenet.
Ministeren sagde jo, at det var et fint forslag, og noget med, at man som sådan gav en fremstrakt hånd, og det mener jeg selvfølgelig også er positivt.
Men jeg mener bare, at den hånd ikke når helt frem til der, hvor den egentlig skulle række ud.
Jeg er lidt ked af, at vi skal sætte en stor undersøgelse i gang i Ankestyrelsen.
Jeg gad godt vide, hvad omkostningerne er ved den.
Det skulle ikke undre mig, at den næsten kunne være dyrere end det, som det ville koste at se på det samlede beløb, som kommunerne indkræver fra de her børn og unge.
Socialdemokratiet er inde på, at vi skal have løst det her, og jeg synes jo, at Socialdemokratiet skulle sige: Vi løser det nu; vi løser det her og nu.
For det er faktisk det, vi kan, i stedet for at vi skal vente på et forløb, hvor vi sidder og drøfter hele plejefamilieområdet, hvilket kan trække ud i ganske mange måneder set i lyset af det tidspunkt, det nu er på sæsonen.
Venstre er selvfølgelig også kommet med nogle positive tilkendegivelser.
Desværre kom den sidste del af talen med.
Jeg havde håbet, at den ikke var kommet med, for så kunne vi være nået dertil, hvor Venstre også havde støttet forslaget.
Men ellers har jeg været rigtig, rigtig tilfreds med tilkendegivelserne fra de øvrige partier: Enhedslisten, Liberal Alliance, som selvfølgelig var positive, men ikke når de sidder i regering, og Alternativet og Radikale.
Enhedslisten kom også med nogle bemærkninger om, hvad det var, vi kunne gøre.
Men alligevel er vi ikke nået helt i mål med det her.
Jeg ved jo, hvor vi er i dette folketingsår, og derfor er mit håb, at regeringen går hjem og sover på det og vågner op friske i morgen og har en lidt anden indstilling til det, sådan at vi kan få det stemt igennem, inden vi slutter den her folketingssamling.
Afslutningsvis vil jeg gerne sige, at jeg synes, at vi skal huske på den unge pige i kronikken, som faktisk var den, der fik mine øjne op for den her problemstilling, og som gjorde, at jeg både blev bedrøvet og harm, som jeg sagde i min indledende tale.
Hun følte lige pludselig, at hun var noget, at hun kunne noget, og at hun ikke havde prædikatet den anbragte pige.
Derfor synes jeg jo, at hvis vi vedtog det her forslag, kunne det netop være med til at opfylde det mål, vi har, om, at anbragte skal føle sig fuldstændig lige så værdifulde som alle andre og ikke føle, at de er til besvær.