Carolina Magdalene Maier (ALT), 2017-01-13:
Tak for det.
Nogle gange er det en velsignelse at komme efter Liberal Alliance herop på talerstolen, når vi taler om uddannelsespolitiske emner, for det er sådan, at lige så uenige, vi er med Liberal Alliance på nogle områder, lige så enige kan vi være på andre områder, og nogle af de ting, hr. Henrik Dahl nævnte til sidst i sin tale, er vi fuldstændig enige med ordføreren i.
Ja til langt mere frisættelse af universiteterne, ja til tålmodige penge og ja til en afbureaukratisering af de forsknings- og uddannelsesinstitutioner, vi har i vores land.
Så på den front kan man glæde sig over, at Liberal Alliance er en del af vores regering, for så vidt at den er blå, i forhold til at kunne påvirke lige præcis de aspekter, som vi i hvert fald er meget enige med Liberal Alliance i.
Jeg tænker: Hvad er det egentlig for et problem, regeringen forsøger at løse i forhold til forskningsdagsordenen og med den her redegørelse?
Det skriver ministeren på side 1.
Ministeren skriver også, at forskning og innovation skal give ny viden og nye muligheder og på den måde fungere som en væsentlig drivkraft for samfundet.
Det står på side 2.
Det er vi i Alternativet fuldstændige enige i.
I forhold til afsnittet om integritet, gennemsigtighed og politikkens rolle i forhold til videnskaben hilser vi regeringens intentioner om mere åbenhed i tilgangen til data og produktionen af viden meget velkommen.
Jeg tror ikke, det skal være nogen hemmelighed, at vi i Alternativet har et stort fokus på gennemsigtighed i de politiske processer i det hele taget, og vi vil med stor interesse følge analyserne og erfaringerne med åbne data og publikationer i forbindelse med offentligheden og i forhold til at skabe klarhed over de private fondes indvirkning og effekt på forskningen.
Det er samtidig vores indtryk, at de videnskabelige samfund formår at opfange de brodne kar, der eventuelt en gang imellem måtte være derude, og derfor skal vi også være forsigtige med, hvor meget vi blander os politisk i forskningens væsen.
I redegørelsen skriver ministeren også, at forskere kan finde på at publicere usand og uredelig forskning for at fremme karrieren.
Til det må man sige, at vi som politikere har et ansvar i forhold til de strukturer, som vi selv har skabt, og som understøtter den forskningskultur, der er derude, og den forskningskultur, der er derude lige nu, er desværre en kultur, hvor resultater på kort sigt og med stor opsigt netop fremmer karrieren, og hvor konkurrence om forskningsmidler udgør en alt for omfattende og også meget kulturødelæggende del af forskernes daglige arbejde.
Så modsvaret til det er altså ikke nødvendigvis at have mere kontrol fra politisk hold, men det er at skabe rammerne for en forskningskultur, hvor det anerkendes, at de store gennembrud kræver tid, at de kræver vide og frie rammer, og at de kræver tryghed og mod til at tage chancer, og det giver vi ikke vores forskere, når vi udsætter dem for de forhold, som vi gør i dag, hvor de hele tiden skal konkurrere om de samme midler.
Derfor skurrer det også lidt i mine ører, når jeg læser, at ministeren på side 11 i redegørelsen skriver, at der er nedsat et udvalg, som skal udarbejde en analyse, der skal – og jeg citerer – undersøge muligheden for at opgøre de samfundsøkonomiske effekter af de offentlige investeringer i forskning.
Vi mener, at sådan et tiltag decideret modarbejder forskningens væsen.
Når først vi har vist vores tillid til forskerne ved at uddele offentlige midler til dem, må vi også som politikere træde et skridt tilbage og satse på og stole på, at de kan forvalte de midler, som de rent faktisk har søgt om.
De har måske nogle videnskabelige publikationer i forbindelse med et forskningsarbejde, som har vist, at de er rede og er dygtige nok til at tage imod de penge.
I forhold til køn og talentudvikling, som også er et afsnit i redegørelsen, vil jeg sige, at vi jo deler regeringens ambition om at få bragt de dygtigste talenter i spil uanset køn.
Det står på side 12 i redegørelsen.
Og det her talentbarometer, som jo er indført, kan forhåbentlig virke som en løftestang for universiteterne til at arbejde med, hvordan vi får en forholdsvis god fordeling af køn i forskningen.
Vi indgår meget gerne i et eventuelt videre samarbejde på det her område fra Alternativets side.
Danmark er et lille land, og derfor er vi også forpligtet på at skabe forudsætninger for, at alle uanset køn eller andre parametre kan udfolde deres talent på den mest meningsfulde måde.
Derfor nytter det heller ikke at se isoleret på forskningen, når vi taler om talent, for en forudsætning for den gode forsker er den gode uddannelse.
Og der bliver jeg bare nødt til at istemme de stemmer, der har været tidligere, bl.a. fra Socialdemokraternes ordfører, at den gode uddannelse kræver uddannelsesmæssige investeringer, og derfor er det virkelig trist, at den nuværende regering har valgt at skære så massivt i uddannelse, som den har.
Et andet spørgsmål er så, hvordan vi fastholder talentet.
Det er jo interessant, fordi vi desværre i de senere år i Danmark har set, at nogle af vores dygtigste forskere søger til udlandet, og det gør de helt erklæret, fordi det simpelt hen er, som jeg nævnte før, næsten håbløse arbejdsvilkår, man får, når man hele tiden skal søge om midler og ikke får tid og rum til det, man egentlig gerne vil forske i.
Eske Willerslev bruger halvdelen af sin tid i London, hvor han er ansat.
Anders Holm, en af mine gamle professorer fra sociologi, sidder i Canada lige nu og har valgt at flytte derover for simpelt hen at få nogle bedre forskningsvilkår.
Vi har sindssygt meget at leve op til i Danmark.
Så kan vi spørge os selv om, hvordan vi gør det.
Det tror jeg vi har brug for.
Jeg tror, vi som politikere har brug for at vise vore forskere den tillid, altså at vi stoler på dem og giver dem nogle penge til nogle langsigtede forskningsforløb, så de ikke hele tiden skal bruge deres tid på at konkurrere om midler.
Det tror jeg ville gøre, at vi ville se forskningen som fri og nytænkende, solid og fuld af kvalitet.
Forskning kan nemlig, som regeringen også nævner, være med til at løse de store samfundsudfordringer.
I Alternativet mener vi, at vi for at møde de udfordringer, vi står i, f.eks. klimakrisen, er nødt til at turde forestille os et radikalt anderledes samfund.
Hvad kræver det egentlig at forestille sig et radikalt anderledes samfund?
Det kræver, at vi er villige til at løbe nogle risici, at vi er villige til at udforske ukendt land, at vi er villige til at forestille os samfundsutopier, som måske ikke bliver til noget, men som måske gør.
Mod er bare ikke noget, den enkelte har, mod er også noget, vi skal understøtte politisk, bl.a. her i vores forskningspolitik i Danmark.
Og vi kan i Folketinget skabe rammerne for, at de dygtigste forskere og forskerspirer har mulighed for at tage det her spring ud i det ukendte land.
I den her redegørelse fokuserer regeringen på nyttiggørelse.
Som jeg var inde på før, handler det meget om samfundsøkonomisk nyttiggørelse.
Vi vil også gerne nyttiggørelse i Alternativet, men i forsknings- og innovationssammenhænge er det nytteløst at tro, at vi helt lineært kan styre mod fremtiden kun på økonomiske vilkår.
Forskning er en kreativ proces, den kan ikke forudsiges, og resultaterne viser sig oftest ud af det mest uventede.
Derfor, og nu ved jeg godt det bliver en lille smule kontroversielt, tror vi faktisk på, at forskningen skal sættes helt overvejende fri, altså at den langt overvejende del af al vores forskning i Danmark skal sættes fri.
Den frie forskning er nemlig nyttig, fordi den får rum til at fejle, den giver rum til refleksion, og den giver rum til at lade de uventede resultater vise sig.
Vi var inde på tidligere, at en af vores egne nobelprismodtagere givetvis ville være blevet fyret, hvis det havde været i dag, han havde været forsker og var kommet frem til sine resultater.
Desuden vil den frie forskning også sikre mere plads til nogle af de videnskaber, som bliver lidt trængt – de humanistiske, de samfundsvidenskabelige, de åndelige videnskaber også, for den sags skyld, som ikke får særlig meget plads i vores forskningslandskab i dag.
Det savner man lidt i den her redegørelse.
I Alternativet savner vi også i redegørelsen den fantasi og de visioner, der skal få forskningen og innovationen til at understøtte et bæredygtigt samfund, som ikke kun er drevet af små forbedringer af det, vi kender i dag, men som arbejder helt målrettet på et meget entreprenant, progressivt forskningsmiljø i Danmark.
Tak for ordet.