Sjúrður Skaale (JF), 2023-01-19:
Tak for spørgsmålet, og tak for kommentarerne.
Det er selvfølgelig nogle meget store og meget åbne spørgsmål, og der er jo utrolig mange ting, man kan tage fat på, men jeg vil bruge svartiden til at sige noget om det, som jeg talte om i talen, nemlig at Færøerne nu er det land i hele Europa, som har den dårligste adgang til det europæiske marked – det er sat helt udenfor.
At vi får en bedre adgang til det europæiske marked er uhyre vigtigt både økonomisk og strategisk for hele riget.
Der er ingen, der har en interesse i, at vi har de handelspartnere, som vi har i dag.
Der er både økonomisk og strategisk ræson i, at vi får skiftet dem ud og bliver knyttet tættere til Europa.
Mange tak for indbydelsen til kaffe.
Vi kan sige, at jeg tager kage med, og så mødes vi der.
Det gør vi.
Tak for det.
Ud på de sene timer på en ólavsøkaaften for nogle år siden måtte jeg trække mig tilbage fra folkefesten for at lade vandet.
Jeg troede ikke, at nogen så mig, men så hører jeg nogen spørge: Sjúrður, er det dig?
Jeg var ikke helt færdig med mit ærinde, så jeg vendte mig bare sådan halvt om og så, at det var Danmarks statsminister, hr. Lars Løkke Rasmussen, som stod der i sin meget fine færøske vest med fine broderede blomster på hver side af de glitrende knapper.
Vi fulgtes så ad ind i et hus, hvor der var sang, fest og glade mennesker og blandt dem ikke så få, som politisk lå meget langt fra os to og fra hinanden, men det havde absolut ingen betydning.
Om man er konservativ eller liberal, kontormand eller fisker, fra bygd eller by, venstreorienteret, færøsk løsrivelsesmand eller liberal dansk statsminister, er det i de 2 dage, hvor der er ólavsøka, langt vigtigere med det, der forener, end det, der skiller.
Nogle få meter længere ude i bydelen Á Reyni
står det kendte hus Portugalen.
Den forhenværende statsminister kender selvfølgelig historierne om det torturredskab, der skulle splitte et legeme ad, men han har også på samme sted, på ólavsøka efter ólavsøka, oplevet foreningens kraft.
For hvorfor skulle partier, der på mange måder udgør det samme politiske legeme, sætte sig selv op på den spidse sten og blive splittet ad?
Hvorfor skulle der hænges tunge sten på begge fødder af denne krop – herinde gennem konfliktmaksimerende debatter og i offentligheden, ved at stenene Berlingske og Jyllands Posten blev hængt på højre fod og stenene Politiken og Information blev hængt på venstre fod?
Var denne dynamik gavnlig for landet?
Ja, det burde man, er der så tre partier, som har sagt.
De vil ikke kun kigge i deres ideologiske lærebøger, men også se på virkeligheden.
Jeg synes, det er en god ting, både personligt og baseret på mit politiske ståsted.
En af mine socialdemokratiske forgængere her i huset, den karismatiske og langskæggede præst med den klare høje røst, Johan Nielsen, fortalte engang en historie om det at være ideologisk og teoretisk fastlåst, og den lyder sådan: I 1961 sendte russerne det første menneske ud i rummet: Gagarin.
Da han kom tilbage, blev han tilkaldt af Sovjetunionens leder, Khrusjtjov, der ville have svar på verdens største spørgsmål: Vores stolte Sovjetunion bygger på den kommunistiske ideologi, og ifølge den er der ingen Gud oppe i rummet, men du har været der, Gagarin, så sig mig, om vi har ret.
Så du ham?
Findes han?
En chokeret Khrusjtjov kan se konsekvenserne for sin ideologi og for hele sit imperium og siger: Gagarin, det her fortæller du ikke til nogen!
Senere er Gagarin på besøg hos paven i Rom, der stiller det samme spørgsmål: Findes Gud deroppe?
Og Gagarin kan huske det løfte, han har givet Khrusjtjov, og siger: Der er kun tomhed, pave, der er ingen Gud.
Og paven kan selvfølgelig også se konsekvenserne for sit imperium og sin ideologi og siger: Gagarin, det her fortæller du ikke til nogen!