runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Søren Søndergaard (EL), 2021-02-09:
Nej altså, vi har nok den opfattelse, at værdien af fængselsstraf for visse typer forbrydelser har sin begrænsning, men det betyder jo ikke, at man kan sige, at der skal være straffrihed, bare fordi det ikke hjælper.
Nogle gange kan man jo blive nødt til at idømme straffe, selv om værdien af det er begrænset.
Det er jo bare en erkendelse, som vi er kommet til.
Vi synes i hvert fald, som jeg sagde, at det er et voldsomt problem, at der sker overgreb på kulturarv, som ikke efterforskes, og som sådan set overhovedet ikke er omfattet af straf.
Det er i hvert fald ikke noget, der bliver taget op.
Derfor er den rigtige måde at gøre det her på at sige, at der er et problem i forhold til kulturminder, kulturarv, som vi skal kigge på.
Lad os få nogle folk, der ved noget om det her, til at gå ind og lave en undersøgelse af, hvor stort problemet er, hvad der skal omfattes og hvad der ikke skal omfattes af eventuelle straffebestemmelser, og hvor den straf skal ligge, og det skal selvfølgelig ske, i forbindelse med at man kigger på praksis.
Det er vi positive over for.
Det er bare ikke det, det her forslag gør.
Vi synes, det skal være bredere.
Peter Skaarup (DF), 2021-02-09:
Tak til hr. Søren Søndergaard og Enhedslisten jo faktisk egentlig for en positiv modtagelse af det her – bare man ikke ser det isoleret; man skal se det sammen med nogle andre ting.
Jeg vil bare lige spørge hr. Søren Søndergaard til det, som Socialdemokraterne siger.
Der bliver jo sagt, at værdien nok er over 15.000 kr., før der sker noget, og så giver man en straf osv. osv.
Er det så ikke at tage for let på det, hvis man har den holdning?
For som hr. Søren Søndergaard egentlig ret levende beskriver, synes jeg, kan der godt være tale om noget, der er så krænkende, noget, der er så grotesk, så voldsomt, og hvor der er et politisk-historisk signal i det, at det er for voldsomt, og at det strafniveau, vi har i dag, er for lavt.
Søren Søndergaard (EL), 2021-02-09:
Og jeg kunne måske godt tænke mig, at vi på et tidspunkt fik en diskussion, altså sådan en mere generel diskussion, om niveauet, i stedet for at tage tingene sådan fuldstændig enkeltvis.
Men okay, vi er så i gang med et af de her enkeltforslag, hvor strafniveauet lige præcis her skal hæves, i hvert fald i forhold til den relativt store strafferamme, der jo trods alt er.
Altså, det skal bevares; det skal ikke omformes.
Vi så jo frygtelige angreb, nazistiske angreb på den jødiske kirkegård i Randers, som jo også er et kulturminde og et fortidsminde – dybt afskyeligt, og der faldt jo heldigvis også en alvorlig dom.
Det er også huse, det er gravhøje, det er minder, der ligger i jorden; det er guldhornene, havde jeg nær sagt.
Der er masser af fortidsminder, som skal bevares.
I forhold til det, som Dansk Folkeparti har taget fat i her, og det, der er anledningen til den her debat, vil jeg spørge: Er det så det største problem, vi har?
Og der må jeg jo nok sige, at det føler vi ikke.
Vi føler faktisk, at der er et omfattende problem, der både består i noget, der overhovedet ikke er strafbart, altså ikke reelt strafbart, og så noget, der ikke straffes særlig alvorligt.
Og der kan vi jo tage to områder, og fru Karina Lorenzen Dehnhardt har allerede været inde på det ene, altså spørgsmålet om landbruget, i forhold til den enorme ødelæggelse af kulturarven ude i landet, der foregår, og hvor det er meget svært at komme efter det.
Det vil vi i virkeligheden gerne kigge på.
Men det er jo kun det ene område.
Det andet er, når kapitalinteresser sætter sig igennem og bare kører løs uden at tage hensyn til kulturarven eller til en eventuel kulturarv.
Vi har jo et eksempel fra Aalborg, hvor et ejendomsfirma i seks tilfælde på 5 år undlod at kontakte Nordjyllands Historiske Museum, selv om at dér, hvor de opførte ejendommene, lige præcis var i områder, hvor der var en masse kulturarv, en masse kulturarv.
Jeg ved ikke, om de blev stillet for en domstol; jeg ved ikke, om de blev idømt fængsel eller hvad.
Men af simple profitinteresser undlod de at få Nordjyllands Historiske Museum involveret, sådan at de bare kunne lukke øjnene for, om der eventuelt var nogle guldhorn i jorden.
Se, her har vi nogle meget store problemer, og vi vil meget gerne være med til at kigge på det .
Men ligesom at tage et enkelt, meget isoleret eksempel ud som grundlag for diskussionen synes vi ikke er særlig hensigtsmæssigt.
Så jo, vi vil bestemt ikke afvise, at der skal ske en skærpelse på det her område, i forhold til at kulturminder og kulturarv skal forsvares bedre.
Det må bygge på, at vi så får et eller andet betænkningsarbejde eller en grundig redegørelse, selvfølgelig inklusive at vi får nogle oplysninger om, hvad strafferammerne er på nuværende tidspunkt, som grundlag for, at vi kan tage den diskussion.
Kristian Hegaard (RV), 2021-02-09:
Ja, jeg havde nær begået hærværk på en historisk bygning på vej herop til talerstolen, da elevatoren var noget hakkende, men heldigvis er bygningen intakt endnu.
Det siges, at man må lære af historien, af fortiden for at forstå nutiden og forme fremtiden.
Det med at forme fremtiden er der desværre nogen der har taget lidt for bogstaveligt.
At forme er altså ikke noget, man gør fysisk ved hærværk, bortset fra sin egen fremtid med en tur i retssystemet.
Historien er der nemlig uanset hvad og forsvinder ikke af, at man udøver hærværk på historiske eller kulturelle værker.
Historien er der – og lære af den skal vi.
Hærværk i enhver afskygning er uacceptabelt.
Det gælder også hærværk på historiske og kulturelle værker.
Bliver man taget på fersk gerning, skal man selvfølgelig have en hård og rigtig straf for det.
Sådan fungerer retssystemet.
Jeg glæder mig over, at alle enstemmigt heroppe fra talerstolen har sagt, at man tager afstand fra hærværk – det er et rigtig godt udgangspunkt, det er vi enige om.
Men Radikale Venstre kan altså ikke støtte beslutningsforslaget.
Marie Krarup (DF), 2021-02-10:
Hvad vil ministeren, der jo også har ansvaret for en del af familiepolitikken i Danmark, gøre, for at det kan blive mere attraktivt for danskerne at få børn, så vi kan afbøde det fald i befolkningstilvækst, som ifølge EU-statistik er på vej?
Astrid Krag (S), 2021-02-10:
Tak for det.
Spørgsmålet fra spørgeren har afsæt i en artikel, der beskriver, at fødselstallet er faldet i flere europæiske lande under coronapandemien.
Artiklen refererer til den usikkerhed i forhold til job og økonomi, som mange oplever under krisen.
Danmark nævnes ikke specifikt i den forbindelse, men der peges på, at vi herhjemme oplevede et fald i fødselstallet under finanskrisen.
Jeg kan godt forstå, at der kan være nogle, som i krisetider stopper op og måske udskyder familieforøgelsen, og når finanskrisen og den pandemi, som vi står midt i, kan føre til usikkerhed omkring ens egen livssituation, så skal vi som politikere træde til og hjælpe, hvor vi kan.
Det er vigtigt for regeringen at holde hånden under danske arbejdspladser, danske lønmodtagere i den her tid.
Derfor indgik regeringen sammen med et bredt flertal i Folketinget kort før jul en stor aftale om genåbning af de kompensationsordninger, vi også oprindelig tog ansvar for at få lavet om bl.a. kompensation for omsætningsnedgang, faste udgifter.
Her i januar indgik regeringen en aftale med arbejdsmarkedets parter om at forlænge lønkompensationsordningen.
Formålet: at undgå afskedigelse af medarbejdere.
Alene i lønkompensation og hjælp til selvstændige er der allerede udbetalt omkring 19 mia. kr.
Der skal heller ikke herske tvivl om, at regeringen generelt sætter velfærden først.
Så jeg mener bestemt, vi fra regeringens side er optagede af at sikre præcis de rammer, der gør, at man med ro i sindet kan sætte børn i verden.
Tak for det.
Jeg ved ikke, hvad det er for konkrete tiltag, fru Marie Krarup henviser til man skulle tage i andre lande, og derfor er det også svært for mig at stå her og sige kategorisk ja eller nej.
Men jeg vil blot sige, at der jo ikke er tale om nogen som helst form for talen udenom.
Når jeg peger på, at det at holde hånden under vores samfundsøkonomi igennem en krise, holde hånden under lønmodtagere og samtidig sikre et velfærdssamfund med gode daginstitutioner, gode folkeskoler, uddannelse til børn og unge, så er det da nogle af de rammevilkår, som er fuldstændig afgørende for, om man kan have et godt og trygt familieliv.
Marie Krarup (DF), 2021-02-10:
Der er ikke noget galt i at have gode rammevilkår.
Det er fuldstændig rigtigt, men der er noget galt i ikke at anerkende, at familien er den vigtigste enhed i vores land overhovedet, og der er noget galt i ikke at have en politik, der er rettet specifikt imod, at den enhed har det godt og har mulighed for at sætte flere børn i verden, og der kan gøre det mere attraktivt.
Når nu ministeren ikke kender til de ting, som foregår ude i verden, hvor man rent faktisk har familiepolitikker, er det så ikke en god idé, at regeringen sætter et arbejde i gang, hvor man så tilegner sig viden om, hvad det er, man gør ude i verden, når det nu ser ud til, at vi har de samme problemer med et faldende børnetal?
Astrid Krag (S), 2021-02-10:
Som jeg forstår det i artiklen, er det tal fra andre europæiske lande, og det, vi ved fra Danmark, er, hvad der skete i forlængelse af finanskrisen, hvor man jo i for ringe grad formåede at holde hånden under lønmodtagernes grundlæggende tryghed, og at man i for mange år havde en besparelsespolitik, som kunne mærkes i den kernevelfærd, som er så afgørende for, at der er trygge, ordentlige rammer for vores børnefamilier, både de vordende forældre i forhold til fødselsforberedelse, fødegangene og alt det, der er oppe i debatten nu, men også i hverdagen med gode daginstitutioner, ordentlige folkeskoler osv.
Så jeg mener helt afgjort, at vi fører en politik, hvor vi også anerkender, at familien er helt central i vores samfund.
Tak for det.
Det, som spørgeren efterlyser, er jo det, som de andre partier i Folketinget har sat gang i, nemlig at vi får viden om, hvad det overhovedet er for en målgruppe, der er for § 110.
Hvis vi skal kunne lave den ligestilling, som spørgeren efterlyser, inden for § 110 og ikke sørge for at tilbyde de her ting i regi af § 110-tilbud, så har vi jo brug for at vide, hvad det er for en målgruppe, vi har med at gøre.
Det tror jeg også spørgeren vil være enig i, når man skal til at kompensere kommunerne økonomisk for det her.
Det var også en forsøgsordning i forhold til kvinder og § 109, før det blev indført.
Så vi er i gang med den helt rigtige rækkefølge her.
Marie Krarup (DF), 2021-02-10:
Tak for svaret, som på mange måder var meget interessant, vil jeg sige, fordi ministeren jo svarer, at man ser på de generelle rammer; man prøver at skabe økonomisk tryghed med forskellige coronapakker osv., og man søger at opretholde et generelt niveau af velfærd.
Så ministeren nævner overhovedet ikke familier.
Det synes jeg er meget, meget interessant, og det er jo sådan set derfor, jeg har stillet spørgsmålet.
Familien er den enhed, der skaber de mennesker, som udgør landet, nationen, samfundet, og derfor er det selvfølgelig enormt vigtigt, at man sørger for, at familierne også har lyst til at blive ved med at eksistere, dvs. sætter børn i verden.
Men regeringen har åbenbart slet ikke en familiepolitik.
F.eks. blev jeg jo også ringet op fra ministeriet, fordi jeg måtte gøre klart, at jeg faktisk ønskede at stille det her spørgsmål til både socialministeren og børne- og undervisningsministeren i dag, fordi man åbenbart er lidt i tvivl om, hvor familiepolitikken ligger.
Det er jo meget symptomatisk for regeringen, at man åbenbart ikke har et klart billede af, at der er brug for en familiepolitik.
Ude i den store verden er der lande, som rent faktisk har familiepolitik, og som har forskellige ting, som man retter imod de enkelte familier, sådan at man håber på, at de får flere børn, og nogle steder ser det ud til at lykkes.
Mette Thiesen (NB), 2021-02-10:
Hvad mener ministeren om, at servicelovens § 109 sikrer, at kvinder, der udsættes for vold, kan få hjælp til både dem selv og deres børn, men at mænd i samme situation ikke nævnes med et eneste ord i paragraffen?
Tak for svaret.
Er ministeren enig i, at der meget nemt kan skabes ligestilling på dette område ved at ændre ganske få ord i servicelovens § 109?
Og hvad skal der til, for at ministeren eventuelt vil være med til at sikre den reelle ligestilling på det her område?
Astrid Krag (S), 2021-02-10:
Tak til spørgeren for spørgsmålet.
Det forholder sig sådan, som spørgeren henviser til, at servicelovens § 109 og hjælpen på kvindekrisecentrene er forbeholdt kvinder i målgruppen, mens mænd udsat for vold i nære relationer kan tage ophold på § 110-tilbud, som dækker over både herberger og mandekrisecentre.
I modsætning til kvindekrisecentre henvender boformer efter servicelovens § 110 sig således til en anden og bredere målgruppe end voldsramte kvinder, og der er i dag ikke viden om, hvor mange mænd udsat for vold i nære relationer der befinder sig på et § 110-tilbud.
Der er derfor behov for at styrke vores vidensgrundlag om målgruppen.
Nu er spørgerens parti desværre ikke med i den seneste aftale om udmøntningen af reserven, som vi sammen med resten af Folketinget indgik i efteråret, men her erkendte vi netop behovet for at blive klogere på voldsramte mænd og deres behov.
Derfor har vi med reserven afsat midler til først at gennemføre en undersøgelse af voldsudsatte mænd på mandekrisecentre og § 110-tilbud og dernæst i en forsøgsperiode at tilbyde psykologhjælp til målgruppen og deres eventuelle ledsagende børn i lighed med den psykologhjælp, som kvinder og børn har ret til på kvindekrisecentre.
Jeg vil gerne understrege, at når vi har en kvindekrisecenterbestemmelse, som vi har i dag, hører det med til historien, at der er en kønsmæssig slagside, når det kommer til vold i nære relationer.
Tal om vold i nære relationer viser, at flere kvinder udsættes for fysisk partnervold, og at det oftest er kvinderne, der oplever den groveste vold.
Kvinder fylder også langt mere i statistikker om partnerdrab.
Samtidig anerkender jeg, at også mænd udsættes for vold i nære relationer, og det siger sig selv, at alle mennesker uanset køn skal kunne leve uden vold.
Derfor finder jeg det også glædeligt, at alle Folketingets partier lige med undtagelse af Nye Borgerlige med reserven blev enige om, at vi skal blive klogere på mænd udsat for vold i nære relationer og afprøve psykologhjælp til målgruppen.
Det er et helt nødvendigt første skridt i overvejelserne om den fremadrettede indretning af området.
Tak, formand.
Det var tværtimod et svar, der var helt derude, hvor den voldsramte henholdsvis kvinde og mand kan søge hjælp på henholdsvis et § 109-tilbud og § 110-tilbud, og hvor vi for 2, ja, snart 3 måneder siden blev enige om, at den adgang til psykologhjælp og også adgang til hjælp til børn, som er på § 109-tilbud, skal vi have afprøvet på § 110-tilbud, så vi kan blive klogere på, hvad det er for en målgruppe, der er her, og hvor mange af de mænd, der opsøger § 110-tilbuddene, der egentlig er voldsramte.
Det var ikke Christiansborgsnak.
Det var meget, meget konkret ude hos de mennesker, det her drejer sig om.
Mette Thiesen (NB), 2021-02-10:
Jeg ved godt, at ministeren går rigtig meget op i, at flere kvinder end mænd udsættes for fysisk partnervold.
Men fra 2005 til 2017 er antallet af mænd næsten tredoblet, mens det har været mere stabilt for kvinder.
For mig er det sådan set vigtigst, at begge køn får den samme hjælp.
Det er egentlig også lidt en besvarelse af det, som ministeren sagde før, i forhold til den her afklaring omkring § 110.
Men hvis vi bruger ministerens logik, mener ministeren så også, at drenge med adhd skal have flere rettigheder end piger, fordi der er flest drenge med adhd eksempelvis?
Astrid Krag (S), 2021-02-10:
Jeg tror, at spørgeren godt selv ved, at jeg ikke har stået her og argumenteret for noget med antal.
Ellers har spørgeren i hvert fald hørt dårligt efter.
Men det var jo et meget smart retorisk greb.
Når vi kigger på den viden, vi har, om vold og seksuelle krænkelser, når vi kigger på den viden, vi har, om typer af drab i Danmark, når vi ser på graden af alvor, altså hvor grov volden er, og hvad det er for en type vold, der er størst risiko for at blive udsat for, når vi taler om vold i hjemmet og vold i nære relationer, så kan vi se, at det er kvinder, der udsættes for den grovere vold.
Det er kvinder, der er i forøget risiko for at blive dræbt af deres partnere.
Derfor står jeg ikke her og taler om antal, men taler om, at der er en kønsmæssig slagside i volden.
Det er der også i forhold til mænd.
Det er bare ikke i eget hjem, at der er en slagside her.
Mette Thiesen (NB), 2021-02-10:
Tak for svaret.
Det blev et meget langt Christiansborgsvar fra ministeren.
Den gælder kun for kvinder.
Mænd er altså væsentlig dårligere stillet end kvinder, når de oplever tilsvarende trusler, vold eller overgreb i familie- eller samlivsforhold.
Kommunen har en særlig rådgivningspligt over for kvinder; det gælder ikke for mænd.
Marie Krarup (DF), 2021-02-10:
Jeg synes, ministeren taler fuldstændig udenom.
Altså, det er jo ikke korrekt, at regeringen fører en politik, som sætter familien i centrum.
Man fører en politik, hvor man gør opmærksom på, at man ser det som et succeskriterie at tvangsfjerne flest mulige børn.
Det er da dybt, dybt ulykkeligt.
Det er da en underkendelse af familiens betydning.
Det burde vel ikke være særlig svært for en regering med rigtig mange embedsmænd at sætte sig ind i, hvad det er, man foretager sig rundtomkring i andre lande – andre europæiske lande, EU-lande, som faktisk har familiepolitikker, hvor man på forskellig måde forsøger at gøre det økonomisk attraktivt at sætte flere børn i verden.
Det vil jeg kraftigt opfordre regeringen til og til at få en familiepolitik.
Astrid Krag (S), 2021-02-10:
Men så kom vi måske i virkeligheden til sagens kerne her.
Jeg har godt set annoncer fra Dansk Folkeparti, hvor man siger: familien først.
Når vi taler om de allermest udsatte familier, de allermest udsatte børn, der vokser op med forældre, der drikker, misbruger stoffer, vanrøgter dem og knap nok kan tage vare på sig selv, og om børn, der vokser op i utryghed med voksne, der omsorgssvigter dem, så mener jeg, det er helt forkert at sige: familien først.
Der er barnet i sin egen ret.
Der er vi jo nok bare uenige, ligesom vi var det, da vi afskaffede revselsesretten og Dansk Folkeparti mente, at forældrenes ret til at slå deres børn i opdragelsen var vigtigere end børnenes ret til at vokse op uden vold.
Der er der nok bare en grundlæggende uenighed.
Mattias Tesfaye (S), 2021-02-10:
Jamen jeg synes ikke, at man generelt kan sige, at Ellebæk ikke er til for studerende.
Der kan også være nogle, der slet ikke har haft et opholdsgrundlag.
Men det, som er fælles for dem, er, at de skal udsendes, og vi vil gerne frihedsberøve folk med henblik på at kunne effektuere en udsendelse for at forhindre, at folk f.eks. går under jorden.
Jeg vil gerne gentage det, der står i udlændingeloven, og som har stået der i mange, mange år, nemlig at man jo ikke skal gribe hårdere ind, end der er behov for.
Men der er ret ofte behov for at kunne frihedsberøve folk, og det siger domstolene jo også, altså at det både er sagligt og proportionalt, når myndighederne frihedsberøver folk.
Det kan man ikke gøre i en evighed; jo længere tid der går, jo mere skal myndighederne kunne argumentere for, at det er sagligt og proportionalt.
Men jeg er i hvert fald ikke lige bekendt med, at det i den her konkrete sag eller andre konkrete sager har vist sig, at man har administreret imod lovgivningen.
Marcus Knuth (KF), 2021-02-10:
Tak, formand.
Lea Wermelin (S), 2021-02-10:
Tak for spørgsmålet.
Vi skal passe godt på vores natur, også når vi laver infrastruktur i Danmark.
Det gælder også i forhold til Natura 2000-områder, som er omfattet af en beskyttelse i naturdirektiverne.
Det betyder bl.a., at planer og projekter, som kan påvirke et Natura 2000-område, skal underlægges en habitatvurdering, som sikrer, at området ikke skades.
Hvis et område skades, kan der som udgangspunkt ikke vedtages en plan eller gives tilladelse til et projekt.
Reglerne om habitatvurdering findes i mange forskellige danske regler, og det afhænger af det konkrete projekt, hvilke regler der så finder anvendelse, og også, hvilken klageadgang der er.
Spørgeren har oplyst, at spørgsmålet er stillet på baggrund af bl.a. Horsens Kommunes forslag til kommuneplantillæg, og der er frist for at indsende høringssvar den 25. marts i år.
Det er Miljøstyrelsen, der på vegne af naturlovgivningen, kan man sige, varetager de nationale interesser i forhold til at sikre, at Natura 2000-områder ikke skades.
Og det er altså også styrelsen, der tager stilling til, om der skal anmodes til Indenrigs- og Boligministeriet om at fremsætte indsigelse mod en kommunes planforslag på Miljøstyrelsens vegne.
Så når planen er endeligt vedtaget, har de klageberettigede også adgang til at klage til Planklagenævnet i forhold til retlige spørgsmål.
I forhold til den sidste del af spørgsmålet er det lidt uklart for mig, hvad der menes med spørgsmålet om etablering i forhold til en trussel mod overholdelse af FN's klimamål.
De gælder overordnet, i hvert fald hvis vi taler om vores 70-procentsmål her i Danmark.
Det er jo dejligt, at der også er engagement fra Det Konservative Folkeparti.
Det mener jeg at vi er i fuld gang med, men det er jo noget, som vi samlet set skal varetage med alle de planer, vi er i gang med.
Marcus Knuth (KF), 2021-02-10:
Jeg er glad for, at miljøministeren er her, for vi føler i Østjylland, at vi virkelig har brug for ministerens hjælp.
Jeg bemærkede jo ministerens facebookopslag forleden, hvor der stod, at vi står midt i en naturkrise.
Det er virkelig sådan, vi har det i Østjylland.
Nu beskrev ministeren, at projektet bl.a. går ud på, at Horsens Kommune, hvor der er et absolut socialdemokratisk flertal, er ved at planlægge en 6 m bred vej til tung transport hen over den meget, meget smukke Bygholm Ådal – klods op ad et Natura 2000-område.
Kommunen har jo allerede inden høringen valgt ikke at lave en Natura 2000-konsekvensanalyse, og det er jo altså, selv om naturområdet er så følsomt, som ministeren ved, og selv om byggeriet muligvis kan inkludere en grundvandssænkning i ådalen.
Bare lige for at præcisere det her: Man er også ved at udvide motorvej E 45, og i den forbindelse har en Rambøllrapport vist, at hvis man vil lave grundvandssænkning dér – og det er altså 900 m væk fra det her naturområde – er der behov for en konsekvensanalyse.
I sit facebookopslag skriver ministeren jo: Nu er tiden til at få kommunerne med i kampen for en rigere natur.
Uret tikker jo, og der er 7 uger tilbage af høringsperioden, og vi har i hvert fald en egenrådig kommune med et absolut rødt flertal, som på ingen måde har valgt at gøre noget som helst for naturen.
Så jeg vil høre, om ministeren rent faktisk har beføjelser og vil gøre noget for at skride ind i forhold til det her.
Lea Wermelin (S), 2021-02-10:
Måske skal jeg bare i al stilfærdighed lige klargøre, at det facebookopslag, som spørgeren henviser til, altså ikke handler om det her projekt.
Der er ingen tvivl om, at vi står midt i en naturkrise, og dér, hvor jeg har indbudt alle kommuner til at være med, er i spørgsmålet om at få mere vild natur på kommunens arealer.
Og der kan Horsens Kommune og alle andre kommuner være med, og det håber jeg sådan set også de vil.
Når det så handler om det projekt, som spørgeren spørger ind til, så kan jeg kun glæde mig over, at kommuner med mange socialdemokrater repræsenteret er gode til at finde de rigtige balancer.
Men det, der bliver spurgt til, er jo den her vurdering.
Der tror jeg det er vigtigt at sige, at man jo kan lave den her væsentlighedsvurdering først, og det er jo også lidt resultatet af den, der så afgør, at hvis man kommer frem til, at et projekt ikke påvirker et Natura 2000-område væsentligt, ja, så skal der ikke foretages en nærmere konsekvensvurdering.