Kirsten Normann Andersen (SF), 2018-04-26:
Tak for det.
Jeg skal i dag fremføre ordførertalen på vegne af SF's udlændingeordfører, hr. Holger K. Nielsen, som desværre ikke kan være til stede.
Der er en del, vi ved, i sagen om udlændinge- og integrationsministerens ulovlige instruks om at adskille ægtepar fra hinanden uden forudgående partshøring.
Vi ved uden for skyggen af tvivl, at ministeren med instruksen overtrådte loven.
Vi ved, det var forkert, da ministeren påstod, at instruksen faktisk blot var en pressemeddelelse.
Vi ved, at ministeren påstod, at nogle af pigerne, som blev adskilt ifølge instruksen, allerede var blevet adskilt af kyndigt fagpersonale inden for reglernes rammer.
Vi ved også, at ministeren blev advaret af Institut for Menneskerettigheder og Røde Kors.
Og vi ved, at når ministeren undskylder disse brud på forvaltningsretten med, at der var tale om kompleks jura, som selv ministerens embedsmænd havde vanskeligt ved at tolke, så er det altså den samme jura, som professor Sten Bønsing hævder at hans tredjesemesterstuderende skal kunne til fingerspidserne, hvis de skal bestå en eksamen hos ham. Alt det ved vi.
Men disse kendsgerninger efterlader os med flere spørgsmål end svar.
Vi ved ikke, hvorfor ministeren fjernede linjer om instruksens juridiske grundlag, som ministerens embedsmænd bad om at få med.
Vi ved ikke, hvorfor ministeren bad Udlændingestyrelsen skille parrene ad, før det juridiske grundlag, ifølge ministeren selv, var på plads.
Og vi ved ikke, om ministeren taler sandt, når ministeren påstår, at det var den komplekse jura, der fik ministerens egne embedsmænd til at overse et grundlæggende juridisk princip i en så vigtig sag, samtidig med at ministeren selv overså advarslerne om netop dette fra flere aktører.
De 90 mandater, der har vedtaget en tilsyneladende ubrydelig pagt, der beskytter ministeren uanset hvad, bagatelliserer disse hændelser.
Betyder det nu også noget, at en minister har brudt loven?
Og gør det så meget, at Folketinget misinformeres og ikke kan få svar på afgørende spørgsmål om ministerens opførsel?
Det er i sig selv et tegn på, hvor unik opbakningen til udlændinge- og integrationsministeren er, at de her spørgsmål overhovedet bliver stillet.
For selvfølgelig er det afgørende, at en minister som repræsentant for retsstaten selv spiller efter reglerne.
Det er SF en gåde, at det overhovedet står til diskussion.
Regeringen og dens støtteparti har det med at undgå at besvare kendsgerningerne i sagen og skubber i stedet fokus fra sig, ofte med spørgsmålet: Er oppositionen mon helt ligeglad med de piger, som det her handler om?
Spørgsmålet er grotesk, fordi svaret er så åbenlyst.
Derfor er vi også enige i, at det er yderst fornuftigt med en praksis, hvor man som udgangspunkt skiller parrene ad.
Det eneste, vi har bedt om, er, at man lader pigerne selv komme til orde.
Det rejser jo i sig selv et nyt spørgsmål, hvis det virkelig er pigerne, der er det vigtige for regeringen og Dansk Folkeparti.
Og hvorfor er man tilsyneladende fuldkommen ligeglad med, at ministerens instruks ifølge Røde Kors førte til, at mange piger blev plaget af depression, isolation og selvskadende adfærd?
Der er brug for en undersøgelse, brug for, at disse spørgsmål bliver afklaret.
Det har alle en interesse i, herunder ministeren selv, som må have et stort ønske om at blive renset for de anklager, hun står over for.
Måske har ministeren også hørt min ordførertale.
Jeg kan blive en lille smule i tvivl, for jeg har konstateret, at ministeren har brugt stort set hele sagsbehandlingstiden til at tale i kulissen.
Men jeg vil blot sige tak for ordet.