Bertel Haarder (V), 2019-03-26:
Tak til samarbejdsministeren for en omfattende og god redegørelse.
Der er ikke et ord, jeg ikke kan tilslutte mig på Venstres vegne, og jeg vil tilføje, at hvis ord dog bare kunne skabe, hvad de nævner, så var vi med denne redegørelse kommet rigtig langt i det nordiske samarbejde.
Men jeg er bange for, at det kræver lidt håndsved og lidt tålmodighed og også lidt stædighed, hvis det hele skal gennemføres, og det er jo i øvrigt egenskaber, som vores samarbejdsminister til fulde besidder, så jeg ser med fortrøstning frem til den fortsatte indsats for det nordiske samarbejde.
Jeg savner selvfølgelig noget om forsvaret, som er blevet det vigtigste af alle samarbejdsområderne, men det kommer jo i en særskilt debat, hvor jeg kan forstå at det er forsvarsordførerne der tager sig af det.
Og det er jeg faktisk glad for, for forsvarsordførerne skal i allerhøjeste grad tænke nordisk i fremtiden – det ønsker svenskerne, og det ønsker finnerne.
Alt taler for et intensiveret nordisk forsvarssamarbejde, også med tanke på sikkerhedssituationen i Østersøen og i Arktis.
Jeg er glad for, at redegørelsen understreger noget af det tværgående, og jeg er også enig i det, der står på side 3, om, at der måske er for mange strategier, prioriteter og tværgående hensyn, og at der er brug for færre, men klarere mål, som der så kan sættes mere kraft bag.
Det synes jeg er kloge ord.
Der er ikke noget, der er overflødigt, men der er noget, der er vigtigere end andet, og det er det, der især skal sættes kraft bag.
Der tales om ændringer i budgetproceduren – det har jeg tænkt på, lige så længe jeg har været med i det nordiske samarbejde – og der tales om indførelse af flerårige budgetrammer, vel at mærke rullende budgetrammer, så man hvert år træffer beslutninger, der rækker langt frem.
Det er en rigtig god tanke, og den kunne vi såmænd også benytte os noget mere af her i Folketinget.
Venstre er meget glad for samarbejdsministrenes handlingsplan for mobilitet, som gør arbejdsstrukturerne mere klare og opstiller prioriteter i arbejdet.
Det gælder særligt et styrket samarbejde om gennemførelse af EU-lovgivning, gensidig anerkendelse af erhvervsmæssige kvalifikationer, samt anerkendelse og grænseoverskridende brug af elektroniske identiteter og digitale tjenester.«
Det er jo disse tværgående grænsehindringer, som skaber alt for mange problemer.
Uanset om man vil etablere sig, finde job eller har et sommerhus i et andet nordisk land, så støder man ind i problemet med det elektroniske identitetssystem og de digitale tjenester.
Det er rigtig vigtige områder at tage fat i.
Jeg har for nylig haft møde med Danske Torpare i Sverige, som har sendt mig en lang liste over, hvad der plager en dansker, der har en ødegård eller et sommerhus i Sverige, og man bliver flov, når man læser det, og spørger sig selv: Har vi da slet ikke haft nordisk samarbejde i de sidste 50 år?
Jo, det har vi, men man har altså end ikke fået løst det problem, at det er svært at få et mobiltelefonabonnement, en bankkonto, et lån osv., hvis man etablerer sig i et andet nordisk land.
Det er vigtigt, at vi bruger de klagemål fra Danske Torpare, altså danske småhusmænd, i Sverige, som brækjern for nedbrydelse af grænsehindringer, ganske som de bornholmske klagemål har været nyttige brækjern for det Grænsehindringsråd, som jeg selv har fornøjelsen af at sidde i.
I rådet har vi det seneste år fjernet 14 grænsehindringer – store og små imellem hinanden – og jeg takker ministeren for, at der bliver givet nogle eksempler på, hvad vi har fjernet af hindringer.
Jeg bliver bare nødt til at sige, at det altså ikke er alle ministre, som gør helt så meget, som de kunne gøre, for at fjerne grænsehindringer på deres område – så har jeg sagt det på en pæn måde – og det håber jeg at vi i den kommende tid kan få sat lidt mere skub i.