runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Lars Aslan Rasmussen (S), 2020-02-27:
Tak, formand.
Så vil jeg læse forslaget til vedtagelse op, og det er på vegne af Socialdemokratiet, Venstre, Dansk Folkeparti, Radikale Venstre, SF, Enhedslisten, Det Konservative Folkeparti, Alternativet og Nye Borgerlige
: Forslag til vedtagelse
»Folketinget hilser Kommissionens initiativ til en konference om EU's fremtid velkommen og mener, at det er vigtigt, at Danmark søger maksimal indflydelse på konferencens indhold og resultat.
Folketinget er særlig opmærksom på de nationale parlamenters rolle samt en større åbenhed i EU's lovgivningsproces.
Folketinget pålægger regeringen at arbejde aktivt for de punkter omtalt i Europaudvalgets brev til Kommissionen af 20. december 2019, »Conference on the Future of Europe – Proposals on how to involve national parliaments«, jf. EUU, alm. del – bilag 272.«
Jeppe Kofod (S), 2020-02-27:
Altså, visionen omkring åbenhed er klokkeklar.
Det handler jo om, at jeg tror, at jo mere åbenhed og transparens, vi har i det europæiske samarbejde i lovgivningsprocesser og triloger og adgang til dokumenter, jo mere demokratisk og bedre forankret bliver det.
Jeg har jo selv siddet i Europa-Parlamentet og oplevet udfordringerne med manglende åbenhed, og derfor er det en hjertesag for mig og for regeringen at sætte os i spidsen for det her.
Så ja, jeg kan svare bekræftende på hr. Rasmus Nordqvists spørgsmål – det er noget, hvor jeg tror vi kan styrke EU.
Der er jo selvfølgelig historisk stor opbakning til det europæiske samarbejde i dag, men jeg tror, vi kan få det endnu bedre forankret, hvis åbenheden bliver mere markant i EU, og det vil jeg så kæmpe for.
Rasmus Nordqvist (ALT), 2020-02-27:
Det er meget godt at høre.
Og som ministeren også nævnte, er det noget, som vi i hvert fald i udvalget har beskæftiget os rigtig meget med igennem de sidste 4 år og har en masse input til, så ministeren siger bare til.
Så vil jeg gerne lige høre lidt om visionen om at gå fra kul- og stålunion til klimaunion.
Jeg kan huske, at sætningen blev sagt igen og igen i valgkampen i maj.
Er det så tilfredsstillende, hvis et budget for de næste 7 år lander på en klimamainstreaming på kun 25 pct., hvis man virkelig gerne vil være en klimaunion?
Er det virkelig nok?
Jeppe Kofod (S), 2020-02-27:
Regeringens holdning er klar: Vi skal være så ambitiøse som overhovedet muligt.
Og det skal være reelle klimaindsatser, for man kan godt fastsætte en eller anden procent, men vi skal også være sikre på, at det, der ligger under procenten, er investeringer i noget, der reelt gør en klimaforskel.
Ud over det er der reguleringen.
Budgettet er rigtig vigtigt, og det skal vi gøre grønt og klimamainstreame osv., men det handler jo også om reguleringen, altså også de fælles regler, vi vedtager.
Og må jeg give bare ét eksempel her i min korte taletid.
Der er f.eks. reglerne om ecodesign og labels – det, I kender derude – som jo er en regulering, og når de er indfaset, får man faktisk en besparelse på energiforbruget, der svarer til hele Italiens energiforbrug på 1 år, fordi man har lavet en regulering, der er rigtig.
Så det er både budget og regulering, vi er ambitiøse på.
Morten Messerschmidt (DF), 2020-02-27:
Jeg bemærkede, at ministeren – måske var det sådan et udslag af lidt polemik – sagde, at EU jo skal være til gavn for borgeren.
Det tror jeg vi alle sammen er enige om, altså at alt, hvad vi gør, uanset om man så identificerer sig som tilhænger eller modstander af EU, gør vi, fordi vi grundlæggende ønsker at gøre gavn.
Der er jo ikke nogen, der går på arbejde som politiker om morgenen og siger: Nu håber jeg, at jeg kan få lavet en masse skidt.
Derfor undrer det mig lidt med den lille stikpille, som udenrigsministeren gav, tror jeg nok, til mig i forhold til Brexitmandatet.
For når vi ikke kan støtte regeringens tilgang til Brexit, så er det jo ikke, som også min egen tale vel illustrerede, fordi vi ikke synes, der er perspektiver i det.
Næh, det er simpelt hen, fordi vi synes, at regeringens tilgang til det er for perspektivløs.
Jeg kunne derfor godt tænke mig at spørge igen, og det er i forhold til den aftale, som briterne takkede nej til, men som jeg tror rigtig mange borgere i Danmark og i mange andre EU-lande ville drømme om og ville ønske sig at få: Hvorfor er det, at regeringen ikke vil arbejde for, at den kan komme tilbage på bordet?
Især jo fordi det måske kunne gøre EU bare en lille smule mindre upopulært i de ret brede kredse, hvor den stemning råder.
Jeppe Kofod (S), 2020-02-27:
Jeg er ærgerlig over, at Dansk Folkeparti ikke står bag forhandlingsmandatet i forhold til at forhandle en ordentlig løsning med Storbritannien.
For det, der er lagt op til fra EU’s side, er den hidtil mest vidtgående frihandelsaftale, man overhovedet har tilbudt et tredjeland: ingen told, ingen kvoter, fri handel, ingen bureaukrati; lad os få gang i det.
Det synes jeg jo er enormt perspektivrigt.
Og så skal det ske på fair konkurrencevilkår for lønmodtagere osv.
Det er jo også fair.
Så jeg forstår ikke, at Dansk Folkeparti ikke bakker op om det her.
Altså, man kan spørge, hvad det her betyder.
Hvis man kigger på tallene, tror jeg, det er 47 pct. af Storbritanniens eksport, der går til det indre marked, og 53 pct. af importen.
De er jo dybt integreret i den europæiske økonomi, og derfor bør briterne da også have en kæmpe interesse i at komme så tæt på det indre marked og være så ubureaukratisk i forhold til handel som overhovedet muligt.
Så det er det, som er perspektivet.
Jeg har så hørt, at man vil skabe friktion i en ny handelsaftale, fra britisk side.
Det bliver jeg da ærgerlig over, for jo mere bureaukrati, man skaber, jo vanskeligere gør man det, specielt for små og mellemstore virksomheder, som der er rigtig mange af i Danmark med danske arbejdspladser, som kan komme til at betale for det her.
Og der havde vi bare håbet, at Dansk Folkeparti bakkede op bag regeringens ønske om en ambitiøs handelsaftale med briterne.
Morten Messerschmidt (DF), 2020-02-27:
Det er såmænd ikke det, vi er bekymrede for.
Nej, når vi ikke er glade for det mandat, regeringen har bedt om og har fået, så er det jo, fordi man ikke har valgt at kæmpe for alle de gode ting, som trods alt blev tilbudt briterne tilbage i 2016, og som de takkede nej til, altså Camerons aftale: At de nationale parlamenter skal spille en større rolle, at vi måtte indeksere sociale ydelser og den slags ting, der udbetales til folk i andre lande.
Altså at regeringen ikke vil tilbyde den til danskerne.
Det er det, vi ikke bryder os om, og jeg forstår til stadighed ikke, hvorfor regeringen har den position.
Jeppe Kofod (S), 2020-02-27:
Altså, det er jo rigtigt, at vi da havde håbet på, at briterne ville blive sammen med danskerne og svenskerne og alle de andre; blive for at skabe nogle bedre regler på områder, hvor vi er enige, f.eks. en indeksering af børnepengene.
Det er jo noget af det, vi er enige om.
For ret og rimelighed er en vigtig værdi i vores tilgang til det her samarbejde.
Det er vi jo fuldstændig enige om.
Søren Søndergaard (EL), 2020-02-27:
Jeg skal kun beskæftige mig med én ting, nemlig klimaet.
Og på landbrugsområdet gav vi faktisk fra Enhedslisten et mandat – vi støttede.
Og ministeren på daværende tidspunkt gav os i hvert fald det indtryk, at det ville blive en realitet.
Og nu står vi i en situation, hvor klimaudledningen fra landbruget i Europa er gået i den forkerte retning.
Det er ikke engang noget med, at det ikke er begrænset nok; det er gået i den decideret forkerte retning.
Kan udenrigsministeren ikke bare bruge 1 minut på at overbevise mig og fortælle, hvad grunden skulle være til, at vi skulle tro på de der pæne ord den her gang, når det primært er pæne ord, der står der?
Jeppe Kofod (S), 2020-02-27:
Jeg tror kun, jeg har et ½ minut, eller nej, jeg har 1 minut – det er rigtigt.
I forhold til indholdet synes jeg, at spørgsmålet er, hvordan man sikrer, at det reelt er klimatiltag, man så får.
Når vi skal udmønte landbrugspolitikkerne, er det også vigtigt, at det reelt bliver noget, der støtter en omlægning til et bæredygtigt landbrug i Europa.
Og det er jo en politisk kamp.
Så nu lægger vi rammerne, altså et flerårigt budget; det 7-årige budget er nogle rammer omkring budgetterne.
Men den politiske kamp stopper jo ikke med, at vi har lavet et 7-årig budget.
Det, som jeg tror hr. Søren Søndergaard også kan se efter de sidste 7 år, er, at den efterfølgende kamp, i forhold til hvordan man så får implementeret budgettet og gjort det reelt, er lige så vigtig, som det at lægge nogle rammer for budgettet.
Søren Søndergaard (EL), 2020-02-27:
Jamen man kan jo ikke hæve de rammer undervejs.
Altså, de ligger der jo.
Og det er nogle rammer, der f.eks. handler om, hvor langt vi skal nå, og de kan jo ikke ændres.
Hvis først det er vedtaget, kan vi jo ikke gå ind og sige, at det ene eller det andet land skal gøre noget, som ikke står inden for de rammer.
Og det er det, der er problemet.
Derfor havde vi jo lagt vægt på, at der skulle lægges afgørende vægt på noget betydeligt mere, der ville give en sikkerhed for, at vi kunne komme i retning af det.
Så jeg er ked af det, men ministerens svar overbeviser mig ikke.
Og jeg er rigtig bange for, hvor vi står om 7 år, når vi mødes igen.
Og derfor kunne vi heller ikke støtte mandatet den her gang.
Jeppe Kofod (S), 2020-02-27:
Det, som er vigtigt for regeringen her i Danmark, er jo, som jeg nævnte, at sikre, at vi får et så ambitiøst klimabudget som overhovedet muligt, og at det er reelt.
Og det vil vi kæmpe for.
Så er der de konkrete politikker.
Jeg nævnte regulering før, altså at det er ret afgørende.
Og landbrugssektoren er jo en sektor, hvor man ikke for alvor har taget fat i forhold til klimaomstillingen.
Det er ret afgørende, at den regulering af klimaomstillingen på landbrugssektoren bliver reel.
Og det er det, vi skal arbejde for; det gør vi herhjemme, og det vil vi gøre fælles i EU.
Vi har en høj ambition på det område, også qua vores egen 70-procentsmålsætning i 2030 i Danmark.
Jens Rohde (RV), 2020-02-27:
Jeg kan forsikre udenrigsministeren om, at jeg elsker den danske model og kæmper for den.
Og hvis han er i tvivl, kan han jo spørge nogle af dem, man normalt plejer omgang med i Socialdemokratiet, nemlig 3F.
Jeg tror, de vil bekræfte, at hvis der er nogen, der har kæmpet mod løndumping, ikke mindst på transportområdet, i Europa-Parlamentet, så er det mig selv – sagde hunden.
Jeg synes jo, at udenrigsministeren siger alt det rigtige fra talerstolen, og derfor er det jo sådan lidt skuffende, når man så ser på den politik, der bliver ført.
Alle de ting, ministeren nævner, burde jo anspore til noget mere engagement og begejstring i stedet for de der italesættelser hele tiden, som vi jo især ser fra statsministeren og også nu forsvarsministeren.
Og det er så emnet for mit spørgsmål, for jeg kan ikke helt finde ud af, om regeringen er for en ophævelse af det danske forsvarsforbehold.
Jeg vil ikke have ministeren ud i diskussioner om datoer.
Det synes jeg er utidigt nu.
Men når jeg hører forsvarsministeren tale om forsvarsforbeholdet, ikke mindst på samrådet forleden dag, som en tilhænger af forsvarsforbeholdet, har jeg så misforstået noget, hvis jeg troede, at statsministeren havde udtalt sig positivt i forhold til at ophæve forbeholdet, når tid er?
Jeppe Kofod (S), 2020-02-27:
Altså, forbeholdene er grundlaget for den her regerings Europapolitik.
Og der skal jo ret vægtige grunde til at ændre det forhold.
Det kræver, hvad hr. Jens Rohde også er inde på, at man jo spørger befolkningen ved en folkeafstemning, altså hvis man skal have ændret forbeholdene.
Og der er ikke noget, jeg kan se på den korte bane i forhold til forsvarsforbeholdet, der gør, at vi er der.
Og den DIIS-udredning, som vi også debatterede tidligere, bekræfter også, at forbeholdene selvfølgelig har konsekvenser, men det er ikke sådan, at Danmark ikke kan være aktiv, heller ikke på det forsvars-, udenrigs- og sikkerhedspolitiske område.
Tværtimod er vi rigtig aktive fra dansk side.
Det betyder ikke, vil jeg gerne understrege, at vi ikke skal have debatten om det.
Jeg synes, det er rigtig vigtigt at tage debatten.
Der sker nogle spændende ting.
Jeg nævnte selv forsvarsfonden, og man har oprettet et nyt generaldirektorat i Kommissionen, og det er noget, hvor Danmark godt kan deltage i det samarbejde, for det er ikke omfattet af forbeholdet.
Så vi skal jo også bruge vores kræfter på at se, hvor vi kan gøre en forskel i forhold til vores forsvars- og sikkerhedspolitik, hvor vi jo også ønsker EU skal spille en mere central og stærk rolle sammen med NATO.
Jens Rohde (RV), 2020-02-27:
Jamen det er bare en selvmodsigelse, og det er, fordi ministeren hele tiden vælger den der nationale præmis.
Altså det, der gør Europa stærkt, vil jo også gøre Danmark stærkt på den udenrigspolitiske scene.
Og sandheden er, at vi jo ikke er stærke.
Alt det, der skete omkring Ukraine, viser jo Europas magtesløshed.
Altså, når der går territorialinteresser i det, spiller vores konkurrence om integrationsprocesser jo fallit i forhold til de magtstrømninger, som så ellers følger med.
Europa har i realiteten en rolle at spille i forhold til Kina – nu snakkede ministeren også værdier.
Jeg tror, vi har nogle udfordringer, vi slet ikke har fået afdækket endnu, og det bør vi måske bruge lidt særskilt tid på på et tidspunkt.
Og det er jo derfor, det er så vigtigt, når vi taler værdier, at vi har en fælles europæisk forsvars- og sikkerhedspolitik, og den må Danmark jo så melde sig ind i, hvis Europa skal være stærkt.
Kan ministeren ikke se rationalet i det?
Jeppe Kofod (S), 2020-02-27:
Jamen Danmark er fuldt med i vores fælles udenrigspolitik.
Jeg var selv i Ukraine her for nogle uger siden nede ved Donetsk, hvor jeg også var i maj 2014, hvor jeg kunne være i Donetsk by.
Det kunne jeg ikke den her gang, fordi den by er kontrolleret af russisk støttede oprørere, nogle militante grupper.
Det er et eksempel på, at Rusland har interveneret i et frit europæisk land på en måde, der er fuldstændig uacceptabel, selvfølgelig.
Og siden 2014 er over 12.000 mennesker blevet dræbt og over 1 million mennesker drevet på flugt i et land i Europa – et land i Europa – fordi Rusland har udvist en aggressiv adfærd.
Der skal vi stå sammen.
Jeg tror, jeg er meget enig med hr. Jens Rohde på det punkt, at det skal vi stå sammen i EU over for og beskytte vores værdier og interesser i en verden, hvor nogen faktisk udfordrer dem, bl.a. Rusland, som vi især ser i Ukraine den dag i dag.
Jens Rohde (RV), 2020-02-27:
Tak, hr. Søren Søndergaard.
Det sjove er jo, at jeg jo sådan set deler mange af de analyser, som hr. Søren Søndergaard bringer til torvs her fra talerstolen, men når det så kommer til konklusionen, så taber Enhedslisten jo fuldstændig sutten, for så står man jo bare i sidste ende og siger: Vil ikke, vil ikke, vil ikke!
Jeg vil ikke være med!
Det er jo meget godt at sige, at man vil have en social protokol, men hvis ikke man vil være med til at lave indholdet i den sociale protokol, hvad skal man så bruge den til?
Og så fremdeles.
Mig bekendt gik Enhedslisten jo til valg på, at man vil ud af det europæiske samarbejde, men det rykker da ikke EU i nogen retning.
Det gør da ingenting ved det europæiske samarbejde.
Hr. Søren Søndergaard nævner de her domme, og baggrunden for dem er jo, at vi har et europæisk system, som er bygget op om den fri bevægelighed.
Den fri bevægelighed er den hellige gral i det europæiske samarbejde.
Det er derfor, vi ønsker en politisk overbygning på det.
Det er jo netop derfor, at vi skal have den sociale protokol, som får noget indhold, for
gør vi det, vil dommene, der bliver afsagt ved domstolene, jo også ændre sig.
Så vil hr. Søren Søndergaard være med til at gå fuldt ud ind i det europæiske samarbejde – som i øjeblikket er berammet inden for EU-kredsen – og så være med til at reformere det i stedet for hele tiden at diskutere eller sætte sig udenfor på sidelinjen, som man jo konsekvent gør?
Det er jo netop sagen, at det er den hellige gral.
Det er sjovt, at der kan vi jo godt enes.
Jeg konstaterer bare, at Enhedslisten gik til valg til Europa-Parlamentet på, at man ville være udenfor, altså at man ikke ønskede, at Danmark skal være en del af EU.
Jeg har da i hvert fald lavet adskillige interviews med spidskandidaten op til europaparlamentsvalget, da Radio24syv stadig væk eksisterede, hvor vi fik bekræftet, at det var det, man gik efter.
Det fører jo ikke rigtig nogen vegne hen.
Det er jo heller ikke med til at styrke de europæiske fagbevægelser, for det er jo meget smukt at sige, at man ikke kan lovgive sig til løn, men jeg vil sige, at selv om der er mange problemer i Tyskland, så har indførelsen af mindstelønnen faktisk hjulpet på en række områder.
Jeg anerkender, at de stadig væk har working poor.
Men når en fagbevægelse har en organisationsprocent på 7, som tilfældet er i Frankrig, så kræver det nok noget politisk understøtning, inden man kan begynde at tro på, at fagbevægelserne kan løfte opgaven på de europæiske arbejdsmarkeder.
Morten Messerschmidt (DF), 2020-02-27:
Det er jo spændende at være vidne til den her måske forbrødring mellem de to Venstre-partier.
Altså, det er fuldstændig rigtigt, som hr. Jens Rohde nævner, at vi jo har set nogle udsving på kurven fra hr. Jan E. Jørgensens Venstre-parti, i forhold til at man vil sætte hegnspæle for EU og alle mulige andre sådan grundlæggende sympatiske ting.
Nu ser vi jo en ekvipering med 12 stjerner, og jeg ved ikke hvad, og man bevæger sig i hr. Jens Rohdes Venstre-partis retning.
Der kunne det måske bare være spændende for folk derude at vide, præcis hvad det er for nogle planer, hr. Jørgensens Venstre-parti går med i forhold til folkeafstemninger.
I har jo fået tæv på euroforbeholdet, I har fået tæv på retsforbeholdet.
Er det så nu forsvarsforbeholdet?
Er det det, der er planen?
Hvornår skal det være?
Det er jo altid en god idé.
Men kan vi ikke komme lidt nærmere på, hvornår debatten så går i gang?
Jan E. Jørgensen (V), 2020-02-27:
Jamen altså, fordi man har fået tæv for 10, 15, 20, 25 år siden, så skal man da ikke bare lægge sig ned af frygt for at få tæv igen, for så var man da en slapsvans.
Jeg går da også ud fra, at Dansk Folkeparti stiller op til næste valg, selv om man fik tæv sidste gang.
Sådan skal man da ikke bare lægge sig ned, vel?
Så vi tager gerne kampen, og vi ønsker alle forbeholdene afskaffet, formentlig i rækkefølgen forsvarsforbehold, retsforbehold og så euroforbehold.
Men omvendt er vi jo heller ikke sådan kamikazepiloter, der kaster os ud i en kamp, som vi kan se ikke kan vindes.
Det er jo derfor, det er så vigtigt at have debatten, så forståelsen i befolkningen spreder sig, i forhold til hvorfor vi sådan set bare skyder os selv i foden ved at have de her forbehold.
De andre europæiske lande synes bare, vi er lidt mærkelige.
Det er jo ikke for deres skyld, at vi skal afskaffe dem.
Det er for vores egen skyld for at få indflydelse på de europæiske beslutninger, som jo i sidste ende vedrører os, hvad enten vi er med til at træffe dem eller ej.
Morten Messerschmidt (DF), 2020-02-27:
Kunne vi så ikke blive enige om noget, når det nu er planen at gå i gang med debatten allerede nu?
For når I så også har tabt den, så ved jeg, at undskyldningen vil være, at danskerne jo slet ikke forstod, hvad det handlede om, altså underforstået, at debatten ikke var god nok, oplyst nok, og hr. Jan E. Jørgensen var allerede før inde på det her med, at kampagnen forud for retsforbeholdsafstemningen, ovenikøbet i hans egne rækker, havde været for demagogisk osv.
Så hvis det er det, der er planen, så synes jeg bare, at man skal sige det direkte.
Og eftersom Venstre jo er støtteparti i EU-politikken til regeringen, så går jeg da ud fra, at vi kan få en melding ganske klart.
Så tager vi det slagsmål, og det vil jeg sådan set glæde mig til.
Jan E. Jørgensen (V), 2020-02-27:
Det er jo simpelt hen usandt, det passer ikke.
Og når selv landets forsvarsminister ikke ved, hvad konsekvenserne er af en afskaffelse af forsvarsforbeholdet, så er det jo op ad bakke.
Det er derfor, det er så vigtigt med den debat, nemlig at vi tager den igen og igen.
Og vi må også bare erkende noget – altså, hvor mange sidder der oppe i presselogen?
Ikke et øje.
Søren Søndergaard (EL), 2020-02-27:
Jamen jeg vil godt lige forsvare forsvarsministeren.
Jo, hun sagde, at der vil komme et politisk pres, og det er jo noget helt andet.
Så vil jeg i øvrigt gøre opmærksom på, når nu hr. Jan E. Jørgensen nævner spørgsmålet om forudsigelser og hr. Jens Rohde er alt for beskeden til selv at nævne det, at hr. Jens Rohde på det pågældende tidspunkt, før han forlod Venstre på det pågældende Venstrelandsmøde, jo havde som hovedtese, at det, der blev diskuteret i EU, var noget helt andet end det, der blev diskuteret i Venstre, og at det, der blev diskuteret i EU, var en forsvarsdimension – det var spørgsmål om forsvarssamarbejde.
Og det blev jo fuldstændig afvist af Venstre dengang – formentlig fordi man ikke ønskede at gå til valg på det spørgsmål.
Men kan vi så ikke få hr. Jan E. Jørgensen til nu at sige, at hr. Jens Rohde havde fuldstændig ret i, at det var det, der blev diskuteret nede i EU, og måske ovenikøbet arbejde for, at Venstre gav hr. Jens Rohde en undskyldning, fordi det var så usagligt med den kampagne, der blev ført mod hr. Jens Rohde?
Jan E. Jørgensen (V), 2020-02-27:
Jeg synes, Enhedslisten skulle overveje ministres sandhedspligt, og hvor alvorligt man tager den.
Det kan jo ikke være sådan, at man, hvis en minister kommer med en usandhed, som egentlig passer meget godt i ens eget kram, så ikke tager det så tungt.
Det må være sådan, at enten taler ministrene sandt, eller også taler ministrene usandt.
Og de skal ikke tale usandt, de skal tale sandt.
Og i sandhedsforpligtelsen ligger også et krav om en præcision i ens udtalelser.
Nu var hr. Søren Søndergaard ikke til stede ved det samråd, hvor vi talte med forsvarsministeren om det, hun havde sagt, og derfor er jeg imponeret over, at hr. Søren Søndergaard på den måde kan tage ministeren i forsvar.
For dér blev det gentaget, at der ville være et klart krav om, at Danmark skulle sende soldater til missioner.
Så er det rigtigt, at ministeren opfandt et nyt begreb, som hun kaldte et politisk krav, og som så skulle være noget andet end et juridisk krav.
Og det er, som jeg også sagde ved samrådet, vås og nonsens.
Enten er der et krav, eller også er der ikke et krav.
Man kan ikke stille krav, hvis man ikke har noget at komme med, hvis kravet ikke opfyldes – så giver ordene simpelt hen ingen mening.
Et krav er noget ufravigeligt, som skal følges.
Søren Søndergaard (EL), 2020-02-27:
Jeg er fuldstændig enig med forsvarsministeren i, at der vil komme et politisk krav om, at Danmark skal stille styrker til rådighed for forskellige militære operationer, hvis vi er fuldt med i forsvarssamarbejdet – selvfølgelig vil der det.
Ministeren havde fuldstændig ret.
Men jeg rejser mig sådan set kun for at give hr. Jan E. Jørgensen muligheden for at svare på et andet spørgsmål om hr. Jens Rohde.
Altså, får vi en erkendelse af, at hr. Jens Rohde havde fuldstændig ret, og at det, der blev sagt fra Venstres side i den forbindelse, var fuldstændig forkert?
Jan E. Jørgensen (V), 2020-02-27:
Jeg skal nok lige genlæse hr. Jens Rohdes kronik.
Den fylder nok mere i hr. Jens Rohdes hoved end i mit.
Man altså, der er forskel på politisk pres, politisk forventning, politiske ønsker og så krav – det er der altså.
Og jeg synes, det er beskæmmende, at Enhedslisten tager så let på det, bare fordi der bliver sagt noget, som passer ind i Enhedslistens kram.
Det er suverænt det danske Folketing, der bestemmer, om danske soldater skal sendes i krig.
Det vil det være, hvad enten vi afskaffer forsvarsforbeholdet eller ej.