runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Rasmus Nordqvist (ALT), 2019-01-15:
Jeg er egentlig lidt nysgerrig på at høre Dansk Folkeparti om det her med, at det er ejerkredsen, der skal udpege bestyrelsen.
Er Dansk Folkeparti enig i, at det, vi taler om her, er nogle særlige virksomheder, som har en helt særlig indvirkning på vores samfund, og som derfor nødvendigvis ikke kan adskilles fra vores samfund?
Det handler ikke kun om at tjene penge.
De har faktisk også en funktion, som vi som samfund har givet dem.
Og derfor er der behov for at tænke samfund ind i den ledelse, der også sker i en virksomhed.
Hans Kristian Skibby (DF), 2019-01-15:
Jo, men man kan sige, at de præmisser må jo gælde for alle typer af virksomheder i princippet.
Jeg er da helt med på, at hvis du tager danske banker, er de i en særlig situation, også i forhold til sårbarhed, og i forhold til at de jo fylder så meget.
Men altså, Alternativet, som hr. Rasmus Nordqvist selv deltager i og repræsenterer, har jo været ude at sige, at der skulle være offentlighedsrepræsentanter i mange andre typer af bestyrelser også.
Og ordføreren på det forslag sagde jo, at hvis de ikke havde de rette kompetencer, kunne man bare sende dem på kursus.
Og der synes vi bare ikke i Dansk Folkeparti, at man sådan kan sende folk på kursus, fordi de tilfældigvis skulle være så heldige at blive udpeget af myndighederne til at sidde i en privat virksomheds bestyrelse.
Vi fastholder, at de skal overholde alle fit & proper-regler.
Men det skal altså være ejerne af banken, som bestemmer, hvem der skal sidde i bestyrelsen for den pågældende bank, punktum.
Rasmus Nordqvist (ALT), 2019-01-15:
Og det er egentlig det, jeg spørger ind til, altså om Dansk Folkeparti er enig i, at de her virksomheder, vi taler om, de virksomheder, som det her forslag går på, har et særligt samfundsansvar og derfor har behov for et andet fokus end kun at tjene penge til deres ejere.
Og grunden til, at jeg spørger ind til det, er, at jeg godt kunne tænke mig at høre Dansk Folkepartis svar på: Hvordan gør vi det bedre, når vi nu har kunnet se sag på sag, der viser, at der har siddet nogle bestyrelser, som åbenbart ikke har været sig det samfundsansvar voksent?
Hvordan gør vi det så, hvis det ikke skal være med det her forslag?
Har Dansk Folkeparti gode løsninger?
Hans Kristian Skibby (DF), 2019-01-15:
Nu er det jo ikke os, der har fremsat et beslutningsforslag.
Og jeg tager udgangspunkt i det forslag, som vi førstebehandler nu.
Det kan man jo godt vælge at grine ad, hr. Rasmus Nordqvist.
Men når jeg har ting, som jeg fremsætter for Dansk Folkeparti, så skal jeg nok fremsætte dem hernede og få dem behandlet i den rækkefølge, som de måtte komme.
Det, jeg konkret forholder mig til, er et beslutningsforslag, hvor man ønsker at lave et overgreb på private virksomheder, og hvor man ønsker at bestemme udefra, hvem der skal sidde i en bestyrelse for et selskab, som er ejet af aktionærer.
Og det kan Dansk Folkeparti ikke tilslutte sig.
Pelle Dragsted (EL), 2019-01-15:
Så må vi se, om du kan svare på alle tre partiers vegne!
Når man ser tilbage på historien, er det jo rigtigt, at også da man havde de her samfundsrepræsentanter, var der bankkrak og skandaler.
Og det er jo svært at vide, om der havde været flere i den periode, hvis man ikke havde haft dem.
Men det, der jo også var sagen dengang, var, at det var mennesker uden nogen særlige kompetencer, som sad i de her banker, og der har vi med det her forslag ændret det til, at der altså skal være tale om personer, som har en ekspertise, og som i øvrigt kan leve op til de her egnethedsregler.
Når man afskaffede det i 2002, var det ud fra en fortælling om – hvis man læser debatten fra dengang – at det ligesom havde udlevet sig selv, for nu var der en good governance-struktur på plads, og der var mere åbenhed og gennemsigtighed i finanssektoren, og derfor kunne man ligesom have tillid til, at man ikke længere behøvede at have de her offentlige repræsentanter.
Det var et af argumenterne.
Pengeinstitutter og banker har jo en særlig rolle.
Det har vi jo set efter finanskrisen, og det er altså noget, der kan påvirke hele samfundet.
Jeg kan sådan set godt grundlæggende følge synspunktet om, at mindre virksomheder i hvert fald selv skal kunne sammensætte deres bestyrelse, men vi har set, senest med Danske Bank, hvordan den her adfærd har kunnet påvirke hele den danske økonomi.
Det er alle bankers finansieringsomkostninger, der er steget på grund af Danske Banks hvidvasksag
f.eks. Må man ikke selv med det synspunkt, Dansk Folkepartis ordfører har, alligevel i en eller anden grad kunne sige, at her må man altså vægte samfundets interesser, fordi bankerne er en, om jeg så må sige, systemisk samfundsinstitution, og at det så også er rimeligt nok, at samfundet har en repræsentant til at holde øje med, om tingene foregår på en ordentlig vis?
Hans Kristian Skibby (DF), 2019-01-15:
Jeg syntes egentlig, jeg brugte al den taletid, jeg havde til rådighed, på netop at forklare, hvorfor vi ikke kan støtte det beslutningsforslag, som forslagsstillerne har fremsat, og jeg synes også, jeg svarede ganske konkret på, hvorfor vi ikke kunne støtte det.
Vi mener, at det skal være ejerkredsen, at det skal være aktionærerne, som bestemmer, hvem der skal sidde på direktionsgangen, og at det også skal være ejerne, som bestemmer, hvem der skal sidde i bestyrelseslokalet, så længe de overholder de lovreguleringer, som man har på området, eksempelvis i forhold til hæderlighedskrav, egnethedskrav, faglig baggrund osv.
Der skal der altså ikke komme nogen ind, som sidder med andre rettigheder – færre eller flere – end andre i det bestyrelseslokale.
Der er vi nødt til at holde fast i, at dem, der sidder i bestyrelseslokalet, og som sidder i bestyrelsen, skal være folk, som er udpeget af ejerkredsen.
Pelle Dragsted (EL), 2019-01-15:
Okay, men så havde det måske været meget rart, at man havde kigget på nogle af de modeller, inden Folketinget skulle behandle det her forslag.
For nu havde vi jo faktisk chancen – og en udvalgsbehandling – for at tage fat på det, men jeg håber da, at man vil bruge udvalgsbehandlingen til at bede ministeren om at redegøre for, om man kender til andre modeller rundtomkring.
Der tror jeg, at jeg taler på vegne af alle forslagsstillerne: Vi er ikke fastlagt på en bestemt model.
Vi kan bare se, at der er brug for en anden form for tilsyn, hvor man kigger lidt mere over skulderen og får lidt mere indsigt, end man har gjort, for det har jo vist sig, at bankerne i nogle tilfælde – i hvert fald Danske Bank – har givet forkert information til Finanstilsynet.
Som Finanstilsynets formand har været ude at sige, kan vi ikke tjekke det; vi er nødt til have tillid til dem.
Det er nok den tillid, som jeg tror mange er enige om er svær at have nu.
Vil Socialdemokratiet bruge denne udvalgsbehandling til at få afklaret, om det her er det rigtige forslag eller ej?
For det er nu, Folketinget, om jeg så må sige, skal behandle det her forslag.
Lisbeth Bech Poulsen (SF), 2019-01-15:
Jeg undrer mig også over, at den meget offensive melding, der var i september, om, at der skulle være offentlige repræsentanter i bankbestyrelserne, bliver afvist i dag med lidt sjove argumenter.
Der har jo været masser af tid til at fremsætte sit eget forslag eller sætte et arbejde i gang.
I det øjeblik, vi kommer med det her forslag, kunne man sige, at man synes, det er noget, der skal diskuteres i forligskredsen, men vi kan høre, at erhvervsministeren er imod forslagets ånd, så det er altså ikke kun udformningen.
Det sker desværre ret tit, at Socialdemokraterne er ude at sige noget, og når vi så skal diskutere det i salen, bliver det ikke til noget.
Jeg er jo glad for, at Socialdemokratiet åbenbart gerne vil det her, men hvordan skal det så ske?
Skal det ske ud fra, at man sætter et konkret arbejde i gang nu i udvalgsbehandlingen med eventuelt at se på, hvordan man gør det på forskellige måder i andre lande – det materiale har vi jo allerede fået ovre i Erhvervsministeriet – eller hvordan skal det ske, for at vi kommer i mål med det, som en del partier gerne vil?
Erik Christensen (S), 2019-01-15:
I hvert fald fremgår det af ordførertalen her, at vi jo selv har foreslået at genindføre offentlige repræsentanter i bankers bestyrelser, men vi har endnu ikke lagt os fast på en egentlig model.
Det synes jeg sådan set er et meget godt svar i forhold til det, som fru Lisbeth Bech Poulsen spørger om.
Torsten Schack Pedersen (V), 2019-01-15:
Nej, der er jo helt tydelige eksempler på, at tingene ikke har været i orden.
Og vi kan hver især gætte på, hvordan verden ville have set ud, hvis reglerne havde været anderledes.
Det kan vi have en stor gættekonkurrence om, og det er nok svært at sige, hvad der er den endegyldige sandhed der.
Lad mig så bare supplere min begrundelse for afvisningen med at sige, at jeg godt kunne have den frygt, at hvis man har samfundsrepræsentanter, som så godkender en beslutning, så er den god – altså, så er det i orden.
Det synes jeg er et meget, meget stort ansvar at lægge på de repræsentanter.
Der er jeg altså mere tryg ved, at det er Finanstilsynet, der i deres løbende tilsyn er inde at vurdere: Er der de rigtige politikker?
Er der de rigtige styringsmekanismer?
Har man den rigtige risikoovervågning?
Og der tror jeg sådan set, vi er bedre stillet, ved at den opgave ligger entydigt hos Finanstilsynet og ikke hos offentligt udpegede repræsentanter i bestyrelsen.
Erik Christensen (S), 2019-01-15:
Den tager vi i udvalget.
Pelle Dragsted (EL), 2019-01-15:
Det sidste udsagn fra ordføreren om, at det fungerer ganske fornuftigt ude i vores finanssektor, tror jeg efterhånden det er de færreste der vil skrive under på.
Det er også lidt pudsigt, at der har været en meget heftig debat om det, der er foregået, og Dansk Folkeparti har også deltaget og været meget forarget, men når det så bliver konkret, er det lidt sværere med handling.
Jeg vil bare lige sige: Ordføreren får det til at lyde, som om det skulle være et stort overgreb på bestyrelser, at man havde en offentlig repræsentant eller stillede krav til bestyrelsens sammensætning.
For det første har vi altså haft den regel i de sidste 100 år i danmarkshistorien, og det er længere tid, end at vi ikke har haft den.
Altså, vi snakker siden starten af 1900-tallet.
Så det er altså ikke Nordkorea, vi foreslår her.
For det andet stiller vi også krav til f.eks. medarbejderrepræsentanter i større virksomheder.
Der går vi også ind og bestemmer, at der skal sidde medarbejderrepræsentanter i bestyrelsen.
Så det er jo ikke usædvanligt, at man stiller den slags krav.
Så når nu vi ligesom har fået det ned på jorden, hvad er det så, der er hovedårsagen til, at Dansk Folkeparti ikke kan bakke op om, at vi får det her indblik og den her, om jeg så må sige, repræsentant, der kan sidde lidt på skulderen og holde øje med, hvad der foregår?
Lisbeth Bech Poulsen (SF), 2019-01-15:
Betyder det så, at man godt kunne stemme for beslutningsforslaget, hvis der alene stod, at et folketingsflertal pålægger regeringen at udforme et forslag til offentlige repræsentanter i bestyrelser, for så var det ikke en helt præcis model, der var lagt på bordet?
Eller betyder det, at Socialdemokraterne nu selv vil sætte et arbejde i gang?
Eller hvad kommer der til at ske?
Pelle Dragsted (EL), 2019-01-15:
Og jeg synes egentlig, det kunne være interessant, hvis vi kunne få ministeren til i udvalgsbehandlingen at gøre sig nogle overvejelser over det, for det synes jeg faktisk som sagt er en relevant indvending.
Men jeg vil bare spørge helt konkret: Mener ordføreren ikke, at der trods alt kunne have været en chance for i forbindelse med nogle af de sager, vi har set, f.eks. Danske Bank-sagen, hvor vi jo ved at der er blevet rapporteret til bestyrelsen om nogle af de her mistænkelige forhold, at hvis der havde siddet en, der vidste, at det var vedkommendes ansvar at være vågen, når den her slags ting kom, så kunne vi måske have grebet ind tidligere?
Hans Andersen (V), 2019-01-15:
Hvis der er nogen, vi skal tage hånd om i det her samfund, er det jo børnene, og det tror jeg at vi alle kan blive enige om.
Det gælder også – ja, måske især – når vi skal afgøre, om barnet har bedst af at være med eller uden sin mor eller far.
Det kan være en svær beslutning, men ikke desto mindre en meget vigtig beslutning.
Det har afgørende betydning for det enkelte barns liv, at vi træffer den rigtige beslutning i sager om forældremyndighed, samvær m.v., og derfor er det helt afgørende, at loven altid er på barnets side, når der træffes afgørelser om, hvorvidt en forælder skal være en aktiv del af barnets liv.
Det synes jeg vi sikrer med det her lovforslag.
Vi lægger en tydelig alarmklokke ind i lovgivningen, der betyder, at hvis man er dømt for grov, personfarlig kriminalitet, f.eks. drab eller incest, så er det som udgangspunkt ikke bedst for barnet, at denne forælder får forældremyndighed eller på anden måde er en aktiv del af barnets liv.
Det handler kort og godt om, at barnets sikkerhed og trivsel altid skal sættes over andre hensyn.
Det skal stå helt klart, og det vil det gøre med det her lovforslag.
Der kan naturligvis være helt særlige tilfælde, hvor en forælder er dømt for grov, personfarlig kriminalitet, men hvor det alligevel vurderes, at barnet har bedst af at bevare en tilknytning til den pågældende forælder.
Det giver lovforslaget også mulighed for, såfremt det sker på baggrund af en dybdegående vurdering.
Det væsentlige er, at loven stiller sig klart og tydeligt på barnets side, og det synes jeg vi sikrer med det her lovforslag.
Med de ord støtter Venstre lovforslaget, og jeg skal også meddele på vegne af De Konservative, at de også støtter dette lovforslag.
Rasmus Vestergaard Madsen (EL), 2019-01-15:
Vi behandler i dag en vigtig ændring af forældreansvarsloven, en ændring, som skal styrke beskyttelsen af børn og sætte deres tarv først i sager om samvær, hvor den ene forælder er dømt for grov, personfarlig kriminalitet.
Med lovforslaget indskrives der en formodning om, at det som udgangspunkt ikke kan være til barnets bedste, at en forælder, der er dømt for grov, personfarlig kriminalitet har forældremyndighed, samvær, eller at barnet har bopæl hos den forælder.
Med L 137 sikrer vi bl.a., at det i familier med vold ikke er den voldsudsatte forælder, der skal argumentere for, at den dømte forælder ikke skal have samkvem med sit barn.
Derimod vendes bøtten om, så en konkret vurdering skal godtgøre, at samkvem vil være det bedste for barnet i sådan en situation.
Der vil altså her være tale om en undtagelse, hvor en konkret vurdering af, hvad der er til barnets bedste, og hvor både barnets relation til den pågældende forælder og barnets interesse i at bevare kontakten, skal indgå.
Derudover skal også indgå, om barnet har været vidne til den kriminalitet, som forælderen er dømt for.
Når Enhedslisten har sagt, at vi vil stemme for det her forslag, er det for at beskytte bl.a. børn i voldsramte familier.
Har den ene forælder udøvet vold mod den anden eller andre i familien, er der en formodning om, at samvær med voldsudøveren ikke er bedst for barnets tarv.
Men jeg vil til gengæld understrege, at vi ikke vil være med til det forslag, hvor forældreansvarsloven bruges til at straffe mennesker dobbelt.
Det skal være hensynet til barnet, der tæller, og småkriminalitet eller for den sags skyld grov vold skal ikke automatisk tælle med til, at man er en dårlig forælder.
Derfor handler det her forslag også kun om personfarlig kriminalitet, som har ført til fængsel, ikke alt muligt andet.
Ministerens udtalelse i pressen har også derfor været lidt underlig at være vidne til.
Ministeren har bl.a. udtalt, at bandemedlemmer ikke kan være gode forældre, og det er selvfølgelig noget vås.
Uanset hvad, skal forældreansvarsloven ikke bruges som dobbelt straf.
Straf for kriminalitet klarer vi i straffeloven.
Det her handler om børnene og børnenes tarv.
At det også bliver resultatet af lovgivningen, vil vi afkræve garanti for, og derfor stiller vi også i forbindelse med lovbehandlingen en række spørgsmål.
Men alt i alt er L 137 et skridt i den rigtige retning, og derfor kan Enhedslisten også støtte forslaget.
Laura Lindahl (LA), 2019-01-15:
Tak for det.
Liberal Alliance er naturligvis helt på linje med de foregående ordførere.
Præcis som fru Pernille Rosenkrantz-Theil skitserede, er det barnets tarv og hele den her omvendte automatisering, som er en rigtig fornuftig venden på hovedet-tankegang, som vi er begyndt på, hvor vi jo netop har barnets tarv for øje, og vi prøver at gå væk fra, og det har vi også drøftet på andre områder i den her ordførerkreds, forældrenes rettigheder, og vi går væk fra forældrenes tarv, men ser på barnets tarv.
Danmark er jo et foregangsland, når det kommer til at sætte barnet forrest.
Vi lytter til børn i langt større grad end mange andre lande, og vi skal selvfølgelig fortsætte det gode arbejde, som vi er i gang med, med at styrke børns rettigheder og børns stemme.
Det her er et skridt i den rigtige retning, og vi støtter det naturligvis.
Marianne Jelved (RV), 2019-01-15:
Jeg tror, at den række af lovforslag, som vi behandler i den her vinter, og som handler om børn i skilsmissesammenhænge, er nogle af de lovforslag, der har været længst tid under udarbejdelse, under forbehandling.
Det er sket i et fantastisk godt samarbejde mellem alle ni partier i Folketingets Socialudvalg, og jeg vil bare her anerkende og sige, at det har været en fornøjelse at være med i det samarbejde, der har været.
Alle vores forskelle til trods har vi kunnet samles om det, der er det helt centrale i den gennemgående lovgivning på det her område, nemlig at barnet er i centrum, og at det, der træffes afgørelser om, er til barnets bedste og ikke til nogen andres bedste.
Det er et helt centralt skifte i det synspunkt, der har været, omkring skilsmisse, ikke fordi man hidtil har villet gøre tingene forkert, men fordi man har gjort det så godt, som man nu har kunnet, og efter det synspunkt, som man syntes var gældende på det tidspunkt.
Men erfaringerne har bare vist, at rigtig mange børn er kommet i klemme, når forældrene har skullet være i centrum
Der er altså situationer, hvor det er fællesskabet og dermed samfundet, som er nødt til at tage vare på barnet, fordi de voksne, der er omkring barnet, og som burde kunne gøre det, af ulykkelige omstændigheder ikke er i stand til det.
Så må fællesskabet og samfundet træde til og tage ansvaret.
Det er også det, vi gør i den her sammenhæng, og det er blevet til et meget centralt, grundlæggende udgangspunkt i den lovgivning, der handler om skilsmisse, uanset hvilken overskrift vi i øvrigt giver det, at alle afgørelser skal være til barnets bedste.
Det må vi følge til dørs og følge meget grundigt, fordi den måde, det implementeres i samfundet på, også sker på nye måder.
Det glæder jeg mig også til at gøre i fællesskab med dem, jeg nu er kommet så tæt på i forbindelse med vores samarbejde omkring det her spørgsmål.
Det vil jeg gerne kvittere for, og jeg vil ønske held og lykke med indfrielse af de ambitioner, vi lægger frem med den her lovgivning.
Trine Torp (SF), 2019-01-15:
Tak for det.
Det her forslag er jo en del af en samlet aftale, som hele Folketinget, herunder SF, støtter, om et nyt familieretsligt system og nogle ændringer af forældreansvarsloven.
Udgangspunktet for den aftale er, at afgørelser, som træffes i familieretssager, skal træffes ud fra ét overordnet hensyn, nemlig hvad der er til barnets bedste.
Det er et vigtigt udgangspunkt, som også læner sig op ad de principper, som er i børnekonventionen, om at sikre børns tryghed, udvikling og rettigheder og ikke mindst beskytte dem imod vold og overgreb.
Det her lovforslag har til formål at beskytte børn i familieretssager imod overgreb.
Når der skal tages stilling til forældremyndighed eller samvær, vil der med denne ændring af forældreansvarsloven være det udgangspunkt, at hvis en forælder har begået alvorlig personfarlig kriminalitet som manddrab eller seksuelt overgreb og har fået en ubetinget dom, så vil denne forælder som udgangspunkt ikke kunne få forældremyndighed og samvær.
Men hvis man vurderer, at det er til barnets bedste at bevare en relation til den forælder, vil det blive fraveget.
At fratage børn muligheden for at holde kontakt med deres forældre er alvorligt, og derfor bør det også kun være, når det er i barnets tarv.
Det må derfor ikke bruges som dobbelt straf, men alene for at beskytte barnet.
Og derfor skal det også være muligt for et barn at have samvær med den forælder, som har begået alvorlig personfarlig kriminalitet, hvis det er det bedste for barnet – også selv om denne lovændring ændrer udgangspunktet i de sager.
SF støtter forslaget.
Mai Mercado (KF), 2019-01-15:
Tak for det, formand.
Og tusind tak for modtagelsen af lovforslaget her i Folketinget.
Og det ligger jo, som fru Marianne Jelved sagde, i forlængelse af de drøftelser, vi havde om Familieretshuset og hele familieretssystemet, som træder i kraft her pr. 1. april, og hvor fokus altså har været på barnets tarv og barnets bedste.
Der må altså aldrig været tvivl om, at en afgørelse skal træffes til barnets bedste, og derfor har vi for længst skrevet hensynet til barnet ind i forældreansvarsloven, og vi har understreget det i ministeriets vejledninger, og alligevel ser vi jo sager, hvor en forælder, der eksempelvis er dømt for drab eller for incest, får del i forældremyndigheden eller får samvær.
Derfor står vi med et lovforslag, som jo egentlig burde være overflødigt, men som alligevel er så vigtigt, fordi der aldrig må opstå tvivl om muligheden for at beskytte barnet og forpligtelsen til at sætte hensynet til barnet øverst, når en forælder har begået meget alvorlig personfarlig kriminalitet.
Jeg står naturligvis til rådighed for de spørgsmål, som udvalget måtte have under udvalgsbehandlingen, og jeg vil bare afslutningsvis sige, at det her er jeg ikke i tvivl om vil få en meget, meget stor betydning for de børn, det vedrører.
Torsten Gejl (ALT), 2019-01-15:
Jeg synes faktisk også, at fru Pernille Rosenkrantz-Theil fik det her fremlagt rigtig, rigtig fint, så jeg vil bare sige, at det er klart, at Alternativet støtter, at et barn ikke skal være sammen med en forælder, som har begået personfarlig kriminalitet af rigtig grov karakter.
Altså, der må aldrig være tvivl om, at vi i Alternativet, og det samme oplever vi er tilfældet med alle andre socialordførere i Folketinget, altid sætter barnets bedste og ret til trivsel og beskyttelse over alt andet i lovgivning, som har indvirkning på børns liv.
Så synes vi, at hensynet til barnet er helt konsekvent i det her lovforslag, og derfor er vi rigtig glade for at støtte det.
Erik Christensen (S), 2019-01-15:
Man kan vel sige, at det, der er sket siden september, er, at vi har besluttet os for, at vi gerne vil undersøge, om der er erfaringer fra udlandet, og se, om der er andre modeller og erfaringer, vi kan trække på.
Torsten Schack Pedersen (V), 2019-01-15:
Det må vel siges at være gisninger og noget lidt hypotetisk at komme med.
Og jeg mener – og det er jeg sådan set glad for at Enhedslisten selv reflekterer over – at vi skal passe på, at vi ikke via lovgivning fra Christiansborg kommer til at fratage bestyrelsen dens hovedansvar.
For det er bestyrelsen, der har ansvaret for at drive virksomheden, udpeget af aktionærerne.
Jeg kan i hvert fald have den frygt, som det så glæder mig at Enhedslisten godt kan se er relevant at overveje, at sætter man offentlige repræsentanter ind, så er ansvaret ikke så entydigt.
Og jeg tror, at det, der i høj grad er brug for her, er, at der er en klar ansvarsfordeling, at vi ved, hvem det er, der skal kigges efter i sømmene, også i forhold til at sanktionere, hvis tingene så ikke har kørt efter reglerne.