Kirsten Normann Andersen (SF), 2022-02-08:
Tak for det, og tak til Dansk Folkeparti for endnu en gang at fremsætte forslaget om klippekort i ældreplejen.
Det er jo oprindelig et SF-forslag, som også er afprøvet i praksis.
Nåleøjet til ældreplejen er i de seneste år blevet smallere og smallere og standarderne mere og mere skrabede.
Det gør mig ondt, når jeg ved, hvordan ældre sårbare borgere kan sidde hjælpeløse i en lænestol hele dagen – dybt afhængige af, at nogle kommer forbi og hjælper med det, som de måtte have behov for hjælp til.
Var det virkelig det, man mente med at være længst muligt i eget hjem?
Dagen kan blive rigtig lang for netop den her gruppe af ældre borgere.
Der er ingen mulighed for at hente en kop varm kaffe, hvis det er det, man får lyst til.
Der er spekulation om, hvorvidt man kan holde sig, til der igen kommer nogen og hjælper en med at komme på toilettet.
Glemmer hjemmeplejen at tænde lyset om eftermiddagen, risikerer man at sidde i mørke i timevis, indtil hjælpen dukker op igen – eller måske er forårssolen lige skarp nok, men man har ikke mulighed for at trække gardinerne for.
Det ringer måske på, men du kan ikke selv åbne døren.
Det er en virkelig sårbar situation, men også en situation, som rigtig mange ældre borgere i eget hjem oplever i dag, og det kan en ½ time simpelt hen ikke kompensere for.
Jeg deler forslagsstillernes ønske om, at vi alle skal have ret til at komme ud i frisk luft, hjælp til at handle i specialbutikker, hjælp til ekstra rengøring eller måske hjælp til at få strøget en skjorte.
Det er den slags, som klippekortet skulle give mulighed for.
Men jeg er også blevet overbevist om, at klippekortet blev en bureaukratisk model, hvor både planlægningen af tiden til den ekstra hjælp og dokumentationen for, at den ekstra tid var anvendt, har været en uforholdsmæssig stor administrativ byrde.
Erfaringerne viste også, at langtfra alle borgere var i stand til at bruge tiden.
Ganske vist har mange ledere og medarbejdere været kreative og brugt tiden på vegne af borgerne, når der eksempelvis skulle købes toiletpapir, vaskeklude, shampoo og andre personlige fornødenheder, hvilket borgerne selv skal sørge for i dag.
Men kan man ikke med rette forvente, at den borger, der ikke selv kan indkøbe personlige plejeartikler eller ikke har nogen til at hjælpe sig med det, faktisk får hjælp til det, klippekort eller ej?
Det er både min faglige og personlige erfaring, at svækkede ældres særlige behov for støtte, pleje og omsorg ikke kan sættes på formel.
Dagene er ofte meget forskellige, og det, som den ældre tænker kunne give mening den ene dag, giver ikke nødvendigvis mening den næste dag.
Og behov veksler afhængigt af kræfterne, der kan være forskellige fra den ene dag til den anden.
Jeg ønsker mig derfor først og fremmest en ældrepleje, hvor den ældre og et fast team af kendte, dygtige medarbejdere sammen kan aftale, hvad der skal gøres, og hvilke indsatser der er behov for, også hvis det betyder, at man skal ud at nyde forårssolen, når den er der.
På den måde kan det faste team også være med til at prioritere, at borgere, som eksempelvis ikke har pårørende, kan få hjælp til opgaver, som mange pårørende ellers varetager, både praktisk og socialt.
Jeg tror, at tiden er inde til at erkende, at vi skal behandles forskelligt, hvis vi skal opnå lighed for alle.
Derfor stemmer SF heller ikke for det her forslag.