Marie Bjerre (V), 2024-04-03:
Tak for ordet, og tak for en god og også en livlig debat.
Inden jeg i dag ser fremad på ligestilling, vil jeg gerne starte med at se lidt tilbage, faktisk 100 år tilbage til 1924, hvor Danmark og verden fik sin første kvindelige minister i en parlamentarisk forsamling, Nina Bang.
Jeg forestiller mig, at den kamp har krævet beslutsomhed; det har krævet styrke, det har krævet mod, og det har nok ikke været let.
Der var meget, kvinder skulle høre på dengang: at de ikke duede til politik, at kvinders natur gjorde dem ude af stand til at træffe de vigtige beslutninger i Folketinget, og at kvinder burde passe hjemmet, mens mænd passede de offentlige instanser.
Der er heldigvis sket rigtig meget med ligestilling de seneste 100 år.
Men stadig væk i dag skal kvinder stå model til lidt af hvert.
Som det allerede har været nævnt i debatten, har Liberal Alliances nr. 2-kandidat på listen til Europa-Parlamentet for et par dage siden udtalt, og jeg citerer: »... at mænd gennemsnitligt har nogle karaktertræk, der gør, at de trives mere under konkurrence og i højere grad bliver ramt af en manisk besættelse til at blive gode til noget.
Han konkluderer, og jeg citerer: »For der er nogle iboende forskelle mellem kønnene, der gør, at mænd *gennemsnitligt betragtet* altid vil overperforme.«
Det er altså vilde udtalelser i 2024.
Ja, man skulle faktisk tro, at vi var tilbage i 1924.
Så er der debatten om kvinder i forsvaret.
Her lyder det bl.a., at kvinder i forsvaret er et ligestillingseksperiment, at det er mest civiliseret, at det er mænd, der sendes i krig, og at fuld ligestilling af værnepligten er useriøst, fordi det, vi som nation skal forberede os på, trods alt er alvor.
For mig står det i skærende kontrast til, at godt 800 kvinder har været udsendt til Afghanistan og knap 600 til Irak og til Syrien.
Hvad er det, man siger til dem?
At de er et eksperiment?
At deres indsats ikke er alvorlig?
At de ikke kan gøre sig gældende?
Spørger man kvinder i forsvaret, er reaktionerne, at det er en håbløs gammeldags tankegang fra en svunden tid.
Vi er kommet længere i Danmark.
Men det ville være både forkert og dovent at konkludere, at vi har ligestilling, og at tilstanden i dag blot er udtryk for den naturgivne forskel i mænds og kvinders præferencer og adfærd.
Hvis vi havde sagt det for 100 år siden eller bare 50 år siden, var der mange muligheder for samfundet, som vi var gået glip af.
Selv om der er sket meget på de 100 år, er der stadig væk normer og forventninger, der hænger ved, og som kan spænde ben for reelt lige muligheder.
Lige før påske kom der en undersøgelse fra Uddannelses- og Forskningsministeriet, som viser, at næsten fire ud af ti kvindelige ph.d.-studerende oplever at blive gjort til et objekt, og de oplever at blive ekskluderet eller nedværdiget på grund af deres køn.
Undersøgelsen konkluderer, at det har betydning for kvindernes karriereforløb, når de oplever en høj grad af sexistisk adfærd under deres ph.d.-uddannelse.
Jeg kommer selv med en undersøgelse, der viser, at knap hver femte mand og hver tiende kvinde mener, at mænd altid eller oftest er bedst kvalificerede til at lede en arbejdsplads.
Samtidig har et studie vist, at mænd diskrimineres, når de søger traditionelle kvindefag, fordi der er en fordom om, at de er mindre egnet til at varetage omsorgsopgaver.
Derfor ærgrer det mig, at diskussionen om, hvorvidt vi allerede har ligestilling i Danmark, har fyldt så meget de seneste år.
Men det har den, og det er ikke kun her på Christiansborg.
Noget tyder på, at der er en stigende kløft mellem kvinder og mænd i forhold til ligestilling, og det synes jeg er bekymrende.
Vi har endnu ikke endelige opgørelser, der slår fast, om børn rent faktisk starter tidligere i institution.
Faktisk viser det sig, at mange fædre benytter den her øremærkede orlov, og der kan også være nogle tendenser, der går den modsatte retning, og at man så i mindre grad, end man tidligere har gjort, udskyder orlov til senere.
Så vi kender ikke opgørelserne af, om børn rent faktisk bliver sendt tidligere af sted.
Når det er sagt, er det da vigtigt, at vi sikrer, at mændene rent faktisk har mulighed for at holde den her orlov.
Noget af det, de mænd, som vælger ikke at holde orlov, siger og angiver som grunden til det,
Der er der stadig væk et stort arbejde med at arbejde for, at mænd rent faktisk har mulighed for at holde den orlov.