Astrid Krag (S), 2021-05-17:
Baggrunden for forslaget er en konkret sag om en medarbejder på et bosted, som var tiltalt for at udøve vold over for en beboer, og som efterfølgende fortsatte med at arbejde inden for det sociale område, uden at den nye arbejdsplads var bekendt med personens historik.
Den pågældende blev efterfølgende idømt 40 dages fængsel og desuden frataget retten til at arbejde i plejefunktioner i 3 år.
Jeg deler fuldt ud forslagsstillernes intention med forslaget om, at man som beboer eller bruger af et socialt tilbud skal kunne føle sig tryg og sikker, og at vi ikke på nogen måde skal acceptere vold, truende eller nedværdigende adfærd mod vores udsatte borgere, slet ikke fra de medarbejdere, der er betroet opgaven med at hjælpe og drage omsorg for dem.
Selv om jeg deler forslagsstillernes bekymring og intention, kan regeringen ikke støtte beslutningsforslaget, da vi mener, at vi allerede har forskellige værn, hvor man på forskellig vis opnår det samme mål.
En sag, som den omtalte må ikke gentage sig, men hvis det alligevel sker, er noget af det første, man som ledelse kan og efter min mening bør gøre, selvfølgelig at bortvise medarbejderen fra arbejdspladsen, så ansættelsesforholdet ophører straks, og så vedkommende ikke længere har borgerkontakt.
Det er en effektiv håndtering, og det blev også gjort i den omtalte sag.
Det har først og fremmest siden den 1. juli 2020 været et lovkrav, at ledelsen i det enkelte tilbud indhenter straffeattest inden ansættelse af personale i sociale tilbud, som er omfattet af socialtilsynet.
Kravet omfatter både medarbejdere, vikarer og ledere.
Derudover har ledelsen mulighed for at indhente anbefalinger og udtalelser fra den pågældendes tidligere arbejdsplads.
Både indhentelse af straffeattest og indhentelse af anbefalinger fra tidligere arbejdsgiver kræver samtykke fra jobansøgeren.
Hvis en jobansøger ikke ønsker at opgive en reference, kan det jo i sig selv få alarmklokkerne til at ringe.
Det fremgår desuden også af flere kommuners hjemmesider, at de indhenter referencer med forudgående informeret samtykke.
Jeg mener, at ledelsen har en klar interesse i at undersøge den pågældende jobansøgers historik, så de har den bedst mulige medarbejderskare til at varetage opgaven i tilbuddet og for at forhindre episoder med vold eller tilsvarende.
Jeg mener også, at man på det sociale område ikke kan være i tvivl om, at der er lagt et stort ansvar over til den enkelte ledelse i tilbuddene i forhold til at ansætte personale.
Det ansvar forventer jeg man som leder påtager sig, så man får de rigtige medarbejdere ind.
For at gå tilbage til, hvor jeg startede, er jeg glad for, at forslagsstillerne deler bekymringen for vores udsatte børn, unge og voksne og mennesker med handicap, og at vi alle ønsker, at de skal have en tryg hverdag med den hjælp og støtte, som de har behov for.
Men jeg mener ikke, at vi løser problemet, som den konkrete sag viste, ved at nedsætte en arbejdsgruppe, som skal undersøge mulighederne for midlertidigt at udelukke eller frakende en person retten til at tage arbejde inden for socialområdet.
På det sociale område er vi allerede foran i forhold til at have krav, som skal medvirke til, at de forkerte personer ikke bliver ansat i sociale tilbud, bl.a. i form af kravet om indhentelse af straffeattester.
Samtidig er der også muligheden for at undersøge jobansøgernes historik, som jeg stærkt vil opfordre den enkelte lokale ledelse til at gøre brug af.
Så er man jo i øvrigt også uskyldig, indtil det modsatte er bevist, og derfor skal vi helt generelt være varsomme med at fratage nogen retten til at arbejde, imens man er tiltalt for et strafferetligt forhold.
På den baggrund kan regeringen ikke støtte forslaget.