Morten Bødskov (S), 2021-05-20:
Nej, det har jeg ikke sagt.
Og regeringen har tilkendegivet, at den opfordring, der ligger i mæglingsskitsen, og den opfordring, der er kommet fra FH, tager vi imod, og vi igangsætter arbejdet.
Så er der efter parternes ønsker om et års tid et nyt grundlag at diskutere de udfordringer, som man har diskuteret omkring forhandlingsbordet, på.
Tak for det.
Med borgerforslaget foreslås det, at Folketinget skaber en lønreform, der erstatter tjenestemandsreformen, og at reformen tager udgangspunkt i f.eks. ansvar og uddannelseslængde, og tager højde for opgaveglidninger mellem faggrupper og honorering.
Det foreslås desuden, at Folketinget fremlægger en plan for indfrielsen af dette mål inden for en overskuelig tidsramme.
Forslaget begrundes med, at der består et betydeligt lønefterslæb for offentligt ansatte i kvindedominerede fag, og at dette skyldes det lønhierarki, som Folketinget fastsatte med og ved tjenestemandsreformen i 1969.
Løn og øvrige vilkår for flere af de grupper, der nævnes i forslaget, var allerede før 1969 aftalt i overenskomster mellem arbejdsmarkedets parter.
Inden jeg går videre i talen her, vil jeg gerne sige, at regeringen og jeg selvfølgelig er dybt optaget af spørgsmålet om ligestilling og ligeløn.
Det er vi naturligvis også i forhold til den offentlige sektor, hvor ligestilling og ligeløn for alle personalegrupper ligger os meget på sinde.
Tjenestemandsreformen indebar bl.a., at tjenestemændenes løn fremover skulle fastsættes ved kollektiv aftale mellem vedkommende minister og tjenestemændenes centralorganisationer.
De lønninger, der blev fastsat ved tjenestemandsreformen, var baseret på en betænkning fra Tjenestemandskommissionen, og disse lønninger var midlertidige og skulle kun gælde, indtil der blev indgået aftale.
Siden 1969 har løn og øvrige vilkår helt i overensstemmelse med reformen været forhandlet mellem parterne hvert andet eller hvert tredje år på tjenestemandsområdet, og det er ved de her aftalerunder, der er aftalt ændringer i forhold til den løn, der blev fastlagt ved tjenestemandsreformen.
Endvidere er en lang række tjenestemandsgrupper, herunder sygeplejersker og jordemødre, om man vil, blevet lukket.
Det betyder, at nyansættelser herefter er sket på overenskomstvilkår med de lønsystemer, som parterne har aftalt i overenskomsterne.
Disse aftalte lønninger er således trådt i stedet for de tidligere lovbestemte lønninger, og de må ses som udtryk for parternes prioriteringer gennem forhandlinger de sidste 50 år.
Der findes mange forskellige analyser af lønforskellene på det offentlige arbejdsmarked.
Det er et kompleks emne med rigtig mange nuancer, og det blev eksempelvis dokumenteret i den mere end 1.000 sider lange rapport fra Lønkommissionen i 2010, hvor både eksperter og arbejdsmarkedets parter i øvrigt medvirkede.
I regeringen lytter vi naturligvis til alle relevante input, også de berørte parters synspunkter og ønsker, i den aktuelle debat.
Det er regeringens klare holdning, at lønnen for offentligt ansatte, ligesom lønnen på det øvrige arbejdsmarked, bør fastsættes ved overenskomster og aftaler mellem parterne på det pågældende område.
Kun på den måde kan overenskomsterne basere sig på parternes aktuelle prioriteringer, herunder også internt mellem de faglige organisationer.
På baggrund af udviklingen siden 1969, hvor overenskomster og aftaler jo så også har erstattet lovgivning, er det regeringens opfattelse, at det ikke giver mening at ophæve tjenestemandsreformen som sådan.
Jeg vil afslutningsvis gerne understrege, at regeringen ønsker at værne om den danske model, hvor parterne fastlægger løn- og ansættelsesvilkår.
Forslaget vil potentielt også have vidtrækkende konsekvenser, herunder for parternes tilskyndelse til at søge og indgå kompromiser i fremtiden.
Endelig vil jeg gerne sige, at regeringen ikke deler det pessimistiske syn på, hvilke spørgsmål der kan håndteres inden for den danske model, som også forslaget udtrykker.
Tværtimod har vi i regeringen stor tiltro til den danske models styrke, som jo altså de facto gang på gang har vist sine evner til at håndtere også meget vanskelige spørgsmål.
Fagbevægelsens Hovedorganisation har netop foreslået at nedsætte en lønstrukturkomité efter overenskomstforhandlingernes endelige afslutning.
Komitéen skal analysere lønstrukturen på det offentlige arbejdsmarked, og det synes regeringen er en rigtig god idé.
Regeringen vil derfor med udgangspunkt i bidraget fra Fagbevægelsens Hovedorganisation arbejde videre med at udforme et kommissorium i forlængelse heraf.
På den baggrund kan regeringen ikke støtte nærværende beslutningsforslag.