Zenia Stampe (RV), 2017-03-24:
Tak for det.
Det har været ikke bare ét, men nogle turbulente år for EU og Europa.
Da Storbritannien stemte sig ud af EU, tror jeg, vi var mange, der begyndte at se de sorte skyer samle sig over Europa.
fuldstændig sammen?
Var det den første brik i dominospillet, hvor alle andre så også ville falde?
Det har været min og jeg tror mange andres bekymring, og nu, i dag, er bekymringerne slet ikke væk, men jeg ser en lille smule mere optimistisk på situationen.
Samtidig har Europa-Kommissionen og alle EU-landene også engageret sig i en, synes jeg, ikke bare konkret, men også åben og konstruktiv debat om Europas fremtid.
Det er et arbejde, som jeg tror sker under indtryk også af det, vi ser rundtomkring os i hele verden.
Det er bl.a. under indtryk af valget af Trump, som jo har betydet, at den liberale verdensorden pludselig står uden leder, og spørgsmålet er så, om det er Europa, der skal påtage sig det lederskab.
Europa er også pludselig i den situation, at vi ikke er fuldstændig sikre på, at USA vil overholde den musketered, som vores sikkerhed i høj grad er baseret på.
Så er der jo Putin og Rusland, som helt tydeligt ikke respekterer det internationale samfunds love og regler, og som udviser stor aggressivitet.
Vi er ved at være sådan nogenlunde igennem og ovre vores krise, men kigger vi ud i fremtiden, og kigger vi på de økonomier, som buldrer derudad lige nu, så kan vi også godt se, at Europas position i den grad er udfordret.
Lige nu har vi tre medlemslande, som er på den økonomiske toptiliste i verden.
Inden for de næste par årtier kan de tre lande meget vel alle sammen være blevet fortrængt fra listen.
Det fortæller os jo noget om, at Europa har været en verdensdel med en særlig stærk position økonomisk og som normskaber, men den position er truet.
Derfor er der også brug for, at vi har fokus på, hvordan vi sikrer, at Europas stadig væk er en stærk region, en stærk økonomi.
Derfor er det vigtigt, at vi står sammen, for sammen er vi stærke, og på den måde kan vi sætte os igennem og være det, som jeg i går hørte en kalde rule makers i stedet for rule takers.
Det er et ret godt argument, synes jeg, for EU er jo oprindelig skabt for netop, som hr. Peter Hummelgaard Thomsen også var inde på, at forhindre, at vi røg i totterne på hinanden.
Men det er også et projekt, der kan sikre, at det er os, der laver reglerne; det er ikke os, der bare følger dem.
For hvad ligger der i rule maker i stedet for rule taker?
Det kan man være, når man har en stærk økonomi, og når man kan spille med musklerne – når man, når man forhandler aftaler, så rent faktisk har nogle muskler at spille med.
Det er jo også argumentet for Danmark for overhovedet at være med i EU.
Men ved at være med i EU er vi rule makers, vi er ikke rule takers.
Men det der med at være dem, der laver reglerne, handler jo så heller ikke bare om at få lov til at lave vores egne regler og ikke bare skulle kopiere andres; det handler også om at kunne påvirke resten af verden.
For et land som Danmark, som har meget høje ambitioner på klima-, miljøog arbejdsmiljøområdet og ordnede forhold på arbejdsmarkedet, er det da fuldstændig afgørende, både at vi kan beskytte de høje standarder hos os selv, men også at vi kan være med til at trække verden i den retning.
Og det kan vi ved at være rule makers og ikke rule takers og ikke bare rule makers over vores egne forhold, men også over hele verden.
Hvis vi skal kunne det, kræver det styrke, så det kan vi jo ikke som 5 millioner mennesker alene.
Derfor er det fuldstændig afgørende ikke bare for vores evne til og mulighed for at forfølge vores værdier herhjemme, men også for vores mulighed for at forfølge de værdier i resten af verden: Der er EU afsindig nødvendigt og vigtigt.
Derfor ser vi med bekymring, men også med stort håb og en vis optimisme på den diskussion, der foregår i EU lige nu, for vi tror ikke bare på den her erkendelse af, at vi er stærkest, hvis vi står sammen, men også på, at det at stå alene ikke er meget værd.
Det kan godt være, at det på papiret betyder suverænitet, men hvad er den suverænitet værd, hvis det er friheden til at kopiere andre?
Er det ikke den situation, Storbritannien bringer sig selv i?
Vil de ikke bare kopiere de standarder og regler, vi har i EU?
Vi er jo deres største eksportmarked.
Og hvis de skal lave en handelsaftale med Canada, vil de så ikke bare kopiere den aftale, Canada har lavet med EU?
Hvorfor skulle Canada lave en ny aftale med Storbritannien?
Der er selvfølgelig noget i forhold til arbejdskraftens fri bevægelighed, hvor Storbritannien får mulighed for at lukke grænsen på en anden måde, end hvis de var blevet i EU.
Men på mange andre områder må man jo bare konstatere, at den suverænitet, de har vundet ved at træde ud af EU, er suveræniteten til at kopiere os andre.
Der siger jeg bare, at det er så meget vigtigere, at vi bliver i samarbejdet, så vi er med til at lave reglerne i stedet for at kopiere dem, og så vi kan påvirke reglerne i den retning, som er typisk dansk, og som handler om social ansvarlighed, og som handler om bæredygtighed.
Derfor vil jeg gerne kvittere for det gode arbejde, synes jeg, som regeringen gør i den forbindelse, og derfor er jeg også glad for, at vi arbejder på en fælles udtalelse, som vi synes er ambitiøs og også afspejler de ønsker, vi har ikke bare til den fremtidige EU-debat i Danmark, men også til EU.