Dennis Flydtkjær (DF), 2020-04-23:
Tak for det.
Det her lovforslag indeholder også flere elementer, og jeg vil bruge hovedparten af min taletid på at snakke om aktiesparekontoen.
Det er jo sådan i dag, at der er en aktiesparekonto, der har en grænse på 50.000 kr., altså som man kan skyde ind i den, og hvor det så foreslås, at den sættes op til 100.000 kr.
Og som det rigtigt er sagt af den foregående ordfører, er det for at øge aktiekulturen.
Og spørgsmålet er jo så: Har vi så fået en øget aktiekultur på den tid, den har fungeret?
Det kan jeg altså ikke se, må jeg ærligt sige, ud fra den beskedne evaluering, der er lavet.
For den siger jo, at de fleste, der har brugt den her ordning, er folk, der i forvejen handler aktier.
Der er omkring 35.000 brugere af aktiespareordningen, hvor langt de fleste i forvejen havde et depot, som de handler aktier fra.
Det har altså ikke givet en øget aktiekultur, så jeg synes ikke, det er en god idé at hæve grænsen.
I øvrigt synes jeg også, det var en sjov debat med Socialdemokratiets ordfører, som siger, at det her er for at skabe øget lighed.
Altså, det er jo helt uomtvisteligt, at det her skaber ulighed.
Og man kan jo godt synes, at det her forslag er en god idé, altså fordi man gerne vil have en øget aktiekultur, men det skaber altså ikke øget lighed.
Det synes jeg er helt uomtvisteligt at man kan konkludere.
Jeg synes, det ville være langt mere oplagt, at vi brugte pengene på noget andet; først og fremmest måske bare – som inspiration fra det foregående lovforslag – på at få et mere simpelt skattesystem.
Aktiesparekontoen er jo sådan en hybrid, der sidder uden på resten af skattelovgivningen på aktieområdet, og som gør, at det bare bliver mere kompliceret og derved gør det endnu sværere for danskerne at gennemskue.
Altså, det er jo i forvejen ikke svært at få et depot i en bank og handle en aktie.
Det er rimelig nemt at håndtere; beskatningen er faktisk ikke svær at finde ud af.
Men nu kommer der så en anden hybrid oven i her, og det gør det altså ikke nemmere, og det er ikke noget, der sådan lige fremmer, at man så synes, at det er simpelt og nemt at lave.
Så jeg synes jo, at man skulle bruge de samme penge på at fjerne nogle af de gakkede afgifter i stedet for.
Det var da noget, der var til at forstå for folk – noget, der kunne gøre, at man måske nemmere kunne håndtere skattesystemet, også for skattevæsenet.
Men jeg vil godt sige – for det er jo en aftale, vi oprindelig selv var med i – at skal man holde pengene i den samme boldgade, og hvis det skal være noget i forbindelse med aktionærer eller andre ting, kunne man da med fordel hæve investorfradraget i stedet for.
Det er jo noget, der gavner unoterede aktier.
Altså, opstartsvirksomheder, som typisk kan have svært ved at skaffe likviditet, ville få noget ud af, at vi i stedet for brugte pengene på at hæve investorfradraget og så gavnede mindre virksomheder.
Man kunne også kigge på aktieindkomstprogressionsgrænsen.
I dag er det sådan, at der er en grænse på 55.300 kr., og der betaler man 27 pct., og over det betaler man 42 pct.
Så hvis man vil gøre noget for dem, som ikke har ret mange aktier, så kunne man jo f.eks. hæve progressionsgrænsen.
Det er bare for at nævne, at der er mange ting, man kunne gøre i stedet for at udvide grænsen på en aktiesparekonto, som der ikke er nogen der bruger, og hvor det ikke er noget, der skaber en øget aktiekultur.
Man kunne også vælge at bruge pengene på f.eks. at gøre det mere attraktivt at få medarbejderaktier – ikke sådan til direktionsgangen, men for den brede skare af medarbejdere er der jo en ordning i dag til, hvordan de kan få medarbejderaktier.
Det kunne også være en mulighed.
Altså, det er jo også at fremme en aktiekultur, at man som medarbejder finder ud af, at man faktisk har en aktiv ejerandel i sin virksomhed.
Det tror jeg faktisk er rigtig sundt, fordi man så også får et større ejerskab til den – en større motivation til selv at gøre en forskel og lave forbedringer, fordi man så trods alt også selv får noget ud af den værdistigning, der kommer.
Det er bare for at sige, at der altså er rigtig mange ting, vi kunne gøre i stedet for.
Så Dansk Folkeparti støtter altså ikke hævelsen af loftet på aktiesparekontoen, og det sætter os jo i en parlamentarisk lidt spøjs situation, som vi så må finde ud af at håndtere, for vi er jo en del af aftalepartierne, som skulle blive enige om at hæve det.
Men når et af aftalepartierne så ikke er enig i at hæve det, hvad gør vi så?
Og jeg har ikke været indkaldt til nogen forhandlinger eller drøftelser om, om vi skulle hæve det eller ej, før vi kom herned i salen, så jeg ved ikke lige, hvordan vi kommer videre herfra.
Og jeg er ærlig talt
også lidt forundret over, at vi har fået lovforslaget herned, for som jeg nævnte, kom der jo en pressemeddelelse fra Socialdemokraterne, som har fremsat forslaget, som sagde, at man ikke skulle hæve det her, fordi det skabte øget ulighed.
Man sagde sågar, at det her ville være med til at skabe en udvikling, der øger vores mistillid til samfundet og vores samfundskontrakt.
Nu er det så en anden argumentation, hvor man siger, at det er noget, der ikke skaber ulighed.
Så jeg undrer mig faktisk over, hvorfor Socialdemokraterne kommer med det her forslag, som ikke var en del af aftalen.
Man har kæmpet imod det før valget og har sendt en pressemeddelelse ud om, at det her var forfærdeligt, og nu foreslår man det så alligevel selv.
Men konklusionen på min tale her er, at jeg synes, vi skulle bruge de her penge på noget andet.
Vi kunne generelt gøre skattesystemet simplere.
Og hvis det endelig var sådan, at man i aftalekredsen ville bruge dem på aktionærer og investeringer, skulle man måske øge investorfradraget i stedet for.
Det er i hvert fald noget, der kommer de unoterede aktier til gode, altså hvor små virksomheder kunne tænke, at det da ville være bedre.
Så vi er åbne over for at kigge på andre løsninger, men jeg synes ikke, det er en god idé at hæve loftet på aktiesparekontoen.