Signe Munk (SF), 2021-05-11:
Selv om hr. Morten Messerschmidt jo er et venligt menneske, er jeg ikke sikker på, at han ville billige, hvis jeg nu tog de 5 minutter og lagde til mine 10 minutter – nej, jeg vil holde mig til den tid, der er til rådighed for SF.
Det, man jo også bare altid skal huske på, er, at selv om man er på vej, er man ikke nødvendigvis i mål, og sådan er det også med den grønne omstilling af energisektoren her i Danmark.
Vi kan jo egentlig også se det, når vi bare kigger på de tørre tal: VE-andelen i energiforbruget i 2030 står med den nuværende indsats altså kun til at være 58 pct., og VE-andelen i strømmen kommer jo ganske vist op og lige bliver 100 pct., men så falder den faktisk lidt igen.
Så vi skal jo fortsætte med at drive mere grøn energipolitik frem mod 2030.
Det samme gælder jo gasnettet, for selv om det er på vej ind i den grønne omstilling, vi har oplevet med strømmen, når vi stadig væk kun 73 pct. biogas i nettet i 2030.
Så det er bare for at sige, at der stadig er meget vigtig grøn omstilling, som skal sikres i den danske energisektor.
I SF er vi fulde af gode forslag, som kan bruges til at bringe os helt i mål med den grønne omstilling af energisektoren.
Det er at komme helt af med de private gasfyr.
Det er at få naturgas, olie og kul helt væk i fjernvarmen.
Det er at følge VE-opstillingen til dørs.
Det er at få skubbet til power-to-x, eller som ministeren ganske rigtigt sagde, og som er det, jeg ynder at kalde det, nemlig strøm-til-noget, som det må være på jysk, og få det flyttet fra demonstration til produktion.
Vi kan også stadig spare mere på energien, så der er en masse mere, vi kan gøre.
Redegørelsen beskriver jo også klart og tydeligt, at klimamålet i Parisaftalen, altså det der med at holde temperaturudviklingen under 2 grader og allerhelst under 1,5 grader, ikke kun kræver, at Danmark gør en stor indsats.
Det kræver jo, at udlandet er med.
Man kan også se ud af den her redegørelse, at Danmark hjælper resten af verden med deres grønne omstilling, og meget tydeligt er det, når man zoomer ind på de energisamarbejder, vi har med resten af verden.
Men det gør det.
Det er jo ikke sådan, at man i USA ville have bedt Danmark om at komme og fortælle om, hvordan man får stillet flere havvindmøller op, hvis ikke Danmark havde gjort det.
Det er jo ikke sådan, at man i Ukraine havde ringet til den danske Energistyrelse og spurgt, om ikke de har et teoretisk godt bud på, hvordan man får mere vedvarende energi ind i energisystemet.
Det er jo, fordi vi har gjort det.
Så hver gang der skulle komme den forvildelse i debatten, at det ikke nytter noget, at Danmark går foran i den grønne omstilling, så kan man spare sig de mange ord og udlevere energiredegørelsen for 2021.
Et andet meget vigtigt fremskridt, som vi gjorde i 2020, er en sag, som står mig personligt nær, som også står SF meget nær, og som i virkeligheden illustrerer meget tydeligt, hvad det er for nogle vigtige fremskridt, Danmark gør i de her år, og det var at sige klart og tydeligt til resten af verden: Jovist har olie- og gasproduktion i den danske Nordsø været en stor del af den danske identitet, særlig i Esbjerg og for de mennesker, der har arbejdet ude på de her boreplatforme, og jovist har det været en stor del af den danske selvforståelse, at man var et olieproducerende land – vi er et af de største olieproducerende lande i Europa – men nu er det slut, og nu sætter vi en stopdato i 2050.
Hvorfor var det så vigtigt for SF og for mig?
Det var, fordi det jo netop er at vise resten af verden, at i Danmark tror vi fuldt og helt på den grønne energiomstilling.
Vi skruer både ned for forbruget af naturgas og af olie, men også for produktionen, og vi siger faktisk, at i 2050 er det slut.
Det er stoppet, vi annullerede den ottende udbudsrunde.
Jeg er helt sikker på, at der findes klimaaktivister i resten af verden, at der findes grønne politikere, og at der findes håbefulde unge, som kommer til at pege på deres regeringsledere og på deres politikere og sige: I kan også lukke for hanerne, I kan også give det helt afgørende bidrag til at nå Parisaftalens mål og lade en stor del af de fossile reserver blive i jorden, for det har Danmark gjort; de har taget det skridt.
Og der er ingen tvivl om, at hvis man vil gøre en forskel som et lille land, skal man gå forrest, for at bruge klima-, energi- og forsyningsministerens ord.
Vi har jo også taget andre historisk vigtige skridt, og det er historisk vigtige skridt.
Det er ikke dem alle sammen, men det at begynde at bygge energiøer ud for den danske vestkyst og i Østersøen er det.
Og hvorfor er det så det?
Jo, det er jo igen, fordi vi lægger en vigtig trædesten til den elektrificering, som resten af Europa også skal igennem, nemlig at tage de store visioner, der jo er for at få havvindmøller ud i Nordsøen, og få dem gjort praktiske.
Igen går den grønne omstilling fra at være noget, der teoretisk set måske kan lade sig gøre, til noget, der sker i virkeligheden.
Afslutningsvis er der altid den vigtige sætning i energi- og klimapolitikken, nemlig at vi er godt på vej, men at vi ikke er i mål, og SF har rigtig mange gode idéer til de næste skridt i den grønne omstilling af energisektoren.