runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Johanne Schmidt-Nielsen (EL), 2017-01-20:
Altså, det er to ting, ordføreren tager fat i.
Hvis vi starter med det her med kontanthjælpssystemet, vil jeg sige, at der for mig at se slet ikke er nogen tvivl om, at det, at der desværre findes en ret stor gruppe kvinder med minoritetsbaggrund i Danmark, som får 0 kr. ind på deres konto, og som skal gå hen til deres mand med hatten i hånden – skulle jeg til at sige – og sige, at de gerne vil have penge til en busbillet, eller at de vil bede om penge til at købe noget til børnene eller til at gå ud at handle, er et ualmindelig dårligt udgangspunkt for frigørelse.
Det er jo netop derfor, at det altid har været et hovedtema for kvindebevægelsen at sige, at vi bliver nødt til at sikre kvinders økonomiske uafhængighed, for det er forudsætningen for, at de kan sige fra over for deres mand.
Det er simpelt hen for skævt et magtforhold mellem mand og kvinde, man skaber, når kvinder har 0 kr. at leve for.
Martin Henriksen (DF), 2017-01-20:
Jeg ved ikke, om ordføreren vil give mig ret i følgende påstand, altså at der er større problemer inden for de muslimske miljøer i Danmark, end der f.eks. er inden for de kristne miljøer, når det eksempelvis handler om social kontrol.
Så mener ordføreren ikke, at det, at der f.eks. ikke er religionsfrihed inden for islam – det er jo en udbredt fortolkning – er et selvstændigt argument for at gå imod den islamisering, der er i samfundet, og et selvstændigt argument for at sørge for, at der ikke bliver ved med at komme bølger af muslimske migranter til landet?
Det er det ene spørgsmål ...
Johanne Schmidt-Nielsen (EL), 2017-01-20:
Der findes jo desværre alt, alt for mange kvinder i Danmark, som udsættes for vold af nuværende og tidligere partnere, og det gælder både kvinder med etnisk dansk baggrund og kvinder, som har anden etnisk baggrund end dansk.
Der er til gengæld ikke nogen tvivl om, at den negative sociale kontrol er større i visse etniske minoritetsmiljøer.
Vi ved f.eks., at det i forhold til nogle af kvinderne fra disse miljøer, som flygter fra deres familie – i modsætning til den danske kvinde, som får bank af sin mand, og hvor det kun er manden, om jeg så må sige, hun kæmper med – så er hele familien, der skal gøres op med. Det kræver, at vi har et system, som står klar til at hjælpe hende på en anden måde, end når det bare er manden, der skal gøres op med, og det skal vi tage alvorligt.
Og det er vi begyndt på at gøre.
Jeg synes, vi kunne lytte mere til de kvindekrisecentre, som faktisk har rigtig mange gode ideer til, hvordan vi kunne styrke de her kvinders position.
Søren Espersen (DF), 2017-01-20:
Tak for det.
Jeg hørte det hele, og jeg tror også, at jeg forstod det hele, så det er fint.
Må jeg ikke nok sige til det her med at være et åbent land og åbne sig for omverdenen og invitere dygtige arbejdere og eksperter til landet, at det er fuldstændig korrekt.
Det er i øvrigt noget, der har eksisteret lige så langt tilbage, som jeg kan huske.
Det var også derfor, at jeg nævnte den her situation med min egen kone, der kom til landet lang tid før arbejdskraftens fri bevægelighed, og som fik job og arbejdstilladelse med det samme.
Jeg vil gerne have, at den liberale ordfører bekræfter, at det med at få eksperter til Danmark og få en åbenhed i den forstand ikke har noget som helst at gøre med det, som vi nu kalder arbejdskraftens fri bevægelighed, at det altså også eksisterede før, hvor det netop var sådan, at vi kunne vælge og vrage mellem, hvem der kom ind.
Christina Egelund (LA), 2017-01-20:
Jeg går ud fra, at hr. Søren Espersen hentyder til, at det med arbejdskraftens fri bevægelighed er i Europa, og at det har medført det indre marked.
Det er jo rigtigt, at Danmark ikke var omgivet af en mur, så der ikke var adgang for udlændinge, før vi fik den fri bevægelighed, men det ene udelukker ikke det andet, og der er ikke nogen tvivl om, at det, at man har arbejdskraftens fri bevægelighed, har medført en åbning for folk, der kommer til Danmark primært fra Østeuropa for at tage et job i Danmark.
Vi fik for ikke så lang tid siden en opgørelse, som viser, at det faktisk netto er en rigtig god forretning for Danmark.
Derfor er der ingen modsætning mellem at have en åben tilgang til indvandring for folk, der gerne vil arbejde, og som er eksperter, som hr. Søren Espersen formulerede det, og så at være en del af det europæiske samarbejde.
Det ligger sådan set fint i tråd med hinanden.
Johanne Schmidt-Nielsen (EL), 2017-01-20:
Det er sådan med islam som med alle andre religioner, at de kan tolkes på et utal af måder, og jeg synes, der er nogle, der tolker islam på en måde, som jeg finder menneskefjendsk, altså f.eks. det her med, at kvinden skal dække sig til, fordi de stakkels mænd så ellers ligesom ikke kan lade være med at overfalde dem.
Det er både et ualmindelig kvindefjendsk synspunkt, og det er også et mandefjendsk synspunkt.
Tænk hvor respektløst det er over for mænd at sige, at de simpelt hen ikke kan styre sig, hvis ikke kvinden er dækket til.
Sådan er der nogle, der tolker islam, og det synes jeg er tosset.
Så er der nogle, der tolker kristendommen på tossede, tossede måder, som jeg synes er kvindeundertrykkende, og som jeg synes er mandeundertrykkende.
Sådan er det med det meste.
Martin Henriksen (DF), 2017-01-20:
Tak for det.
Og tak til statsministeren for talen.
Jeg kunne godt tænke mig at spørge ind til, hvad der er Venstres, men også regeringens holdning til islamiske symboler i det offentlige rum.
For der er jo repræsentanter for Venstre, repræsentanter for regeringen, der har sagt, at man ønsker at tage et opgør med disse symboler, fordi man har den opfattelse, at det er med til at splitte befolkningen ad.
Så jeg vil gerne høre, om statsministeren kan bekræfte, at det er regeringens politik, at man ønsker at tage et opgør med islamiske symboler i det offentlige rum, og hvis det er det, hvordan man så agter at tage det opgør.
Lars Løkke Rasmussen (V), 2017-01-20:
Fører det så til, at man skal tage et lovgivningsmæssigt opgør med, hvad der vil være religiøse symboler?
Det er jo lidt en anden diskussion.
Altså, vi har religionsfrihed i Danmark, og derfor er det jo ikke så simpelt, at vi bare kan plukke visse religiøse symboler ud og sige, at lige i forhold til dem laver vi forbudslovgivning.
Og derfor kommer man meget hurtigt – hvis man går praktisk til værks og flytter det fra at være den her holdningsmæssige diskussion med de hurtige bud – ind i en mere kompleks diskussion, der handler om, hvorvidt vi overhovedet vil have religiøse symboler i det offentlige rum.
Og det ønsker jeg ikke at lovgive imod – for nu at gøre det kort.
René Gade (ALT), 2017-01-20:
Tak, og tak for debatten.
Der har været rigtig mange gode indlæg i dag, og jeg ved ikke, om jeg er blevet klogere, men jeg synes i hvert fald, at jeg er blevet glad for netop den enighed, der har været i mange situationer.
Hver gang jeg hører Venstres ordfører på området, hr. Jakob Ellemann-Jensen, eller statsministeren udtale sig i flere minutter ad gangen – i modsætning til når det kun lige er kort i pressen – så bliver jeg altid så glad, for det er jo rigtigt for pokker.
De herrer samler os – også i dag fra talerstolen.
Derfor kunne jeg godt tænke mig at stille et spørgsmål til statsministeren: Selv om der kan være uenighed om, hvordan vi skal gøre tingene, og hvilken politik der skal føres, kunne man så ikke i Venstre kigge lidt tilbage og så sige: Vi vil ikke tale så meget om en strammerkurs, men mere om en oplysningskurs?
For de elementer, der kommer fra statsministeren i dag, er, at man skal forstå, hvad det bagvedliggende problem er, i stedet for kun at behandle symptomerne.
Altså, hvis vi kunne komme med det standpunkt her fra Folketinget, at vi i højere grad vil prøve at hjælpe hinanden med det, kan vi være nok så uenige om analysen og grine lidt ad hinanden på venstrefløjen og højrefløjen.
Men hvis vi bare var enige om analysen, tror jeg, vi ville oplyse danskerne – og os selv – på en måde, der gjorde, at vi ville kunne træffe langt bedre beslutninger og undgå den her splittelse, der er.
Lars Løkke Rasmussen (V), 2017-01-20:
Tak for det.
Det kan være, at svaret ligger i den her betragtning om, at det er, hver gang man hører os tale flere minutter ad gangen – og det gør vi jo gerne!
Og jo flere steder, man kan inviteres til at få lov at tale flere minutter ad gangen, i stedet for sound bites på 15 sekunder, jo gladere bliver jeg.
Det kan godt være, at tv-seerne og nyhedsjournalisterne bliver desto mere slukørede, men det er jo nok et vilkår.
Men der er jo den alvor nede bag ved det, at det er rigtigt, at i sådan en nyhedsmættet debat, som vi har i Danmark, kan nuancerne hurtigt forsvinde, og det er sjældent, der er plads til mere end én vinkel ad gangen.
Og så bliver det enten det ene eller det andet.
Jeg tillader mig altså at stå på to ben og have to øjne åbne også i den her debat.
Ja, der er godt nok udfordringer, og ja – for også at foregribe senere spørgsmål – det er også til at få øje på, at der konkret knytter sig flere problemer til islam end til den moderne fortolkning af kristendommen, vi har i Danmark.
Det er helt åbenlyst, og det er tunge problemer.
Og hvis vi kun taler til det ene eller taler til det andet, taler vi forbi problemet.
Det er jo derfor, mit eget parti selv gik til valg på det synspunkt, der hedder: Vi ønsker et åbent Danmark for dem, der kan og vil, men vi ønsker et lukket Danmark for dem, der ikke vil.
For vi må gøre begge dele samtidig.
René Gade (ALT), 2017-01-20:
Jeg siger tak for et fyldigt svar, og jeg skal nok gøre det kort.
Jeg vil igen spørge til strammerkursen eller strammerkampagnen, når vi netop har erkendelsen af, at det er meget få nuancer, der kommer med i medierne, for så mener jeg også, at man har et ansvar for som regering at undlade at fostre disse misforståelser og denne splittelse ved ikke gentagne gange er tale om en strammerkurs som noget entydigt godt.
Jeg er helt med på, at der skal ske stramninger nu og her enkelte steder, men hvordan vi så gør det, og om stramningerne er i forhold til at lukke folk ude eller at oplyse de folk og sikre sig, at de kommer på rette kurs, kan vi så være uenige om.
Lars Løkke Rasmussen (V), 2017-01-20:
Jamen det er jo trist, hvis det i virkeligheden er Folketingets taletidsregler, der så gør, at vi ikke får nuancerne i debatten, men dem må vi respektere; dem har vi selv lavet, og så kan vi jo ikke klage over, at journalisterne vil have korte svar.
Jeg har 30 sekunder.
Det er ikke det ene eller det andet, det er begge dele – og det er så en gentagelse.
Jeg talte med en tidligere islamist, som har revurderet sit syn på alting, og som gav mig dette råd: Hvis vi skal løse det her, skal du gøre det, at du i al hemmelighed instruerer politiet og alle myndighederne om at slå hårdt ned på det hele og sætte folk i fængsel osv., og så skal du i al åbenhed tage ud i de her byområder og række hånden frem til de unge mennesker, som egentlig gerne vil Danmark.
For det, at du slår hårdt ned, bliver misbrugt i de her miljøer til at skræmme dem, der egentlig gerne vil Danmark, til at sige: I kan selv se, de kan ikke lide os.
Det er jo et godt råd, bortset fra at det ikke kan effektueres, for der findes ligesom ikke den metode, hvor vi i al hemmelighed kan give politiet øgede kompetencer til at slå ned på de her gangstere eller i al hemmelighed kan sørge for, at vores retsvæsen slår ned på religiøse forkyndere, der misbruger vores ytringsfrihed.
Derfor skal de der stramninger jo foretages i det åbne rum.
Det kan jo ikke være anderledes.
Altså, vi lever i et åbent demokrati, og så har vi bare alle sammen et ansvar for at få udtrykt os med nuancer.
Claus Kvist Hansen (DF), 2017-01-20:
Tak for det, og tak for mange gode ord fra statsministeren.
Statsministeren har adskillige gange her i dag refereret til et besøg i Vollsmose i går, så vidt jeg forstår, og nu deltog jeg jo ikke, men sådan som jeg har forstået det, blev statsministeren opsøgt af en bandeleder derude, som gav hånd til statsministeren.
Set med mine øjne var det faktisk sådan, at her har vi en bandeleder, der går frem og siger: Her bestemmer jeg, velkommen, hr. minister, farvel igen, men jeg bestemmer her.
Jeg håber selvfølgelig, jeg tager fejl.
Hvordan var statsministerens oplevelse af at have trykket hånd med en bandeleder?
Lars Løkke Rasmussen (V), 2017-01-20:
Og min mor har opdraget mig på den måde, at når folk rækker hånden frem og siger goddag, så jeg rækker jeg også min frem og siger goddag.
Når det er sagt, er jeg da sådan set lidt enig i den analyse, der her bliver lavet, for det er da ikke i orden.
Det er da ikke i orden, at repræsentanter for et kriminaliseret miljø på den måde forsøger at tage ejerskab og skal være de første, der byder en minister – her var det så mig – velkommen i et boligområde.
Det er da ikke i orden, og det er da et symptom på, at der er et eller andet, der er galt.
Derfor har jeg også udtrykt ærgrelse over, at jeg ikke vidste, at det var en højkriminel, jeg trykkede i hånden, for så ville jeg jo ikke have sagt tak, så ville jeg have sagt, hvad jeg mente om ham, nemlig at det er helt, helt utilstedeligt, at den form for opførsel kaster lange, lange skygger over en masse børn og unge i en bydel i Odense, som faktisk har den samme ambition som børn og unge i alle mulige andre bydele i Danmark, nemlig at passe deres skole, have fritidsaktiviteter, have et fritidsjob, lære noget mere, komme ud engang og få et arbejde og stifte en familie.
Det er da absolut ikke i orden, så det var bestemt ikke nogen behagelig oplevelse.
Bortset fra at jeg i situationen ikke vidste, det var ubehageligt; det stod mig først klart bagefter.
Jeg er helt enig i, at det ikke er nok at sige tingene, hvis ikke man gør noget ved det.
Det er også derfor, vi gør noget ved det.
Det er ting, som jeg så ikke ved om ville stå, hvis flertallet i det her Folketing skiftede.
Jeg kan forstå, at man i Det Radikale Venstre og til venstre for det mener, at de her ting skal fjernes.
Socialdemokratiet har været imod, da vi lavede det, og vil ikke give nogen som helst melding på, om det så skal laves om, hvis man fik magt, som man har agt.
Så det svæver jo totalt i det uvisse, men det er jo om at gøre noget ved det, og jeg vil da gerne helt åbent sige, at det også er båret af, at vi kan se, at der i det stigende antal kontanthjælpsægtepar, der har været, i højere og højere grad er en etnisk slagside, i den forstand at der er et stadig større antal af kontanthjælpsægtepar, som altså har en anden etnisk baggrund end dansk, en anden etnisk baggrund end en vestlig.
Og derfor gemmer der sig nede bagved et kulturelt problem, og det skal vi gøre noget ved, og den effektive metode at gøre det på er simpelt hen at indrette systemerne sådan, at vi, altså også økonomisk, motiverer de her ægtepar til at gå i beskæftigelse.
Det er regeringens politik, og det er jo den politik, der ville blive bragt i fare, hvis det, der er i dag er mindretallet, blev et flertal.
Johanne Schmidt-Nielsen (EL), 2017-01-20:
Det er såmænd ikke et spørgsmål, men bare en kommentar til hr. Søren Espersen.
FN er kommet med en rapport i juni sidste år, hvori man slår fast, at omkring 65 millioner mennesker er på flugt i verden.
En del af dem er internt fordrevne i egne lande, og andre er tvunget på flugt fra det land, de kommer fra.
Det er ikke sådan, at tallet har været på så højt et niveau mange år i træk, det er et meget højt antal mennesker, som er tvunget på flugt nu.
Så vi står i en særlig situation.
Der har ikke stabilt over en lang årrække været 65 millioner på flugt i verden.
Søren Espersen (DF), 2017-01-20:
Nej, men hvis jeg har sagt et forkert tal, så beklager jeg.
Det, jeg egentlig holdt mig til, var, at der ikke på noget tidspunkt siden anden verdenskrig – det er det, jeg har set – har været under 40 millioner både eksternt fordrevne og internt fordrevne.
Det er i sig selv et kolossalt stort tal, der så, ja, det erkender jeg, er større nu, men muligheden for netop at komme omkring er jo nu blevet af en sådan karakter, at det er problemet i sig selv.
Det var det jo ikke i 1945.
Der kunne man jo ikke lige tage flyveren alle mulige steder fra.
Det er vel det, der egentlig er forskellen.
Men hvis jeg har sagt et forkert tal, så beklager jeg.
Anders Samuelsen (LA), 2017-01-20:
Der er så ikke mere at foretage i dette møde ud over at sige tak til alle deltagere for dagens indsats i folkestyrets tjeneste.
Folketingets næste møde afholdes tirsdag den 24. januar 2017, kl. 14.00.
Jeg henviser til den dagsorden, der fremgår af Folketingets hjemmeside.
Jeg skal i øvrigt henvise til ugeplanen, der fremgår af Folketingets hjemmeside.
Mødet er hævet.
Claus Kvist Hansen (DF), 2017-01-20:
Tak for det.
Jeg bebrejder naturligvis ikke statsministeren at blive opsøgt af en kriminel.
Men det får mig til at tænke lidt på, hvad jeg for en halv time siden talte med hr. Jakob Ellemann-Jensen om, nemlig at nogle gange er det måske meget godt, at man kommer nogle vanskeligheder i forkøbet ved at være lidt hård i lovgivningen, sådan med forebyggende karakter, i stedet for som nu at stå og konstatere, at her er sket et skred.
Den situation, som statsministeren oplevede i går, er jo for mig et udtryk for, at der er sket et skred.
Jeg håber selvfølgelig så, at statsministeren i fremtidig lovgivning så også vil have det forebyggende sigte med i betragtning fremfor udelukkende det efterfølgende, nemlig det reparerende sigte.
Martin Henriksen (DF), 2017-01-20:
Men vi har jo i mange, mange år – jeg tror, at man kan gå 10 år tilbage i tiden – hørt udtalelser fra Venstrefolk og medlemmer af Dansk Folkeparti, De Konservative, Socialdemokratiet og alle mulige andre partier om, at vi nu skal tage et opgør med islamiske symboler og religiøse symboler i det offentlige rum, fordi de fylder for meget.
Og man har jo typisk i de her diskussioner henvist til islam, islamisme, eller hvad man nu vil kalde det.
Men i takt med at man har haft den debat, er antallet af de her symboler i det offentlige rum jo sådan set steget.
Så kunne man ikke tænke sig, at på et tidspunkt bliver det nødvendigt at lovgive imod det – eksempelvis ved at sige, at religiøs hovedbeklædning i folkeskoler eller i skoler, der modtager tilskud fra det offentlige, ikke er tilladt?
For vi kan se, at selv om man ønsker at tage det holdningsmæssige opgør – og det er fint – så fører det jo ikke til, at der kommer færre af disse symboler.
Faktisk kommer der jo gradvis flere, så på et eller andet tidspunkt må man gøre op med sig selv og sige, at den strategi, man har forfulgt i forhold til at mindske antallet af de her symboler i det offentlige rum, ikke har virket.
Lars Løkke Rasmussen (V), 2017-01-20:
Altså, det er jo sådan set det store spørgsmål.
Vi har sammen med hr. Martin Henriksens parti jo strammet lovgivningen og også indført strafansvar for folk, der ligesom tvinger den her symbolik ned over andre.
Men jeg vil gerne sige, at jeg jo meget hellere vil kæmpe for en muslimsk pige, der selv tager sit tørklæde af, end at lave lovgivning, der gør, at hun ikke må tage det på – hvis man kan udtrykke det på den måde.
Og det kan man ikke tage som et udtryk for, at jeg ikke kerer mig om, at den her symbolik vinder indpas.
Altså, jeg synes, det er en udfordring.
Men det er jo vokset op over en generation af mange forskellige grunde, og man får det ikke til at gå væk ved at lave et enkelt lovindgreb, der handler om, at et bestemt symbol, der knytter sig til det, skal fjernes.
Det er rigtigt, at den her diskussion også har pågået i mit eget parti, ligesom den pågår i andre partier, og det hænger vel sammen med, at det her er dilemmafyldt.
Der er en holdningsmæssig vilje, vi gerne vil sætte igennem, og den kommer så bare med en pris – fordi vi også lever i et samfund, hvor vi har en lighedsgrundsætning og ligebehandlingsprincipper og i øvrigt religionsfrihed.
Og jeg tror, at vi risikerer at gå skævt af hinanden, hvis vi bliver hængende i de der symbolske elementer, som nok alligevel ikke får problemet til at gå væk, frem for at adressere de bagvedliggende problemer mere åbent.
I min optik handler det om en hård retspolitik; det handler om en indvandringspolitik, hvor vi ikke lader problemet vokse sig større; det handler om at have en arbejdsmarkedspolitik og en sociallovgivning, der så at sige masserer folk til aktiv deltagelse; det handler om at gribe hårdt ind over for forkyndere, der misbruger deres position.
Det handler altså om den type ting og så i øvrigt om noget boligpolitik, der handler om at give ghettoerne tilbage til det omkringliggende samfund.
Johanne Schmidt-Nielsen (EL), 2017-01-20:
Tak for det, og tak til statsministeren.
Særlig tak for, at statsministeren til sidst bruger noget tid på at tale om det her med, hvor ualmindelig vigtigt det er, at vi ikke generaliserer, altså at vi på den ene side kan tale om de problemer, der er i minoritetsmiljøer, men på den anden side sørger for ikke at sige, at alle, som f.eks. er muslimer i Danmark, er et problem for det danske samfund, for sådan er det selvfølgelig ikke.
Jeg vil spørge til kvoteflygtninge, og det vil jeg, fordi statsministeren siger, at statsministeren efterlyser et asylsystem med færre uretfærdigheder.
Det er jeg er enig i vi har behov for.
Tænk, hvis vi kunne komme uden om kriminelle menneskesmuglere.
Tænk, hvis vi kunne sørge for, at de, som har det største behov, også er dem, der får beskyttelse.
Tænk, hvis vi kunne blive bedre til at aflaste nærområderne.
Det er jo netop det, FN's kvoteflygtningesystem kan, og derfor synes jeg, det er så ualmindelig svært at forstå og så dårligt et signal, at regeringen har valgt ikke længere at tage imod 500 kvoteflygtninge om året.
Hvordan hænger de to positioner sammen, statsminister?
Lars Løkke Rasmussen (V), 2017-01-20:
Jeg synes, det hænger meget enkelt sammen.
Jeg er sådan set grundlæggende enig i, at det var langt bedre, at vi ikke havde spontane asylansøgere, og at vi så tog folk ind via kvote.
Altså, fordøren ville være, at vi havde et system, hvor der var styr på EU's ydre grænser, man søgte ikke spontant asyl, man søgte ind via et kvotesystem – det ville være en fordør, altså FN's kvoteflygtningesystem.
Bagdøren i det her billede, jeg nu står og finder på, er det her spontane influx, hvor man altså kommer hele vejen fra Afrika, Afghanistan eller et andet sted og hele vejen op i Europa, og pludselig står man så i Danmark og har noget, der minder om et retskrav.
Jeg så hellere, at folk kom ind ad fordøren, men det kræver jo, at vi får lukket bagdøren først, for vi kan ikke både det ene og det andet, for antal betyder noget.
Og det er jo også der, debatten har flyttet sig i Danmark over en årrække.
Jeg hører ingen partier, der siger, at antal ikke betyder noget.
Det kniber så lidt med at få venstrefløjen til at sige, hvor mange vi så har plads til, for hver gang vi andre strammer, strammer vi for meget.
Men antal betyder noget.
Johanne Schmidt-Nielsen (EL), 2017-01-20:
For det andet: Lige nu er asyltallet lavt – så kan vi diskutere, hvad det skyldes.
Jeg tror, at en hovedårsag er, at Balkanruten er lukket og aftalen med Tyrkiet, men jeg tror også, at familiesammenføringsstramningerne betyder noget, også selv om jeg er uenig med dem, men uanset hvad er antallet af asylansøgere lavt i Danmark nu.
Hvor langt skal det ned, før Danmark igen kan tage kvoteflygtninge?
Dan Jørgensen (S), 2017-01-20:
Det er vi da enige i.
Det tror jeg bare at statsministeren har sagt rigtig mange gange før, og at også andre statsministre før ham har sagt i 30 år, men hvad nytter det at sige det, hvis man ikke er villig til at gøre det, der skal til?
Så hvorfor er det, at det virker for en gruppe, men at det ikke vil virke for den her gruppe?
Og så kan statsministeren da godt tale sådan lidt hånligt om et hygiejnekursus, men jeg brugte det faktisk som et ret konkret eksempel.
For vi ved, at der er mange af de her indvandrerkvinder, som arbejder i køkkener, og at det måske bare lige er det der lille skub, der skal til, for at de kan komme ind i servicebranchen.
Det kunne selvfølgelig også være en anden type kursus, men det er bare for at sige, at vi jo her ikke taler om lange videregående uddannelser.
Vi taler måske om en kortere uddannelse, som kan være det, der skal til, for at få dem ud på arbejdsmarkedet.