Jane Heitmann (V), 2017-10-27:
I dag behandler vi et lovforslag, som dels skal gøre op med forbuddet mod dobbeltdonation, dels ændre reglerne for kastration, et lovforslag, som vil have stor betydning for de barnløse par, som på grund af en sundhedsfaglig udfordring ikke kan eller kun med stor risiko vil kunne sætte børn i verden.
Fremover vil de opleve en helt ny verden åbne sig, forhåbentlig.
Mange mennesker i Danmark har svært ved at få børn.
Ja, man kan jo næsten kalde infertilitet for en folkesygdom, og det er både trist og ulykkeligt, hvis man ønsker sig børn, når man ingen kan få.
Mange kan få hjælp af dygtige læger i det danske sundhedsvæsen, mens andre må indstille sig på et barnløst liv, desværre.
Men der er også par eller enlige, som faktisk godt kan få børn, men hvor risikoen for, at barnet fødes med alvorlige handicaps eller en alvorlig arvelig sygdom, er så stor, at det kan være vanskeligt at se sig ud af det, ligesom der er situationer, hvor f.eks. hverken manden eller kvinden har befrugtningsdygtige kønsceller.
Sådanne situationer er dybt ulykkelige, og der har hidtil ikke være meget hjælp at hente, men nu lysner det forude.
For med lovforslaget her ophæver vi forbuddet mod dobbeltdonation, således at dobbeltdonation nu bliver lovligt, hvis brugen af donoræg og donorsæd er sundhedsfagligt begrundet.
Vi er her i Venstre helt på linje med Det Etiske Råd, som har behandlet de etiske problemstillinger omkring ophævelse af forbuddet mod dobbeltdonation.
Og lad det være sagt med det samme: Det har ikke været nogen let beslutning at nå hertil, for der er en række etiske problemstillinger forbundet med ophævelsen
, f.eks. Når man tillader dobbeltdonation, fratager man jo i udgangspunktet også barnet kendskab til sit genetiske ophav, for barnet vil ikke være genetisk beslægtet med hverken mor eller far, og man kan jo med rette stille det spørgsmål, om vi ikke alle sammen har krav på at kende vores genetiske ophav, altså vide, hvem vi er, som Dansk Folkepartis ordfører jo var inde på.
Men for os i Venstre er det og har det været afgørende, at barnet har mulighed for at kende til sit genetiske ophav, altså mindst en forælder, og derfor er jeg glad for, at lovgivningen er indrettet, således at børn undfanget ved dobbeltdonation fremover vil have mulighed for at kende identiteten på mindst en forælder.
Det forudsætter naturligvis, at den ikkeanonyme donor har valgt at være kontaktbar, og at de forældre, der har fået børn ved dobbeltdonation, fortæller barnet om sit ophav.
Det er der ingen garanti for, men det er der jo heller ikke ved f.eks. adoptivbørn.
Jeg har stor tillid til, at forældre vil deres børn det bedste.
Jeg har noteret mig, at LGBT Danmark gerne ser, at lesbiske par får samme muligheder for dobbeltdonation, når lovforslaget her tilrettes,
således at det ikke udelukkende er på en medicinsk indikation, at dobbeltdonation kan iværksættes.
Og jeg vil gerne gøre det klart, at vi fra Venstres side er åbne for, at lesbiske par får den samme mulighed, blot man selv afholder de udgifter, der følger med, men jeg er naturligvis også bevidst om, at andre har andre udgangspunkter og synspunkter.
Den anden del af lovforslaget handler ikke om graviditet, men om køn, nærmere bestemt transkønnede.
For sagen er den, at Danmark, som vi har tradition for, er gået forrest i kampen for at anerkende transkønnede som værende ikkepsykisk syge, men en minoritetsgruppe på linje med andre minoritetsgrupper i vores samfund.
Helt konkret har Danmark valgt at gøre op med WHO's diagnosekodesystem og etableret en særskilt dansk løsning, således at koderne for transkønnede ikke længere fremgår af kapitlet om psykiske lidelser og adfærdsmæssige forstyrrelser.
Det er en milepæl, og jeg er både stolt over og glad for, at vi i Venstre valgte at gå hele vejen og ændrede koden fra 1. januar i år.
Nu justerer vi så sundhedsloven, så den også bliver tidssvarende.
Det betyder, at kravet om, at Sundhedsstyrelsen skal godkende kastration som led i et kønsskifte, ophæves, og fremover vil ansvaret påhvile dels den forløbsansvarlige læge og dels kirurgen, der skal sikre, at patienten har givet informeret samtykke.
Kastration, uanset om man er mand eller kvinde, er irreversibel, og derfor er det afgørende, at patienten giver informeret samtykke, men også at man sikrer sig, at patienten f.eks. ikke er psykisk syg eller af andre grunde ikke er klar over konsekvensen af et irreversibelt indgreb. Tolerance og frihed er værdier, som vi værner om i Danmark, og som vi værner om i Venstre.
Med lovforslaget sender vi et klart signal om, at vi følger med tiden, og at vi bruger de nye muligheder efter nøje overvejelse, og det er, uanset om man er kommende mor eller far, er transkønnet eller er et af de børn, der i fremtiden vil blive født, uden at deres forældre er en del af deres genetiske ophav.
Venstre kan støtte lovforslaget som fremsat, og jeg skal hilse fra De Konservative og sige, at De Konservative også støtter lovforslaget.