Alex Ahrendtsen (DF), 2018-11-08:
I dag er det jo sådan, at kommunen i samråd med forældrene bestemmer, om et barn skal begynde et år senere i skole; forældrene har ikke noget ensidigt krav på det.
Jeg anerkender hensigten, og jeg har også læst beslutningsforslaget med interesse, men jeg synes også, at forslagsstillerne farer lidt vild, for i Danmark har vi ikke skolepligt, men som et af de få lande i verden har vi undervisningspligt, og denne undervisningspligt begynder, når barnet er 6 år.
Forældrene har fortsat ansvaret for barnet; det er ikke kommunen, det er ikke skolen.
Forældrene kan så vælge at bruge deres undervisningspligt ved at sende barnet i skole: en folkeskole eller en friskole; de kan vælge selv at undervise barnet derhjemme; de kan vælge at ansætte en lærer til at gøre det, hvis de har råd til det, bare de opfylder undervisningspligten, og børnene lærer det, som vi i Danmark har besluttet man skal kunne lære.
Med andre ord er der den der frihed.
Hvis forældrene så vælger at sende deres børn i skole, vil det sige, at det er skolen, som børnene skal undervises i, der overtager undervisningspligten fra forældrene, fordi forældrene har valgt det, og så er det selvfølgelig også skolen, og det vil sige kommunen, der så opstiller nogle rammer for, hvordan det skal foregå.
Og rammerne er sådan, at man begynder i børnehaveklassen, det er 0. klasse, tidligere var det 1. klasse, men nu er det 0. klasse.
Og hvis det så viser sig, at barnet ikke er modent af den ene eller den anden årsag, så kan det få udsat sin skolestart et år, og det sker efter samråd med relevante personer, og det sker også efter samråd med forældrene.
Det er egentlig en god ordning, som vi skal være glade for.
Jeg synes egentlig, at Enhedslisten og Alternativet vender det om, så det bliver en rettighedsbaseret diskussion, altså at forældrene har ret til det og det eller det, selv om de har en pligt til undervisning, men ikke skolepligt.
Så vil jeg også bare nævne, at skolestarten i Danmark ikke er specielt tidlig.
I Frankrig begynder børnene, når de er 3 år – jeg gentager det lige: 3 år.
De begynder i, hvad der svarer til en børnehaveklasse i Danmark, når de er 3 år gamle, og så går de 24 timer om ugen.
Når de så fylder 6 år, begynder de i skole, og der er nogle helt andre timetal.
I Finland har de også skolepligt, men ikke undervisningspligt, og der begynder børnene i skolen, når de er 7 år, men året før er der obligatorisk børnehaveklasseundervisning, og forældrene må selv sørge for og bestemme, hvordan det skal ske, men de har pligt til det; i de allerfleste tilfælde er det selvfølgelig en børnehaveklasselignende funktion, de bliver sat til.
Så derfor vil jeg på vegne af Dansk Folkeparti anbefale, at vi stemmer nej til forslaget, hvis og når det kommer til afstemning.
For der er jo den der fine balance mellem kommune, skole og forældre i dag, at man kan få udsat skolestarten, hvis barnet vurderes til ikke at være modent.
Og netop fordi vi har den her undervisningspligt, der giver forældrene frihed til at vurdere, hvor deres barn skal gå, kan vi selvfølgelig ikke gå hen og sige, at den rettighed så også skal gælde over for kommunen og skolen, som har ansvaret for undervisningen lige præcis i skolen.
Det er derfor, jeg, selv om jeg anerkender hensigten, synes, at man farer lidt vild her.
Man har glemt, at vi kun har undervisningspligt, at forældrene har ansvaret for barnet, men at de har mulighed for at overlade barnet til en skole og kommunen, som så med Folketinget i ryggen har opstillet nogle rammer for, hvordan det skal foregå.
Og vores rammer er så, at børn begynder, når de er 6 år, eller når de er 7 år, hvis det er, at skolestarten bliver udsat, og hvis der er gode grunde til det.