Mette Abildgaard (KF), 2023-04-12:
Mange tak for det.
Der skal også herfra lyde et tillykke til ministeren med det her første lovforslag i salen.
Det her er, som mange af mine gode kollegaer har været inde på,
en udløber af den aftale, der blev lavet i forhold til velfærdsaftaler om frikommuneforsøg, som netop skal give kommunerne mulighed for at se, om man ikke kan gøre tingene lidt bedre på ældreområdet, om man kan tænke nyt og prøve andre ting af.
Det var jo i virkeligheden en udløber af den nytårstale, statsministeren holdt den 1. januar 2022, hvor hun proklamerede, at der skulle komme en ny ældrelov, at kommunerne for alvor skulle have frihed, og at nu var det virkelig tid til, at der skulle ske noget på det her område.
Jeg må bare sige, at siden den 1. januar 2022 er der sket lidt, ikke nødvendigvis på ældreområdet, men månederne er jo gået, og den ældrelov, statsministeren lovede medarbejderne, de ældre, de pårørende, er jo stadig væk ikke kommet.
Der er gået snart halvandet år, hvor man har holdt mange, som arbejder inden for det her område, og som er engageret i det, hen med en forventning, men jo også i uvished.
Og jeg synes ikke, jeg kan behandle det her lovforslag i dag uden at ærgre mig over, at det, man lovede dengang, de storstilede løfter, er man bare ikke nået ret langt med.
Jeg synes, det er skuffende, at den tidligere regering ikke nåede længere.
Vi blev aldrig indkaldt til forhandlinger.
Man nedsatte en rådgivende komité, ekspertgrupper med alle mulige kloge mennesker, og der kom kloge anbefalinger, men vi kom bare aldrig så langt, at vi satte os ind i det der forhandlingsrum.
Vi havde masser af snakke om, hvordan vi alle sammen skulle bøje os mod hinanden for virkelig at prøve nyt på det her område, men invitationen til det første forhandlingsmøde ventede vi forgæves på i månedsvis.
Og vi kommer til at møde op til forhandlingerne, eller rettere, jeg kommer til på vegne af Det Konservative Folkeparti at møde op og være konstruktiv og indstillet på, at vi skal frisætte så meget som overhovedet muligt.
Men jeg må indrømme, at jeg igen står og tænker: Hvornår kommer den der invitation til kaffe?
For der står i regeringsgrundlaget, at det er det første område, der skal frisættes, og jeg har ikke indtryk af, at det sådan ligger ligefor, at vi skal rydde kalenderen for at drøfte det her.
Så det er blot et venligt ønske om, at partierne bliver kaldt sammen, for jeg tror, der er mange, der har viljen til det her, og jeg synes faktisk, vi har meget af den viden til rådighed, der skal bruges, for at vi for alvor kan lave forandringer på det her område.
Og det er der brug for.
Og det, vi ser i dag i forhold til skriftlighed, som er gennemgået af mange af min kollegaer, er jo nok et eksempel på, hvorfor det kan være fornuftigt med nogle frikommuneforsøg for at blive klogere på det, man måske havde gode intentioner om, men som skal gøres på en lidt anden måde.
Jeg synes, at de elementer, der ligger her i forhold til madservice, er vildt interessante.
Jeg synes, det er spændende, og jeg synes, det er meget rigtigt, som Ældre Sagen skriver i deres høringssvar, at der ikke er nogen, der ønsker det her, og som beder om den her hjælp, hvis ikke man har brug for den.
Der tror jeg, at de fleste af os holder så meget af vores egne hjemmelavede frikadeller, uanset hvor skarp man måtte være i et køkken, at vi ikke beder om den slags hjælp, hvis ikke vi har brug for den.
Det er jo den tankegang, vi også skal have bredt ud på andre områder inden for ældreområdet, i forhold til hjælpemidler og alt muligt andet.
Så jeg glæder mig rigtig, rigtig meget til det arbejde, vi skal i gang med i forhold til frisættelse af den offentlige sektor generelt, men i særdeleshed inden for ældreområdet, og jeg glæder mig rigtig meget til, at vi forhåbentlig bliver inviteret til forhandlinger om det.
Vi kommer også til i Det Konservative Folkeparti at bakke op om det her lovforslag, og så kommer vi selvfølgelig til at følge de erfaringer, man gør sig, meget nøje.