Lars Løkke Rasmussen (V), 2018-04-06:
Tak for det og for en god debat.
Tak til Alternativet endnu engang for at tage initiativ til den.
Fru Mette Abildgaard sagde, at noget af det, der fremkalder måske ikke tilstrækkelig agtelse ude i befolkningen, er, når vi kun sidder ti i salen.
Men det er jo udtryk for, at vi lever i en ny og moderne virkelighed, og jeg havde overvejet, om jeg skulle gøre et nummer ud af det her med, at den fjerde statsmagt interesserer sig for den her vigtige samfundsdebat.
Men jeg kan så se, at det gør de.
Ritzau har faktisk refereret fra debatten, så det kan godt lade sig gøre, selv om vi ikke er så mange fysisk til sted, og godt for det.
Vi er kommet ret vidt omkring og har diskuteret borgerforslag og regeringsparathed, hvor jeg er fuldstændig enig med fru Christine Antorini i, at det sådan set også betyder noget, om vi kan holde fast i den tradition, der sådan set altid har været i det danske parlament for, at partier, som de er flest, og ikke et mindretal af dem, vil byde sig til og tage ansvaret.
For af det følger jo også, at man ikke bare kan stå på rene, klare synspunkter, men sådan set pr. definition må søge kompromiset, og at man ikke kun kan tilbyde lette løsninger på komplekse problemer.
Og jeg tror selv, at en del af det, vi slås med, hidrører fra det forhold, at hvis vi får skabt et forventningsbillede af, at problemer kan knipses væk, hvad de ved gud ikke kan, og vi derfor heller ikke får dem væk, så møder vi ikke forventningerne.
Og der gælder vel det helt generelle, at kvalitet handler om at indfri forventninger, og derfor tror jeg også, at folks billede af os som politikere handler om det samme, altså om vi lever op til og gør det, vi siger.
Leverer vi på det, vi har lovet?
Hr. Peter Kofod Poulsen gjorde det også til en pointe, altså at man skal holde, hvad man lover.
Respekt har været et andet nøgleord, der er gået igen i alle sammenhænge, selvrespekt, respekt over for kollegaerne, respekt over for kompleksitet, samspillet med pressen.
Der har været rigtig mange vinkler på den her sag, og man fristes jo til at sige, at for en gangs skyld ser det ud til, at vi alle sammen har været enige, i hvert fald i analysen.
Og til analysen hører vel i virkeligheden også et billede af, at så ser det heller ikke værre ud.
Det slår mig i hvert fald, at når man spørger danskerne, om de er tilfredse med den måde, demokratiet fungerer på – og sidst, man gjorde det, var i efteråret 2017 – så er der 92 pct. af danskerne, der siger det.
Det er den højeste andel i EU, som udtrykker generel tilfredshed med den måde, demokratiet fungerer på.
Og vi er jo en del af den måde, demokratiet fungerer på, altså de politiske partier, Folketinget, os politikere, og derfor er det selvfølgelig en lidt sjov ting, at der er stor tilfredshed med demokratiet, men der er mindre tilfredshed med demokratiets hovedaktører.
Det kan vi så tænke lidt over, men det skal bare ikke skygge for, at vi jo på mange måder har et rigtig velfungerende demokrati.
Jeg deler også – man tør jo næsten ikke sige det – den vurdering, hr. Morten Østergaard havde, altså en personlig oplevelse af et skisma mellem noget statistik og noget mistillid, og så det billede, man møder, når man møder danskerne selv.
Og der har jeg også selv generelt en oplevelse af, når jeg taler med danskerne – det kan selvfølgelig være, at de bare er venlige – at de generelt udtrykker sig pænt om jer, altså om folketingsmedlemmerne, altså at der generelt er respekt for den indsats, der ydes, for, hvor hårdt der arbejdes.
Det har jeg hørt mere end en gang, når jeg er kommet rundt i erhvervskredse; og sammenligner løn og vilkår i øvrigt.
Der står der stor respekt om den arbejdsindsats, som folketingsmedlemmerne yder.
Det er blot for at sige, at vores udgangspunkt måske ikke er så ringe endda.
Det rokker ikke ved, at der er en udfordring, og spørgsmåler er jo så, hvad vi skal gøre.
Vi har vel ikke fundet de endegyldige svar på det i debatten her i dag.
Men omvendt hører jeg heller ikke, at enigheden dør ud – som den ellers normalt gør.
Der er sådan set ret meget, man kan tage med.
Der er en erkendelse af, at vi alle sammen har et ansvar for at værne om demokratiet og skabe en sund politisk kampplads.
Det er jo en af de pointer, der også er gået igen.
Det er i orden, at meninger brydes.
Det er sådan set helt legitimt, og det er jo det, demokrati og folkestyre handler om, og vi har hver især et ansvar for at sikre, at det kan udleves, uden at vi afsporer debatterne på den ene eller den anden måde.
Mens jeg selv sad og lyttede, tænkte jeg på, at jeg sådan set har stor tillid til alle, der har deltaget i debatten her i dag.
Og sådan oplever jeg generelt, at vi har det her i Folketinget.
Jeg er meget enig med hr. Morten Østergaard, som sagde, at tillid i virkeligheden er grundstammen i det danske demokrati.
Jeg har det sådan, at jeg stoler på, at når vi indgår forlig eller politiske aftaler, så står vi ved dem.
Det er et grundvilkår, og det har jeg fuldstændig tillid til, og det er uhyre sjældent, at den tillid bliver svigtet.
Sandheden er jo, at Christiansborg slet ikke kunne fungere, hvis ikke vi havde den her tillid til hinanden.
Det har flere også talt om som noget, der virker overraskende, altså når vi åbner Borgen op og inviterer grupper ind; det samkvem og den tone, der er mellem folk herinde; det kollegiale sammenhold ved siden af debatterne.
Det overrasker, men burde jo ikke gøre det, for det er jo bare et grundvilkår, ligesom det også er et grundvilkår i samfundet som sådan, for uden tillid ville Danmark slet ikke fungere så godt, som det faktisk er tilfældet.
Derfor er der jo en masse positive ting at tage med fra debatten her i dag, herunder altså også glæden over, at vi på trods af udfordringer sådan set er den nation i EU, der har den mest tillidsfulde befolkning i forhold til vurderingen af, om demokratiet faktisk er velfungerende.
Så jeg skal ikke trække stærke konklusioner ud af det, og jeg tror heller ikke, det har været Alternativets forventning.
Der er heller ikke fremsat nogen forslag til vedtagelse, men det er altså et pusterum og en mulighed for at vende nogle ord og nogle tanker, som betyder noget for os alle sammen, og jeg håber og tror, at vi alle sammen er blevet en lille smule klogere, end da vi kom.
Og jeg tror også, at vi alle kan tage de mange vigtige pointer, som jeg her har forsøgt at antyde i stikord, med fra dagens debat og ind i det videre arbejde.
Og gør vi det, og er der bare lidt, der sætter sig, så har det jo været en rigtig god debat og en god måde at slutte ugen på.