Peder Hvelplund (EL), 2019-10-24:
Tak for det, formand.
Som sagt er det her et lovforslag, vi tidligere har behandlet her i Folketingssalen, og ved den tidligere behandling fremhævede vi fra Enhedslistens side, at vi selvfølgelig fandt det positivt, at der indføres en videnskabsetisk vurdering af sundhedsvidenskabelige forskningsprojekter, men vi deler også Lægeforeningens bekymring i forhold til den lidt uklare definition af, hvilke forskningsprojekter der skal underkastes en reel videnskabsetisk komitévurdering.
Der kunne vi godt ønske en lidt klarere definition af, hvilke kriterier der lægges til grund for en videnskabsetisk komitévurdering, og hvilke forskningsprojekter der skal vurderes.
Det er et spørgsmål, som vi som tidligere nævnt vil forfølge i udvalgsbehandlingen.
Som det tidligere har været nævnt, uddyber lovforslaget heller ikke, hvordan patientens ret til ikke at få at vide, dvs. muligheden for at frasige sig viden om sekundære fund, er.
Dette bør præciseres.
Det samme gør sig gældende, i forhold til at sekundære fund er personlige, og at informationer om sådanne fund ikke må videregives, heller ikke selv om fund af genetisk variation kan betyde, at et familiemedlem kan have samme variation.
Vi støtter overflytningen af de regionale videnskabsetiske komiteer fra Styrelsen for Patientsikkerhed med det forbehold, at vi gerne vil være sikre på, at der er tilstrækkelige ressourcer til at løse opgaven hos De Videnskabsetiske Komiteer, især når der indføres nogle skrappe tidsfrister, som Styrelsen for Patientsikkerhed ikke har haft.
Tidsfristerne er selvfølgelig gode for de forskere, der søger om godkendelse, men det er vigtigt, at de ikke kommer til at stå i vejen for en ordentlig sagsbehandling, der sikrer, at kriterierne for projekterne er i orden.
Uden tilstrækkelige ressourcer er der en risiko for kvalitetsfald, hvilket kan svække patienternes tillid til, at vi passer godt nok på deres data.
Vi vil i udvalgsbehandlingen få klarlagt, om regionerne kompenseres for den ekstra udgift, det måtte medføre, og om finansieringen er realistisk i forhold til udfordringen.
For at mindske den kollegiale betydning af, at læger i komitésystemet godkender andre lægers projekter, bør man i tillæg overveje at styrke vægten af lægmænd i komitésystemet, samtidig med at persondataretlige og datateknisk kompetence tilføres.
Endelig finder vi det i Enhedslisten ærgerligt, at man i lovforslaget ikke får klarlagt tydelige regler for samtykke.
Det er ærgerligt, at lovforslaget genfremsættes, uden der er taget stilling til dette væsentlige aspekt, især fordi forslaget handler om borgernes tryghed og tillid til sundhedsforskning.
Langt de fleste borgere vil jo gerne give samtykke til forskning, fordi de har tillid til sundhedsvæsenet, de vil gerne give data videre af hensyn til forskning og fællesskabets bedste og dermed bidrage til at forbedre den generelle sundhedstilstand i befolkningen.
De vil bare gerne spørges først.
De Lægevidenskabelige Selskaber har lavet en fælles udtalelse om, at hensynet til beskyttelse af fortroligheden i læge-patient-forholdet altid kommer før andre hensyn.
Når der i lovforslaget i § 21 b, stk. 2,
står, at den kompetente komité skal foretage en afvejning af forudsigelige ulemper for den enkelte forskningsdeltager i forhold til gevinsten for andre nuværende og fremtidige patienter, ja, så bør ulemperne aldrig handle om, at der indsamles eller videregives data mod patientens ønske.
Vi mener, det havde været oplagt at indføje den mulighed for metasamtykke, som Det Etiske Råd foreslog tilbage i 2015.
Vi vil som nævnt sidst fortsætte med at arbejde for indførelsen af en samtykkemodel som f.eks. den foreslåede fra Det Etiske Råd.
Men samlet set
må vi sige, at vi alt i alt ser forslaget som et fremskridt, som vi støtter, og vi vil som nævnt forsøge at få svar på de uafklarede spørgsmål i udvalgsbehandlingen.