runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Martin Henriksen (DF), 2019-04-26:
Tak for det.
Jeg bemærkede, at ministeren til sidst sagde, at derfor kan regeringen desværre ikke støtte beslutningsforslaget.
Og det er jo meget interessant – i det kan man måske lægge, at regeringen gerne ville støtte forslaget, men fordi der er de her konventioner, kan det desværre ikke lade sig gøre.
Så sådan vælger jeg at tolke det, og ministeren kan jo så rette mig, hvis det er en forkert tolkning.
Men jeg synes også, der er noget af det andet, som ministeren var inde på, der er interessant.
For jeg synes ikke, der kan være nogen tvivl om, når man kigger på de svar, der er kommet til Udlændinge- og Integrationsudvalget fra integrationsministeren og justitsministeren, at der er en åbning for, at det her kan lade sig gøre i forhold til offentligt ansatte.
Altså, Dansk Folkeparti går jo ikke så meget op i at overholde konventionerne, men vi anerkender selvfølgelig, at der er et stort flertal herinde, der går op i det.
Men det tyder på, at der er en model for, at man kan gøre det her, også inden for konventionerne.
Vil regeringen forfølge det yderligere?
Kirsten Normann Andersen (SF), 2019-04-26:
Tak for det.
Jeg får bare sådan lyst til at afhjælpe ordførerens moralske dilemmaer i forhold til det frie marked på lige præcis det her område.
For jeg tænker netop, om ordføreren kan forestille sig, at eksempelvis læger ikke automatisk skal autoriseres, i takt med at de får en uddannelse.
Eller at sygeplejersker, i takt med at de får en uddannelse, også modtager en autorisation som et stempel på, at de nu er i stand til at praktisere på de vilkår, som der nu gælder i lovgivningen.
Og meget a propos i forhold til bureaukratiet vil jeg sige, at jeg er blevet overrasket over, hvor bureaukratisk autorisationsloven er på lige præcis psykologområdet, i modsætning til netop det sundhedsfaglige.
Så kunne man ikke også godt se det her forslag som en afbureaukratisering ved netop at forenkle det og ligestille psykologerne med det øvrige sundhedspersonale?
Laura Lindahl (LA), 2019-04-26:
Det kan sagtens være, at det kunne være en afbureaukratiseringsøvelse.
Det synes jeg da i hvert fald vi skal tilstræbe.
Og jeg er fuldstændig enig i – og det var egentlig det, jeg prøvede at sige – at psykologerne er blevet en del af behandlingstilbuddet, og derfor skal de også i højere grad betragtes på lige fod med de øvrige tilbud inden for sundhedssektoren.
Så der tror jeg ikke vi er så uenige.
Carolina Magdalene Maier (ALT), 2019-04-26:
Tak for det.
Jeg troede, jeg skulle være standin for vores sundhedsordfører i dag, men det skulle jeg så ikke – jeg skulle være standin for vores socialordfører.
Så jeg har selv været overrasket over, at den her sag lå på socialområdet – jeg troede faktisk først, det var en fejl, men det var det så ikke.
Så der er noget dér, som vi er enige med flere her i salen om i dag.
Men helt overordnet er vi i Alternativet fuldstændig enige i, at det er et problem, at psykologer kan fortsætte med at praktisere, selv om deres autorisation er blevet taget fra dem, fordi de f.eks. har krænket en af deres patienter seksuelt, som de jo har i den aktuelle sag.
Vores egen sundhedsordfører har faktisk været ude at gøre det klart, at Alternativet gerne vil være med til at ændre lovgivningen på det her område, og derfor støtter vi faktisk det meget fine forslag til vedtagelse fra Dansk Folkeparti, som taler for at undersøge mulighederne for at indføre den her sundhedsfaglige autorisation af psykologer.
Det indebærer efter vores mening også, at man overvejer at flytte området over i Sundhedsministeriet, altså også flytte Psykolognævnet over i Sundhedsministeriet.
Det med, at det ikke er alle psykologer, der arbejder inden for sundhedsområdet, er rigtigt, men alle psykologer arbejder med menneskers mentale trivsel på en eller anden måde – så kan det være i relation til et arbejde eller i relation til noget andet, men det er i hvert fald i forhold til den mentale trivsel.
Vi skal være opmærksomme på, at en psykolog, der eventuelt bliver frataget sin autorisation og dermed sin ret til at praktisere som psykolog, vel fortsat kan fortsætte sin praksis under en anden titel – psykoterapeut eller en anden ubeskyttet behandlertitel, ligesom en psykiater, der bliver frataget sin lægetitel, vel kan fortsætte med at give patienter terapi under en anden titel.
Så der er nogle udfordringer og nogle områder, som man måske skal kigge på i forhold til det her, og vi har ikke nogen lynløsning på det, men det er bare et punkt, som jeg tænker man skal være opmærksom på i forbindelse med det her spørgsmål og det videre arbejde med det.
Så vil jeg bare slutte af med at sige, at vi helt klart også støtter ønsket om, at det skal være nemmere på Psykolognævnets hjemmeside at gå ind og se, hvorvidt en psykolog har fået en påtale eller noget andet.
Som fru Laura Lindahl helt rigtigt sagde, har man bare ikke det overskud, at man skal begynde at klikke alle mulige undersider op, før man får den oplysning.
Altså, det er virkelig enormt vigtigt, at lige præcis i den situation gør vi det så nemt som overhovedet muligt for borgerne.
Det var ordene herfra, men som sagt støtter vi forslaget til vedtagelse.
Kirsten Normann Andersen (SF), 2019-04-26:
Tak for det, og også tak fra mig til Dansk Folkeparti for at rejse dagens debat om et væsentligt emne, nemlig autorisation af psykologer.
Vi er i SF helt enige i, at tilsynet med psykologer og psykologers autorisation er et vægtigt tema at drøfte.
Vi er jo i den situation, at SF's socialordfører, som desværre ikke kunne være her i dag – det er derfor, det er mig, der står her – faktisk selv er psykolog, så jeg er rimeligt opdateret på, hvordan der er meget store forskelle på autorisationsreglerne for psykologer på sundhedsområdet, som jeg selv kommer fra, og netop socialområdet, som det her område hænger sammen med.
Jeg har været meget overrasket over, hvor forskelligartede reglerne er.
Og måske kunne jeg i forlængelse af det og i forhold til fru Marianne Jelveds ordførertale sige, at læger jo også modtager en autorisation, selv om de skal arbejde på forskellige områder.
Så autorisation kan stadig væk godt ses som sådan en overordnet metode til at beskytte titlen på, men også som samfundets kvalitetsstempel, der viser, at de her mennesker har ret til eller mulighed for at behandle de borgere, som vi så til gengæld har ansvaret for får en ordentlig behandling.
Vi synes nemlig, det er vigtigt, at borgere altid har mulighed for at klage over den behandling, som de får, og det er afgørende, at det altid foregår med et stærkt og et fagligt tilsyn, især med tanke på, at de mennesker, som jo opsøger psykologhjælp og terapi, ofte er mennesker, som er særlig sårbare og i en udsat position.
Derfor vil vi i SF også rigtig gerne have, at alle udøvende psykologer, uanset om de arbejder under den offentlige psykologordning i psykiatrien eller som privatpraktiserende psykologer, har autorisation og dermed også er underlagt et offentligt tilsyn.
Faktisk kan man jo altid diskutere, hvordan vi så kommer dertil, men det tænker jeg må være i den efterfølgende proces.
Jeg synes faktisk, det er vigtigt også her at sige, at for os er det også vigtigt, at man får ligestillet psykologerne i sundhedssektoren, hvor de jo meget ofte har deres arbejde.
Jeg tror, at hvis vi skal sikre anerkendelse af, at andre sundhedspersoner også kan være med til at løse den personalemangel, vi jo har i sundhedssektoren generelt – og ikke mindst lægemanglen – så er det også vigtigt, at vi sørger for, at man kan have tillid til det personale, der er der.
Og det forudsætter altså det her kvalitetsstempel.
Det er derfor, at social- og sundhedsassistenterne i tidernes morgen kæmpede en kamp for netop at få autorisation, fordi det er et kvalitetsstempel på det arbejde, man skal udføre efterfølgende.
Så jeg synes faktisk, det er vigtigt, at vi så også sikrer nogenlunde ensartede vilkår.
Så har man ligesom det her samfundets kvalitetsstempel på, at den behandling, man modtager, faktisk er funderet i de uddannelser, som vi også sammen er enige om.
Med det sagt er vi altså enige i målet: Vi vil gerne have, at alle udøvende psykologer har autorisation og er underlagt et offentligt tilsyn for at kunne praktisere.
Hvordan vi når dertil, tænker vi at vi får en politisk drøftelse af.
Tak for ordet.
Mai Mercado (KF), 2019-04-26:
Tak for en god debat, som jeg jo på en eller anden måde også synes giver et godt afsæt for de kommende drøftelser.
Og jeg synes i virkeligheden også, at det er rigtig godt, at vi når frem til en enighed om et forslag til vedtagelse.
Jeg er jo sådan set helt enig i, at vi skal kigge på reglerne for psykologerne med hensyn til både autorisation og tilsyn.
Her vil vi også kigge på, hvordan man kan lave en sundhedsfaglig autorisation.
Når det ikke er sådan helt ligetil og ikke er helt så nemt, er det jo, fordi det skal bruges der, hvor det er relevant.
Nu kan jeg bare nævne fra efterårets satspuljeforhandlinger, at vi bl.a. gik ind og besluttede, at når man laver en § 50-undersøgelse og i den forbindelse laver en forældreevneundersøgelse, skal det være en autoriseret psykolog, som forestår det.
Det skal altså være en psykolog med autorisation.
Det er jo i hvert fald ikke en del af sundhedssektoren.
Det er heller ikke en del af en sundhedsbehandling.
Men i det tilfælde har vi altså vurderet politisk i fællesskab, at det er relevant.
Det er i virkeligheden bare et eksempel, som jeg bruger for at sige, at det er svært måske sektorielt at afgrænse det til, at det kun er på hospitaler eller kun er i behandlingssektoren.
Der tror jeg vi har brug for et større afdækkende arbejde.
Men først og fremmest nu og her en stor tak for de bemærkninger, der er faldet.
Liselott Blixt (DF), 2019-04-26:
Jeg vil til slut først og fremmest takke alle for at gå aktivt ind i den her debat og faktisk være positive – ligesom jeg – over for at stramme det noget mere, hvis vi altså havde haft viljen til det.
Denne her gang synes jeg bare, at i og med at regeringen har sat et arbejde i gang, er det værd lige at vente på det.
Men jeg håber og tror, at dem af os, der sidder her efter et valg, vil arbejde videre på, at der sker noget på området.
Jeg vil i hvert fald love, at hvis den til den tid siddende regering ikke tager handsken op og gør noget ved det, så gør jeg – hvis jeg sidder her.
Tak for debatten.
Inger Støjberg (V), 2019-04-26:
Lad mig starte med igen, tror jeg at jeg kan sige, at benytte lejligheden til at slå fast, at regeringen er stærkt imod social kontrol og selvfølgelig går ind for at værne om individets ret til selv at vælge.
Det er jo kun knap 3 måneder siden, vi sidst drøftede den her problemstilling.
Det nye beslutningsforslag, som Dansk Folkeparti har fremsat, er dog i modsætning til det forrige målrettet offentligt ansatte med direkte borgerkontakt.
Men også det nye forslag sigter mod en meget bred gruppe, som omfatter f.eks. sosu-assistenter på plejehjem, ansatte på et museer, buschauffører, folkeskolelærere og sagsbehandlere.
Regeringen vurderede, at det tidligere forslag fra Dansk Folkeparti mod religiøs hovedbeklædning for alle offentligt ansatte ikke alene var i strid med grundloven, men også med Danmarks internationale forpligtelser.
Den vurdering ændres desværre ikke afgørende af, at det nu er afgrænset til offentligt ansatte med borgerkontakt.
Rammen er fortsat, at hensynet til at sikre, at offentligt ansatte fremtræder objektivt og neutralt, kan anses som et anerkendelsesværdigt formål, der kan begrunde en begrænsning i religionsfriheden efter Den Europæiske Menneskerettighedskonventions artikel 9.
Men selv om forslaget nu er afgrænset til ansatte med borgerkontakt, er det fortsat regeringens vurdering, at forslaget vil rejse en række spørgsmål i forhold til menneskerettighedskonventionen, da der i forhold til det foreslåede forbud ikke tages højde for karakteren af borgerkontakten.
Vurderingen af, hvorvidt det er relevant og juridisk muligt at indføre et forbud mod markante religiøse symboler for udvalgte grupper i den offentlige sektor med borgerkontakt, vil derfor forudsætte en konkret udredning af de enkelte specifikke jobfunktioner og en saglig beskrivelse af formålet med et forbud for den enkelte jobfunktion.
Et generelt forbud, der omhandler alle offentligt ansatte med borgerkontakt, vurderes ikke at være juridisk gangbart.
På den baggrund kan regeringen derfor desværre ikke støtte beslutningsforslaget.
Pernille Schnoor (ALT), 2019-04-26:
Det har de tidligere ordførere gjort.
Overordnet set synes vi i Alternativet, at der er gode tiltag i det her lovforslag.
Vi synes dog, at det rejser rigtig mange spørgsmål og vækker rigtig mange bekymringer.
Særlig når vi ser høringssvarene, stilles der rigtig mange spørgsmål til flere af de her elementer i lovforslaget.
Så derfor vil vi afvente udvalgsbehandlingen, før vi tager stilling til, om vi vil sige ja eller nej til det her forslag.
Der er som sagt nogle ting, som vi er meget kritiske over for, ligesom vi er tilfredse med og synes, det er godt, at der bliver sat fokus på patientsikkerhed og sikkerheden og trygheden for sundhedspersonalet, og at der fastsættes entydige og klare rammer, f.eks. for begrænsningen af anvendelsen af rapporterede utilsigtede hændelser.
Der er også flere af elementerne i det her lovforslag, hvortil der stort set udelukkende er positive høringssvar.
Der er bare også elementer i det her lovforslag, hvortil der er meget kritiske høringssvar, som vi også tager alvorligt.
Som Enhedslistens ordfører også var inde på lige før mig, gælder det bl.a. det, der handler om lægeerklæringer.
Og sådan som vi ser det, er der også nogle problemstillinger i forbindelse med det element, der handler om lægers tavshedspligt.
Derudover synes vi også, der er nogle problemstillinger forbundet med sprogkravene.
Men der er også et behov for at rekruttere sundhedspersonale, og det bliver også påpeget i høringssvarene.
Særlig i yderområderne kan det være svært at finde sundhedspersonale, og det kan vi også se nogle problemstillinger i i forhold til det her.
Så som sagt indeholder forslaget efter vores mening nogle positive elementer om øget patientsikkerhed og sundhedspersonalets sikkerhed, som høringssvarene også bakker op om.
Det er positivt, at der nedsættes f.eks. et fagligt forum for patientsikkerhed og et udvalg, der har fokus på læring og forbedring af sundhedsvæsenet.
Men vi synes, der er nogle elementer i det, som vi sætter spørgsmålstegn ved, og som vi mener det er nødvendigt at få afklaret nærmere, før vi kan sige ja eller nej til det her forslag.
Lotte Rod (RV), 2019-04-26:
Tak for det.
I Radikale Venstre er vi positive over for den del af forslaget, som handler om at styrke sundhedspersoners retssikkerhed og tilliden mellem sundhedspersoner og Styrelsen for patientsikkerhed.
Det, jeg vil gøre i min tale her, er at zoome ind på de to ting, som vækker bekymring hos os.
Den ene – og den mindst alvorlige ting – er det her med instrukserne, hvor der jo er flere høringssvar, som peger på, at man er bekymret for, at det fører til en bureaukratisering.
Men jeg synes i virkeligheden også, at ministeren svarer meget godt for sig, fordi man jo netop har lavet det i en arbejdsgruppe, hvor Lægeforeningen og andre er med om bord, så man dermed har gjort sig de overvejelser og jo også lagt arm om de her ting.
Så den del føler jeg mig egentlig relativt tryg ved og kan godt bakke op om.
Den anden ting er til gengæld mere alvorlig.
Det er det samme, som flere ordførere før mig også har været inde på, nemlig at regeringen jo hermed lægger op til, at man skal kunne få sådan en second opinion på lægeerklæringer ved ansøgning om indfødsret.
Og det er ikke nogen hensigtsmæssig løsning.
I stedet synes jeg vi burde gøre det, som bl.a. Lægeforeningen anbefaler, nemlig at tilknytte en lægelige konsulent til Indfødsretskontoret.
Det har nemlig den fordel, at man så med det samme kan tage fat i en læge, som ikke har udfyldt erklæringen korrekt.
Det kan også have den fordel, at hvis der skulle være nogle af mine kollegaer i Indfødsretsudvalget eller mig selv, som har nogle spørgsmål, så ville vi også kunne stille dem med det samme.
For helt ærligt: Det tager rigtig lang tid for mange mennesker at få statsborgerskab i dag.
Jeg synes også, at det i mange sager tager urimeligt lang tid, og jeg synes faktisk ikke, at vi kan være bekendt at gøre ting, som gør, at det bliver trukket endnu længere ud.
Derfor vil jeg stille ændringsforslag til den her del af lovforslaget, og på baggrund af den behandling, det måtte få, tage endelig stilling til lovforslaget.
Kirsten Normann Andersen (SF), 2019-04-26:
Tak for det.
SF er på linje med en række personaleorganisationer og patientforeninger tilfreds med, at man nu får taget hul på den tillidspakke, regeringen præsenterede i januar i forhold til det her lovforslag, som mine kolleger i øvrigt har præsenteret rigtig grundigt heroppefra allerede.
Så selv om der stadig væk kun er taget beskedne skridt på tillidsdagsordenen, er det godt, at vi både får øget retsbeskyttelsen af de enkelte personer ved indrapportering af utilsigtede hændelser og samtidig med får givet læringsindsatsen i forbindelse med utilsigtede hændelser et løft.
Vi synes også, at det er positivt, at man med lovforslaget nu vil lovfæste det faglige forum for patientsikkerhed, så Styrelsen for Patientsikkerhed kan få en stærkere faglig sparring om, hvordan vi helt konkret kan lære af de fejl, der sker i sundhedsvæsenet.
Det er endvidere positivt, at man med dette lovforslag nu endelig får styrket kravene til sundhedspersonalets sprogkundskaber.
Man kan så, som det også fremgår af høringssvarene, diskutere, om sikring af sprogkundskaberne bør ligge i Styrelsen for Patientsikkerhed, men med vedtagelsen af det her forslag bliver der i det mindste knæsat et princip om, at driftsherren nu har et særligt ansvar for, at sundhedspersonalet kan tale dansk.
Men der er desværre også tidsler i forslaget – tidsler, der i øvrigt trækker i en hel forkert retning i forhold til den tillid, vi bør have til vores sundhedspersonale i Danmark – og derfor mener vi heller ikke, at det giver mening, at Styrelsen for Patientklager i fremtiden skal vurdere lægeerklæringer og arbejde med second opinions.
For det er et enormt paradoks, at vi på den ene side taler om tillid til de ansatte og arbejder for, at patienter skal kunne have tillid til faglig kompetent personale, når vi på den anden side ikke kan finde ud af at skabe grobund for, at læger i det mindste kan have tillid til hinanden.
Men på trods af tidsler mener SF, at der også er mange gode elementer i forslaget.
Jeg tror, at jeg vil sige med det samme, at vi tænker, at vi gerne vil se det ændringsforslag, som De Radikale stiller i forhold til second opinion, og vi tænker umiddelbart, at det kunne være et forslag, som vi godt kunne bakke op, altså at man måske overvejer lægekonsulenter i stedet for at have en second opinion, fordi det vil gøre løsningen mindre bureaukratisk.
Umiddelbart er vi af den opfattelse, at vi kommer til at stemme for forslaget, men jeg har brug for, at vi får stillet de her spørgsmål i udvalgsbehandlingen og også får drøftet, om man måske kunne løse den her opgave lidt mere rationelt og også lidt mere kvalificeret.
Mette Abildgaard (KF), 2019-04-26:
Tak for det.
Nu sagde fru Liselott Blixt fra Dansk Folkeparti, at det nogle gange var rart at komme som nummer to, når det er sådan, at det er et lovforslag som det her, der indeholder rigtig mange delelementer, og som er en samling af forskellige aftaler og pakker osv.
Der vil jeg bare sige til fru Liselott Blixts oplysning, at det at komme som den sidste på mange måder er en endnu større udfordring i forhold til at bibringe debatten meget nyt; men omvendt føler jeg mig også betrygget ved, at mine gode kollegaer før mig her på talerstolen har redegjort meget grundigt for, hvad der ligger i det her lovforslag, så det vil jeg undlade at trætte yderligere med.
Og lad mig sige med det samme, at vi naturligvis bakker op om forslaget i Det Konservative Folkeparti, hvilket nok næppe kommer som den store overraskelse for nogen.
Der er flere delelementer i det her.
Meget opmærksomhed har der naturligvis været om den del, der relaterer sig til hele Svendborgsagen, som har fyldt meget – og med rette – fordi det skabte meget stor utryghed for rigtig mange sundhedspersoner.
Der blev sat spørgsmålstegn ved deres mulighed for at udøve det hverv, de havde; der blev sat spørgsmålstegn ved trygheden i deres arbejdsgange.
Og jeg forstår godt, at faget reagerede på det.
Man må sige, at tillidsforholdet mellem vores sundhedspersonale og tilsynet har lidt et hårdt knæk, og derfor er det så fint med det her nye ankenævn.
Jeg er glad for, at der også har været en dialog med Lægeforeningen op til etableringen, så man sikrer sig, at det også er noget, der kommer til at fungere ude i praksis.
Så er der det element i lovforslaget, som handler om sprogkravet.
Der synes vi – set med konservative briller – at det er rigtig fint, at det bliver lovfæstet nu, at arbejdsgiveren har et ansvar for at sikre, at lægerne har de sproglige kompetencer, der er nødvendige.
Men jeg vil også være helt ærlig og sige, at vi også gerne fra Konservatives side vil være med til at drøfte sådan på lidt længere sigt, om vi skal stille mere skærpede krav til de læger, der kommer fra EU, for vi må altid tænke på patienterne.
Og for patienterne tror jeg egentlig ikke det har den store betydning, om det er en læge inden for eller uden for EU, i forhold til at man naturligvis skal kunne forstå og føre en dialog – vel at mærke om noget, der er enormt følsomt og enormt alvorligt for den enkelte patient.
Så det vil vi meget gerne være med til at drøfte.
Men vi er også med på, at der ligger et dilemma, i forhold til at vi skal sikre, at der også er de nødvendige hænder til rådighed, og der er vi bare udfordret.
Jeg tror ikke, at der er nogen, der ansætter udenlandske læger i Danmark med tvivlsomme sproglige kompetencer, medmindre man virkelig er nødt til det; medmindre man har svært ved at skaffe det personale, der skal til.
Så det er bare et dilemma, vi skal have øje for i den her debat.
Men vi bakker fra Konservatives side op omkring det her lovforslag og de forskellige elementer, der ligger i det, som meget fint er blevet opridset tidligere.
Peder Hvelplund (EL), 2019-04-26:
Tak for det.
Vi ønskede, at man kunne gå videre, og det er da bare glædeligt, hvis forslaget om et ankenævn ligger i en senere lovbehandling.
Det ser vi kun som noget positivt.
Nu var det mest, fordi ministeren brugte en del tid på at diskutere det omkring sprogkrav til udenlandske læger, og jeg vil bare gerne have ministeren til at svare på, hvorfor det er, at det er problematisk at stille sprogkrav til læger, der har taget deres uddannelse i et EU-land, hvorimod det ikke er problematisk at stille sprogkrav til læger, der kommer fra et ikke-EU-land.
Altså, hvorfor er det slemt ikke at kunne tale eller være dårlig til dansk, hvis man har taget sin uddannelse i Indien, men ikke, hvis man har taget sin uddannelse i Rumænien?
Ellen Trane Nørby (V), 2019-04-26:
Ja, og det, som spørgeren siger, er jo også fuldstændig uforståeligt.
Det er i hvert fald ikke regeringens holdning.
Regeringens holdning er, at alle udenlandske sundhedspersoner i Danmark skal kunne tale dansk, så det er forståeligt.
Men det er jo spørgsmålet, om det skal være et firkantet nationalt krav, man stiller, eller om man netop, som vi gør med lovforslaget, understreger forpligtelsen til regionerne, til driftsherrerne og arbejdsgiverne om at sikre, at de der udfører sprogkontrollen, og sikrer, at man har et ordentligt sprog.
Så kigger vi som supplement til det på – altså til, at regionerne begynder at løfte deres ansvar for at sikre, at de sundhedspersoner, man ansætter fra udlandet, også taler et ordentligt dansk – om vi også skal lave en national sprogkontrolsordning, og den er selvfølgelig nødt til at være proportional i forhold til de EU-aftaler, vi har lavet på området.
Der synes jeg, der er markant forskel på, om en læge kommer fra Sverige, eller om en læge kommer fra Indien.