Eva Flyvholm (EL), 2016-11-24:
Jeg synes, det her forslag, som jo stammer fra aftalen mellem Socialdemokratiet og regeringen og Dansk Folkeparti, er et utrolig dårligt forslag.
Det gør mig sådan set decideret ked af det at tænke på, at det her kommer til at afskære en masse menneskers muligheder for at få den uddannelse, de gerne vil have.
Det er folk, som jo har opdaget, at de gerne vil en anden vej end den, de er kommet ind på, eller som vurderer, at de har brug for begge de her to uddannelser til at styrke deres faglighed.
Jeg tror, at vi alle sammen, altså uddannelsesordførerne har oplevet, at vi, siden den her aftale blev indgået, har fået en masse desperate henvendelser fra folk, som er i gang med et uddannelsesforløb, og som har gjort sig nogle tanker og forestillinger om, at de skulle være noget andet, men nu bliver afskåret fra det.
Der er f.eks. en, der har skrevet til os, som er journalist, og som er blevet enormt træt og ked af at være i det fag og gerne vil lave noget andet.
Nu er hendes store drøm at blive jordemoder eller sygeplejerske.
Det bliver hun så afskåret fra.
Hun er ellers gået i gang med at kvalificere sig til det.
Jeg undrer mig simpelt hen helt grundlæggende over den store bekymring, der lader til at være i aftalepartierne, for, at nogle skulle tage to uddannelser.
Nogle af de mest almindelige kombinationer på bachelorniveau er jo folk, der både tager en bachelor i f.eks. erhvervsret og en bachelor i jura.
Det er pædagoger, som også bliver socialrådgivere; det er bygningskonstruktører, som også bliver bygningsingeniører; det er markedsføringsøkonomer, som også bliver multimediedesignere; pædagoger, som også bliver folkeskolelærere.
Helt ærligt: Der kan man sagtens forestille sig at det faktisk giver rigtig god mening, at de mennesker har mulighed for at kombinere de fagligheder, og at det sådan set også vil være til gavn for os alle sammen, at folk kan gøre det her fortsat.
Jeg har så svært ved at se, hvad problemet er i, at netop en pædagog efter at have arbejdet med udsatte unge i nogle år kan se, at det giver mening også at blive socialrådgiver.
Altså, hvem er det, der vinder på at forhindre vedkommende i det?
Det er bestemt ikke, mener jeg, den enkelte eller de unge, men heller ikke os som samfund.
Jeg er egentlig ret bekymret, og jeg tror ikke, at aftalepartierne har tænkt konsekvenserne af det her grundigt nok igennem.
Jeg tror, vi kan få et kæmpestort velfærdstab som følge af det her.
Generelt synes jeg at det er meget, meget ærgerligt at bygge barrierer ind i vores uddannelsessystem, når det, vi har brug for, er fleksibilitet.
Altså både arbejdsmarkedet og os som mennesker er jo i konstant forandring, og hvis man skal kunne uddanne sig hele livet, kan man sige, er der altså også brug for en fleksibilitet, der rækker lidt ud over, at man som 17-årig skal have besluttet, hvor man vil være henne som 40-årig.
En af de ting, som jeg tror kommer til at blive resultatet af det her, er også, at flere ikke vil færdiggøre den uddannelse, de er i gang med.
Det kan man jo se at studievejlederne også peger på som en bekymring.
Det er klart, at nu vil mange, der er i tvivl, nok ikke få afsluttet deres uddannelse, og jeg er bekymret for, at det simpelt hen kommer til at øge mængden af studerende, der dropper ud, og det er bestemt hverken økonomisk eller samfundsmæssigt i vores interesse.
Så det bliver helt sikkert et klart nej fra Enhedslistens side, og jeg håber, at vi kan få en stor og grundig debat om det her, fordi jeg tror, at der er rigtig meget at tabe ved at gå den her vej.
Det synes jeg er en helt forkert udvikling i samfundet, og det er meget beklageligt.
Endelig vil jeg foreslå regeringen og aftalepartierne som et minimum af anstændighed, kan man sige, i forhold til de studerende, der bliver berørt af det her, at lave en længere indfasning af forslaget, fordi det virkelig ikke er rimeligt, at så mange kommer i klemme i systemet nu.