Ellen Trane Nørby (V), 2017-05-17:
Jeg tror næsten, at det var en af de sidste dage, inden jeg gik på barsel, at vi med forespørgselsdebatten nr. F 14 havde debatten om præcis det samme her i salen.
Så på en eller anden måde kunne jeg fristes til at sige, at vi tager fat, hvor vi slap, men jeg ved jo godt, at der siden da, her den 4. maj, har været en anden debat i Folketingssalen med finansministeren om netop produktivitetskravet.
Jeg er ikke desto mindre glad for, at vi igen kan diskutere det her, for det handler jo grundlæggende om, hvordan vi udvikler vores sundhedsvæsen.
Hvordan sikrer vi, at både patienterne, medarbejderne og de pårørende oplever et sundhedsvæsen i top, hvor der er fokus på den enkelte patient, og hvor der også er gode forhold for medarbejderne?
Regeringens fokus på området er stort, og siden sundhedsordførerne havde debatten om F 14 om det samme, er ca. 700.000 patienter blevet behandlet i det danske sundhedsvæsen.
Vi har politisk indgået en aftale om bedre lægedækning, Kræftplan IV er i fuld gang med at blive udrullet til gavn for kræftpatienterne i hele landet, og senest har regeringen annonceret et styringseftersyn på sundhedsområdet.
For os handler den statslige styring netop om det samme, nemlig at understøtte den bedst mulige udvikling af sundhedsvæsenet og sikre mest mulig sundhed for de samlede ressourcer, som vi har til vores sundhedsvæsen – alt sammen til gavn for patienten.
Vi tror på, og vi mener, at der fortsat skal være en udvikling i sundhedsvæsenet, og der er også steder, hvor der både er forbedringer og gevinster at hente, fordi teknologien og behandlingsformerne hele tiden udvikler sig.
Det er gevinster, som, hvis man også tør at kigge på, hvor vi kan gøre det på den måde, og hvor tingene kan organiseres på en anden måde, er med til at sikre en øget kvalitet.
Det er penge, som kan frigøres til andre steder i vores sundhedsvæsen.
Regeringen har allerede fokus på et sporskifte i styringen.
Det hidtidige fokus har i høj grad været på aktivitet, men i 2016 igangsatte vi det nationale kvalitetsprogram, som sikrer en mere balanceret styring både vedrørende aktivitet, kvalitet og værdi for patienten.
Programmet består af flere vigtige initiativer, hvor regeringen bl.a. sammen med KL og Danske Regioner har aftalt otte nationale kvalitetsmål på sundhedsområdet.
Vi har også igangsat et nationalt ledelsesprogram for at udvikle den lokale ledelse og bl.a. styrke ledernes kompetencer til det ambitiøse kvalitets- og forbedringsarbejde, der skal ske.
Det er afgørende, for styring handler sådan set først og fremmest om ledelse.
Det handler om, hvordan vi leder.
Det handler ikke om at detailregulere, og det handler ikke om, som man ofte sådan lidt karikeret hører debatten gjort til, at der skal spares 2 pct. på alle afdelinger.
Det handler sådan set om hele tiden at kigge på, hvor man henholdsvis kan effektivisere, og hvor man kan have behov for at bruge flere ressourcer på vores sundhedsområde, og at man netop sørger for, at vi udvikler det.
Regeringen har også udvidet udredningens- og behandlingsretten, så patienter har en større sikkerhed for ikke at være på en venteliste.
Og det er sådan set også et afgørende løft af kvaliteten for patienten.
Når vi taler om kvalitet i sundhedsvæsenet, handler det jo ikke kun om det, som vi her taler om som styring og om 2 pct., som Enhedslisten gør i deres beslutningsforslag.
Det handler også om, hvad det er for en kvalitet, der ligger for patienten.
Og der er ingen tvivl om, at det betyder noget for patienten, at man ikke står på venteliste, men kan komme hurtigt i behandling.
Vi har også – og tak for opbakningen til det – udfaset den danske kvalitetsmodel for akkreditering af de offentlige sygehuse.
Det er også alt sammen for at sikre, at vi bruger vores kræfter og ressourcer på at skabe kvalitet i sundhedsvæsenet og ikke på bureaukrati.
Endelig har regeringen understøttet regionerne i deres arbejde med en mere værdibaseret styring, som skal være med til at sikre mere værdi for patienten i den konkrete behandling, og der kører lige nu en række forsøg rundtomkring i regionerne, hvor der netop er fokus på kvalitet for den enkelte patient.
Så nej, regeringen vender ikke ryggen til styringen af det danske sundhedsvæsen.
Forstå mig ret, som jeg sagde, handler hele diskussionen om styring jo ikke om, at sygeplejersken skal gå 102 skridt i stedet for 100.
Det handler om at udvikle sundhedsvæsenet til gavn for både patienten og medarbejderne og også for de pårørende.
Sådan lidt forsimplet sagt, handler det jo netop om at sikre, at sygeplejersken kan nøjes med at gå 95 skridt i stedet for de 100 skridt, fordi man hele tiden kigger på, hvor man kan få ny teknologi ind, hvor man kan effektivisere arbejdsgange, hvor de nye kvalitetsfondsbyggerier kan være med til at gøre, at man har en smidigere arbejdsgang på sygehuset.
Så det her handler jo sådan set ikke om en blind grønthøsterstyring af vores sundhedsvæsen.
Sundhedsvæsenet har jo også bevist, at de kan arbejde både bedre og smartere.
De seneste 10 år er produktiviteten steget med 2,4 pct. om året, altså langt mere end det produktivitetskrav på 2 pct., og det synes jeg sådan set også er vigtigt at huske på, når vi nu diskuterer, hvad det er, man fra Folketingets side eller fra Enhedslistens side med beslutningsforslaget ønsker at pålægge der skal indgå i en økonomiaftaleforhandling med regionerne.
Vi skal hele tiden have fokus på, hvad der skaber kvalitet for patienten, hvordan vi får mere sundhed for pengene, og der er der ingen tvivl om, at patientforløb på mange områder i dag er hurtigere og også mere skånsomme, end de har været tidligere, bl.a. takket være ny teknologi og et omstillingsparat sundhedsvæsen, hvor medarbejderne også hele tiden er med til at udvikle vores sundhedsvæsen, hvor det, der virker et sted, bliver udbredt til også at komme til at virke på mange andre afdelinger.
Hvis man bare tager et konkret eksempel, kunne det være den robotteknologi, som er med til at assistere kirurgiske indgreb, de såkaldte da Vinci-robotter, som vi nu har fået 20-25 af herhjemme.
De er i dag med til at gennemføre omkring 80 pct. af prostataoperationerne, og robotten er så at sige kirurgens forlængede arm.
Den har sikret, at operationen er blevet mere skånsom, og det at få teknologi ind har sådan set også, hvis vi kigger på en lang række andre behandlingsområder, været med til at sikre kortere indlæggelser, har været med til at sikre, at behandlingerne er mindre omkostningstunge.
Er den form for effektivisering og styring dårligt for patienterne?
Det er vigtigt, at vores sundhedsvæsen hele tiden forbedrer sig og leverer en bedre kvalitet og værdi til patienten.
Når det så er sagt, skal vi selvfølgelig også udvikle og forbedre styringen.
Vi skal ikke kun udvikle sundhedsvæsenet.
Vi skal også kigge på styring.
Vi skal tænke over, om produktivitetskravet altid er den bedste måde til at indhente gevinster på, og det er jo sådan set også det, som regeringen har gjort med det styringseftersyn, som vi har annonceret, og som også ligger i den brede vedtagelse, der blev vedtaget her i Folketinget – og tak til de partier, der bakkede op omkring det – nemlig, hvad virker og hvad virker ikke i målet for at sikre en udvikling af sundhedsvæsenet til gavn for patienter og de ansatte.
Men det er også vigtigt, at vi ikke bare tror, at vi fra den ene dag til den anden kan kaste vores sundhedsvæsen fra den styring, vi har nu, til ingen styring.
Vi er nødt til at lave og sikre et grundigt arbejde, og det er det, styringseftersynet skal være, så vi ikke kommer til at drage forhastede konklusioner, eller vi ikke kommer til at forfalde til sådan de lette overskrifter uden egentlig at vide, hvad der virker, og hvad der kan være med til at forbedre og udvikle vores sundhedsvæsen.
Vores sundhedsvæsen er et komplekst område, og derfor er det også vigtigt, at vi er grundige, at de ideer, som så lige pludselig kommer ud og møder virkeligheden ude på afdelingerne, også er gennemtænkte, at de sådan set også er afprøvede, sådan at de ikke risikerer at være ødelæggende i stedet for gavnlige.
Vi skal lytte til dem, der har den daglige gang på sygehusene.
Vi vil møde dem, vi vil lytte til dem, der har kontakt til sundhedsvæsenet hver dag, det være sig læger, sygeplejersker, patienter og de pårørende.
Det er vigtigt at få deres syn på det med, og det er også vigtigt, at de kommer til orde, i forhold til hvad de synes der virker og hvad der ikke virker, og det er vigtigt, at vi tager det med i det videre arbejde.
Det er sådan set også det, der indgik i den fælles vedtagelse oven på forespørgselsdebatten, fordi vi skal have et fokus på fortsat at høste gevinster og udvikle vores sundhedsvæsen.
Så er der så nogle, der synes, at man skal vedtage et beslutningsforslag, hvor man pålægger, at det skal afskaffes her og nu.
Der synes jeg at vi på en anden måde skal gå grundigt til værks, netop i respekt for medarbejderne i vores sundhedsvæsen, netop i respekt for de patienter, der har krav på, at behandlingen i sundhedsvæsenet hele tiden er god, at den er solid, at den bygger på, at vi reelt set gør det, vi ved der virker, og ikke fordi vi tænker, at nu skal det gå hurtigt for hurtigheden skyld.
Det er afgørende for regeringen, at vi understøtter en udvikling af sundhedsvæsenet til gavn for patienterne og de pårørende og de ansatte, og det er sådan set også det, vi allerede er i gang med både med det nationale kvalitetsprogram og de otte nationale mål og med styringseftersynet, og det er også det arbejde, vi vil fortsætte både i de igangværende forhandlinger med regionerne og i det arbejde, som sundhedsordførerne og ministeren laver her i salen, og det er også det, vi hele tiden vil arbejde for, både i forbindelse med økonomiaftalen her for 2018 og i forbindelse med styringseftersynet, nemlig på at forbedre vores sundhedsvæsen.
På den baggrund kan regeringen ikke støtte det beslutningsforslag, der er fremsat fra Enhedslistens side.