runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Ellen Trane Nørby (V), 2019-02-06:
Jeg forstår faktisk godt, at man så siger, at hvorfor er det sådan, at mit akutberedskab skal være afhængig af den region, jeg bor i?
Vi siger, at vi er nødt til at få hævet standarden, og vi er nødt til at have nogle fælles standarder landet over for, hvordan vores akutberedskab ser ud.
Vi synes ikke, det er rimeligt, at der kun er 91 pct. af ambulancerne, der kommer frem inden for 15 minutter i Nordjylland, mens det er 96 pct. i Midtjylland.
Der synes vi faktisk, at borgerne i Nordjylland har krav på et lige så godt og tætmasket beredskab, som man har i resten af landet.
Det afsætter vi også økonomi til at kunne sikre fremadrettet.
Jamen Frederikshavns sygehus, som der spørges til, er jo sådan set et godt eksempel på et mindre sygehus med en særlig profil, men også et sygehus med mange tilbud, der med fordel kan ligge tæt på borgerne – jordemoderkonsultationer, forskellige ambulatorier, diætister m.v. Man må også kunne se, at mange af de her funktioner indgår i regeringens sundhedsreform som forslag til ting, der kan ligge tæt på, hvor vi bor – i det nære sundhedsvæsen.
Lægeklinikken vil have tilknyttet 12 læger, og den vil have ansat flere sygeplejersker og på sigt også andre sundhedsprofessionelle.
Den her samlokalisering vil understøtte et godt fagligt miljø og samarbejdet mellem lægeklinikken og de forskellige ambulatoriefunktioner.
Så jeg synes sådan set, at Frederikshavns sygehus er et godt eksempel på, hvordan man kan udvikle det nære sundhedsvæsen.
Det er noget af det, vi har behov for at udvikle i de kommende år: Et mere nært sundhedsvæsen, hvor flere tilbud rykker tættere på, hvor man bor.
Og det er sådan set også det, jeg har forsøgt at svare hr. Flemming Møller Mortensen og fru Astrid Krag på i de foregående spørgsmål.
Derudover er det som sagt sådan, at regeringens udspil til en sundhedsreform ikke ændrer ved den planlagte sygehusstruktur.
Til gengæld sætter vi en mere ambitiøs retning for sundhedsvæsenet og det nære sundhedsvæsen, i forhold til hvordan vi kan rykke flere funktioner tættere på borgerne og styrke de nære tilbud i kommuner og almen praksis og også nogle gange på tværs af sygehuse.
Jeg synes egentlig, at Frederikshavns sygehus er et glimrende eksempel på, hvordan man kan udvikle nogle nære tilbud i vores sundhedsvæsen, der kan være med til at gøre, at alting ikke centraliseres omkring de store sygehuse.
Flemming Møller Mortensen (S), 2019-02-06:
Tak, formand.
Spørgsmålet lyder: Kan ministeren garantere, at sygehuset i Frederikshavn ikke bliver lukket, når det fremover med regeringens sundhedsreform ikke længere skal være op til folkevalgte fra Nordjylland, men i stedet en bestyrelse udpeget af Sundhedsministeriet i København, at beslutte, hvordan sygehusstrukturen skal se ud?
Det er godt, vores Folketingssal ikke giver de mange tilhørere i dag mulighed for også at kunne læse det spørgsmål, som jeg har stillet.
For så ville de sidde fuldstændig lige så forvirrede, som jeg er, over, at det ikke kan lade sig gøre at få et svar fra regeringen på så konkret et spørgsmål.
Det synes jeg virkelig er grotesk, og det er slet ikke det, vi har brug for i vores politiske system.
Jeg stillede følgende spørgsmål i sidste uge ved en teknisk gennemgang af sundhedsreformen: Hvem kan lukke et sygehus, hvis det skal besluttes, at der skal lukkes et sygehus?
Ellen Trane Nørby (V), 2019-02-06:
Det her er en sundhedsreform, som forenkler vores system.
Vi går fra tre myndighedsniveauer til to folkevalgte myndighedsniveauer, og vi skaber med de 21 sundhedsfællesskaber en forpligtende ramme om det samarbejde, der er nødt til at blive styrket i vores sundhedsvæsen til gavn for patienterne.
For det er op mod hver femte patient, der i dag oplever, at der ikke er sammenhæng i deres behandlingsforløb; at kommunen ikke er klar til at tage over, når man bliver udskrevet fra sygehus; eller at egen læge ikke er koblet tilstrækkeligt på.
Og det nytter ikke noget, for når man er patient, så har man behov for, at sygehuset, egen læge og kommunen arbejder tættere sammen.
Det er lige præcis det, der kommer til at ske ude i de 21 sundhedsfællesskaber, hvor der også kommer flere kompetencer i relation til at tage sig af det, der handler om de nære tilbud, og den sammenhæng, der skal være i vores sundhedsvæsen.
Astrid Krag (S), 2019-02-06:
Der skal være mere samarbejde, der skal være større sammenhæng, der er brug for at lave nogle forandringer.
Men det kan man gøre med den struktur, vi har i dag.
Man behøver ikke at lave et helt nyt danmarkskort med fem led i stedet for de tre, vi kender i dag.
Det er jo det, folk inklusive mig selv prøver at appellere til regeringen om: Lad os nu få løst de problemer, der er, i stedet for at skabe en masse nye.
Hvad er det konkret for en beslutningskompetence, man har her?
Ellen Trane Nørby (V), 2019-02-06:
Men det er jo klart, at der inden for det, vi rykker op nationalt, hvor vi f.eks. inden for akutberedskabet siger, at det skal vi stå på mål for nationalt, ikke er så store geografiske forskelle på, f.eks. hvor hurtigt ambulancen kommer frem landet over.
Det skal jo ikke samtidig besluttes nede i et sundhedsfællesskab.
Men sundhedsfællesskaberne får kompetence i det, der handler om det nære og det sammenhængende; tilsvarende rykker vi noget op på nationalt niveau, og det er jo sådan set ikke så svært.
Nu kan jeg høre, at Socialdemokratiets ordfører åbenbart mener, at alle er i tvivl om det.
Det er egentlig ikke det, jeg oplever, heller ikke når jeg taler med dem.
Man forstår sådan set godt, at der er ting, der bliver mere nære.
Vi får et mere sammenhængende sundhedsvæsen, vi får skabt en forpligtende balance mellem det, der sker på sygehusene, i psykiatrien, det, der sker ude hos egen læge, og det, der sker i kommunen, og det er lige præcis det, patienterne har behov for.
For i dag oplever de nogle gange, at højre hånd ikke ved, hvad venstre hånd gør, og det skaber ikke sundhed og tryghed i vores sundhedsvæsen.
Og så rykker vi noget op på nationalt niveau.
Det er sådan set to forskellige retninger, som er med til at styrke vores samlede sundhedsvæsen i Danmark.
Astrid Krag (S), 2019-02-06:
Jamen det er jo meget flot, at ministeren kalder det et nybrud.
Det er jo altså noget, vi bliver nødt til at få styr på, hvis der skal flyttes så mange opgaver ud og det skal ske så hurtigt, som regeringen peger på.
Så bliver der nødt til at være nogle meget klare rammer, for at patienterne ikke skal opleve, at bunden bare går ud af kvaliteten.
Det er den kæmpe store bekymring, der er nu, og det er den, Ældre Sagen flager, det er den, sundhedsøkonomer flager, når de siger: Det simpelt hen virker urealistisk så hurtigt at kunne flytte så mange behandlinger ud med den økonomi, regeringen lægger op til der er.
Derfor vil jeg – vi har ikke så meget tid, og det bliver hurtigt meget teknisk – bare høre, om ikke ministeren kunne tænke sig at lægge frem, hvordan man fordeler de driftsmidler, man har i Nærhedsfonden, på alle de mange ting, man siger man kan fordele dem på med de penge.
Ellen Trane Nørby (V), 2019-02-06:
Jeg ved ikke, hvad spørgeren refererer til i forhold til Ældre Sagen.
Den dialog, jeg har haft med Ældre Sagen, handler da i høj grad om, at det, regeringen foreslår, er rigtigt og vigtigt, nemlig at vi får bindende faglige standarder, kvalitetskrav til kommunernes tilbud, til det nære sundhedsvæsen.
Så vi siger, at det er nødt til at være baseret på evidens og faglige standarder, hvad det er for et tilbud, man får, når det handler om genoptræning, apopleksi, kræftrehabilitering – også ældre medicinske patienter.
Så jeg oplever ikke, som spørgeren ligesom siger, at Ældre Sagen skulle være imod det her – overhovedet ikke.
Og derfor mener jeg sådan set også, at dem, jeg oplever er mest imod det, er Socialdemokraterne – desværre.
Det svarer jeg rigtig gerne på.
Nu handler det her spørgsmål jo i høj grad om kvalitetsstandarderne, og derfor vil jeg tage udgangspunkt i den del af de der vel ti spørgsmål, der blev remset op nu.
For det er jo vigtigt at sige, at kvalitetsstandarderne for os at se er en forudsætning for, at vi kan sikre flere behandlinger i det nære sundhedsvæsen, for man skal som patient være tryg ved den faglige standard, der er i de tilbud, der ligger ude i kommunerne.
Det er derfor, vi siger, at det er vi nødt til at have en faglig ramme for, og det er klart, at der så også vil pågå en dut-forhandling med kommunerne i relation til, hvad der skal ske med opgaveløsningen.
Og desværre er det ikke lykkedes at lave en udligningsreform herinde, men der har vi jo også skrevet i vores sundhedsudspil, at det er man nødt til at kigge på efterfølgende, så kommunerne har den økonomi, der er tilstrækkelig, for at man kan hæve kvaliteten og få nogle fagligt forsvarlige rammer for det nære sundhedsvæsen.
Astrid Krag (S), 2019-02-06:
Tak for det svar, som jo ikke var superkonkret.
Men lad mig lige vende tilbage til det med, hvad konsekvensen skal være for kommunerne, for jeg går ud fra, at der må være en ret håndfast konsekvens, hvis man ikke lever op til kravene – ellers giver det ikke meget mening at kalde dem bindende og at kalde dem krav.
Men det kan være, at ministeren vil uddybe det i sin besvarelse.
Det, jeg fik med fra ministerens svar, var, at man vil følge op på det, hvis kommunerne ikke leverer det, man mener de skal fagligt.
Og når det her er så rasende interessant – og det er i virkeligheden i forlængelse af den diskussion, vi havde før – er det jo, fordi vi har brug for, når nogle af de allersvageste patienter, vi har med at gøre, de multisyge, kronikerne, de ældre medicinske patienter, de svageste patienter, at der er både tryghed og høj kvalitet omkring den behandling, de får.
Og det, regeringen har gang i, er, at man vil rykke så mange behandlinger ud på så kort tid uden at kunne pege på, hvor finansieringen kommer fra, så man er sikker på, at der er de rigtige kompetencer.
Og det er jo det, der er humlen her.
Derfor er det også relevant at vide, hvordan man faktisk vil sørge for, at de her såkaldte bindende kvalitetsstandarder bliver andet end flotte hensigtserklæringer på et stykke papir.
Inden ministeren siger, som hun siger, hver eneste gang hun tager ordet, når en socialdemokrat rejser en bekymring for, at der ikke er realisme i det, og at der ikke er økonomi i det, regeringen har lagt frem – i øvrigt bakket op af flere sundhedsøkonomer, der heller ikke kan se, hvordan det skal kunne hænge sammen – vil jeg bare sige til ministeren: Socialdemokratiet vil meget gerne være med til at kigge på, hvor vi kan rykke ting nærmere.
Vi har peget på nærhospitaler, vi har peget på flere udgående akutte teams, og vi har modsat regeringen jo også peget på en tjenestepligt for nyuddannede læger, så vi faktisk kan sikre en løsning på det problem, hr. Flemming Møller Mortensen også var inde på, med over 110.000 danskere, der ikke har adgang til deres egen praktiserende læge, og hvor antallet vil stige voldsomt inden for de næste 4 år til næsten 300.000.
Her har regeringen jo ikke noget svar på den korte bane, og det er det, der er vores bekymring.
Det er ikke, fordi vi ikke vil være med til mange af de her forandringer, men tallene er for høje; økonomien stemmer ikke i regeringens udspil, og det bekymrer os.
Og det er sådan i al fredsommelighed det, vi prøver at få ministeren til så at lægge frem.
Helt konkret
her vil jeg gerne vide, hvad det så er, det kan have af konsekvenser for kommunerne, hvis ikke de lever op til de såkaldte bindende kvalitetsstandarder, der skal laves.
Flemming Møller Mortensen (S), 2019-02-06:
Mange tak, formand.
Ældre Sagen er bekymret for, at fagligheden ikke er på plads, når opgaven flyttes.
Altså, 2025 er lige om et øjeblik, og det er det, der er udfordringen.
Ministeren siger, at ministeren har tiltro til, at kommunerne vil arbejde med, og ministeren siger også, at ministeren har tiltro til, at kommunerne vil det bedste for borgerne.
Ja, men udfordringen er jo, om de kan det bedste for borgerne på det tidspunkt, hvor regeringen presser opgaverne ud af sygehusene, hvor de løftes med meget høj grad af faglighed.
Det er såmænd det, der er udfordringen, og jeg vil gerne spørge om noget.
Ministeren og regeringen fremturer med geografisk ulighed.
Ja, det er vel nok letkøbt.
Det, der er situationen i det, regeringen lægger frem her, er jo, at den geografiske ulighed kan stige yderligere.
Kan ministeren ikke bekræfte, at noget af det, der er årsagen til geografisk ulighed, er, at der reelt er en ulighed i økonomi, i muligheden for at rekruttere personale og i sammensætningen af befolkningen?
Astrid Krag (S), 2019-02-06:
Tak for det.
Ellen Trane Nørby (V), 2019-02-06:
Jeg kan forstå, at Socialdemokratiet mener, at det er meget risikabelt at flytte flere behandlinger ud i det nære sundhedsvæsen, og der ser vi så forskelligt på sundhedsvæsenet, for vi ønsker fra regeringens side at styrke det nære sundhedsvæsen.
Derfor har vi lavet en nærhedsfond på 6 mia. kr., hvor vi netop bliver i stand til at opbygge endnu flere moderne sundhedshuse ude i kommunerne, investere i almen praksis, skabe flere hoveduddannelsesstillinger, noget, som Socialdemokratiet forsømte sidst, da man sad i regering, så vi desværre står og kigger ind i nogle lægedækningsudfordringer, som ikke er blevet løst i tide, fordi man fra 2011 til 2015 kun løftede dimensioneringen med 12 pladser.
Tak for spørgsmålet.
Sundhedsstyrelsen har jo fået i opdrag at udarbejde bindende standarder for kommunernes eksisterende opgaveløsning på sundhedsområdet.
Det er en vigtig del af regeringens sundhedsreform, at vi på den måde får lavet nogle bindende faglige standarder, så man som patient kan være tryg ved, hvad det er for en behandling, man får ude i kommunerne, uanset hvilken kommune man bor i.
Standarderne vil være baseret på evidens og bedste praksis, og de relevante faglige selskaber og patientorganisationerne vil selvsagt blive inddraget i udarbejdelsen.
Og det siger også sig selv, at kommunerne også vil blive involveret i udarbejdelsen af standarderne, sådan at vi sikrer, at standarderne tager udgangspunkt i praksis.
Standarderne kommer til at beskrive målgruppe, faglige indsatser, de nødvendige kompetencer, men der bliver også opstillet en ramme for opfølgning på standarderne, så vi kan følge med i, hvordan de bliver implementeret, og følge op herpå, hvis det ikke kommer til at ske på den måde.
Derudover vil standarderne også indgå i Styrelsen for Patientsikkerheds tilsynsarbejde, og der foreligger jo, som det måske er spørgeren bekendt, allerede standarder for kommunale akutfunktioner – dem indførte vi jo med bindende standarder fra og med sidste år – som kommunerne har taget til sig, og som jeg egentlig også oplever at de er glade for, og som de er i fuld gang med at implementere.
Så jeg er ikke i tvivl om, at kommunerne vil det bedste for deres borgere, og derfor er det her jo heller ikke standarder, som handler om, at man ikke netop også tager hensyn til, at vores kommuner er forskellige.
Men vi er nødt til at have faglige standarder, som også er baseret på, hvad der er god kvalitet, hvad der er af evidens, når vi taler sundhedsfaglig behandling – det være sig inden for genoptræning, i en række af rehabiliteringsforløbene eller på det socialpsykiatriske område.
Og når der bliver fastsat flere standarder på flere områder med tæt inddragelse af kommunerne og med tæt opfølgning, har jeg også en stor tiltro til, at kommunerne ønsker at arbejde med dem og implementere dem.
De udfordringer, der måtte være, kommer vi jo så til at kunne diskutere i god dialog med KL, og som sagt kommer Styrelsen for Patientsikkerhed selvsagt også til at have fokus på det her i deres tilsynsarbejde, så patienterne kan være trygge.
Rasmus Prehn (S), 2019-02-06:
Det glæder mig da trods alt, at ministeren erkender, at man har været kolossalt presset, også på økonomien, i det nordjyske, så der skulle en ekstra håndsrækning til.
Tak for det.
Men kan ministeren ikke sætte sig ind i de mange borgeres bekymring?
Efter Venstreregeringens strukturændring tilbage i midten af 00'erne har man jo set, at der på det kommunale niveau, men jo sådan set også i forhold til det regionale niveau, har været en voldsom centralisering, altså at der pludselig er længere til de tilbud, man har brug for.
Og kan ministeren ikke sætte sig ind i, at når man sidder i f.eks. Hjørring og hører, at nu skal beslutningerne træffes på Slotsholmen eller i Aarhus, så bliver man lidt urolig over det her?
Man synes måske i forvejen, at der er lige vel langt bare til Aalborg.
Hvis beslutningen så skal træffes her på Slotsholmen eller i Aarhus, kan man godt have den frygt, at det bliver langt, langt værre, fordi det er langt væk.
Ellen Trane Nørby (V), 2019-02-06:
Jeg må bare konstatere, at f.eks. den akutlægebil, som har været tilknyttet Hjørring Sygehus, har Region Nordjylland haft i farezonen flere gange og dermed skabt utryghed om den.
Og det er jo lige præcis det, vi ønsker at gøre op med.
Altså, jeg synes ikke, det er rimeligt, at borgere i Nordjylland skal acceptere, at der kun er omkring 91 pct. af ambulancerne, der når frem inden for 15 minutter, mens det er 96 pct. i Region Midtjylland.
Tilsvarende ønsker vi jo med sundhedsreformen at styrke akutberedskabet i Nordjylland, herunder også omkring Hjørring, ved at indsætte flere akutlægebiler, 10-15 har vi afsat økonomi til, fordi vi ikke synes, det er rimeligt, at der er så dårlige vilkår i Nordjylland.
Og det skal ikke afhænge af en enkelt politisk forhandling.
Det må vi sørge for; at der er nationale standarder for, hvilket akutberedskab der skal være i Danmark.
Rasmus Prehn (S), 2019-02-06:
Mange tak til sundhedsministeren for et meget langt svar læst op på rekordtid.
Der skulle mange ord til, og man kan lidt få fornemmelsen af, at der skulle tales udenom.
Ministeren er inde på, at man i regionerne har været presset på økonomien, og at der derfor også har været besparelsesforslag på tale.
Men det, der har reddet de her akutlægebiler, er jo, at der har været et demokratisk organ, hvor der i den grad har været lokale politikere, der har råbt op og sagt: Prøv at høre her, vi kan ikke være i den her situation, vi er nødt til at have sikret de her biler, for ellers går det ud over vores borgere, vores naboer.
Kan ministeren slet ikke i den sammenhæng være nervøs for, at man – når man igen bliver presset på økonomien, når der igen er manglende ressourcer – kommer i den situation, at det er nemt at sidde i København eller i Aarhus og træffe en beslutning, som rammer nogle lokalt, f.eks. i Hjørring?
Ellen Trane Nørby (V), 2019-02-06:
Tak for spørgsmålet.
Men det har vi jo desværre set at Region Nordjylland har været i gang med ad flere omgange og dermed har skabt tvivl om akutlægebilens fortsatte drift.
I regeringen ønsker vi nemlig tværtimod at styrke det akutte beredskab, og det var også derfor, vi sammen med Dansk Folkeparti for finansloven 2018 prioriterede midler til en fjerde akutlægehelikopter, som vi så har fået placeret i den nordlige del af Danmark, så vi sikrer et bedre akutberedskab.
Med sundhedsreformen ønsker vi at styrke akutberedskabet yderligere, fordi det handler om at sikre, at alle borgere i Danmark kan være trygge ved, at de får den nødvendige hjælp, hvis de bliver ramt af akut sygdom eller kommer ud for en ulykke.
Man må sige, at de akutte tilbud i dag er organiseret forskelligt, alt efter hvor man befinder sig i landet og hvad tid på døgnet det er.
Det synes vi ikke er overskueligt og trygt nok.
Akutområdet er derfor en central del af regeringens udspil til en sundhedsreform, hvor vi ønsker at tage et opgør med den uigennemsigtighed og forskellighed, der i dag er på det akutte område.
Konkret lægger vi også op til at indsætte 10-15 ekstra ambulancer, akutlægebiler, akutberedskaber landet over, særlig i de områder, hvor der er et særligt behov, sådan at vi kan forbedre responstiderne.
Og det gør vi, fordi vi synes, der i dag er for stor variation i responstiderne på tværs af landet, og det går jo bl.a. særlig ud over nordjyderne, hvor man kan se, at der er færre ambulancer, der kommer frem inden for 15 minutter, end der f.eks. er i Region Midtjylland.
Så vi vil styrke akutberedskabet med sundhedsreformudspillet.
Rasmus Prehn (S), 2019-02-06:
Tak, formand.
Kan ministeren garantere over for de nordjyder, som i dag finder tryghed i at have en akutlægebil tilknyttet Hjørring Sygehus, at denne akutlægebil ikke i fremtiden vil blive sparet væk af embedsmænd og bestyrelsesmedlemmer i sundhedsforvaltninger, som ikke er valgt ind af borgerne i Nordjylland, men som i stedet er udpeget af Sundhedsministeriet i København?
Ellen Trane Nørby (V), 2019-02-06:
Jeg må i hvert fald konstatere, at det ikke har forbedret situationen, at Socialdemokraterne ikke havde modet til at lave en udligningsreform, da regeringen foreslog det.
Man vaklede, for det ønskede man ikke at gøre.
Der er behov for en udligningsreform, og det skriver vi også i vores sundhedsreformudspil, i forhold til at få kigget på, hvad det er for en økonomi, der er til stede.
Det havde Socialdemokraterne ikke viljen til.
Vi lægger sådan set op til, at det er en pligtopgave for et Folketing, når man har gennemført en sundhedsreform.
I forhold til den geografiske ulighed er jeg fuldstændig enig med spørgeren i, at der er for stor geografisk ulighed.
Det er jo lige præcis det, der er et af omdrejningspunkterne i regeringens sundhedsreform: At der skal gøres op med både den sociale ulighed og den geografiske ulighed, vi i for høj grad ser der er i vores sundhedsvæsen, hvor vi ser der er for stor forskel fra region til region, men sådan set også fra kommune til kommune, på den slags tilbud.
Derfor ønsker vi at indføre bindende faglige standarder, sådan at man sikrer kvaliteten i de tilbud, man som borger møder ude i kommunen i dag.
Når spørgeren så siger, at det er opgaver, man vil flytte ud, så er det klart, at det også gælder nye opgaver.
Men det gælder jo også de opgaver, kommunen har i dag.
Genoptræningsopgaven er jo en kommunal opgave, og den kommer vi også til at sætte bindende faglige standarder for på en række punkter for at få løftet kvaliteten til gavn for patienterne.
Det svarede jeg sådan set på indledningsvis, og det svar gentager jeg gerne.
Det er klart, at ligesom vi i sin tid gav Sundhedsstyrelsen en muskel til at lave specialeplanen for det specialiserede sundhedsvæsen for at kunne have den opfølgning, der ligger der, så vil Sundhedsstyrelsen få en opfølgning i forhold til de faglige krav.
Men det vil også indgå i Styrelsen for Patientsikkerheds tilsynsarbejde, og det var jo lige præcis det, jeg sagde i starten.
Det er klart, at man også er nødt til at føre tilsyn med, om kommunerne så lever op til kravene, og så er man nødt til at sørge for, at den økonomi, der skal være til stede, er der.
Astrid Krag (S), 2019-02-06:
Det var det, der var spørgsmålet: Hvad mener ministeren konsekvensen skal være, hvis kommunerne ikke lever op til de bindende kvalitetsstandarder for behandling af patienter med kroniske sygdomme og af ældre medicinske patienter?
Vi har skullet høre meget om, hvad Socialdemokratiet ikke vil, så jeg vil bare sige: Der skal være kvalitetskrav, selvfølgelig skal der det, der skal være nærhed.
Men vores anke er jo den, at økonomien og tiden bliver nødt til at være der, så fagligheden følger med, så der er en høj nok kvalitet, så det ikke igen bliver de her patienter, der taber og bliver tabt på gulvet.
Så vil ministeren, og måske kan det lykkes i sidste runde, svare på spørgmålet: Hvad mener ministeren konsekvensen skal være for de kommuner, der ikke kommer til at levere den faglige kvalitet, som er forudsætningen?