Astrid Krag (S), 2018-12-14:
Det var udtryk for en dejlig form for optimisme at sige inden et kommende valgår: Vi har ikke 90 mandater endnu.
Så er der ligesom varmet op til valgkamp.
Tak til Dansk Folkeparti for anledningen til, at vi her i salen kan diskutere den hjælp, som vi giver til vores ældre medborgere.
Med under et halvt år til valget er det jo et fint tidspunkt at gøre status over, hvordan det er i Danmark at være ældre med behov for en hånd fra fællesskabet.
Tak til ældreministeren for hendes gennemgang.
Det lyder jo vældigt alt sammen, som man vil sige derovre i Jylland, hvor jeg kommer fra.
Hvad ministeren ikke gør så meget ud af at nævne, er, at vi har en regering og en ældreminister, der ikke handler på problemerne i ældreplejen, før de bliver presset til det.
For præcis 1 år siden – tror jeg faktisk det er i dag – lykkedes det at afværge de store besparelser på de ældres boligstøtte, som regeringen ellers havde planlagt.
Siden har vi haft problemer med konkurser i hjemmeplejen, mangel på uddannet personale, vold mod medarbejdere og manglende køretid for bare at nævne et par eksempler, hvor regeringen forholdt sig passivt, indtil vi sammen med gode kræfter – og tak for det – her i Folketinget fik presset handling igennem.
Det tegner et billede af en regering, hvor vi nok har en ældreminister, men ikke de store selvstændige ambitioner på ældreplejens vegne.
Så til status: Der er rigtig mange dygtige medarbejdere derude, der gør en kæmpeindsats hver eneste dag, gode ledere og masser af stunder med livskvalitet og værdighed for de svageste ældre, der har behov for hjælp, støtte og omsorg.
Men de gode historier udgør jo desværre langtfra hele billedet, når vi skal gøre status over vores ældrepleje.
Tværtimod tegner den seneste tryghedsmåling fra TrygFonden et klart billede af et velfærdsområde, hvor befolkningens tillid er ved at smuldre.
54 pct. af danskerne er bange for, at de ikke får en tilstrækkelig pleje, når de bliver gamle, og danskerne bekymrer sig altså ikke sådan helt uden grund, selv om ældreministeren forsøger at tegne et billede af, at alt er fryd og gammen.
På mine ture rundt i landets kommuner møder jeg ledere, tillidsrepræsentanter og arbejdsmiljørepræsentanter, som kan fortælle, at normeringerne er blevet dårligere, at der er færre kolleger i vagt, og at hverdagen kun kan hænge sammen på plejehjemmet, fordi lederne lykkes med at få fleksjobbere, virksomhedspraktikanter og frivillige til at indgå som en del af setuppet omkring de ældres hverdag.
Det er ikke uden grund, at de pointer går igen, når jeg kommer rundt i landet, for bare siden folketingsvalget i 2015, hvor Lars Løkke Rasmussen blev statsminister, er antallet af offentlige fuldtidsstillinger i ældreplejen faldet med 3.700.
I samme periode er antallet af +80-årige steget med over 17.000.
Vi står altså i en situation, hvor markant flere ældre har brug for pleje og omsorg, og hvor der er færre ansatte til at levere den.
Det giver pres på den pleje, der kan ydes, og det er jo det, vi ser afspejle sig i danskernes frygt for ikke at kunne få en ordentlig pleje, når de selv bliver ældre og ikke kan klare hverdagen – skulle den dag komme.
Statistikkerne fortæller sådan set også den samme historie.
Hver femte ansatte i ældreplejen er i høj grad stresset, og knap halvdelen af sosu'erne oplever stort set hver dag, at bemandingen er utilstrækkelig.
Fortsætter regeringen, ja, så fortsætter den udvikling også.
10.000 færre offentligt ansatte vil der være i 2025 med regeringens politik, og det vel at mærke i en årrække, hvor der kommer stadig flere ældre – 259.000 flere danskere over 80 år frem mod 2040, og de knap 90.000 har vi allerede, når vi rammer 2025.
Ældreministeren redegjorde i sin tale for de penge, som regeringen med temmelig god hjælp fra Dansk Folkeparti har sendt af sted til de ældre.
Men sandheden er, at siden Lars Løkke Rasmussen blev statsminister, er velfærden blevet underfinansieret med 4,4 mia. kr., og det kan mærkes i kommunerne, hvor man igen og igen må på jagt efter besparelser.
Vi hører om forringelser af nattebemandingen på plejecentre, et farvel til klippekortsordningen for de ældre, aktiviteter, der må spares væk på plejehjem, og sågar diskussioner om at erstatte de ældres bad med vådservietter.
Det er besparelser, som er til at tage at føle på for den enkelte borger.
Vi kan ikke sikre de ældre en bedre pleje og omsorg, hvis kommunerne skal starte hvert år med at skære ned.
Derfor skal de offentlige budgetter i de kommende år følge med det stigende antal ældre.
Og så skal vi have mere tillid til medarbejderne og give det enkelte plejehjem og distrikt mere selvbestemmelse og mulighed for at beholde nogle af de gevinster, man kan opnå ved f.eks. at nedbringe sygefraværet.
Alt det og mere endnu har Socialdemokratiet foldet ud i den selvstyrereform for den offentlige sektor, som vi lancerede før sommerferien.
Jeg er glad for at se, hvordan den store demenshandleplan løfter indsatsen for mennesker med demens med mere viden, stærkere faglighed for medarbejderne og en bredere forståelse for sygdommen blandt danskerne bredt.
Vi er glade for, at vi nu har fået et videnscenter for værdig ældrepleje, og vi ser meget frem til, at vi kan komme i gang med at få en mere ensartet kvalitet for de ældre på tværs af kommunegrænserne, når de nye kvalitetsindikatorer kommer til at virke, ikke bare på papiret, men også i hverdagen.
Så der sker mange gode ting, men meget sker på trods og på ryggen af besparelser og færre kolleger til et stigende antal ændre.
Så har jeg et forslag til vedtagelse, som jeg vil læse højt.
Det er stillet af Socialdemokratiet, Enhedslisten, Alternativet, Radikale Venstre og Socialistisk Folkeparti og lyder sådan her:
Forslag til vedtagelse »Folketinget er bekymret over udviklingen i ældreplejen med fald i visiterede hjemmehjælpstimer, færre ansatte til et voksende antal ældre, store forskelle i serviceniveau kommunerne imellem samt udfordringerne med at sikre kvalificeret arbejdskraft.
Resultatet er en ældrepleje, hvor der mangler tid til en ordentlig og værdig pleje og omsorg for vores ældre.
Og hvor arbejdsmiljøet er presset i bund.
Folketinget konstaterer med bekymring, at der på næste års finanslov mangler op mod 2 mia. kr., hvis velfærden skal følge med det voksende antal ældre og børn.
Det betyder yderligere velfærdsforringelser.
Folketinget opfordrer regeringen til at sikre en vækst i den offentlige sektor, hvor pengene følger med udviklingen i demografien, så kommunerne ikke skal starte hvert år med at skære ned på velfærden, herunder plejen og omsorgen for de ældre.«