Andreas Steenberg (RV), 2018-12-13:
Det er jo interessant, at Dansk Folkeparti har indkaldt til den her debat om, hvilke mål man skal sætte for fremtidens udlændinge- og integrationspolitik.
Hele debatten har så i meget høj grad handlet om, hvordan man kunne få sendt selv velintegrerede flygtninge og nydanskere hjem.
Det synes vi er et mærkeligt mål at sætte sig, især når vi kan se, at rigtig meget af den vækst, vi har, i Danmark skyldes, at ikkevestlige indvandrere og deres efterkommere kommer i arbejde, og at der i øvrigt også er rigtig mange vestlige indvandrere, der kommer til Danmark og i arbejde.
Statsministeren bryster sig af, at der er kommet 100.000 mennesker mere i beskæftigelse, siden han overtog magten.
40.000 af dem er ikkevestlige indvandrere og efterkommere.
Det bidrag er jo det, der gør, at man i finansloven for i år kan prioritere flere penge til folkepension, til sygehusene, man sætter skatten på øl og vin ned, og det er jo, fordi flere er i beskæftigelse og flere tjener penge til både sig selv og fællesskabet.
Samtidig laver man i finansloven det her såkaldte paradigmeskift, hvor man vil forsøge også at udvise folk, der er i arbejde.
Dansk Folkeparti, der har indkaldt til debatten her, har så sammen med Socialdemokratiet og andre lavet et flertal uden om regeringen, der har forhindret regeringen i at gøre det nemmere for virksomhederne at få udlændinge hertil.
Det er en mærkelig debat.
Derfor vil jeg prøve at nævne fire ting, som vi i Radikale Venstre godt kunne tænke os at man prøvede at sætte sig nogle mål for.
Det første er at prøve at sætte sig nogle mål for integration.
Der kunne man medtage, om folk tager en uddannelse, og om folk er i beskæftigelse.
Jeg vil da gerne rose regeringen for, at det faktisk går ganske udmærket; der kommer flere og flere i beskæftigelse.
Til det her med, hvor meget ikkevestlige indvandrere koster, vil jeg sige, at der er rigtig mange ikkevestlige indvandrere, der er børn og unge.
De er derfor på nuværende tidspunkt en omkostning, men senere kunne de jo yde et meget, meget væsentligt bidrag til samfundet, hvis de får nogle fornuftige og gode uddannelser og lærer dansk.
Det kunne være, man skulle sætte sig et mål for, hvordan man gør det.
Men man kunne jo sætte sig nogle nye mål i stedet for at tale om at smide de folk ud, som faktisk klarer sig udmærket.
På samme måde kunne man gøre noget med hensyn til uddannelse.
Når nu vi kan se i forskningen, at uddannelse er det væsentlige parameter for, om man som ikkevestlig indvandrer og efterkommer får et job, jamen så lad os da gøre noget ved det, sådan at de mennesker, der er her, får sig en dansk uddannelse, i stedet for at sætte forhindringer op.
Så har vi også i de sidste par uger haft flere diskussioner om, hvorvidt danske statsborgere kan få lov at have deres familier her i landet, hvilket for mange er nærmest umuligt, og vi ser den ene mærkelige udvisning efter den anden, hvor danske statsborgere, der aldrig har gjort noget galt eller været på kant med loven, ikke kan få lov at have deres ægtefælle fra Brasilien, Thailand, eller hvad det nu kan være, her i landet.
Jeg synes, at det også kunne være interessant, om man kunne sætte sig nogle mål for det og arbejde med, at det bliver mere rimeligt, hvis nogen er kommet til, og det siger jeg i citationstegn, at forelske sig i en person uden for EU.
Det sidste, vi i Radikale godt kunne tænke os at have et mål for, er, at man giver virksomheder, som overholder overenskomsten, tager lærlinge, bedre mulighed for at kunne rekruttere internationalt.
Det var fire mål, vi godt kunne tænke os at man satte sig, og som vi mener kunne bringe Danmark fremad og også kunne gøre, at de mennesker fra udlandet, der er i landet, kunne yde et positivt bidrag, sådan at vi kan få mere vækst, mere beskæftigelse, mere velstand, og på den måde finansiere sygehuse, ældrepleje og alle de andre udfordringer, vi har.