Pernille Skipper (EL), 2017-04-18:
Tak for det.
Indholdet af det lovforslag, vi behandler, er der allerede flere der har redegjort for.
Jeg vil starte med at sige, at Enhedslisten synes, at det er et positivt forslag, som vi glæder os til at se foldet ud i virkeligheden.
Det er et af de få forslag, som tager udgangspunkt i den enkelte i det sociale system og – som jeg læser det – har den indgangsvinkel, at alle har noget at bidrage med, at alle har noget at komme med, men at nogle bare har nogle større forhindringer at hoppe over, end andre har, før de kan komme til netop at bidrage.
Når vi kigger på vores beskæftigelsessystem bredt set, kan vi se, at det er et beskæftigelsessystem – og det gælder i høj grad desværre også vores sociale system – som har som udgangspunkt, at folk nok er i gang med at snyde sig til kontanthjælp, at de nok er lidt dovne, at de nok synes, at det er hyggeligt at være langtidsledig.
Altså, folk bliver pisket rundt og skal søge x antal jobs om ugen, og en stor del af den tid, som socialrådgivere bruger i dag i det danske sociale system, bruges til at kontrollere borgerne og dokumentere, at man faktisk er over dem, i stedet for at man startede med at tænke, at vi alle sammen har noget at bidrage med, og at der bare er nogle, der skal hoppe over nogle større forhindringer end andre for at komme dertil.
Derfor er det her ikke bare på det konkrete plan et godt forslag, men også et forslag, som faktisk rummer den tilgang til socialpolitik, som jeg synes er så vigtig, og som jeg synes mangler i dag.
Vi har nogle spørgsmål til forslaget i forhold til en afgrænsning af det.
Vi har også nogle spørgsmål om at få en garanti for, at det her personlige budget ikke skal bruges til ting, som sådan set bør være dækket af andre dele af den sociale lovgivning.
I medieomtalen forud har der i hvert fald været nævnt f.eks. tandlægebesøg i forbindelse med rettelse af tænder.
Det bør ikke være her – i et personligt budget – man finder pengene til det.
Det er andre dele af serviceloven, man skal hive fat i, når man selvfølgelig skal hjælpe en borger med det.
Så det vil vi stille nogle skriftlige spørgsmål til, og vi vil forhåbentlig få nogle ganske positive og betryggende svar, så vi kan stemme for forslaget.
De sidste 2½ minutter af min tid vil jeg så bruge på at harcelere over den satspulje, som stadig væk eksisterer, og som er grundlaget for det her forsøg.
Hvis man lytter efter, hvad partierne siger, burde der ikke være flertal for at have en satspuljeaftale.
Hvis man skal tro på, hvad partierne herinde i Folketinget siger, så burde der ikke være grundlag for, at der år efter år mindrereguleres, dvs. stjæles penge fra mennesker på overførselsindkomst.
Folkepensionister, arbejdsløse, alle dem, man siger man vil hjælpe, tager man penge fra for at finansiere indsatser for andre af de mest udsatte i vores samfund.
Det sker, samtidig med at uligheden stiger og toppen af vores samfund får skattelettelser, arveafgiftsrabatter og alt muligt andet, og samtidig med at der kommer flere og flere fattige i Danmark.
Jeg synes, det er så voldsomt provokerende, at vi gang på gang skal stå herinde og høre på, at et flertal siger, at de er imod satspuljen, men alligevel bevarer den.
Hvis man reelt ønskede at have en social indsats, der var finansieret på fair vis, og hvis man reelt ønskede at have en social indsats, som ikke var så usikker, så kunne man jo sørge for det.
De aner ikke, om de er købt eller solgt året efter.
Så er der alle mulige mere eller mindre duelige undskyldninger, men faktum er, at hvis man skulle tro på partierne og flertallet herinde, så ville der ikke eksistere en satspulje.
Alligevel står vi igen her med en forsøgsordning, vi sætter i gang.
Jeg tror, at det kommer til at blive et strålende projekt – det håber jeg i hvert fald.
Men faktum er, at vi igen står her om et år uden at vide, hvor pengene skal komme fra til at få det til at køre videre, fordi man ikke er villig til at tage konsekvensen af det, man i hvert fald siger er ens holdning.