Rosa Eriksen (M), 2023-04-19:
Tak for ordet.
Vi kan bedst lide mennesker, der ligner os selv.
Det gælder os alle sammen her i salen og alle dem, der ser med.
Sådan er vi simpelt hen kodet.
Vi vælger typisk en kæreste, der ligner os selv.
Vi omgås med venner, der ligner os selv.
Vi sætter krydset ved de politikere, der ligner os selv.
Og vi ansætter medarbejdere, der ligner os selv.
Det er selvfølgelig groft sat op, for sådan er det jo ikke altid.
Men meget forskning viser, at det simpelt hen er ganske svært for os at bryde med de her indkodede mønstre.
Det er ikke en kønnet tendens, og det er ikke nogens skyld; det er menneskeligt.
Desværre betyder det bare, at bestyrelser og ledelseslag i Danmark ikke er særlig repræsentative.
Faktisk halter vi håbløst bagefter på området, særlig når vi kigger på de lande, vi normalt sammenligner os med.
Og det er her, at spørgsmålet får en kønnet karakter, for i de øverste danske ledelseslag er der markant flere mænd end kvinder.
På Berlingskes liste over de 1.000 største virksomheder er der kun 71 kvindelige direktører.
Og ja, det er to flere end i 2020, men det er altså fire færre end i 2019.
Til sammenligning er der 80 topchefer, som enten hedder Lars eller Peter.
Det er bestemt ikke alle, der skal være ledere – det gælder både mænd og kvinder – men vi skal have samme muligheder for at blive det.
Sidste år blev en stor undersøgelse offentliggjort, og den konkluderer, at kvinder har samme lederambitioner som mænd.
Faktisk viser analysen, at 38 pct. af de adspurgte kvinder gerne ville være ledere, mens det kun var 36 pct. af mændene.
Det korrelerer altså helt skævt med det billede, vi tegner på ledelsesgangene, og det skyder argumentet om, at kvinder ikke vil, til jorden.
I Moderaterne er vi enige i, at diversitet i ansættelsen i ledelseslag skal være et succeskriterie for vores virksomheder, for Danmark skal være mulighedernes land, uanset om man er mand eller kvinde.
Med måltalsordningen sætter vi pejlemærker for virksomhederne, men vi sanktionerer dem ikke.
Med den udvidede måltalsordning, der blev vedtaget sidste år, lyttede den daværende regering til erhvervslivets ønsker, og det er værd at rose.
For når erhvervslivet selv beder om hjælp og støtte til at skabe positiv forandring og bryde med de mønstre, jeg indledte med at beskrive, jamen så skal vi selvfølgelig imødekomme det.
Og jeg kan godt forstå, at virksomhederne også selv har et ønske om mere ligestilling i toppen, for når vi øger diversiteten i beslutningsprocesserne, fanger vi altså flere nuancer, og det kvalificerer beslutningerne.
Det kan siges ret enkelt: Repræsentation skaber merværdi.
I Moderaterne mener vi, at ligestilling er afgørende i alle lag af vores samfund.
Derfor støtter vi op om den eksisterende måltalsordning, og vi stemmer nej til beslutningsforslaget.
Nu er det jo sådan i sundhedssektoren lige nu, at det er de færreste, der ikke får en stilling, de søger, fordi vi mangler så mange.
Så det er faktisk i den kontekst, det skal forstås.
Altså, nu kan jeg som sygeplejerske referere til, at man er meget optaget af at få diversiteten.
Og det kan også være, at den offentlige sektor er foran og er mere bevidst om, at vi skal have diversitet.
Så jeg tænker også, at de mænd, der gerne vil være sygeplejersker, bliver sygeplejersker, og det er der, problemet ligger, for de kvinder, der gerne vil være i bestyrelser og gerne vil være ledere, har svært ved at nå derop.