Jacob Mark (SF), 2021-03-04:
Den her debat er vigtig, fordi det er på tide, at vi viser alle lærere i Danmark, at vi står bag dem og bakker dem op, også når de laver undervisning i kontroversielle emner.
Men lad mig starte et andet sted.
I Frankrig mistede en lærer ved navn Samuel Paty livet efter at have vist tegninger af profeten Muhammed.
Drabsmanden opsøgte Samuel Paty fredag eftermiddag på den skole, hvor han arbejdede.
Her bad han nogle elever om at udpege skolelæreren.
Gerningsmanden fulgte efter læreren og angreb ham med en kniv og skar halsen over på ham på åben gade.
Det frygtelige drab startede en bevægelse af mennesker, som delte budskabet Je suis Samuel.
Det betyder: Jeg er Samuel.
I Danmark er der flere tusind mennesker, som faktisk er ligesom Samuel.
De går på arbejde og er lærere.
De underviser for at give ungerne færdigheder, kundskaber og dannelse.
De brænder for de unge, mere end de brænder for noget andet, og alligevel føler de sig ofte alene, når de underviser i kontroversielle emner, fordi vi også har nogle af de problemer i Danmark, som man har i Frankrig.
Nej, der har ikke været drab, men det betyder ikke, at der ikke har været problemer.
En af de lærere sidder endda i salen i dag på tilskuerrækkerne.
Det sker, og det sker oftere, end vi tror, og alligevel er det et tabu at tale om på mange lærerværelser.
Mange af de lærere, som underviser i de her kontroversielle emner eller prøver at gøre opmærksom på problemerne, bliver beskyldt for at være racister.
De bliver beskyldt for at stemme noget bestemt, og hvad er det så, man stemmer?
De skal nærmest redegøre for deres partifarve.
De bliver beskyldt for at tale i en hård tone, selv om de i virkeligheden bare brænder for at lave den undervisning, som vi politikere gerne vil have dem til.
Nogle gange tror jeg, at det skyldes, at deres kollegaer fra andre landsdele måske arbejder på skoler, hvor der ikke er problemer, og så tænker man: De findes ikke.
Andre gange tror jeg, at lærerne er lidt bange, fordi man synes, debatten kan være lidt hård, og skal man så blande sig i den?
Og andre gange må det simpelt hen skyldes, at der findes mennesker i det her land, der ikke ønsker at se, og som tager et misforstået hensyn – et misforstået hensyn til radikal islamisme, som efter min overbevisning er den største trussel mod lærernes ytringsfrihed på skolerne og undervisningsstederne i dag.
Og ja, der er steder i Danmark, hvor der også er andre dogmatiske religiøse synspunkter, der er truende, men det er ikke det største problem.
Og ja, langt de fleste elever er gode mennesker, men det betyder ikke, at der ikke er et problem.
Det er på tide, at vi bakker lærerne op og sørger for at udrydde de problemer, der er.
Vi er i en konstant kamp om vores frihedsrettigheder, og lærerne står forrest, og det har vi bedt dem om at gøre.
Derfor er jeg også glad for, at vi tager fat, at vi i dag i et enigt Folketing anerkender, at der er et problem, som vi skal gøre noget ved.
Vi styrker vejledningen i forløb, hvor man kan forvente at møde modstand fra omverdenen.
Jeg ville gerne have været med til at lave undervisningsforløb – jeg skulle nok ikke have lavet dem, men jeg ville gerne have været med til at sørge for, at der blev undervisningsforløb, og det kan også godt være, vi skal ende der, men det vigtigste er bare, at der er et enigt Folketing, som siger til alle lærere ude på alle lærerværelser: Jo, det her eksisterer, og nej, man er ikke racist, og nej, man stemmer ikke på et eller andet bestemt parti, fordi man gør opmærksom på det her problem.
Det her er en af de vigtigste frihedskampe, der er i dag.
Vi bakker op om frihedsrettighederne og viser de unge mennesker, at det her er værd at kæmpe for, uanset hvad storebror, mor eller far siger.
Derfor tak til de andre partier, som også har været med til at indkalde til den her forespørgselsdebat.
Vi er ikke færdige med debatten, men nu er vi godt i gang, og det er der brug for.