Jacob Jensen (V), 2020-11-10:
Vi er sådan set fra Venstres side enige i den ambition, som jeg også hørte fru Mette Gjerskov fra Socialdemokratiet give udtryk for før, så jeg kan måske egentlig lægge mig lidt i slipstrømmen af det, forstået på den måde, at vi også synes, der skal ske noget.
Vi kan se, at der er en udfordring, vi kan se, at naturen er i krise, og det omsættes i oversigten over rødlistearter og de andre kendte måleredskaber, som viser, at naturen jo er under pres.
Derfor tror jeg, at alle her i Folketinget deler den ambition, at vi skal gøre noget.
Spørgsmålet er så bare, hvordan vi gør det bedst og mest effektivt, også med hensyn til det, som fru Mette Gjerskov også var inde på, om finansiering og økonomi.
Der har vi den tilgang, som vi sådan set har på mange områder – formentlig de fleste – men som vi i hvert fald også har på miljø- og naturområdet, nemlig at vi også skal sikre os, at vi får mest effekt for de penge, vi nu engang vælger at prioritere.
Der er mange forskellige prioriteringer, men der skal også prioriteres til naturområdet, og derfor vil vi også gerne være sikre på, at vi med de indsatser, vi så prioriterer – der vil givetvis være forskellige redskaber i værktøjskassen, man skal have fat i – så også får bedst mulig effekt i forhold til at beskytte og også gerne udvikle på vores natur og dermed også biodiversiteten.
Så er vi med hensyn til det konkrete forslag skeptiske, i forhold til at man netop, som det også blev sagt før, er meget konkrete og fastlåste.
Og ikke et ondt ord om at prøve at være konkret, men det betyder så også, at jeg i hvert fald vil have svært ved på nuværende tidspunkt at sige, om det er de rigtige værktøjer, hvad det egentlig er for en størrelse, vi har med at gøre, hvad det her vil komme til at koste, hvad for nogle konsekvenser der vil være, hvad alternativerne vil være, og hvordan vi kunne gøre det her i en sammenhæng med alle de forskellige muligheder, der nu engang måtte være, inden for den økonomi, vi her i salen kan få flertal for eller måske ovenikøbet blive enige om i en bred aftale.
Det er derfor, vi ligesom siger, at vi anerkender, at det er en ambition – det blev før kaldt en drøm – som går i den rigtige retning.
Vi anerkender også, at der er den udfordring, som også bliver beskrevet i forslaget, men vi er bekymrede ved og skeptiske over for, at det er meget fastlåst og meget konkret, uden at vi i hvert fald kan se, om det så er de rigtige redskaber, man vil anvende, og i øvrigt hvad størrelsen på de værktøjer, man vælger at bringe i anvendelse, er.
Så derfor vil vi også kunne sige, at vi ikke kan støtte det, som det ligger her.
Men når vi nu er inde på økonomien, vil jeg også gerne sige – og det er også en grundlæggende tankegang i hele snakken om natur og biodiversitet – at jeg også tror, at man skal kigge på det her, som at biodiversitet er den nye valuta, som nogle vist har sagt.
Altså, det, at man faktisk har en blomstrende natur, både på land og i havet – for det skal vi heller ikke glemme – kan faktisk også kaste valuta af sig via turisme eller andre tiltag, som gør, at vi også dér kan se, at der hentes indtægter på anden vis, så det ikke kun er udgiftsdrivende, når man beskytter sin natur og sit miljø og dermed også biodiversiteten, men at det også er med til i det hele taget at give Danmark under ét et grønt præg, også i forhold til netop turisme og andre aktiviteter, som jo er noget af det, vi også, ikke mindst i de mere tyndt befolkede egne af landet, lever godt af.
Så med de ord skal jeg sige, at vi fra Venstres side ikke kan støtte forslaget, som det ligger.