Søren Espersen (DF), 2017-01-19:
Vi havde selvfølgelig en diskussion i vores folketingsgruppe i dag, da vi skulle gå dagsordenen igennem, og jeg kan meddele, at samtlige 37 medlemmer af Dansk Folkepartis folketingsgruppe er overbeviste i deres sjæl og sind om, at det var et folkedrab, der fandt sted.
Vi taler om begivenheder, som for 100 år siden kostede måske halvanden million armeniere livet, hvor ingen af de tyrkiske hærførere blev stillet til ansvar.
Hr. Nikolaj Villumsen nævner Karen Jeppe som den store helt.
Hun er årsagen til, at jeg fra barnsben har hørt om den her tragedie.
Hun kom faktisk i mine bedsteforældres hjem i Randers, så det var noget, vi talte om, og grunden til, at jeg interesserede mig for det her lige fra starten.
Det var vi meget stolte af, og hun har bestemt en stor plads i armeniernes hjerte – det har jeg forsikret mig om, når jeg har været der, og også når jeg haft samtaler med armeniere hertillands.
Så det er vældig godt, at hun bliver nævnt.
Så jeg er overbevist i den her sag, og det er jeg i forhold til det, jeg har læst, og det, jeg har hørt.
Så personligt har jeg aldrig nogen sinde været i tvivl om det, og jeg har ikke kunnet forstå tyrkernes afvisning af at åbne de arkiver, der var – det har jeg ikke kunnet forstå, og det forstår jeg ikke den dag i dag.
Og det gør jo, at de to lande faktisk ikke er på talefod – de ligger lige ved siden af hinanden, og de har faktisk ikke nogen diplomatiske forbindelser.
Det virker ganske surrealistisk i 2017.
Amatørhistorikere, der har beskæftiget sig med det her, også professionelle historikere, er stort set enige i den vurdering, som også vi har gjort, hver enkelt af os i DF's folketingsgruppe, altså at der var tale om et folkedrab, og det er så vores beslutning.
Og der synes jeg det er væsentligt at sige, at det, man eventuelt stemmer om i et parlament, hverken bliver mere rigtigt eller mere forkert af, at et Folketing eller et parlament i det hele taget beslutter noget.
Altså, den historiske sandhed bliver jo ikke mere sand af, at man stemmer ja, og den bliver heller ikke mere falsk af, at man stemmer nej.
Den er jo, som den er,
og derfor overlader vi den slags til historikerne.
At et parlament skal stemme om det, er absurd.
Jeg ved ikke, hvad det ender med; 90 mod 89 eller sådan noget.
Jeg ved ikke, hvor det ender, men at et parlament skal stemme om, hvad der er den historiske sandhed, giver i min optik ingen mening.
Det er absurd.
Som sagt er vi alle her til stede historiske lægmænd.
Jeg tror ikke, der er et eneste medlem her i Folketinget, som har en særlig viden om forholdene mellem Armenien og Tyrkiet, og hvis det er tilfældet, er det i hvert fald ikke noget, der kvalificerer, at man afgør et eller andet for eller imod.
Og igen, vil det mindretal, der så siger nej, hvis vi nu vedtog det, så være nogle, som stod på den ene side, og vil alle dem, der stemte ja, så være nogle, der stod på den anden side?
Det er jo det absurde, som også hr. Nick Hækkerup nævnte, altså at man skal føre splittelsen i den situation herind, bare fordi andre parlamenter har gjort det.
Jeg kender ikke deres baggrund for at gøre det, men jeg mener ikke, det er noget, der hører hjemme i et dansk Folketing, at man afsiger historiske domme, uanset hvad det er.
Holocaustdagen blev nævnt, og det ville da være glimrende at have, og det tror jeg i øvrigt også at der har været.
Og mindedage for det armenske folkedrab synes jeg da man skal fortsætte med.
Men jeg har fornemmelsen og også forståelsen af, at det i virkeligheden er en domstolsafgørelse, der så gør, at noget bliver udnævnt til det her ord, som er så forfærdeligt i tyrkernes optik, hvilket vi ikke kan forstå.
Vi må selv her i Folketinget, hver for sig, afgøre, hvad vi synes, men vi må aldrig begynde at stemme om, hvad der er historisk sandhed, og hvad der er historisk forkert, for så er vi altså ude på en meget grim rute, synes jeg, som minder meget om centralisme, og det er der ikke nogen af os der bryder os om, tror jeg.