runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Kristian Hegaard (RV), 2017-05-30:
Jeg synes, det er lidt ærgerligt, at ordføreren tager det her som udtryk for dummebøder og ikke, hvad det er, nemlig en hjælpende hånd til de kommuner, der har lidt sværere ved nogle forskellige sager, end andre har.
Som jeg hører ordføreren, siger hun, at det er okay, at man siger nej til faglig opkvalificering, hvis man har svært ved lige at klare nogle bestemte sager eller får mange af dem omgjort.
Hvorfor er det egentlig rimeligt, at man bare kan sige nej til lige at få en hjælpende hånd, hvis man har nogle meget udtalte problemer på juridisk niveau, som går ud over rigtig, rigtig mange borgere?
Kirsten Normann Andersen (SF), 2017-05-30:
Alle kommuner har adgang til rådgivning, og jeg tror, at den kommune, som simpelt hen ikke forstår, hvorfor en afgørelse er faldet ud til ugunst for kommunen eller til gunst for den handicappede, søger den rådgivning.
Det har jeg faktisk en formodning om at de gør.
Men det ved vi jo ikke på nuværende tidspunkt.
Man kunne også spørge fru Karina Adsbøl, om det er sagsbehandlingstiden i Ankestyrelsen, der er for lang, siden vi ender med, at nogle borgere kommer i den her klemme.
Så der kunne i virkeligheden også være andre løsninger, man kunne tage fat på.
Karina Adsbøl (DF), 2017-05-30:
Altså, nu ved jeg ikke, om ordføreren har fulgt med i bl.a. de ting, jeg nævnte i mine tidligere spørgsmål om Handicapcenter København, hvor vi allerede i 2013 fik henvendelser fra de her forældre, og hvor der stadig kører nogle ting.
Her den anden dag var der også noget i Politiken om, at borgerne ikke får svar.
Så det er jo ikke en ny problemstilling, og derfor forstår jeg ikke, at ordføreren siger: Vi går ikke ind for tvang.
Det her handler simpelt hen om, at de kommuner, der boner ud, er dem, der skal have et rådgivningsforløb.
Og de skal ikke kunne takke nej til det, for det er borgerne, det handler om.
Kirsten Normann Andersen (SF), 2017-05-30:
Jeg prøvede faktisk i min ordførertale at komme ind på det, at der kan være rigtig mange forskellige årsager til, hvad problemet er.
Derfor har jeg også takket Dansk Folkeparti for at fremsætte forslaget, for her får vi en debat om lige præcis det her problem.
Altså, jeg tror ikke, at nogen kommuner har lyst til at være på sådan en liste.
Men Ankestyrelsens opgørelsesmetoder er jo bare en opgørelse over gode og mindre gode afgørelser i de enkelte kommuner, og de siger jo ingenting om, om det er de samme kommuner, der går igen, eller om det er de samme kommuner, der har de samme problemer igen efterfølgende, eller om nogle kommuner rent faktisk har løst problemerne.
Og det tror jeg egentlig kommunerne er indstillet på at gøre, i takt med at de konstaterer, at de har haft et problem i deres afgørelser.
Mai Mercado (KF), 2017-05-30:
Jeg må bare sige, at der jo er en verden til forskel i retorik.
Nu er man en syg borger, hvis man er på kontanthjælp.
Altså, at generalisere kontanthjælp til, at det alene omfatter syge borgere, er noget af en forskel på retorikken, når vi ser tilbage bare til 2013, hvor fru Mette Frederiksen, den nuværende politiske leder af Socialdemokratiet, var beskæftigelsesminister.
Der lavede vi førtidspensions- og fleksjobreform.
Der lavede vi kontanthjælpsreform, hvor man satte unge mennesker ned i ydelse, fordi, som Bettina Post, daværende formand for socialrådgiverne, sagde : Man skulle jo ikke rende rundt og klø sig selv et vist sted.
Så det er altså en helt anden retorik, som vi hører nu, end vi hørte dengang.
Jeg bliver bare nødt til at sige, at jeg ikke køber argumentet om, at hvis man er på kontanthjælp, er man pr. definition syg.
Kontanthjælp skal være en kortvarig ydelse, man er på.
Er man syg, skal man have en førtidspension, og så skal man slet ikke være i kontanthjælpssystemet.
Orla Østerby (KF), 2017-05-30:
Jeg kender jo hr. Karsten Hønges retorik.
Den gentager sig jo.
Jeg ved ikke, hvor langt de skulle op, de skulle nok langt op.
Det, hr. Karsten Hønge ville finde ud af, var, at de familier, vi snakker om her, stadig væk ville have nogle sociale problemer.
Så det, det drejer sig om her, er ikke at fastholde borgerne i kontanthjælp og integrationsydelse, men det er at gøre dem fri af det.
Og når man gør dem fri af det, så er det, at de kommer ind som en del af fællesskabet.
Så hele ideen med kontanthjælpsloftet er jo, at det skal kunne betale sig at arbejde og dermed komme ud og være en del af fællesskabet.
Det er godt for børnene, det er godt for familien, og det løser ikke deres problemer, hvis vi sætter ydelserne op.
Karsten Hønge (SF), 2017-05-30:
Det er simpelt hen stærk kost at høre på.
Meget har vi hørt i dag, men tænk, at jeg skal høre fra en konservativ ordfører – ordret refereret – at flere skal være med i fællesskabet, mens man bakker op om ydelser, der i den grad lige nøjagtig presser mennesker ud af fællesskabet.
I den henvendelse, som jeg også håber hr. Orla Østerby har læst, fra Børnerådet, skriver de direkte: »Børnerådet har undersøgt, hvordan børnene oplever et liv på økonomisk lavblus.
Børn, der lider afsavn på grund af familiens lave indkomst, har sværere ved at blive en del af børnefællesskaber, og de er oftere ensomme.«
Se, det er et opråb ude fra den sociale virkelighed, mens den konservative ordfører står og fylder på med ord og siger, at det her handler om fællesskaber.
De her lave ydelser i den lavloftede kontanthjælpskælder gør lige nøjagtig det modsatte.
De sender folk ud af fællesskaber.
Orla Østerby (KF), 2017-05-30:
Tak for det.
Regeringens ti mål for social mobilitet handler netop om de sociale konsekvenser af politik og indsatser.
Der følges nøje op på målene, så det vil være muligt at iagttage og debattere de sociale konsekvenser i de kommende år.
Det Konservative Folkepartis politik er, at flere skal være med i fællesskabet, at flere skal løftes ud af offentlig forsørgelse og ind i beskæftigelse.
Derfor skal det kunne betale sig at arbejde.
En konsekvens er, at nogle får et lavere rådighedsbeløb, og det kan give udfordringer for familien.
Målet er, at mennesker, der bliver påvirket af kontanthjælpsloftet, kun bliver kortvarigt berørt, da kontanthjælpen kun skal være en kortvarig ydelse.
Fællesskabet er vigtigt, og der er mange fællesskaber: uddannelsessteder, arbejdspladser, sportsklubber, frivillige foreninger, kirker og familien.
Kontanthjælpsloftet sikrer, at der er en reel økonomisk gevinst ved at arbejde i forhold til at modtage offentlige ydelser.
Det giver mening og er ret og rimeligt over for alle dem, der går på arbejde, også til en mindsteløn.
Det er nemlig godt for børnene at opleve, at deres forældre er en del af arbejdsmarkedet.
Når vi skal hjælpe en familie, handler det om at skabe gode rammer for den, herunder gode dagtilbud af høj kvalitet.
Det handler også om sociale indsatser, altså de ti sociale mobilitetsmål.
Med udspillet på dagtilbudsområdet har vi sat fokus på høj kvalitet i dagtilbud til gavn for alle børn.
Jeg har ikke i forskningen kunnet finde belæg for, at niveauet af overførselsindkomsterne er afgørende for, at børn får mulighed for at udnytte deres potentiale og bryde den negative arv.
Der findes familier, som ikke har mange midler, men hvor forældrene formår at skabe tryghed for børnene i hverdagen.
De familier klarer sig, selv om de måske har færre penge, end den kontanthjælp, vi drøfter her, er på.
Forebyggelsespakken fra 2014 giver kommunerne mulighed for at tilbyde økonomisk støtte til fritidsaktiviteter.
Det kan de stadig væk gøre.
Det er op til kommunerne, og det er dem, der er tættest på og ved, hvordan familien er sammensat.
Hvad angår forslaget om forhøjelse af det særlige beskæftigelsesfradrag for enlige forsørgere med 50 pct., er regeringens ambition, at skatteniveauet skal være sådan, at det kommer en bred gruppe og ikke blot den enlige forsørger til gode.
Det Konservative Folkeparti kan ikke støtte B 146.
Kristian Hegaard (RV), 2017-05-30:
Tak for det.
Det er en meget imponerende titel, som det her beslutningsforslag har: »Forslag til folketingsbeslutning om afskaffelse af børnefattigdommen.«
Uanset hvad indholdet måtte være, tror vi ikke nødvendigvis, man lige gør det med et klik, uanset hvor gode forslag der måtte være i det.
Jeg vil meget gerne rose mange af de intentioner, der er i det, og der er slet ikke nogen tvivl om, at mange af de ydelser, der her er opremset, er med til at skabe fattigdomslignende vilkår for børn set ud fra danske forhold.
Jeg har selv været fodboldtræner i 9 år, og noget af det allerallerbedste er, at der her ikke på samme måde som i andre dele af samfundet er sammenhæng mellem forældres baggrund og det, børnene præsterer.
Der er her tale om et socialt blindt forum, hvor forældres baggrund ikke er afgørende for børnenes præstationer, hvor man kan matche hinanden, selv om man har udfordringer med at læse eller regne, hvor man kan opnå sejre, selv om man fik et nederlag i problemregning tidligere på dagen, og hvor dem fra Gellerup godt kan vinde over dem fra Hellerup.
Lige børn leger bedst, siger man, men i fritids- og foreningslivet leger alle børn rigtig godt, og det skal vi stimulere.
Når vi ser på afsavnsanalyser, i forhold til hvilke fravalg man foretager i mindrebemidlede familier, kan vi se, at det eksempelvis er idrætskontingentet, der ryger som noget af det første, fordi fodboldklubbens kontingent og et par fodboldstøvler og stævner hurtigt kan løbe op i rigtig mange penge for dem, der ikke lige har så meget at rutte med.
Derfor er det glædeligt, at der er flere kommuner, der har indført klippekort til fritidsklubber af forskellig karakter, for det er en meget stor nødvendighed med opsporende medarbejdere, der får de unge ud i foreningslivet, og sørger for fodboldstøvler eller målmandshandsker til dem, der ikke lige har råd til det.
Så thumps up til flere af de gode elementer, der er i det her forslag.
Vi kan jo nok ikke være hundrede procent med på finansieringsdelen osv., men der er ingen tvivl om, at vi skal snøre støvlerne, gå på banen og gøre alt, hvad vi kan, for, at børns forhold ikke afgøres af deres forældres baggrund.
Laura Lindahl (LA), 2017-05-30:
Men altså, at der er en række ngo'er, som kontakter os med et nødråb, er jo ikke ensbetydende med, at jeg deler den holdning, som de har.
Jeg er godt klar over, at det ikke er en dans på roser at være på kontanthjælp, men det mener jeg heller ikke det skal være.
Og så er der hele diskussionen om syge mennesker – og der er det klart, at det er blevet lidt af en kliché at sige, at syge mennesker ikke skal være der, og så er det ligesom det svar man giver og går videre.
Men sandheden er jo også, at der er nogle, der ikke har ret til andet end kontanthjælp, altså som ikke er syge nok til at komme på en anden ydelse.
Karsten Hønge (SF), 2017-05-30:
Jeg vil gerne høre fru Laura Lindahls holdning til, hvordan det kan være – hvis det virkelig var sådan, som fru Laura Lindahl siger – at vi i Folketinget har fået det, de selv kalder et nødråb, fra 14 organisationer, der fortæller, hvilken forfærdelig virkelighed mange af de her børn er i.
Hvad angår forskning, har Rockwool Fonden netop opstillet minimumsbudgetter for, hvad der er nødvendigt til at leve for i Danmark, og mange kommer nu under disse budgetter, nogle en del under.
Så fru Laura Lindahls ord er jo snak, mens det her er den iskolde sociale virkelighed.
Laura Lindahl (LA), 2017-05-30:
Jamen det er jo et spørgsmål om, hvornår man mener at familier er fattige.
Og jeg tror bare, vi må erkende, at vi har forskellige holdninger til det spørgsmål.
Når en enlig kontanthjælpsmodtager med to børn har et rådighedsbeløb på 17.600 kr. om måneden – jeg er godt klar over, at det er alt inklusive, og jeg ved også godt, at det er, før man har betalt husleje –
Karsten Hønge (SF), 2017-05-30:
Jeg ved jo, at Liberal Alliance sådan fra tid til anden godt kan lide at læne sig op ad noget, der er evidens for.
Og når vi nu står over for en situation, hvor to forskere fra Aalborg Universitet, Stina Krogh Petersen og Iben Nørup, siger, at konsekvenserne af dårlige økonomiske betingelser i barndommen altså er både langvarige og svære at afbøde igen – og det er der forskningsmæssig evidens for – altså at det har en dyr pris, når man skærer ned på ydelser til forsørgelse af børn, gennemhuller det så ikke selve fundamentet for den argumentation, som fru Laura Lindahl bygger op, nemlig ved at sige, at vi skal gøre det attraktivt for mennesker at arbejde?
Der har regeringens egne beregninger sagt, at det her maksimalt vil få 700 mennesker ud på arbejdsmarkedet.
Til gengæld er vi sikre på, at 62.000 børn berøres af kontanthjælpsloftet.
Regeringens egne beregninger siger, at antallet af fattige børn vil blive fordoblet, og forskere på Aalborg Universitet siger klart, hvilke konsekvenser det får.
Argumentationen hænger jo ikke sammen.
Laura Lindahl (LA), 2017-05-30:
Liberal Alliance går på linje med de andre regeringspartier ikke ind for, at man skal afskaffe integrationsydelsen og/eller kontanthjælpsloftet.
Det kommer nok ikke som den store overraskelse for forslagsstillerne, givet at de fremførte præcis de samme argumenter over for præcis de samme mennesker, da man indførte både kontanthjælpsloftet og integrationsydelsen.
I Danmark har vi været gode til at tiltrække for mange flygtninge meget langt fra deres nærområder og forvandle dem til bistandsklienter, og mængden af sociale og økonomiske problemer, der er konsekvensen af den politik, er jo velkendt.
Det er ganske enkelt sådan, at vi ikke kan give meget større indkomster til flygtninge, end man gør i andre europæiske lande, uden at gøre det alt for attraktivt for flygtningene at søge mod Danmark.
Hjælpen til asylansøgere bør ikke bestemmes af det ellers meget høje danske ydelsesniveau, selv om forskellen mellem en integrationsydelse og almindelige danske ydelser kan blive meget stor.
I forhold til kontanthjælpsloftet har vi stadig høje ydelser i Danmark.
De rådighedsbeløb, man har efter kontanthjælpsloftets indførsel, mener vi er rimelige – og det er nok også baggrunden for, at der ikke har været flere udsættelser efter kontanthjælpsloftets indførsel, end man har set; man havde forventet flere.
I forhold til nye særydelser til familier på kontanthjælp har jeg umiddelbart svært ved at forstå baggrunden.
Jeg troede netop, at de større beløb, vi giver til forsørgere, var for at dække den her slags udgifter.
Så konkret i forhold til det særlige beskæftigelsesfradrag for enlige forsørgere er det klart, at der er incitamentsproblemer i forhold til enlige forsørgere.
Og det var jo også baggrunden for indførelsen af det særlige beskæftigelsesfradrag.
Om det er smartest at øge det her eller det generelle beskæftigelsesfradrag, synes jeg faktisk er et meget godt spørgsmål, som man sagtens kunne tage op i forbindelse med de kommende skatteforhandlinger.
Men i forhold til konkret at støtte det her forslag overrasker det nok ikke, at det gør vi ikke.
Klaus Markussen (V), 2017-05-30:
Jeg vil se gennem fingre med de måske slet skjulte beskyldninger om vores holdning til, hvorvidt man gider at tage et arbejde.
Jeg deltager ikke i det, som der er nogle, der rejser rundt med myter om, nemlig at vi skulle have en holdning om, at man ikke gider arbejde.
Tværtimod ser jeg masser af eksempler, også fra mit kommunale virke, på, at mennesker længes efter at komme ind på arbejdsmarkedet.
Det er præcis de barrierer, det handler om at få nedbrudt.
Derfor er det utrolig vigtigt, at vi selvfølgelig har de økonomiske incitamenter skruet rigtigt sammen, men lige så vigtigt er det jo, at vi også har fokus på alle de begrænsninger og det bøvl, det, der er stenene i skoene og blokeringerne, som gør, at tingene ikke fungerer optimalt.
Det oplever jeg at der er fuld fokus på hos regeringen, og det er jeg betrygget ved.
Jeg har i den tid, jeg har været herinde, set mange eksempler på, at der er konkret fokus på at få gjort op med regeljunglen, at have fokus på at øge incitamenterne for mennesker til at komme i beskæftigelse og i øvrigt puste fornyet liv i samarbejdet med kommunerne om, at vi altså har en fælles opgave med at få det her til at lykkes.
Pernille Rosenkrantz-Theil (S), 2017-05-30:
På en eller anden måde er det en lille smule omvendt, ikke?
Det svarer lidt til det der med, at når vi spørger, hvordan vi skal skaffe de der billige boliger i København, sådan at folk kan betale dem, når kontanthjælpsloftet er nede, så siger man et eller andet med, at der en eller anden plan omkring 2020, og sådan noget.
Kunne man ikke gennemføre de der tiltag først, og når der så faktisk er et alternativt boligtilbud, kunne man sætte kontanthjælpen ned?
Det er lidt det samme som det her med, at vi skal skabe et rummeligt arbejdsmarked.
Nu har jeg efterhånden været herinde på Christiansborg i det, der nærmer sig 20 år – det er helt forfærdeligt – og i alle årene har man talt om det rummelige arbejdsmarked.
Det er der så ikke endnu.
Kunne man ikke på en eller anden måde vende rækkefølgen om, sådan at regeringen først starter med at skabe det der rummelige arbejdsmarked, der gør, at alle landets blinde kan få det arbejde, de har søgt igennem efterhånden flere årtier, og når man så har skabt det rummelige arbejdsmarked, kunne der være en eller anden rimelighed i, at man så sagde, at dem, der ikke var i arbejde, nok ikke var det, fordi de ikke havde lyst eller det ikke var attraktivt nok?
For mig lyder det jo, som om man har en eller anden idé om, at dem, der sidder derude, ikke gider arbejde, og derfor skal vi gøre det endnu mere attraktivt at komme ind på arbejdsmarkedet.
Tænk, jeg tror, det er helt omvendt.
Jeg tror, at der sidder rigtig mange mennesker derude, som ville ønske, at det arbejdsmarked var så rummeligt, at de faktisk kunne få lov til at være en del af det fællesskab, det er at gå på arbejde.
Jeg mener, at det kontanthjælpsloft er en straffeaktion imod dem.
Det er en hån mod de mennesker, som bare gør alt, hvad de kan, for at få et arbejde: uddanner sig, efteruddanner sig, søger jobs, gør alt, hvad de kan.
Jeg er stadig væk ikke sikker på, at jeg har forstået, hvad det er, der er ideen med, at man tager det i den rækkefølge.
Jeg er heller ikke sikker på, at logikken i sidste ende holder, men hvorfor den rækkefølge, hvis man anerkender, at der ikke er et rummeligt arbejdsmarked?
Klaus Markussen (V), 2017-05-30:
Lad mig prøve at præcisere det.
Min pointe er sådan set, at vi, om jeg så må sige, skal bruge alle tangenterne på klaveret.
Det, der er vigtigt, er ikke alene at tale om ydelsernes størrelse.
Det er også et spørgsmål om at tale om, at vi har et rummeligt arbejdsmarked.
Det er også et spørgsmål om at tale om, hvordan vi indretter os, sådan at der er plads, også til dem, der har udfordringer, og som spørgeren selv fremkommer med eksempler på.
Min pointe er sådan set den, at vi skal bruge alle klaverets tangenter, og her synes jeg, at regeringens retning er fuldstændig korrekt.
Vi har i første omgang haft fokus på, at det skal kunne betale sig at arbejde.
Nu er der også fokus på, at vi skal have bekæmpet bøvl og bureaukrati, gjort reglerne smidige og sørge for, at der er en god sammenhæng mellem det, vi gør her i den her sal, og det, som der bliver gjort i landets mange kommuner, hvor man sidder med den her opgave hver eneste dag.
Karsten Hønge (SF), 2017-05-30:
Jamen kan hr. Orla Østerby bare give antydningen af forklaring på, hvordan man får mennesker ud i arbejde ved at genere deres børn?
Jeg mener bare, at regeringen jo selv har beregnet, at der i de mest optimistiske øjeblikke, hvor man har vinden i ryggen og solen skinner, så højst kommer 700 mennesker i beskæftigelse med det her indgreb.
Til gengæld har samme regering beregnet, at andelen af børn, der lever under det, vi kalder den gamle fattigdomsgrænse, bliver fordoblet.
62.000 børn berøres af den lavloftede kontanthjælpskælder.
Det er virkeligheden.
Kristian Hegaard (RV), 2017-05-30:
Tak for det, og tak for ordførerens budskab om, at borgerne selvfølgelig skal have hjælp som foreskrevet, og at man vil gøre en god indsats for det.
Jeg kunne godt tænke mig at spørge ordføreren, om hun er enig i det, som de tidligere ordførere har været oppe på talerstolen og delvis tilkendegive, altså det her med, om ikke det er rigtigt, at det, at man får hjælp af en taskforce med råd og faglig sparring, sådan set ikke ændrer ved det, at kommunen stadig har fuld metodefrihed, stadig har fuld frihed til opgaveløsningen, og stadig har fuld frihed til at træffe afgørelser osv.
Er ordføreren ikke enig i, at alle de ting er der stadig fuld frihed til?
Karsten Hønge (SF), 2017-05-30:
Jeg vil i hvert fald starte med at bekræfte, at jeg er glad for, at de borgerlige er ved at indstille sig på, at regeringsmagten faktisk flytter næste gang.
Jeg kan egentlig kun bekræfte, at det tror jeg også det er.
Det, jeg især vil bekræfte over for fru Pernille Rosenkrantz-Theil, er jo, at da man kom til magten i 2011, havde vi 10.000 børn under fattigdomsgrænsen.
Og da man fjernede ydelserne, faldt antallet af børn med 2.500.
Det, man ser med den nuværende regering, er, at man vil opleve en fordobling fra de 2.400.
Vi skal nok finde en løsning på det.
Pernille Rosenkrantz-Theil (S), 2017-05-30:
Det er så også på anledning af den konservative ordfører, som jo har utrolig stor omsorg for, hvad der skal ske efter næste valg, når regeringsmagten skifter.
Og jeg vil bare spørge SF's ordfører, om han kan bekræfte, at det faktisk var det første, vi gjorde.
Altså, den allerførste anledning, vi havde i fællesskab med hinanden, da vi vandt regeringsmagten sidst, brugte vi til som det første at afskaffe kontanthjælpsloftet.
Det er blot for at sige, at det med de her garantier, som man altid har været utrolig glad for i blå blok, har vi ikke så gode erfaringer med i rød blok.
Til gengæld mener vi, at den retningsangivelse, at vi har stemt imod, og at vi mener, at det er noget makværk, og at vi mener, at det skader de familier, det går ud over, er alt rigeligt til, at man godt kan høre, at vi sådan set vil kridte skoene.
Jeg synes jo, at det, man skal kigge på, er, hvad politikere gør.
Og det var præcis det, vi gjorde ved først givne lejlighed, da vi fik regeringsmagten sidst.
Kan ordføreren bekræfte det – som et af de tidligere regeringspartier?
Karsten Hønge (SF), 2017-05-30:
Jeg var strengt taget
også lidt overrasket over, at vi nu skulle høre om det igen, altså om beregningerne, for jeg synes jo, at hr. Finn Sørensen netop tidligere i den grad eksemplarisk tog De Konservative i skole og belærte dem om, hvordan de her tal hang sammen.
Så da jeg hørte spørgsmålet igen, tænkte jeg, at det er med bogstaver ligesom med tal, det hænger ikke helt ved derovre.
Finn Sørensen (EL), 2017-05-30:
Jeg er nødt til lige at stille et faktuelt spørgsmål på baggrund af den konservative ordførers gentagelse af påstanden om, at den her kontanthjælpsfamilie har de her 23.300 kr. til rådighed.
Det, jeg vil spørge ordføreren om, er, om han kan bekræfte, at ifølge Beskæftigelsesministeriets faktaark, hvor der bliver beregnet rådighedsbeløb før og efter kontanthjælpsloftet for forskellige familietyper, fremgår det, at et ægtepar med to børn efter kontanthjælpsloftets indførelse har et rådighedsbeløb på 14.400 kr., og at den forskel, som så opstår i forhold til den konservative ordførers meddelelse, primært skyldes, at der skal betales husleje ud af det beløb, som den konservative ordfører nævnte.
Karsten Hønge (SF), 2017-05-30:
Det er ikke sådan med alle de bogstaver.
Jeg synes, at Socialdemokraterne gør sig anstrengelser for at vise, hvor vigtigt de synes området er.
Socialdemokraterne mener så ikke lige nu, at de kan give garanti for, at de vil rulle det tilbage.
Det er jeg selvfølgelig lidt trist over, men jeg lytter mere til indholdet i talen fra Socialdemokratiets ordfører, som i dag så har været fru Pernille Rosenkrantz-Theil, og andre gange har det været hr. Leif Lahn Jensen, men entydigt for de socialdemokratiske ordførere har jo været, at de er oprigtigt optaget af området.
Jeg synes også, at det er for dårligt, at de ikke kan binde sig til at få det afskaffet, men mon ikke, at de, når vi efter næste valg støtter en socialdemokratisk regering, også kigger på, hvad der er vigtigt for de partier, der skal bære regeringen igennem.