runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Morten Messerschmidt (DF), 2020-11-11:
Jeg skal bestemt stramme mig an for at huske det den her gang, men med formandens tilladelse vil jeg starte med at citere fra den amerikanske evergreen: Longer than always is a long, long time – og jeg vil gerne oversætte det: Længere end altid er en meget, meget lang tid – og det gør jeg selvfølgelig med adresse til hr. Søren Søndergaard.
For jeg vil gerne stå på mål for, at Tyrkiet aldrig – aldrig som i longer than always – skal være medlemmer af EU, og det er der selvfølgelig en grund til.
Det helt åbenlyse er jo, at Tyrkiet er et muslimsk land, som i alle grundtræk er islamisk, og det skindemokrati, som det med al ære og respekt efter første verdenskrigs afslutning lykkedes Kemal Atatürk at gennemføre, var jo på trods.
Det var jo netop derfor, han havde brug for hæren som garantimagt til at sikre, at islamisterne ikke vandt frem, og tre gange igennem historien, tror jeg det er, i den historie inden Erdogan, forsøgte man jo ved vold og magt at vinde sig vej frem, og hæren pressede islamisterne tilbage.
Det er jo et billede på rigtig mange muslimske lande, og jeg tør næsten sige, at der ikke findes et muslimsk land, hvor de problemer, Tyrkiet har med demokratiet, ikke også er en del af hverdagen, og derfor skal et sådant land jo selvfølgelig ikke være medlem af EU.
Man kan nærmest sige det på den måde, at det skulle være det eneste positive ved, at Tyrkiet kunne komme med i EU, at det ville være den bedste garanti for, at Danmark så dagen efter meldte sig ud.
Ja, knageme, mon ikke det har noget med islam at gøre?
For islam er en forvildet sammenblanding af politik og religion, hvor man hos muslimerne tror, at det hele i den hellige bog, som for os kristne jo er skrevet af mennesker – det er kun ganske få sekvenser, bl.a. de ti bud osv., der kommer direkte fra Vorherre – er dikteret igennem ærkeenglen fra Allah og til Muhammed, og det giver jo en ganske anden relation til de hellige skrifter, fordi man tror, at det er Guds ord fra ende til anden.
Det er det ikke.
Det er jo derfor, de muslimske lande har så utrolig svært ved demokratiet, fordi det ikke bygger på Guds lov, men på menneskers fornuft, og det er derfor, at et islamisk land selvfølgelig ikke hører til i en så integreret klub, som EU jo desværre er.
Man kan alliere sig med Tyrkiet, som vi har gjort det i NATO, fordi vi kan have fælles interesser, men også det har jo altså en stakket frist, kan vi se, med Erdogan, som jo i øjeblikket alene varetager sine egne interesser.
, jo især fordi vi kan se, at det kun har ført noget negativt med sig.
Det betyder ikke, at man ikke skal have med Tyrkiet at gøre.
Vi har da stadig væk brug for eksportvarer fra Tyrkiet, kan jeg forestille mig – der er sikkert både landbrugsprodukter og tekstiler og alt muligt andet godt, som vi skal have – men vi skal jo ikke foregøgle nogen, at Tyrkiet bliver en nærmere allieret med Europa, end det nu kan lade sig gøre for et land, der med Erdogan i spidsen hellere vil have islam i spidsen end frihedsrettighederne.
Følgelig ønsker Folketinget, at der gennemføres hårde sanktioner mod de lande og personer, der bakker op om vold og terror begået mod vestlige mål«.
Jeppe Kofod (S), 2020-11-11:
Man får ikke mere ret af at gentage to usandheder endnu en gang fra Venstres side.
Altså, det nærmer sig det pinlige, når man hele tiden går til det.
Det håber jeg at man vil holde sig for god til.
Den her regering har skærpet kursen over for Tyrkiet – i øvrigt også modsat den tidligere regering – vi har stået last og brast med Frankrig, også i reaktionerne, og vi har i øvrigt været med til at vedtage sanktioner over for Tyrkiet, vi har puttet folk fra Tyrkiet på sanktionslister.
Michael Aastrup Jensen (V), 2020-11-11:
Jamen det er jo altid dejligt, når en regering, skal vi sige, begynder at tage æren for, at den lige pludselig har et flertal imod sig.
Det er jo altid dejligt, og derfor er vi selvfølgelig også glade for, at vi – med flertallet – fik bevæget regeringen hen i den positive retning, som det er.
Men fakta er nu stadig væk, som jeg sagde i mit første indlæg, at det er første gang, den danske regering taler om muligheden for EU-sanktioner, og at det er første gang, regeringen taler om en skærpet EU-kurs.
Og jeg er jo i det positive hjørne – det har jeg lært at man skal være i slutningen af en debat – og derfor vil jeg bare sige, at det er dejligt, at vi har fået bevæget regeringen hen i den retning.
Det er bare sørgeligt, at det først er nu.
Jeppe Kofod (S), 2020-11-11:
Jamen jeg er glad for, at Venstre støtter regeringens tekst.
Det er jo det, der er sagen i en nøddeskal, og uanset hvor meget hr. Michael Aastrup Jensen forsøger at puste sig op og banke på nogle tomme trommer, så er det jo sandheden.
For det er det, der skal til, for at afvise dem, der vil angribe vores værdier, f.eks. militante islamister eller statsledere, som opfører sig med provokation og uansvarligt.
Det skal vi stå sammen over for og modgå.
Michael Aastrup Jensen (V), 2020-11-11:
Tak for det.
Men, hr. minister, fakta er jo, at det her forslag til vedtagelse, som vi forventeligt vedtager i et stort, bredt flertal, er milevidt – milevidt – væk fra, hvad regeringen har sagt indtil nu i den her sag.
Så kan man prøve at pakke det ind alt det, man vil, om, at man lytter til en ven og alt muligt andet, men regeringen har jo aldrig før det her forslag til vedtagelse talt om muligheden for EU-sanktioner – aldrig – regeringen har aldrig talt om, at vi skal have en skærpet EU-kurs fra regeringens side.
Så kan man begynde at pakke det ind og sige, at vi nu skal gøre tingene koordineret og alt muligt andet.
Hvis regeringen havde sagt det her fra starten af, skulle jeg være den første til at stå derude og sige: Ej, det her er ikke bare et godt første skridt, men det er faktisk nogle rigtig gode skridt, og hvor er det dejligt, at vi har en regering, som ikke bare taler om en værdibaseret udenrigspolitik, men som også udfører en værdibaseret udenrigspolitik.
Det er der, forskellen er, hr. minister.
Nicolai Wammen (S), 2020-11-11:
Nej, det vil regeringen ikke blande sig i.
Vi har haft en rigtig god dialog med en række medarbejderorganisationer, og på den baggrund mener vi, at det bedste er, at den enkelte statslige arbejdsplads, ligesom det er i dag, selv træffer beslutning om, hvor ofte man vil servere vegetarisk mad i sine kantiner.
Marie Bjerre (V), 2020-11-11:
Det er jo et glædeligt svar, og jeg kan forstå, at regeringen har lyttet til fagforeningerne og derfor også har droppet sit forslag om at indføre to obligatoriske vegetariske dage, og at man højst én dag om ugen må servere okse- eller lammekød.
Det er jo altså tvang, man bruger i kampen for klimaet – et meget formynderisk forslag, som man i hvert fald ud fra et liberalt synspunkt må undre sig meget over.
Derfor skal I som sagt også have ros for at trække forslaget tilbage.
Men det interessante er jo, om det fortsat er regeringens politik, og hvorfor regeringen overhovedet vil bestemme, hvilke dage danskerne skal spise vegetarisk, og om man stadig væk vil bruge tvang i kampen for klimaet.
Det mener vi i Venstre er en meget farlig vej at gå – hvis man ikke tror, at danskerne selv kan træffe forsvarlige valg – for så forsvinder den folkelige opbakning til klimakampen.
Så derfor vil jeg gerne høre, om regeringen har droppet forslaget på grund af pres, eller om regeringen stadig væk mener, at det er et godt forslag.
Signe Munk (SF), 2020-11-11:
Klimarådets klogeste ekspert på bygninger har netop set på den klimaaftale fra juni, som SF jo også er en del af, og det er altså ikke hans vurdering, at vi selv med den aftale er i front på energieffektiviseringsindsatsen i Europa.
Derfor tager vi det i SF stadig væk ganske seriøst, at når man kigger på karakterbladet fra Europa-Kommissionen, så står der jo bundkarakter for vores energieffektiviseringsindsats.
Så lad os være enige om, at aftalen fra juni var god.
Men ser ministeren så, at der er grund til, at vi stadig væk laver øgede energieffektiviseringskrav her i Danmark?
Bl.a. kunne vi jo stille et krav til regioner og kommuner om, at der skal energirenoveres årligt?
Dan Jørgensen (S), 2020-11-11:
Jeg kan næppe med den korte tid, jeg har til rådighed her, redegøre for hele vores internationale strategi og det, der skal gøre os til verdensførende, men det viser sig heldigvis, at noget af det virker.
Yale og Colombia University laver hvert år sådan et indeks over de mest bæredygtige lande i verden, og der er Danmark heldigvis blevet nr. 1.
Også andre af den slags lister placerer Danmark langt højere end før, så vi er godt på vej.
Vi skal være dem, som andre spejler sig i.
Så er det klart, at det stikker i øjnene – også på mig selv – når der kommer kritik fra EU.
Det, den kritik så skyldes, er, at den bygger på indberetninger fra december 2019, altså ganske kort tid efter, at vi overtog magten her i landet igen, og det var jo, før vi nåede at få lavet en række af de tiltag, som gør, at den kritik vil se anderledes ud, hvis man lavede samme vurdering af Danmark i dag.
Signe Munk (SF), 2020-11-11:
Kan ministeren redegøre for, hvordan regeringens ønske om at påtage sig et internationalt lederskab for den grønne omstilling er foreneligt med, at Europa-Kommissionen for andet år i træk kan konstatere, at Danmarks tilgang til energieffektivitet er utilstrækkelig – og at Danmarks bidrag til det fælleseuropæiske energieffektiviseringsmål for 2030 dermed er stærkt begrænset?
Nicolai Wammen (S), 2020-11-11:
Det er derfor, vi før sommerferien lavede aftaler på affaldsområdet.
Vi gjorde det i forhold til industri, vi gjorde det i forhold til energi.
Netop nu bliver der forhandlet om biler, elbiler.
Så den her regering er den grønneste nogen sinde, og jeg håber meget, at det parti, som fru Marie Bjerre tilhører, vil gå ind i det arbejde konstruktivt og bidrage til, at vi når 70-procentsmålsætningen.
Det kan man gøre på mange måder.
Hvad der bliver serveret af mad i statslige kantiner, er en meget lille brik i det store puslespil, og vi vil altså lade det være op til den enkelte institution selv at afgøre, hvad der kommer på frokostbordet.
Marie Bjerre (V), 2020-11-11:
Tak for det.
Nu kan vi så forstå, at regeringen jo har trukket det her forslag tilbage.
Eller jeg vil hellere spørge på en anden måde: Hvilke klimamæssige overvejelser lå der bag det her forslag?
Er der behov for, at der bliver sat noget andet i stedet for at kompensere for det?
Hvilke CO 2 -reduktioner var der i det her forslag, og vil regeringen sætte noget andet i stedet for?
Nicolai Wammen (S), 2020-11-11:
Jamen jeg tager al rosen til mig og glæder mig over den.
Så vil jeg i øvrigt sige, at det generelt er klogt at lytte til medarbejderne og have en dialog der.
Det tror jeg vi alle sammen kan få glæde af.
Så vil jeg også sige, at for regeringen på det pressemøde, vi holdt, var det ikke et spørgsmål om bare at skulle finde et eller andet, der lød spændende.
Vi lagde en plan frem til at omstille det danske samfund.
Det indkøb, vi har fra det offentlige – det er både staten, kommunerne og regionerne – hvor vi sammenlagt har en indkøbsmuskel på ca. 380 mia. kr., kan vi bruge til at købe mere grønt ind og også støtte op om de virksomheder, der laver grønne produkter, og det tror jeg sådan set er noget, som Danmark har rigtig meget glæde og gavn af.
Det, der har været regeringens ønske – og det håber jeg da også at Venstre deler – er, at vi bidrager til at opnå vores målsætning om en reduktion på 70 pct. i 2030.
Det er der rigtig mange veje til, og hvad der bliver spist i de statslige kantiner, er en meget lille brik i et meget stort puslespil.
Men jeg opfatter altså, at medarbejderne også er optaget af det her i staten.
Og der er ikke fra regeringens side noget ønske om at tvinge nogen til noget.
Der er til gengæld et ønske om at bidrage til en grøn udvikling af vores samfund.
Og det kan man gøre på mange forskellige måder.
Når det angår spørgsmålet om de statslige kantiner, vil jeg sige, at vi der lagde et forslag frem, og så havde vi efterfølgende en dialog; jeg talte med flere af medarbejderrepræsentanterne.
Og på den baggrund lyttede jeg til deres budskab om, at man gerne vil lave grøn omstilling, men man synes ikke, det er noget, at vi her fra centralt hold skal bestemme, altså hvad der er ude i kantinerne.
Det tager jeg til mig, og det synes jeg er en fornuftig vej fremad.
Karsten Lauritzen (V), 2020-11-11:
Vi roser i Venstre gerne regeringen, men altså helt ærligt, så roser vi jo regeringen for at have ændret politik på et område, hvor man tidligere mente noget andet.
Så regeringen og finansministeren skaber et problem og indtager så et andet synspunkt, og så kan man godt udfordre det, i forhold til om det er helt fair, at man får ros for det.
Men vi er i hvert fald glade for, at tvangselementet er væk i det her spørgsmål.
Altså, det er jo vigtigt med klimaet og med det bæredygtige, men der må være frit valg i kantinerne, og det må ske i dialog med medarbejderne.
Man får bare – det er i hvert fald det, som det spørgsmål, jeg vil stille, handler om – et indtryk fra det pressemøde, hvor finansministeren var til stede.
Det er derfor, vi har tilladt os at kalde ministeren herned i salen i dag.
For regeringen stod og markedsførte sig på: Nu skal vi være grønne – grøn symbolpolitik med tvang vil nogle måske sige.
Hvorfor er det, at finansministeren ikke har haft en dialog med medarbejderorganisationerne inden?
Altså, hvorfor præsenterede man forslaget, og hvorfor mente man på et tidspunkt, at tvang i kantinerne var en god idé?
Nicolai Wammen (S), 2020-11-11:
Regeringen synes, det er klogt at lytte til medarbejderne.
Det gælder også i den her sag.
Jeg tror også, at der er rigtig mange medarbejdere, der sætter pris på, at man kan spise vegetarisk i vores kantiner, og der er også mange medarbejdere, der gerne vil spise kød i vores kantiner, og vi lader det være op til den enkelte statslige virksomhed, hvad der bliver serveret i kantinerne.
Det er regeringens holdning, og det hørte jeg for et øjeblik siden Venstre var glad for.
Marie Bjerre (V), 2020-11-11:
Det er meget fint, men ministeren svarer sådan set ikke på mit spørgsmål.
Regeringen har haft en god dialog med fagforeningerne og medarbejderne om, hvad de synes, men spørgsmålet er, hvad regeringen synes, altså om regeringen stadig væk synes, det er et godt forslag.
Jeg er med på, at medarbejderne ikke synes, det er et godt forslag, men hvad synes regeringen?
Nicolai Wammen (S), 2020-11-11:
Tak til fru Marie Bjerre for at rose regeringen – det sætter jeg pris på.
Det er rigtigt, at regeringen har haft en god dialog med medarbejdernes organisationer, og det indtryk, jeg har, når jeg taler med medarbejdernes organisationer, er, at de i lighed med regeringen er meget optaget af, at vi laver en grøn omstilling, og at vi også fra statens side på rigtig mange forskellige måder kan bidrage til det.
Det håber jeg også at Venstre er enig i er en god idé.
Det, som de så også siger, er, at for så vidt angår kantinerne, synes de, det er fornuftigt, at man lader det være op til den enkelte statslige arbejdsplads, hvad man vil servere dér, og det har regeringen sagt at vi giver dem ret i.
Morten Dahlin (V), 2020-11-11:
Men hvilke løsninger kunne ministeren forestille sig?
Ministeren anerkender, at ministeren skylder skatteyderne løsninger.
Ulla Tørnæs (V), 2020-11-11:
Hvad agter ministeren konkret at gøre for at overholde su-aftalen fra 2013, hvor der blev sat et loft over udgifterne til su til vandrende arbejdstagere?
Morten Messerschmidt (DF), 2020-11-11:
Det er fuldstændig rigtigt, men for os desto endnu mere bekymrende er det jo også et forsøg på at have sindelagskontrol med de herboende tyrkere.
Altså, vil man som dansk-tyrk gå i moské, og går man så i en tyrkisk moské, jamen så er der folk, der rapporterer direkte via ambassaden, har vi set, eller direkte til Erdogans regering.
Er det ikke et problem?
Og hvad kan vi gøre for at presse de her folk, der altså ønsker vores samfundsmodel det skidt, ud af landet?
Søren Søndergaard (EL), 2020-11-11:
Jo, det er et kæmpemæssigt problem, og derfor har vi også taget det op med justitsministeren, og derfor har vi også har haft justitsministeren i samråd flere gange for at diskutere, hvordan der præcist kan gribes ind over for dem, som ikke bare kommer hen og hører et eller andet, der er utrolig dumt, men som også reagerer på det.
Og det ser vi jo at der er folk der gør.
Vi ser jo, hvordan der er folk, der inspireret af den hadtale, der kommer og er formidlet fra Erdogan, f.eks. angriber andre tyrkere eller andre kurdere her i Danmark.
Vi ser også, hvordan vi har fået en kultur blandt visse tyrkere om at levere oplysninger til det tyrkiske regime om, hvordan danske tyrkere og kurdere opfører sig, og det er selvfølgelig helt uacceptabelt.
Jens Rohde (RV), 2020-11-11:
Jamen så vil jeg erklære mig enig med hr. Morten Messerschmidt.
Altså, man får jo altid lyst til, at hr. Søren Søndergaard skulle have fordoblet sin taletid, når vi diskuterer det her omkring Tyrkiet, for hr. Søren Søndergaard har en meget, meget stor viden om, hvad det er, der foregår, og det er altid interessant at høre på.
Det er jo derfor, han har behov for at skabe situationer, så han kan mobilisere nogle af sine egne.
Det er nøjagtig, som vi kender det fra andre styrer, der er svage – så sørger de for at etablere et billede af en ydre fjende for at mobilisere egne kræfter.
Det er jo nøjagtig det, vi ser: Erdogan, der har mistet opbakningen i store dele af sin egen befolkning.
Og det er jo et godt tegn, synes jeg.
Derfor er spørgsmålet så til hr. Søren Søndergaard
: Kan hr. Søren Søndergaard ikke se, at det kan have ganske alvorlige konsekvenser for den befolkning, der rent faktisk kæmper mod Erdogan, hvis man f.eks. ophæver toldunionsaftalen?
Søren Søndergaard (EL), 2020-11-11:
Jeg tror, det er vigtigt at forstå, at det tyrkiske samfund er gennemsyret af nationalisme.
Det var en del af Atatürks grundlag for at etablere Tyrkiet, altså – havde jeg nær sagt – hvad udad tabes af det osmanniske rige, skal indad vindes gennem tyrkisk nationalisme.
Stolt er den, der kan kalde sig tyrker, bliver de unge mennesker, hvad enten de er armeniere eller kurdere, eller hvad de så er, sat til at stå og sige i skolerne selv den dag i dag.
Så der er en voldsom nationalisme.
Og vi skal bare være klar over, at den nationalistiske propaganda, der kommer fra Erdogan, virker, og derfor har vi ikke uanede mængder af tid.
Der mener jeg altså, at hvis vi f.eks. tager toldunionsaftalen, har vi nogle eksempler på, at det rent faktisk er lykkedes at sætte hårdt mod hårdt over for Erdogan.
Lad os tage spørgsmålet om det fly, som Erdogan skød ned, det russiske fly, som Tyrkiet skød ned og pralede med at have skudt ned.
Rusland satte hårdt mod hårdt – og i løbet af nul komma fem ændrede Erdogan linje.
Lad os tage den amerikanske præst, som sad i fængsel, og hvor der ikke rigtig blev gjort noget, men hvor Trump så satte hårdt mod hårdt, og hvor den tyrkiske lira faldt dramatisk.
Han blev løsladt i løbet af nul komma fem.
Jeg tror, det kan lade sig gøre at sætte hårdt mod hårdt.
Jens Rohde (RV), 2020-11-11:
Men hvem er det så, der skal sætte hårdt mod hårdt?
Er det Danmark?
Er det EU i en fælles udenrigspolitisk aktion, og i så fald med hvad?
Vi har jo ofte diskuteret sanktioner mod forskellige lande i det her parlament, og jeg mener i hvert fald at kunne huske, at Enhedslisten altid har stået for det synspunkt, at man skal være ekstremt varsom med sanktioner over for lande, når det handler om økonomi, fordi det ofte i de styrer, man laver sanktionerne over for, er befolkningerne, der betaler regningen.
Hvad er det, der skal til, og hvem skal stå for det?
Søren Søndergaard (EL), 2020-11-11:
Det er fuldstændig rigtigt, og derfor er det heller ikke langsigtede sanktioner, som kan virke.
Det eneste, der kan virke, er, hvis nogle sanktioner kan gennemføres på kort sigt.
Og der er det jo altså EU, der har en toldunionsaftale med Tyrkiet, og derfor er det selvfølgelig EU, der skal reagere på det og ophæve den toldunionsaftale.
Jeg vil sige, at Erdogans regime bryder sammen, hvis den toldunionsaftale bliver opsagt.
Det har ikke mulighed for at overleve.
Altså, det var næsten som at høre en vittighed, da han truede med boykot af Frankrig og man så, hvilke franske virksomheder, store franske virksomheder, der ligger i Tyrkiet med tusindvis af ansatte.
Så nej, det kommer nok ikke til at ske.
Han er meget sårbar – det skal man udnytte.
Katarina Ammitzbøll (KF), 2020-11-11:
Tak for ordet.
Jeg er glad for, at vi faktisk har fået et fælles forslag til vedtagelse, så vi som Danmark, som Folketing, som regering viser vores solidaritet med Frankrig.
Hvis det havde været i sidste uge, havde det nok været to forskellige forslag, og det havde været ærgerligt, for det her handler om at vise vores ubetingede solidaritet med Frankrig i Frankrigs kamp mod islam, som vil bekæmpe ytringsfriheden, og siden det her blev iværksat, også religionsfriheden med attentatet ved église Notre Dame i Nice.
Men den her præmis for den her forespørgsel, som DF har lagt frem, handler jo mere om Tyrkiet.
Der er jo ikke nogen tvivl om, at Erdogan har sat sig for og er på vej hen imod at blive sådan en angrebsfører.
Som en anden islamisk mogul vil han bekæmpe Vestens islamofobi, og det er jo også et godt ståsted, så han selv kan fortsætte med at eksportere sin islamisme østpå.
Det har jeg selv set mange steder i Centralasien, hvor det skyder op med polerede moskéer.
Der er ingen tvivl om, at Erdogan bliver ved med at gå for vidt.
Det har Frankrig også klogt kritiseret flere gange, både her senest i krigen mellem Aserbajdsjan og Armenien og også løbende med Syrien og andre steder, og jeg savner nogle gange, at vi her fra dansk side også går kritisk ud mod Tyrkiet.
For ét er vores forslag til vedtagelse, ét er vores ord, ét er vores støtte til Frankrig, og det er det, vi skal vise, men noget andet er, at vi samtidig også kan vise Frankrig vores stærkere støtte, ved at vi også har en meget stærk kritisk røst over for Tyrkiet, ved at tage deres ambassadør hen til en kort, men skarp kop kaffe, ved at komme med forslag til Kommissionen om, hvad man kan gøre i forhold til Tyrkiet, og ved at være proaktiv frem for at være mere en medløber.
Jens Rohde (RV), 2020-11-11:
Det skal sådan set bare være en bemærkning.
Jeg roste hr. Jens Joel og hr. Michael Aastrup Jensen for at have sørget for, at der kom samling om et fælles forslag til vedtagelse, hvad jeg faktisk mener er vigtigt i situationen.
Jeg ved, at fru Katarina Ammitzbøll også spillede en aktiv rolle, og det glemte jeg faktisk at kvittere for, så det vil jeg gerne beklage, men det være hermed gjort.
Katarina Ammitzbøll (KF), 2020-11-11:
Tak til hr. Jens Rohde.
Ja, vi havde en drøftelse her i salen om, hvorvidt vi ikke kunne samle det, for jeg syntes, det var ærgerligt, at der ikke var et samlet forslag til vedtagelse, så jeg var glad for, at det kunne balanceres, så vi også fik med, at hvis der kom et fransk krav om EU-sanktioner, ville vi støtte det, og det blev landet deromkring.
For vi skal have en konstruktiv, men skarp dialog med Tyrkiet – det er der ingen tvivl om.
Og jeg deler ikke den der meget aggressive – jeg vil faktisk sige uansvarlige – tilgang, som DF foreslår.
Søren Søndergaard (EL), 2020-11-11:
Det er et kæmpeproblem.
Det er så bare ikke et helt nyt problem.
Det var der jo også under det militærdiktatur, som jeg næsten hørte hr. Morten Messerschmidt på et tidspunkt i sin tale rose, hvor man også gennem ministeriet for religiøse anliggender kontrollerer, hvad der foregår rundtomkring i samfundene i Vesteuropa og andre steder.
Det er et kæmpeproblem.
Erdogan er jo ved at forberede, hvordan han kan overleve, at størstedelen af den tyrkiske befolkning har vendt sig imod ham.
Det så vi ved valget i Istanbul, hvor han på trods af to valg jo blev stemt ned.
Han er ved at forberede både gennem det der net, som hr. Morten Messerschmidt nævner, men også gennem oprettelse af paramilitære grupper, den situation, hvor han kan prøve at bevare magten, på trods af at han har mistet befolkningens flertal.