Mette Thiesen (NB), 2022-05-10:
»Something is rotten in the state of Denmark«.
Så kort formulerede William Shakespeare det i stykket »Hamlet«; så kort kan det siges om det familieretlige system.
I Nye Borgerlige har vi længe kæmpet for at lave det fejlslagne og ødelæggende system om.
Meget tyder på, at der er manglende ligestilling mellem bopæls- og samværsforældre, når sagen kommer i Familieretshuset, hvilket senest er blevet bekræftet af et nyt forskningsprojekt.
Omkring 25-30 pct. af skilte par med børn får deres sag behandlet i Familieretshuset, typisk fordi de er uenige om fordelingen af samværet.
I 2020 var 86 pct. af alle bopælsforældre mødre, mens fædre typisk var samværsforældre.
Og her opstår problemet jo så.
Mor og far har forskellige juridiske udgangspunkter fra starten, og i vores samfund er det oftest faren, der flytter ud og derfor bliver samværsforælder.
For mig handler det her sådan set ikke om køn, men det er altså ikke en retsstat værdigt, at vi har en lovgivning og et system, hvor den ene forælder fra starten står juridisk svagere end den anden.
Forskningsprojektet konkluderer bl.a., at samværsforælderen får en anden type rådgivning af Familieretshuset, og samtidig har deres ord mindre vægt end bopælsforælderen, når det kommer til at lave aftaler for samvær.
Det er dybt uholdbart.
Jeg har tidligere kunnet fortælle om Søren, der blev forladt og mistede sine børn.
Jeg har også kunnet fortælle om Jan, der ligeledes mistede sine børn.
Og jeg har fortalt om Martin, der, på trods af at retten utallige gange havde fastslået, at han og hans ekskone skulle have deres fælles datter i en 7-7-ordning, nu udelukkende ser sin datter 4 timer hver 14. dag, fordi moren har obstrueret samværet og skabt konflikt.
Det nye familieretlige system skulle netop sikre retssikkerheden i familieretssagerne, men det gør det altså ikke, tværtimod.
Årsagen skal findes i både forældreansvarsloven og Familieretshusets praksis.
Her har skyldsspørgsmålet i en sag med såkaldt højt konfliktniveau ikke betydning for samværsspørgsmålet.
Det bør det selvfølgelig have.
Sagsbehandlingen går også for langsomt i Familieretshuset, og når sagen endelig er færdigbehandlet, skal den tit og mange gange videre til domstolene og blive afgjort der.
I mellemtiden kan der være gået flere år, hvor den ene forælder ikke har haft mulighed for samvær med sit barn.
Det er en langsom proces, der holder både forældre og børn fast i en konflikt, der får lov at udvikle sig til skade for både børn og forældre.
Det vil forkorte processen til gavn for forældre og børn, for det er en mareridtstilstand at vente på, at sagerne bliver afgjort, når de som i dag trækker ud i op mod et år.
Men det blev desværre stemt ned.
Men i Nye Borgerlige giver vi ikke op.
Derfor drøfter vi også det her forslag i dag.
Tak til de partier, som bakker op.
Tak til Dansk Folkeparti, tak til Venstre, tak til Karina Adsbøl, uden for grupperne, og tak til Det Konservative Folkeparti.
Med det forslag her i dag foreslår vi nemlig, at vi får undersøgt, hvordan vi sikrer, at de domme, der bliver afsagt, også overholdes.
Vi ønsker en uvildig undersøgelse af Familieretshuset for at sikre, at domme effektueres og ikke ignoreres – såkaldte effektive retsmidler.
Forhåbentlig vil det danne et overblik over, hvordan Familieretshuset behandler samværssager.
»Something is rotten in the state of Denmark«, men det er ikke for sent at lave det om.
Derfor fortsætter jeg og Nye Borgerlige kampen for retssikkerheden på det familieretlige område, for båndet mellem barn og voksen skal forblive intakt, når det er muligt.
Familielivet skal vi værne om, også når familier bliver splittet.
Tak for ordet.