runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Troels Ravn (S), 2016-11-30:
Gør det indtryk på ministeren, når Ulla Højmark Jensen og Mette Træden Pedersen i bladet Vejlederen skriver, at unge oplever UPV som en stempling og et nederlag, som kan stille dem i en marginaliseret position i forhold til deres klassekammerater?
Skriftlig begrundelse
Der henvises til artiklen »Risiko for at uddannelsesparathedsvurderingen svækker den sociale mobilitet« bragt i Vejlederen den 31. august 2016.
Jeg vil også gerne indlede med at sige tillykke til den nye minister.
Søren Pape Poulsen (KF), 2016-11-30:
Tak for spørgsmålet.
Jeg ser med meget stor alvor på påsatte bilbrande.
Det er sådan en form for kriminalitet, der skaber stor utryghed i lokalområdet, og som allerallerbedst bekæmpes ved en målrettet indsats fra politiets side.
I København var der i august, september og oktober en stigning i antallet af bilbrande, og Københavns Politi satte derfor flere kræfter ind for at komme problemet til livs.
Der blev derfor indsat kørende patruljer på de mest udsatte steder, ligesom hjemmeværnets fly blev anvendt til overvågning.
Herudover blev der tilført yderligere ressourcer til den forskningsgruppe, der forestår al brandefterforskning, og etableret et øget samarbejde med Rigspolitiets nationale kriminaltekniske center.
Indtil videre ser det ud til, at antallet af påsatte bilbrande er faldende, og det er selvfølgelig en rigtig positiv udvikling, men det betyder langtfra, at vi kan slippe vores opmærksomhed på området, og Københavns Politi vil således også fremover have fokus på området og følge udviklingen tæt.
Man kan jo have det lønlige håb, at de indsatser, der er lavet, rent faktisk har haft en betydning for, at vi nu ikke længere ser så stort et antal brande.
Peter Kofod Poulsen (DF), 2016-11-30:
Hvilke initiativer agter regeringen at iværksætte for at begrænse det tiltagende antal påsatte bilbrande?
Pernille Bendixen (DF), 2016-11-30:
Det er fair nok, at man ikke vil udtale sig om en konkret sag.
I forhold til ministerens svar om at give hånd der, hvor det forekommer naturligt: Når man har at gøre med en person, som af princip ikke giver hånd, så vil denne person jo aldrig give hånd, heller ikke når det måtte forekomme os andre naturligt.
Og i hvilke situationer vil det i så fald ikke være naturligt at give hånd?
I forhold til om det er en konkret situation, vil jeg sige: Jamen det er jo en konkret situation, fordi vi konkret har at gøre med en, som altså af princip nægter at give hånd.
Men det er ikke det eneste, der er.
Den her person er sådan set i 2007 blevet anmeldt for landsforræderi, og det er af hr. Rasmus Jarlov, som er medlem af ministerens parti.
Altså, der er jo en signalværdi i det, og man må tro, at ministeren i hvert fald på et tidspunkt har haft den holdning, at den her person måske har nogle lidt ekstreme holdninger.
Søren Pape Poulsen (KF), 2016-11-30:
Det burde man til enhver tid gøre, og når man er ansat i dansk politi, skal man også gøre det.
Vedrørende det andet spørgsmål har jeg det sådan, at vi trods alt må gå ud fra, at man er uskyldig, indtil man er dømt for noget.
Pernille Bendixen (DF), 2016-11-30:
Det er selvfølgelig rigtigt.
Er det det signal, man skal sende?
Er det gode og sunde og hæderlige holdninger?
Man må jo gå ud fra, at en ansat under Justitsministeriet også repræsenterer Justitsministeriet, også ved sine holdninger.
Søren Pape Poulsen (KF), 2016-11-30:
Jamen der er nogle helt klare forventninger til, at man på sin arbejdsplads får at vide, hvordan det er, man opfører sig der.
Så kan én ting være, hvad man har udtalt og ment, og det har man selvfølgelig gjort under det ansvar, man nu har.
Men helt generelt vil jeg sige, at spørgsmålet her handler om, om man skal give hånd eller ej, og der har jeg det bare sådan, at selvfølgelig giver man hånd, når man hilser på folk.
Og det gør ansatte ved det danske politi også.
Pernille Bendixen (DF), 2016-11-30:
Man giver hånd, det er naturligt.
Vi gør det, når vi mødes.
Men kan ministeren anerkende, at der faktisk er nogle, for hvem det ikke er naturligt at give hånd?
Og er det så ikke muligt at kræve, at sådanne personer simpelt hen retter ind, at man siger: Nu er vi her; du har en stilling; der medfølger et ansvar; så kan det godt være, det er unaturligt for dig at give hånd i nogle situationer, men det er altså naturligt for os andre, og det er det, vi forventer af dig?
Hvis nu Fyns Politi ikke vil rette ind i den her sag, agter ministeren så at skride til handling?
Søren Pape Poulsen (KF), 2016-11-30:
Jeg har ikke fantasi til at forestille mig, at Fyns Politi ikke følger de anvisninger, der er, og jeg forventer, at man selvfølgelig ledelsesmæssigt tager hånd om det, hvis der er medarbejdere, der ikke følger de instrukser, der er, og ikke agerer, som dansk politi og ansatte skal gøre.
Og det er bl.a. naturligt, at når man møder hinanden, giver man hånd.
Merete Riisager (LA), 2016-11-30:
Og tak for velkomsten.
Selvfølgelig gør det indtryk, det gør da altid, når der er børn og unge, som ikke har det godt nok i vores uddannelsessystem.
Men uddannelsesparathedsvurderingen er ikke tænkt som en stempling af eleverne, men som et redskab til tidligt at identificere unge, der ikke har forudsætningerne for at gennemføre en ungdomsuddannelse, og hjælpe dem på rette vej.
Jeg hæfter mig også ved, at formanden for UU-lederne, Mark Jensen, vurderer, at UPV'en er kommet godt i gang uden den stigmatisering, som mange havde frygtet.
Vurderingen af elevernes uddannelsesparathed sker allerede i 8. klasse, så eleven har tid til at rette op på det inden afslutningen af 9. eller 10. klasse, og det kan f.eks. være elever med mange skoleskift eller elever, som har puttet sig i mængden.
Med UPV'en forpligtes skolerne og UU'erne til at iværksætte en målrettet indsats mod at gøre den pågældende elev klar til en ungdomsuddannelse.
Den særlige vejledningsindsats for elever, der ikke er vurderet uddannelsesparate i 8. klasse, er jo et kommunalt ansvar.
Men satspuljeforligskredsen har bakket op om indsatsen ved at afsætte 20,8 mio. kr. til at udvikle og systematisk afprøve konkrete turboforløb for fagligt udfordrede elever i udskolingen.
Jeg følger udviklingen tæt bl.a. ved et følgeforskningsprogram frem til 2020, som løbende afrapporterer om udviklingen og de indsatser, der igangsættes rundtom i landet for ikke uddannelsesparate elever.
Jeg deler fuldstændig ordførerens holdning om, at STU'en er et rigtig godt og vigtigt uddannelsestilbud til en særlig målgruppe.
Det er også korrekt, som ordføreren siger, at der er tale om en meget bred målgruppe, og det er jo noget af det, man kan overveje at se på, når der foreligger en evaluering, altså hvorvidt det skal fortsætte sådan, og om vi eventuelt kan skrue tilbuddet bedre sammen, hvis vi ændrer en lille smule på målgruppen.
Troels Ravn (S), 2016-11-30:
Ja, for det er nemlig, vurderer jeg, nødvendigt med nogle nye ideer.
Det kunne eksempelvis være en god idé at tænke mere i deluddannelser for den her gruppe af borgere.
Eksempelvis kunne man inden for SOSU-hjælperområdet tænke i delelementer og uddanne sig inden for praktiske arbejdsområder.
Det kunne være i køkkenet, det kunne være omkring vask, det kunne være omkring sociale opgaver.
Jeg kunne også forestille mig, at vi inden for den her målgruppe i regi af AMU, altså arbejdsmarkedsuddannelserne, kunne lave kurser, som kunne resultere i, at kursisten erhvervede sig et kompetencebevis – alt sammen rettet imod den ret store gruppe af unge, som nok er udviklingshæmmede, men alligevel brændende ønsker sig et job, videre uddannelse, og som faktisk også formår at gøre fyldest inden for mange af de her områder.
En idé kunne også være at se på selve STU-bekendtgørelsen.
Merete Riisager (LA), 2016-11-30:
Jeg vil bare kvittere for de rigtig gode input om en uddannelse, som vi har en meget, meget stor fælles interesse i kommer til at fungere
bedst muligt
Vi har dog også et arbejdsmarked i Danmark, som faktisk er med til at sætte nogle begrænsninger for den her gruppe af unge, og det kan hverken ordføreren eller jeg gøre noget ved.
Det ligger i anden regi.
Men der er ikke nogen tvivl om, at vi uddannelsesmæssigt skal justere, sådan at vi når den her målgruppe bedst muligt.
Troels Ravn (S), 2016-11-30:
Det er vældig positivt, at vi formentlig i 2017 på et tidspunkt efter sommerferien kan være klar med nogle nye anbefalinger.
Jeg har også været med omkring STU'en, faktisk lige fra dag et, og jeg var med i Folketinget, da vi vedtog STU, og den trådte i kraft i august 2007.
Jeg var også med som ordfører, da vi evaluerede i maj 2013.
Jeg tror, vi må sige, at vi i dag har en særlig tilrettelagt ungdomsuddannelse, som på mange måder er en uddannelsespolitisk succes.
Det er en særlig tilrettelagt ungdomsuddannelse, som giver ret til en ungdomsuddannelse til unge, der har særlige behov.
Det kan være unge, som er udviklingshæmmede.
Men jeg tror også, at vi gør klogt i at erkende, at STU'en både har en styrke og nogle svagheder.
Den rummer en meget, meget stor, forskelligartet gruppe, og den er meget bred.
STU er ikke nok for rigtig mange unge og voksne, som nok er udviklingshæmmede, men som brændende ønsker at erhverve sig mere viden for at få kompetencer, for at få færdigheder, og vel at mærke for at få et papir på, at de har lært noget og kan noget, et kompetencebevis, så de kan komme på arbejdsmarkedet og få et rigtigt arbejde.
Det kunne også være et skånejob eller et fleksjob.
Og vi mangler ganske enkelt nogle tilbud.
Merete Riisager (LA), 2016-11-30:
Jamen der er ikke nogen tvivl om, at det kan give noget livsglæde for rigtig mange mennesker, hvis de i en eller anden grad kan komme ind på arbejdsmarkedet.
Det er vi fuldstændig enige om.
Jeg ser derfor frem til evalueringen af uddannelsen og vil se, om vi på det tidspunkt kan gøre det noget bedre med den uddannelse.
Og så tror jeg, som jeg også prøvede at sige for lidt siden, at hvis vi skal gøre det rigtig godt for den her gruppe, kommer vi også til at snakke arbejdsmarkedsvilkår.
Og så må vi jo tale med nogle af vores gode kolleger om, om der skal være en sammenhæng i indsatsen dér.
Pernille Bendixen (DF), 2016-11-30:
Hvad er ministerens holdning til Børnerådets anbefaling om at sætte oplysning om psykisk og fysisk vold på skoleskemaet, fordi mange børn efter Børnerådets undersøgelse slet ikke er klar over, at de er udsat for vold?
Tak, formand.
Og et stort tillykke også herfra og til den nyudnævnte minister.
Vi ser frem til et godt samarbejde.
Mit spørgsmål lyder: Hvad er ministerens holdning til Børnerådets anbefaling om at sætte oplysning om psykisk og fysisk vold på skoleskemaet, fordi mange børn efter Børnerådets undersøgelse slet ikke er klar over, at de er udsat for vold?
Troels Ravn (S), 2016-11-30:
Et spor kunne være rettet mod beskyttet beskæftigelse, og et andet spor rettet mod det ordinære arbejdsmarked.
Jeg er også godt klar over, at det er kommunerne, der i det daglige har ansvaret for STU'en, men det er jo væsentligt at høre, hvad ministeren tænker om det.
I dag åbner bekendtgørelsen op for flere ting, men der mangler igen noget, som er adgangsgivende til yderligere uddannelse og beskæftigelse.
Vi skal med STU'en sikre, at den enkelte når så langt som muligt med uddannelse og arbejdsmarked og dermed i forhold til at leve et godt og aktivt liv.
Det her handler om både økonomi og trivsel, fordi mange unge efter STU'en faktisk er på uddannelsesydelse eller kontanthjælp.
Og vi har her en gruppe af borgere, som kan og vil, og hvor vi som samfund har et særligt ansvar.
Jeg tror, at lige netop på det her område bliver det tydeligt for enhver, at det ikke er nok at have noget at leve af, men at man også skal have noget at leve for.
Merete Riisager (LA), 2016-11-30:
Det er dejligt at høre, at mange af de unge, der har gennemført en STU, har viljen til at blive aktive deltagere på arbejdsmarkedet, og det er heldigvis sådan, at en ung ikke bliver udelukket fra anden uddannelse eller arbejdsmarkedet, fordi han eller hun har taget en STU.
Evalueringen af STU fra 2012 viste, at ca. 6 pct. af de unge, der har gennemført en STU, efterfølgende gik over på erhvervsuddannelse, gymnasial uddannelse eller EGU, og at 37 pct. var i beskyttet beskæftigelse eller beskæftigelse på særlige vilkår.
Resten går på dagtilbud efter serviceloven, modtager specialundervisning for voksne, er på AVU, i 10. klasse, på EGU-forberedende forløb, under pensionsafklaring eller i revalideringsforløb, eller også er de ikke i aktivitet.
Når en større andel af de unge efter en STU ikke har tilknytning til arbejdsmarkedet eller en uddannelse, skyldes det bl.a., at mange har så store funktionsnedsættelser, at det desværre ikke er muligt for dem at fungere på en uddannelse eller på arbejdsmarkedet på tilstrækkelig højt niveau.
Kommunerne har ansvaret for de unge, der har gennemført en STU, og kommunerne skal derfor sætte ind med foranstaltninger, der kan bringe de unge tættere på arbejdsmarkedet eller uddannelse, om det så er praktikforløb, kurser, mentorstøtte eller andet.
Den forrige regering nedsatte en ekspertgruppe for bedre veje til en ungdomsuddannelse med særlig fokus på tilbuddene i overgangen mellem grundskole og ungdomsuddannelserne, og jeg ser frem til at modtage udvalgets anbefalinger, som kommer i starten af 2017, og på den baggrund vil regeringen komme med et udspil til, hvordan flere unge får en ungdomsuddannelse og vælger uddannelser, der fører dem videre i job eller uddannelse.
Jeg har også igangsat en evaluering af STU'en.
Evalueringen skal belyse effekten af kommunernes forskellige måder at tilrettelægge uddannelsen på, og den skal være færdig til august 2017.
Når evalueringen foreligger, vil jeg overveje, hvad der eventuelt er behov for at ændre ved uddannelsen.
Troels Ravn (S), 2016-11-30:
I modsætning til mig har ministeren hidtil tordnet imod folkeskolereformen.
Ministeren har udtalt, at der ikke var noget godt at sige om reformen, og ministeren må derfor siges at være en af Christiansborgs største kritikere af folkeskolereformen, men jeg er rigtig tilfreds med den nye folkeskolereform, som et meget stort flertal i Folketinget står bag.
Alle børn skal lære, alle børn skal trives i skolen og blive så dygtige, som de kan blive.
Og der skal stå respekt om det engagerede og gode arbejde, som lærerne, pædagogerne og skolelederne gør derude på skolerne.
Når det så gælder udskoling, og når det gælder uddannelsesparathed, er det vigtigt, at vi får alle unge med, at alle skal rustes fagligt og personligt til en videre uddannelse til at få fodfæste på arbejdsmarkedet og til at leve et godt liv.
Og i udskolingen står uddannelsesvejledning centralt særlig i forhold til de unge, der har brug for ekstra støtte og vejledning.
Og jeg såvel som mit parti støtter naturligvis skolereformens indhold vedrørende udskoling og uddannelsesparathed.
Det er vigtigt, at den unge efter folkeskolen er vurderet parat til uddannelse.
Men jeg bliver også bekymret, når vi får rigtig mange tilbagemeldinger fra uddannelsesvejlederne om, at uddannelsesparathedsvurderingen i mange tilfælde fokuserer på fejl og mangler hos den unge, samt at det, der bliver vurderet som ikkeuddannelsesparat, kan afstedkomme en følelse af stigmatisering og eksklusion hos den unge.
Og jeg er bekymret for, at det kommer til at påvirke den unge negativt i det videre forløb mod uddannelse.
Ordet ikkeuddannelsesparat er nemlig problematisk, og jeg mener ikke, vi kan stemple børn og unge på den måde.
Hvad tænker undervisningsministeren om dette, og hvad agter ministeren at iværksætte af indsatser?
Merete Riisager (LA), 2016-11-30:
Socialdemokratiet er jo indgået meget engageret i folkeskolereformen, men det betyder jo ikke, at arbejdet stopper.
Det er også det, jeg hører ordføreren sige, når han siger: Vi skal hele tiden kigge på, om vi gør det godt nok.
Vi har en fælles interesse i, at der er færre elever, som forlader folkeskolen uden helt basale kundskaber.
Så har vi i den her fælles ramme lavet en UPV, så man tidligere i forløbet samler op på, om eleverne har kvalifikationer nok til at fortsætte i en ungdomsuddannelse, og det starter man med allerede i 8. klasse.
Om så den måde, vi italesætter det på, er den bedste, synes jeg, vi sammen skal drøfte også fremadrettet for at se, om det kan gøres på en bedre måde.
Jeg synes, at det er godt, at vi har langstrakte aftaler, men jeg har det også sådan, at hvis der er noget, vi kan gøre bedre og specielt for de unge, som risikerer at blive tabt i systemet, er jeg altid parat til at diskutere det.
Troels Ravn (S), 2016-11-30:
Jeg vil gerne kvittere for ministerens positive modtagelse, og jeg er helt enig i, at vi sammen skal drøfte videre tiltag i forhold til folkeskole og udskoling, når det gælder uddannelsesparathed.
Jeg tror jo på, at uddannelsen i vores folkeskoler er en af de bedste indsatser i kampen for at skabe mere lighed mellem mennesker og give alle flere muligheder i livet, og at læring, trivsel og uddannelse gør os socialt mobile og er en vigtig indsats i kampen mod at bryde med den negative sociale arv.
Og en af hovedformålene med reformen er da også at mindske betydningen af elevernes sociale baggrund.
Er ministeren enig i, at skolen skal være åben og have fokus på, at eleverne trives og er en del af fællesskabet i forhold til læring, trivsel, kreativitet og livsduelighed?
Og dermed igen: Er ministeren enig i, at det at blive vurderet som ikkeuddannelsesparat ikke er et ord, der hører til i år 2016, med det kendskab og den viden, vi har om, hvordan sproget skaber virkeligheden?
Merete Riisager (LA), 2016-11-30:
Mange tak.
Det bør jo være sådan, at de børn og unge, som er i fare for ikke at lære det, de skal lære, skal vi tage fat i, lang tid før 8. klasse, men det er rigtig vigtigt, at der er en skillelinje i 8. klasse, hvor vi ser på, om vi gør det godt nok.
Troels Ravn (S), 2016-11-30:
Jamen igen vil jeg gerne kvittere for, at vi sammen drøfter de her forhold.
Det har vi ikke brug for.
Merete Riisager (LA), 2016-11-30:
Jamen tak for ordene, og tak for den positive ånd, som ordføreren møder op med i dag.
Jeg tror, at vi faktisk er fuldstændig enige om, at det her er et vigtigt redskab til at afklare, om der er noget fagligt, der skal ændres eller løftes.
Men om ordet er det rigtige, og om det er det, der skal række ud i al fremtid, kan vi drøfte fremadrettet, altså om det er måden, vi vil italesætte det på, eller om vi kan finde på noget, der er bedre.
Troels Ravn (S), 2016-11-30:
Hvad er ministerens holdning til, at mange unge, der bliver færdige med en STU, efterspørger mulighed for at komme videre i uddannelsessystemet og ud på arbejdsmarkedet, men reelt ikke har mulighed for dette?
Hvad er ministerens holdning til, at mange unge, der bliver færdige med en særlig tilrettelagt ungdomsuddannelse, også kaldet STU, efterspørger mulighed for at komme videre i uddannelsessystemet og ud på arbejdsmarkedet, men reelt ikke har mulighed for dette?
Søren Pape Poulsen (KF), 2016-11-30:
Tak for det.
Jeg vil sige, at ligesom min forgænger er jeg på det punkt af den helt klare holdning, at medarbejdere på Justitsministeriets område skal udvise en præsentabel, åben og venlig fremtræden over for hinanden, over for borgerne og over for andre personer, som henvender sig til myndighederne på ministeriets område.
Derfor forventer jeg som justitsminister, at ansatte i dansk politi selvfølgelig udviser den fornødne respekt, og at der gives hånd i de situationer, hvor det forekommer helt naturligt, at man giver hånd til hinanden, f.eks. når man mødes.
Om det så skal medføre ansættelsesretlige konsekvenser, hvis en medarbejder ikke lever op til den forventning, vil jo bero på de konkrete omstændigheder i sagen.
Og det skal i givet fald håndteres af ansættelsesmyndigheden for den pågældende medarbejder, men naturligvis ud fra de præmisser og de regler, der er fastsat. Når det gælder en helt konkret personalesag, ønsker jeg ikke at udtale mig om den offentligt.
Pernille Bendixen (DF), 2016-11-30:
Først lige et stort tillykke til ministeren.
Spørgsmålet lyder således: Mener ministeren, at det bør få ansættelsesmæssige konsekvenser – og hvad vil ministeren i så fald gøre for at sikre sig, at det sker – hvis en ansat i politiet nægter at give hånd til personer af det modsatte køn under udførelsen af sit hverv, som det f.eks. er tilfældet med en kvindelig muslim ansat ved Fyns Politi?
Bent Bøgsted (DF), 2016-11-30:
Hvad agter ministeren at gøre for at nedbringe sygefraværet for faggruppen inden for sundhed?
Tak, formand.
Undskyld, jeg var lige ved at afbryde formanden, det skal ikke ske igen, i dag i hvert fald.
Hvad agter ministeren at gøre for at nedbringe sygefraværet for faggruppen inden for sundhed?
Troels Lund Poulsen (V), 2016-11-30:
Som jeg også svarede på spørgsmål S 254, er jeg optaget af, at der skal være et godt arbejdsmiljø, og at sygefraværet skal holdes nede på et lavt niveau.
På sundhedsområdet er det først og fremmest regionerne og, som jeg også oplyste tidligere, kommunerne, der som arbejdsgivere har ansvaret for at sikre et lavt sygefravær.
Arbejdstilsynet fører tilsyn med, at arbejdsgiverne lever op til deres ansvar, og at indsatsen er målrettet de virksomheder, der har de største arbejdsmiljøproblemer.
Det synes jeg også giver sund fornuft og god mening.
I sygedagpengesystemet er der fokus på at forebygge lange sygeforløb og understøtte, at de sygemeldte fastholdes på arbejdsmarkedet.
Som beskæftigelsesminister skal jeg med andre ord sikre rammerne for at forebygge arbejdsmiljøproblemer og sikre rammerne for, at det er muligt at fastholde syges tilknytning til arbejdsmarkedet.
Reglerne er jo på begge områder aftalt med en bred kreds af partier, herunder også Dansk Folkeparti.
Det er jo en kendt sag, at der også kommunerne imellem er meget stor forskel på, hvor meget sygefravær der er, og det kræver, synes jeg, en politisk diskussion og ikke mindst også en offentlig diskussion om, hvad der kan ligge til grund for det.
Og det vil jeg bestemt gerne stille mig selv i spidsen for.
Bent Bøgsted (DF), 2016-11-30:
Jeg er enig med ministeren i, at man skal se på, hvad der ligger til grund for det.
For når man ser på det, kan man selvfølgelig på nogle områder og nogle steder få en mistanke om, at det er det, at der er for lidt personale til at løfte opgaverne, der gør, at folk så bliver psykisk påvirket, at de får lidt stress, at de får lidt depression, fordi de føler, de ikke kan overkomme den arbejdsbyrde, de har.
Så melder de sig syge, og på den måde går det ud over deres kollegaer, der så også skal løfte deres opgaver.
For det er ikke sådan, at det ser ud til, at kommunerne, regionerne eller staten så ansætter nogle flere til at løfte opgaverne.
Det kunne jo godt være, personalet føler, at de sidder i en klemme, fordi de har en masse papirer, de skal udfylde, så de ikke får tid til at tage sig af de reelle opgaver, de skal.
Jeg synes egentlig, det er noget, vi skal se nærmere på, nemlig om det er noget af den slags, der er årsag til, at de melder sig syge, at de ikke kan klare opgaverne og så føler, de er nødt til at have en pause.
Troels Lund Poulsen (V), 2016-11-30:
Jamen jeg er helt enig i mange af de pointer, som spørgeren har, og jeg tager bestemt også Dansk Folkeparti på ordet i forhold til at se på det bureaukrati, der kan være opbygget fra statens side i forhold til kommunerne.
Som oftest er det jo udtryk for, at der har været mange velmenende politikere her på Christiansborg.
Der har været lavet brede politiske aftaler, hvor man har aftalt alt ned i detaljen, og så bliver det måske oversat til en helt forkert øvelse, når det kommer ud og møder virkeligheden.
Derfor må vi også være selvkritiske.
Der er mange brede forlig på beskæftigelsesområdet, hvor man jo har haft forskellige politiske holdninger, men hvor man måske også er kommet frem til en detaljeringsgrad, som fortjener, at det bliver analyseret, om det her kan gøres på en anden måde.
Det er der, hvor jeg synes at vi har en politisk opgave.
Så har kommunerne og regionerne bestemt også en opgave i at være arbejdsgivere og sikre, at man også har fokus på god ledelse.
Vi ved jo, at god ledelse også er med til at gøre, at der er en større medarbejdertrivsel og dermed også et lavere sygefravær.
Det mener jeg altså er et område, som man også bliver nødt til give mere politisk opmærksomhed, også i kommunerne.