Victoria Velasquez (EL), 2024-10-10:
Mange tak.
Vi skal nu behandle L 14, og det har jeg set frem til, fordi det er fantastisk, når vi er i Folketingssalen og faktisk styrker rettighederne for nogle af dem, som virkelig har brug for det, og også sikrer en bedre stemme til nogle af dem, som i alt for lille grad faktisk har det i dag.
Ud over de forskellige sager, som flere har beskrevet, fordi vi har mødtes med folk, som har oplevet arbejdsgivere, der har udnyttet dem, så har vi også en hel rapport, der viser, hvordan det her er et generelt problem; hvordan der generelt er brug for, at vi sætter ind.
I forhold til den debat, som der er her i salen, synes jeg, der er grund til at opsummere nogle af de konklusioner, som der er i den rapport.
Det er, at særlig migrantarbejdere i høj grad bliver udnyttet til arbejdslivskriminalitet og social dumping, hvor arbejdsgivere enten slet ikke overholder loven for at kunne tjene penge, eller hvor man finder de huller i lovgivningen, som der er.
Her i dag er vi med til at stramme op i forhold til den del, der handler om bolig.
Det har en direkte konsekvens for de ansattes trivsel, hvordan boligforholdene er.
Det er noget af det, som rapporten slår fast, og det er tydeligt, at der spekuleres i boligforholdene.
Det er så groft; altså det er jo helt vildt tydeligt her, at man sætter penge over menneskeliv.
Der er virkelig nogle klamme eksempler.
Jeg ved ikke, om nogen af jer kan huske billederne af, hvordan der ikke var ordentlige køkkenfaciliteter, og hvordan nogle, som ikke spiser svinekød – det er jo så en helt anden ting – blev sat til at skulle dele en gris, der var blevet skåret midt over, og som så kunne stå ude på altanen i stedet for i et køleskab.
Det var fuldstændig uhygiejnisk og ulækkert og klamt, og det skulle så ses som en del af deres løn, at der var den her opsprættede gris ude på altanen, som de kunne tage lunser af og stege – så ulækkert!
På samme måde har vi set de uhumske lejre, som folk er blevet sat til at bo i.
Jeg nævnte også tidligere eksemplet under corona, altså at mens vi herinde forhandlede for at se på, hvordan vi kunne stoppe smitten og prøve at sikre, at virussen ikke muterede, og at folk, der ville miste livet, hvis de fik corona, ikke skulle blive ramt, så var der arbejdsgivere, som stuvede 16 mennesker sammen til at deles om ét bad og ét køkken.
Det er hele vejen rundt, vi desværre ser det, og hele den del, der handler om, at man stuver folk sammen, der ikke engang kender hinanden, og hvor det eneste, de har tilfælles, er, at de deler arbejdsplads, og presser dem til også at skulle dele seng som en del af deres boligforhold, er for meget.
Og det er derfor, det er godt, at vi i dag strammer loven og sikrer, at vi passer bedre på nogle af dem, som har brug for, at vi slår ring om dem.
En af de ting, som er blevet rejst her i debatten, er en bekymring fra Konservative, som jeg synes er meget legitim.
Nu kan jeg ikke lige se den konservative ordfører, men jeg synes i hvert fald, det var en legitim overvejelse, og det er også noget, som vi i aftalekredsen har fokus på og følger tæt.
For det er selvfølgelig enormt vigtigt, at den her regel kommer til at blive brugt til at passe på de ansatte, og at vi passer på og værner om privatlivets fred.
Jeg vil så også sige, at det her jo er de regler og det råderum, som kommunerne før i princippet har haft; de har så bare ikke passet på de ansatte.
Så der har ikke rigtig været fulgt op på det.
Men det er ikke, fordi der på den måde bliver lavet om på det faktum.
En anden ting, som jeg synes er en udfordring,
er, at selv om det her kommer til at løfte standarderne, i forhold til hvordan det er i dag, løfter vi dem ikke nok.
Vi kan lade os inspirere af Norge, som er langt mere fremme i forhold til arbejdslivskriminalitet og at sikre ordentlige rettigheder, end vi er i Danmark.
Der er det f.eks. det med, at man som én person har ret til – og det burde egentlig ikke være så kontroversielt – ét beboelsessted, så vi kommer uden om alt det her med at dele seng eller at skulle være to på beboelsesstedet.
Det vil også styrke retten til privatliv.
Vi ved jo, at der er nogle af de arbejdsgivere, som gør alt, hvad de kan, for at tjene penge, og det hul, der kommer til at være i den her lov, med, at hvis der bare er 20 m² eller mere, kan der tillades mere end to personer pr. beboelsesrum, skaber bekymringer om, at nogle af de ting, vi har set, hvor man bare stuver folk sammen, kommer til at ske alligevel, altså at man ser fyldte haller eller gymnastiksale eller andet.
Den sidste ting handler om, hvordan vi sikrer, at det arbejde, der bliver lavet af fagbevægelsen, altså at man som medlem kan bruge sin fagforening, kan gøres endnu bedre, og også i forhold til bødestørrelsen.
Så det er nogle af de ting, vi kommer til at følge videre.