runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Peter Kofod (DF), 2018-11-13:
Fru Rosa Lund, jeg prøver lige så stilfærdigt at sige, at der er uenighed om det blandt de kloge folk, der arbejder med det her, og den uenighed lytter jeg også til.
Dermed jo ikke sagt, at jeg mener det – jeg siger bare, at der er uenighed.
Skal vi så stemme for et forslag i en periode, hvor man indsamler en masse viden, som vi retsordførere så på et eller andet tidspunkt kommer til at få del i, og som formentlig på et eller andet tidspunkt inden for nogle måneder vil munde ud i et lovforslag, eller hvad det nu kunne blive til?
Det synes jeg ville være forkert.
Naser Khader (KF), 2018-11-13:
Jeg er personligt åben over for samtykke, men hvad angår, hvilken model der skal indføres, og hvordan vi imødekommer den kritik og de forbehold, der er over for modellen, skal vi afvente konklusionen på det arbejde, der pågår i Justitsministeriet.
Rosa Lund (EL), 2018-11-13:
Nu spørger jeg jo ikke, hvad Dommerforeningen mener om det her forslag – jeg spørger, hvad Dansk Folkeparti og hr. Peter Kofod mener om forslaget.
Så det er sådan set det, jeg gerne vil have svar på og ikke på, hvad Dommerforeningen mener.
Mener hr. Peter Kofod og Dansk Folkeparti – for man kan sagtens stemme for det her forslag uden at lægge sig fast på en bestemt model for samtykke – at det, man skal undersøge i retssalen, når der er tale om en voldtægt, er, om offeret har sagt klart fra, eller er det, der skal undersøges – for det er det, forslaget går ud på – om der har været samtykke?
Roger Courage Matthisen (ALT), 2018-11-13:
Tak for det, og tak til ordføreren for talen og uddybningen.
Altså, vi ved, at det er under 10 pct. af voldtægtssagerne i dag, som fører til en dom.
Jeg kan forstå på ordføreren, at ordføreren og Dansk Folkeparti er interesseret i, at vi forbedrer retssikkerheden for voldtægtsofrene i Danmark.
Jeg forstår også godt argumentet om, at I har lyst til at vente på ministerens redegørelse.
Men hvad gør vi i mellemtiden?
Hvis vi kigger på de lande, som har indført en samtykkebaseret lovgivning, så er der jo en stor stigning i antallet af dømte og dermed også en stor forbedring af retssikkerheden.
Så hvad gør vi i mellemtiden for alle de ofre, vi har i dag – alle dem, som ikke tør melde det, fordi de ikke kan se, at det hjælper?
Peter Kofod (DF), 2018-11-13:
Det her er jo et beslutningsforslag, så man kan sige, at selv hvis hele Folketinget stemte for det, så ville der stadig væk ikke ske noget i den virkelige verden, før der blev stemt for et lovforslag fra regeringen efterfølgende.
Så man kan sige, at vi ikke rigtig fremskynder nogen proces selv ved at vedtage beslutningsforslaget.
I værste fald indsnævrer man måske en lille smule, kan man argumentere for, de handlemuligheder, som vi ellers ville have på et senere tidspunkt, når regeringen får indsamlet informationer.
For det kan da godt være, at vi skal gå en vej, som jeg ikke kender endnu, på det her område, og som vil vise sig i det arbejde, der bliver lavet.
Så skal jeg til sidst sige, at jeg har hørt om de tal.
Jeg kender selvfølgelig de danske tal, og 10 pct. er jo et meget lavt tal.
Det skulle være højere i Storbritannien, og der er det selvfølgelig interessant at finde ud af, helt præcis hvordan det hænger sammen.
Men der er så mange faktorer i det her, og jeg mener altså også, at der er grundlag for, at man sagtens kan forbedre det den dag i dag f.eks. ved at se på myndighedshåndteringen.
Det tror jeg er en meget væsentlig faktor for, at der er så få, der anmelder.
Roger Courage Matthisen (ALT), 2018-11-13:
Tak for svaret.
Det er jeg enig i.
Jeg er ikke enig i, at det ikke vil ændre noget.
Hvis vi finder et flertal for det her og tager en beslutning, bliver regeringen jo pålagt at gå i gang inden for det nærværende folketingsår.
Vi ved, at der er problemer.
Ordføreren taler om England, og jeg mener faktisk, at det dér er 57 pct. af tilfældene, der fører til en dom, hvorimod det er under 10 pct. i Danmark.
Så der vil jo ske noget med det samme.
Ved at sige ja i dag vil vi anerkende, at vi får en retssikkerhed, der er bedre.
Vi vil anerkende, at vi sikrer, at vi i vores land giver kvinderne ret til deres egen krop.
Peter Kofod (DF), 2018-11-13:
Jeg mener sådan set, at man allerede er i gang.
Det mener jeg at man har været siden engang i løbet af sommeren i år, hvor ministeren kom i gang med at undersøge det her.
Så jeg mener ikke, at det er rigtigt, at man nødvendigvis skal vedtage det her for at komme i gang.
Jeg ved ikke, hvor vi ender i den her proces på et senere tidspunkt.
Jeg har valgt at sige, at vi bliver nødt til at se på de andre lande.
Det sker jo ikke så ofte på retsområdet, at man kan kigge rundt på andre lande og finde super meget erfaring dér.
Det kan vi lige præcis på det her område, og derfor synes jeg også, det er væsentligt, at vi gør det.
Det har vi så sagt til ministeren at vi har tid til, og så må jeg jo nødvendigvis holde det løfte, når jeg har givet det.
Naser Khader (KF), 2018-11-13:
Det er dejligt, at du er så glad.
Jeg har sagt mange gange i de sidste måneder, når vi har diskuteret voldtægt, at der er noget, vi kan gøre bedre, og at der er noget, vi skal gøre bedre.
Vi kan ikke leve med, at tusindvis af kvinder ikke anmelder voldtægter og seksuelle overgreb, fordi det ikke kan betale sig.
Vi kan ikke leve med, at kvinder, der modigt anmelder det, ikke bliver behandlet ordentligt i systemet.
Vi skal ikke leve med, at kun cirka hver tiende af de knap 1.000 kvinder, der anmelder en voldtægt, føler, at de har fået retfærdighed, når deres sag er behandlet i retten.
Jeg er personligt træt af gerningsmænd, der griner hele vejen ud af retsbygningen.
Derfor har det glædet mig, at justitsministeren har nedsat en gruppe, der skal arbejde med at forbedre den måde, som ofrene for voldtægt behandles på i systemet.
Gruppen består af hverdagens eksperter, kvinder, der har oplevet det.
Jeg er også glad for, at justitsministeren vil se på, om vi lovgivningsmæssigt kan gøre mere.
Det kan måske være højere straf.
Vi skal nemlig hele tiden have den lovgivning, der tjener retfærdigheden bedst.
Derfor skal vi også arbejde grundigt med det, inden vi ændrer den.
Jeg synes i øvrigt som mand, at det er en undervurdering af os mænd at blive ved med at fremhæve denne myte.
Jeg kender ingen mænd og kvinder, der i praksis ikke godt ved, hvad frivillig sex er.
Pas på med ikke at gøre mændene dummere, end de er.
En anden myte er, at der er risiko for omvendt bevisbyrde.
Nej, siger fagfolk, bl.a. Jørgen Vestergaard og udenlandske fagfolk, som har lang tids erfaring med den form for lovgivning.
Det er fortsat anklagemyndigheden, der skal løfte bevisbyrden for, at tiltalte har begået voldtægt, og den skal løftes for at blive enhver tvivl kvit.
Det rokker en samtykkelovgivning ikke ved.
Men kvinden skal ikke længere stå til ansvar for, om hun har forsøgt at afværge sin egen voldtægt på en bestemt måde.
Og nej, det handler ikke om at få flere mænd dømt, som nogle hævder.
Det handler om at få flere skyldige dømt og give retfærdighed til de kvinder, der rent faktisk har været udsat for voldtægt.
Lad os også lige tage den med falske anmeldelser, som er et argument, der også bruges imod samtykkelovgivning.
Man antager, at 7 pct. af alle anmeldelser er falske, og at de hovedsagelig fanges ved efterforskningen og ikke bliver til mere.
Men vi er da åbne over for højere straf for falske anmeldelser.
Så lad os arbejde med myterne og frygten for retssikkerheden, for retssikkerheden skal selvfølgelig være på plads for alle parter.
Lige nu er den det desværre ikke for ofrene for voldtægt.
Derfor kan De Konservative ikke i dag støtte Enhedslistens forslag, men jeg vil gerne kvittere over for Enhedslisten for deres ihærdige arbejde på området.
Jeg vil også gerne sige til voldtægtsofrene, der er gået forgæves i systemet, at vi har hørt jer, og at vi skylder jer retfærdighed.
Jeg er meget, meget tilfreds med, at arbejdet er sat i gang, at tingene er i bevægelse, og jeg glæder mig til at se resultatet.
Tak for ordet.
Pernille Skipper (EL), 2018-11-13:
Tak til De Konservative for at have rykket sig.
Jeg vil gerne spørge, som jeg spurgte Dansk Folkepartis hr. Peter Kofod lige før, om hr. Naser Khader er enig med mig og hr. Peter Kofod i, at det ikke er ordentlig opførsel at indlede samleje med en person, som forholder sig fuldstændig i ro, er passiv, ikke gør nogen indsigelse, ikke siger hverken fra eller til, bare står stille og intet siger, før denne person på den ene eller den anden måde har sagt ja.
Naser Khader (KF), 2018-11-13:
Personen skal sige ja til sex, til samleje.
Det skal der ikke være nogen tvivl om.
Pernille Skipper (EL), 2018-11-13:
Det er jeg rigtig glad for at hr. Naser Khader siger ja til.
Problemet er jo netop, at det afspejler vores lovgivning ikke i dag.
Men hvis lovgivningen skal afspejle, at et menneske skal sige ja, før man må have lov til at have sex med personen, så skal vi have den samtykkebaseret.
Det beslutningsforslag, vi sidder med i dag, siger ikke noget om en konkret model, det siger kun, at det skal være samtykkebaseret.
Dvs. at det eneste, vi foreslår i Enhedslisten, er, at vi laver en lovgivning, som kan være strikket sammen på 1.000 måder, men som indebærer, at man ikke bare må indlede sex, samleje, alt muligt, med mennesker, som ikke har givet deres samtykke først.
Så mit spørgsmål er: Hvorfor stemmer vi ikke det her igennem, så vi alle sammen ved, at et flertal i Folketingets synes, at det ikke er ordentlig opførsel, hvad jeg beskrev før, så kan vi altid afvente arbejdet til, hvordan det skal implementeres senere?
Det stemmer vi jo ikke om.
Christina Egelund (LA), 2018-11-13:
Jamen tak for den opklaring.
Jeg vil egentlig også gerne benytte lejligheden til at anerkende fru Pernille Skippers og Enhedslistens mangeårige kamp for det her spørgsmål.
Jamen det her med bevisspørgsmålet er jo rigtigt.
Jeg er også efterhånden der, hvor vi har forstået, at det, hvis man gør det her, ikke betyder, at man vender bevisbyrden om.
Et eller andet sted er det jo et hensyn mellem på den ene side, at vi i dag har en lovgivning, hvor man positivt skal bevise, at der forelå tvang – det er uhensigtsmæssigt, det er jeg sådan set enig i – og at vi jo så heller ikke på den anden side ender i den anden grøft, hvor vi går ind i en retsstilling, som betyder, at man positivt skal bevise, at der forelå samtykke.
Roger Courage Matthisen (ALT), 2018-11-13:
Så ordføreren synes, det er et kæmpe problem, at man vægter en kvindes ret til sin egen krop.
Det er sådan, jeg forstår ordførerens svar.
Jeg er helt enig i, at vi bare vægter det anderledes.
I dag er der en skævvredet retssikkerhed for ofrene, som desværre hovedsagelig er kvinder.
Og når jeg nævner 5.000, er det jo kun, fordi det er deres estimat.
Jeg siger ikke, at der er 5.000 anmeldelser, for det er der jo ikke; der er kun 1.000.
Vi ved jo, at mange borgere afholder sig fra at anmelde, netop fordi de ikke føler, at der er nogen retssikkerhed.
Sådan sker det i forbindelse med den her type diskrimination, og sådan sker det også på andre områder, hvor der er diskrimination.
Så jeg spørger egentlig bare ordføreren: Skal vi beskytte kvinden bedre, og hvordan gør vi så det retssikkerhedsmæssigt, hvis ikke det er med et udtrykkeligt samtykke?
Britt Bager (V), 2018-11-13:
Altså jeg synes, at der gøres et forsøg på at misforstå ret meget lige nu.
For jeg sagde klart og tydeligt i min tale, at der er problemer på det her område, og at jeg er enig med forslagsstillerne i det her afsæt – det sagde jeg klart og tydeligt.
Jeg er også enig i, at der skal gøres noget.
Men jeg er ikke overbevist om, at samtykkebaseret lovgivning er den rigtige løsning.
Det er jo lige præcis derfor, at justitsministeren er ved at indhente andre landes erfaringer på det her område, altså så vi kan se, om det virker.
Og det er da klart, at hvis det virker, så er det da noget, som vi skal have en diskussion om om vi skal tage til Danmark.
Det er da klart, at hvis vi får resultater ind fra de andre lande, der viser, at det her er en hamrende god idé, så bliver vi da nødt til at debattere det; så er det jo ikke sådan, at vi sidder på vores hænder og siger, at det her de facto ikke er noget, vi skal indføre i Danmark.
Men jeg kommer ikke til at stå og sige, at det her er noget, vi i Venstre går ind for, før jeg har set det arbejde, der pågår i Justitsministeriet.
Christina Egelund (LA), 2018-11-13:
Tak for det.
Vi har i Danmark et bekymrende efterslæb i forhold til f.eks. Storbritannien, når det kommer til, at anmeldte voldtægter fører til dom.
Det maner selvfølgelig til eftertanke, det gør det også hos mig, og vi har som lovgivere et ansvar for at indrette lovgivningen på en måde, så retfærdigheden bedst muligt fremmes i retssystemet.
Og det retfærdige er, at har man begået en forbrydelse mod et andet menneske, så dømmes man, og så straffes man for det.
Det er også retfærdigt, at man ikke dømmes, hvis man ikke har begået en forbrydelse.
Det vanskelige i voldtægtssager er, at der sjældent er vidner, som kan berette over for retten, hvad der er foregået.
Det er ofte anklagedes ord mod offerets ord.
Jeg ved, at vi alle er enige om, at voldtægt er en forfærdelig forbrydelse, og derfor har vi også hævet strafniveauet for voldtægt ret markant.
Når vi i LA ikke umiddelbart kan støtte forslaget her i dag, skyldes det bl.a., at vi ikke er betrygget i, at vi, hvis forslaget trådte i kraft, så ikke ville berøre et helt grundlæggende retsprincip, nemlig det her med, at man er uskyldig, indtil det modsatte er bevist.
Det betyder selvfølgelig ikke, at fokus på voldtægtsofre skal nedprioriteres.
Derfor støtter vi i Liberal Alliance op om justitsministerens nedsættelse af et ekspertpanel, som netop kigger nærmere på hensynet til voldtægtsofre.
Det handler altså ikke om, hvorvidt det er muligt at styrke retssikkerheden for ofrene, men om, hvordan vi bedst muligt styrker retssikkerheden for voldtægtsofre.
For på områder som det her eksisterer der mange problemstillinger.
Derfor er det rigtig godt, at ekspertpanelet består af faglige eksperter, som netop skal gennemgå de mange problemstillinger, som der er på området.
Vi er også glade for, at justitsministeren er ved at undersøge, hvordan voldtægtsbestemmelserne fungerer i andre lande, ikke alene, hvordan de juridisk er skruet sammen, altså hvordan lovens bogstav er, men lige så meget eller måske endnu mere, hvordan de så fungerer i praksis; hvad betyder det for retspraksis, hvad betyder det i retssalene.
Når vi kender resultater af de undersøgelser, er vi helt med på at tage en helt åben og fordomsfri debat om, hvorvidt vi skal ændre i voldtægtsbestemmelsen.
Det tager vi til den tid, og vi er jo sådan set også, som man sikkert kan høre, i bevægelse på spørgsmålet.
Men det betyder også, at vi ikke her i dag kan støtte op om Enhedslistens forslag.
Pernille Skipper (EL), 2018-11-13:
Tak til Liberal Alliance, også oprigtigt, for at være i bevægelse.
De små sejre skal fejres, og det synes vi bestemt det er, ikke mindst for de mange mennesker uden for Christiansborg, som har råbt op om det her, og som har nogle meget klare oplevelser af, hvad det vil sige at blive mødt af et retssystem, som ikke tager ofrene alvorligt, og som har sat sig ind i sagerne, og som har startet en debat i Folketinget.
Det er jo sådan set deres sejr, at også Liberal Alliance er i bevægelse.
Det er jeg rigtig glad for.
Det, der får mig til at tage ordet, er det her med den omvendte bevisbyrde, altså at det er man ikke sikker på.
I dag skal der være en form for tvang, trusler, vold.
Det, vi foreslår, er, at man taler om manglende samtykke.
Så bevisbyrden ligger hos anklagemyndigheden.
Det, vi ændrer på, er, hvad det er anklagemyndigheden skal bevise.
Det er fuldstændig rigtigt forstået.
Det er ikke sådan, at enhver person kan blive hevet ind i en retssal og blive bedt om at bevise, at der lå et samtykke, da de havde sex med deres kæreste forrige mandag, selvfølgelig ikke.
Det, der skal bevises, er det manglende samtykke, og det er anklagemyndighedens opgave.
Sådan er det i et retssamfund, sådan er det i et demokrati.
Vi kunne aldrig finde på at foreslå andet.
Jeg vil egentlig bare gerne kvittere for, at nu er den så lukket, forhåbentlig.
Den har været en forhindring længe.
Nu er den forhåbning lukket, og så håber vi, at vi får Liberal Alliance med den sidste del af vejen.
Roger Courage Matthisen (ALT), 2018-11-13:
Tak for det.
Og tak til ordføreren for talen og svar på spørgsmål.
Ordføreren siger, at et manglende nej aldrig må tolkes som et ja, at det ikke kan være så svært at forstå.
Og der er 1.000 anmeldelser.
Så det er svært at forstå.
Jeg er helt enig med ordføreren i, at det også handler om en kulturændring.
Det handler om undervisning, det handler om at tale om det.
Derfor har vi, mener jeg, en pligt til at give dem nogle rammer, så det bliver lidt nemmere at forstå, og det er jo det, et samtykke handler om: at hvis ikke du har fået et ja, at hvis ikke du har gjort en indsats for at få et ja, kan du aldrig nogen sinde tolke det således.
Det er jo det, som jeg ser med den her lovgivning.
Er ordføreren enig i, at det er sådan, vi skal forfølge det?
Pernille Skipper (EL), 2018-11-13:
Jeg hører fru Britt Bager sige, eller også hørte jeg forkert, det kan jo være, at vi skal vente på arbejdsgruppens arbejde, fordi vi skal have det hele med; vi skal se på alle aspekter og henvendelser til politiet.
Vi skal have det hele med.
Det er ikke nok kun at se på lovgivningen.
Men omvendt siger fru Britt Bager også, at der er nogle forslag, vi godt kan starte med at gennemføre her og nu, bare ikke det med samtykke.
Eller hvad er det?
Britt Bager (V), 2018-11-13:
Jamen jeg er ikke overbevist om, at vi skal have samtykkebaseret lovgivning.
Jeg er ikke overbevist om, at det er den rigtige model.
Jeg mangler stadig væk at få svar på, hvilken betydning det her helt præcist vil få i retssalen, og det håber jeg og det forventer jeg at justitsministerens redegørelse kan svare på.
Hvad har det her gjort af forskel i England?
Og når nu lovgivningen kommer til at blive implementeret i Sverige eller i hvert fald virke – den er jo fra i sommers, skal vi lige huske – og vi kan se, hvordan den virker i Sverige, kan vi se, hvad forskellen så er der.
Har det været gode erfaringer, de har draget?
Det er vi meget villige til at se på.
Det er også derfor, vi helt konkret foreslår, at vi hellere på nuværende tidspunkt går den vej, der hedder, at et manglende nej ikke er det samme som et ja.
For i stedet for at lægge vægt på en aktiv handling, går vi hen og siger, at det, at ofret ikke direkte siger nej, skal der lægges vægt på.
Pernille Skipper (EL), 2018-11-13:
Undskyld!
Jeg er simpelt hen forvirret på et højere plan.
Venstre vil ikke lægge sig fast på, om samtykke skal være bærende for dansk voldtægtslovgivning, fordi man skal vide, præcis hvordan det fungerer i en retssag, før man siger ja til det princip.
Men hvad angår princippet om, at manglende nej ikke er det samme som ja, behøver man ikke vide, hvordan den lovændring kommer til at fungere i praksis, før man siger ja til det.
Det er det ene spørgsmål: Hvordan hænger det sammen?
Det andet spørgsmål: Hvad er det præcist, der er forskellen, når Venstre siger, at de vil have en lovgivning, hvor manglende nej ikke er det samme som ja til en samtykkebaseret lovgivning?
For det lyder jo, som om Venstre er enig i, at der skal siges ja, for at det er sex frivilligt, og at et... Nej, okay.
Jeg er simpelt hen forvirret på et højere plan.
Britt Bager (V), 2018-11-13:
Et manglende nej må aldrig tolkes som et ja.
Passivitet må aldrig tolkes, som at du har ret til at voldtage et andet menneske.
Det står faktisk i lovgivningen i dag, det står bare ikke præcist nok.
Der står i lovgivningen i dag: »For voldtægt straffes med fængsel indtil 8 år den, der ... skaffer sig samleje ved anden ulovlig tvang, ... eller med en person, der befinder sig i en tilstand eller situation, i hvilken den pågældende er ude af stand til at modsætte sig handlingen.«
Det skal vi dømme klart efter, og det skal vi udspecificere, således at hvis der mangler at blive sagt nej, er det jo ikke ensbetydende med, at det er et tag selv-bord – så er det ikke ensbetydende med, at gerningsmanden må have lov til at gå om bord, og det skal stå klart og tydeligt.
Det er det, vi foreslår i Venstre.
Det skal stå tydeligere i loven.
Jamen jeg forstår faktisk ikke forvirringen, for jeg siger præcis det samme, som vi har skrevet i vores kronik den 24. oktober, og som jeg har også har vist fru Rosa Lund, nemlig at et manglende nej ikke må tolkes som et ja.
Det kan da ikke være særlig svært at forstå.
Det her kan langt hen ad vejen undgås, hvis der tilbydes en bedre seksualundervisning, og det er faktisk det, vi fastslår i vores kronik, nemlig at seksualundervisning i et eller andet omfang skal være obligatorisk.
Vi har ikke lagt os fast på, om det skal være med et fast timetal, eller i hvilke klasser det skal foregå, men vi har lagt os fast på, at det skal være obligatorisk, og at det skal gøres, fordi vi faktisk mener, det vil gøre en forskel for kulturen.
Hvad angår den her voldtægtslovgivning, så har der i dag været mange argumenter, med hensyn til om det ville virke eller ikke ville virke.
Men noget af det, vi ved vil virke, er, at der sættes tidligt ind, at vi danner de unge, gør dem bevidste om deres egne grænser og oplærer dem i at opfatte andres grænser.
Det er jeg meget, meget optaget af, og det kan vi gå i gang med i morgen, og derfor foreslår vi det.
Rosa Lund (EL), 2018-11-13:
Jeg er sådan set enig i, at den tidlige indsats er rigtig vigtig og rigtig god, og jeg glæder mig da bare over, at vi allerede i morgen kan gå i gang med at snakke om, hvor mange timer der så skal afsættes i folkeskolen til at snakke om det.
Det, der bare undrer mig, er, at fru Britt Bager og Venstre ikke ønsker det afspejlet i vores lovgivning, for det er jo sådan, at man ikke kan ændre en kultur ved at knipse med fingrene.
Kulturændringen skal jo komme et sted fra, og jeg kan da ikke komme i tanker om noget bedre sted at sende et vigtigt signal om, at – som fru Britt Bager netop siger – et manglende nej ikke er det samme som et ja, end her og i straffeloven.
Og det er jo præcis det, vi foreslår i det her forslag.
Britt Bager (V), 2018-11-13:
Hvis det er præcis det, I foreslår, nemlig at et manglende nej ikke er det samme som et ja, så er vi jo enige – men det er bare ikke det, I foreslår.
I foreslår et samtykke; i foreslår, at man aktivt skal sige ja.
Jeg mangler stadig væk svar på, hvordan det her samtykke skal gives.
Jeg er med på, at det kan være både verbalt og nonverbalt, men jeg mangler stadig væk svar på, hvordan det præcis skal gives.
Jeg mangler også stadig væk svar på, hvad det de facto er, der kommer til at ske nede i retssalen.
Det mangler jeg også stadig væk svar på.
Og jeg glæder mig så meget til, at fru Rosa Lund eller fru Pernille Skipper skal herop på talerstolen, så de kan hjælpe mig med at få besvaret alle de spørgsmål.
Rosa Lund (EL), 2018-11-13:
Tak for det.
For hvis vi er kommet så langt, at Venstre gerne vil være med til, at unge mennesker allerede i folkeskolen, fra en tidlig alder, skal lære respekt for grænser og for, at man selv bestemmer over sin krop, hvorfor ønsker Venstre så ikke, at det bliver afspejlet i voldtægtslovgivningen?
Det er det ene spørgsmål.
Det andet spørgsmål er: Skal jeg tolke det her sådan, at Venstre nu endelig har skiftet holdning og mener, at seksualundervisning skal være et timefastsat fag i folkeskolen?