Lea Wermelin (S), 2020-11-19:
Regeringen har derfor set nærmere på de danske regler, og vi har i overensstemmelse med Kommissionens henvendelse besluttet at ændre den danske implementering af direktivet på to punkter, nemlig reglerne om den ansvarliges handlepligt i tilfælde af en miljøskade og reglerne om, hvilke skader på beskyttede arter og naturtyper der er omfattet af miljøskadebegrebet.
Lovforslaget har derfor til formål at sikre en korrekt gennemførelse af miljøansvarsdirektivet.
Samtidig sikrer vi, at den ansvarlige for en miljøskade, der f.eks. stammer fra en forurenende virksomhed, fremover altid har en pligt til at rydde op.
Det er til gavn for vores alle sammens miljø.
Miljøskadereguleringen er kompleks og omfangsrig, og jeg er også opmærksom på, at der er ønsker om, at reguleringen kan gennemskrives.
I den her situation retter vi dog alene op på de kritikpunkter, som Kommissionen har rejst.
Miljøansvarsdirektivet er i dag implementeret i miljøskadeloven, miljøbeskyttelsesloven samt flere andre love og har til formål at forebygge og afhjælpe fremtidige større skader på jord, vand og beskyttede arter og naturtyper, de såkaldte miljøskader.
Reglerne omfatter de forureninger eller skader på vores natur og vandmiljø, hvor der sker en betydelig negativ påvirkning som følge af skaderne, og de forureninger på jord, som indebærer en betydelig risiko for, at menneskers sundhed påvirkes negativt.
Miljøansvarsreglerne sikrer her, at den ansvarlige for en miljøskade omgående træffer de nødvendige forebyggende foranstaltninger eller, hvis miljøskaden er indtrådt, træffer enhver praktisk gennemførlig foranstaltning for øjeblikkelig at fjerne eller på anden måde håndtere de pågældende forurenende stoffer eller anden skadelig påvirkning.
Det gøres for at begrænse og forhindre yderligere miljøskade og negativ virkning på menneskers sundhed eller yderligere forringelse af udnyttelsesmulighederne.
Udgangspunktet er, at den ansvarlige for skaden bærer omkostningerne ved de forebyggende og afhjælpende foranstaltninger.
Direktivet bygger altså på et princip om, som det også er blevet nævnt tidligere i dag, at forureneren skal betale for miljøskaden.
Reglerne om miljøskader påhviler derfor dem, der er ansvarlige for en virksomheds drift.
Miljøansvarsdirektivet indeholder to former for ansvar, nemlig et objektivt ansvar for særlig forurenende aktiviteter, hvor den ansvarlige ikke skal have begået fejl for at være omfattet, og et culpabaseret ansvar for skader på beskyttede arter og naturtyper, hvor den ansvarlige skal have begået en fejl.
De regler, vi ændrer her, vedrører alene det objektive ansvar og kunne eksempelvis vedrøre udledning af forurenende stoffer til vandmiljøet.
Udgangspunktet er her, at man altid er ansvarlig og skal betale for oprydning af skaden.
Efter de gældende regler skal den ansvarlige for en miljøskade dog i visse tilfælde ikke foretage de nødvendige handlinger, hvis f.eks. skaden er forvoldt af en anden.
Der er med andre ord ikke en handlepligt til at igangsætte en oprydning.
Det foreslår regeringen ændret.
Fremover vil den ansvarlige for en miljøskade også i de særlige tilfælde være forpligtet til at foretage forebyggende og afhjælpende foranstaltninger til gavn for vores alle sammens miljø.
Vi sikrer på den måde, at der ikke længere kan være herreløse miljøskader, og at der altid vil være en ansvarlig til at rydde op efter miljøskader fra f.eks. forurenende aktiviteter.
Den ansvarlige vil dog ikke fremover i alle tilfælde skulle bære omkostningerne forbundet med en miljøskade eller en overhængende fare for en miljøskade.
Den ansvarlige skal eksempelvis ikke bære omkostningerne, hvis skaden er forvoldt af en anden.
Jeg taler i den her sammenhæng om de situationer, hvor den ansvarlige ikke er herre over de omstændigheder, der medførte miljøskaden.
I sådanne tilfælde foreslår regeringen, at den ansvarlige fremover skal kunne få godtgjort rimelige omkostninger af staten, og det er i overensstemmelse med miljøansvarsdirektivets regler.
Det er vigtigt for mig at fastslå, at det fortsat vil være det helt klare udgangspunkt, at den, der er ansvarlig for de her store skader på vores miljø og natur, som en miljøskade er, også fremover skal rydde op efter sig selv og betale for det.
Det er samtidig vigtigt at fastslå, at vi heldigvis har uhyre få miljøskadesager i Danmark.
Siden de danske miljøskadereglers vedtagelse i 2008 og frem til nu har der alene været en sag i 2018, hvor reglerne om miljøskader blev anvendt.
I overensstemmelse med udgangspunktet om, at forureneren betaler, afholdt den ansvarlige virksomhed i den konkrete sag selv omkostningerne til afhjælpning.
Der har derfor indtil videre ikke været sager, hvor staten ville skulle afholde omkostningerne til afhjælpning.
Det må derfor antages, at frekvensen af de sager, som det her lovforslag vedrører, vil være meget lav.
Vi foreslår samtidig, at der ændres i miljøskadelovens definition af beskyttede arter og naturtyper.
Ændringen indebærer, at definitionen bliver i overensstemmelse med miljøansvarsdirektivet.
Det betyder, at miljøskadeloven, når vi taler om miljøskader på beskyttede arter og deres levesteder samt naturtyper, finder anvendelse både inden for og uden for de udpegede Natura 2000-områder uden undtagelse.
Beskyttelsen har efter gældende ret i et vist omfang været begrænset til at gælde inden for Natura 2000-områder, og nu udvides beskyttelsen til også at omfatte naturtyper og levesteder fra habitatsdirektivets bilag II-arter uden for Natura 2000-områder.
Det er lidt kompliceret stof, men regeringen håber, at Folketinget kan tilslutte sig vores forslag til lov om ændring af miljøskadeloven og lov om miljøbeskyttelse og forskellige andre love.
Jeg ser frem til udvalgsbehandlingen.
Tak for ordet.