Klaus Markussen (V), 2017-05-11:
Forslaget her er jo det første i rækken af flere interessante forslag i dag, som jeg glæder mig til at tage fat på.
Ordførerne før mig har jo gennemgået meget af det konkrete indhold, så jeg vil koncentrere mig om, hvorfor Venstre ikke støtter forslaget, og det er egentlig baseret på nogle helt principielle årsager, fordi forslaget modarbejder Venstres helt klare holdning om, at skatteborgerne ikke skal betale for, at personer, der kan forsørge sig selv, bliver på en passiv forsørgelse.
Det glæder mig at læse, at forslagsstillerne i den skriftlige fremsættelse tilkendegiver, at det er godt, hvis førtidspensionister kan finde deres vej tilbage til arbejdsmarkedet, hvis det er sådan, at deres tilstand forbedrer sig væsentligt.
Der, hvor filmen knækker for mig, er, når vi taler om at gøre det til en permanent rettighed.
Der er jo heldigvis mulighed for, at førtidspensionister kan opleve en forbedring af deres helbred, som gør dem i stand til at forsørge sig selv.
Så hvorfor skal vi fastholde mennesker under den kasket, der hedder førtidspension?
Lad os da i stedet glæde os over, at nogle førtidspensionister bliver i stand til at arbejde og til at forsørge sig selv.
Retten til at frakende førtidspensionen, hvis arbejdsevnen forbedres væsentligt, handler ikke om at jagte førtidspensionister.
For Venstre er det helt centralt, at vi ikke giver op over for mennesker.
Derfor skal vi heller ikke parkere mennesker unødigt på en passiv ydelse, hvis de kan være en del af det arbejdende fællesskab.
Af samme grund skal vi heller ikke udelukke muligheden for, at en førtidspensionist kan finde vej tilbage til arbejdsmarkedet, hvis arbejdsevnen vender tilbage.
Derfor synes jeg egentlig, at det er fornuftigt og ikke mindst ansvarligt, at kommuner har mulighed for at fratage førtidspension, hvis situationen ændrer sig.
En tilkendt førtidspension må ikke spænde ben for, at folk kan blive en del af det arbejdende fællesskab, hvis den forhenværende førtidspensionist vedvarende kan være selvforsørgende.
Dermed har grundlaget for den tildelte førtidspensionen jo også ændret sig.
I går blev vi så klogere på, hvor mange førtidspensionister, der egentlig har oplevet at få frakendt deres førtidspension, fordi helbredet heldigvis er blevet bedre.
Selv om forslagsstillerne skriver, at meget få personer i dag ender med at få frakendt førtidspension mod deres vilje, er det en lille smule hult, når forslaget gør det til et problem, at kommunerne kan frakende førtidspensionen, hvis arbejdsevnen bliver væsentligt forbedret, når vi taler om, at der er et spænd imellem 1-15 personer om året siden 2003.
Endnu sværere bliver det at forstå forslagsstillerne, når man tænker på, hvor mange førtidspensionssager, der årligt bliver revurderet – et sted mellem 200 og 300 – og det læser jeg egentlig som et udtryk for, at de regler, vi har om førtidspension, virker efter hensigten.
Så taler forslagsstillerne om, at førtidspensionister frygter for deres ydelse, men så må jeg altså bare sige, at der jo ikke er tale om, at en kommune sådan bare uden videre kan trække førtidspensionen tilbage.
Beslutningen skal være baseret på en konkret og individuel helhedsvurdering af, om pensionisten er blevet i stand til at udføre konkret specificerede arbejdsfunktioner og derved vedvarende kan opnå en indtægt til selvforsørgelse.
Så det handler altså om, at kommunen på baggrund af grundig undersøgelse kan vurdere, hvorvidt borgeren fremadrettet er i stand til at forsørge sig selv helt eller delvis.
Jeg mener altså ikke, at en så grundig undersøgelse burde give anledning til den frygt, som forslagsstillerne giver udtryk for er tilfældet.
Det her handler ikke om at jagte førtidspensionister.
Det handler om, at kommunen har et konkret redskab til de førtidspensionister, der mod forventning kan forsørge sig selv og dermed blive en del af det arbejdende fællesskab.
Det er en mulighed, som vi skal bevare, og så skal vi ikke glemme, at de eksisterende regler indeholder muligheder for hvilende pension, som også andre ordførere har været inde på, hvor førtidspensionen sættes på pause, hvis det er sådan, at borgeren i en længere periode har indtægt ved et arbejde.
Her fungerer den hvilende pension som sikkerhedsnet, hvis forsøget på at arbejde mislykkes.
Det er en rigtig fin mulighed, som støtter op om, at førtidspensionister kan gøre forsøg på at komme tilbage på arbejde.
På den baggrund kan jeg meddele, at Venstre ikke støtter forslaget.