Helene Brydensholt (ALT), 2025-11-27:
Tak for ordet, formand.
Jeg står her som børneordfører og ikke som beskæftigelsesordfører, hvad jeg også har har nævnt flere gange i debatten, og det gør jeg, fordi jeg er her for at tale børnenes sag.
Men jeg vil selvfølgelig også gerne sig tak til dem, der på meget få dage har skrevet under på det.
Jeg forestiller mig, at langt de fleste af dem, der har skrevet under på det her borgerforslag, er småbørnsforældre eller måske nogle bedsteforældre eller i hvert fald nogle, der har haft småbørn.
Men man kan jo også sige, at det her er en forhandling mellem de danske småbørnsforældre og Folketinget.
Når jeg nu skal sige, hvad Alternativets stilling til det her, og hvordan vi ser på sagen, så kommer vi selvfølgelig til at støtte det her borgerforslag, som vi også har gjort ved tidligere borgerforslag, som har handlet om det samme.
Jeg må bare sige, at jeg slet ikke kan begribe, hvordan et velfærdssamfund som Danmark ikke endnu har kunnet finde ud af at løse det her problem, når vi ser lande som Sverige og Norge, der har fundet løsninger på det.
Hvordan kan et rigt velfærdssamfund som Danmark ikke se, at det er fuldstændig indlysende, at vi selvfølgelig skal sikre børns ret til at være syge hjemme, helt indtil de er raske?
Det er en fuldstændig basal lige ud rettighed, som alle børn, uanset hvilken overenskomst deres forældre har, eller om de overhovedet har en overenskomst, selvfølgelig skal have.
Børn skal ikke sendes syge afsted i dagtilbud eller i skole.
Det giver ikke nogen mening, at der overhovedet kan være to meninger om det her i Folketinget – men det er der så.
Jeg forstår jo så heller ikke, hvordan et land som Danmark, der har skrevet under på børnekonventionens artikel 3 om, at barnets tarv skal komme i første række, kan forsvare over for FN’s Børnekonvention og andre lande, at vi ikke kan finde ud af i den her henseende at sætte børnenes tarv i første række.
Vi ved, at problemet er stort.
Flere har nævnt det.
Fire ud af ti forældre har sendt deres børn syge i dagtilbud.
Hvad er konsekvenserne af det?
Det er selvfølgelig både børnenes trivsel, som det går ud over først og fremmest.
Det er også forældrenes trivsel, for det handler om forældre, der ikke kan få lov til at holde fri af deres arbejdsplads, og derfor er nødt til at sende børnene afsted med en panodil.
Det er selvfølgelig også smittespredning, som flere også har været inde på, altså at børnene kommer syge i dagtilbud, smitter andre forældres børn, og så er der andre forældre, der står med håret i postkassen dagen efter, og ikke mindst andre børn, som måske, måske ikke bliver sendt syge afsted.
Så ved vi jo også, at der er et problem med – det har undersøgelser også vist – at forældre selv melder sig syge, og det har jeg fuldstændig forståelse for.
Men det giver jo også et forvrænget billede af, hvad det her egentlig er.
Jeg forstår egentlig ikke, hvorfor man ikke fra Folketingets side og endda fra arbejdsgivers side ønsker en eller anden form for gennemsigtighed på det her.
For det kan da ikke være nogen interesse i, at forældre melder sig selv syge, når det egentlig er børnene, der er syge.
Lad os dog få noget gennemsigtighed og ærlighed omkring det frem.
Nu er det kun blevet sagt et par gange her i salen i dag, men det bliver sagt rigtig meget af arbejdsmarkedets parter, både fagforeninger og arbejdsgivere, at det her er et sympatisk forslag, og det bliver jeg rigtig provokeret over, men at kalde det her et sympatisk forslag er at tale ned til børn og forældre.
Det her er ikke et sympatisk forslag.
Det handler om børns trivsel og børns ret til at være syge, ligesom vi godt kan finde ud af at sige, at selvfølgelig skal voksne ikke komme på arbejde, når de er syge.
Det her er ikke et sympatisk forslag – det er et fuldstændig indlysende forslag.
Derudover er det også et forslag, der giver supergod mening for den danske økonomi og for vores samfund som helhed.
For vi kan da kun have en interesse i, at børn kan trives, og at børn ikke mistrives.
Det er en investering i børns trivsel, og de her børn skal også videre i skole, og de skal videre ud på arbejdsmarkedet.
Det er en investering i børn.
Jeg ved fra et tidligere borgerforslag, at ministeriet har givet en interesseorganisation for børn, nemlig Børnenes Bureau, der handler om, at man ikke kan afvise, at det her forslag er udgiftsneutralt.
Jeg bliver også enormt provokeret, når man kalder det her en udgift.
Jeg kalder det en investering, og det kan meget, meget vel både være en udgiftsneutral investering.
Det kan også være, det er en investering, der giver nogle positive tal på bundlinjen, og det er selvfølgelig på både trivselsbundlinjen og den økonomiske bundlinje.
Nu har jeg snart brugt min taletid, og de fleste ordførere har forladt salen – det kan jo være, der er nogle, der kigger med derude – men jeg håber, at ordførerne har lyttet med og vil genoverveje deres stilling til det her borgerforslag.
Alternativet stemmer i hvert fald for, at det her skal være en rettighed for alle børn.