Søren Søndergaard (EL), 2019-04-25:
Regeringen har de sidste 4 år taget en hård tørn for at øge uligheden i det danske samfund, og når man møder en succes, synes jeg, at man skal tage hatten af og anerkende, at det jo er lykkedes at øge uligheden i det danske samfund.
Når det nu er målsætningen, er det jo flot!
Et eksempel på det er jo de mange børn, som vokser op i fattigdom, og det antal har været dramatisk stigende i perioden.
Et andet omend mindre eksempel – det skal erkendes –
Det foregår jo typisk ved, at man i et pengeinstitut skal indsætte et beløb på 100.000 kr., der skal kunne trækkes fra, hvis den familiesammenførte gør brug af forskellige former for sociale ydelser.
Der kan det godt være, at folketingsmedlemmer sådan i almindelighed tror, at almindelige danskere har 100.000 kr. til lige at sætte ind på en bankbog, og det er da også fuldstændig rigtigt, at i gennemsnit har man jo det rådighedsbeløb, det er der ikke tvivl om, men der er jo en ret stor del af den danske befolkning, som ikke har det rådighedsbeløb, også en stor del af den danske befolkning, som arbejder hver dag, som aldrig modtager nogen sociale ydelser, og som ikke har nogen som helst intention om, at deres familiesammenførte ægtefælle skal modtage nogen sociale ydelser.
Man har valgt en model, hvor man siger, at 100.000 kr., hvad pokker, det kan folk vel gøre – eller er det derfor?
Der er jeg jo meget glad for, at vi har hr. Martin Henriksen til at sige sandheden.
Det er for at få folk til at blive væk.
Hr. Martin Henriksen kom med nogle tal, hvor han indikerede, at det oven i købet har hjulpet.
Så må man jo spørge: Hvem er det så, der er blevet væk?
Er det dem, der har 5 mio. kr. på bankkontoen?
Er det dem, der ikke har fået mulighed for at få en familiesammenføring og putte 100.000 kr. ind på en bankbog?
Nej, naturligvis er det ikke dem.
Dem, det går ud over, er de dårligst stillede eller dem, der har de ringeste vilkår, de ringeste levevilkår, dem, der har den laveste løn, som knokler hver dag for en lav løn.
Det er dem, det går ud over.
Det er ulighedsskabende, samtidig med at det også er en administrativ byrde, og jeg synes selvfølgelig, at jeg da vil rose regeringen for at have gjort det, fordi det jo er i overensstemmelse med regeringens politik, og jeg kan godt lide, at partier følger den politik, de går ind for.
Jeg har lidt vanskeligere ved at forstå, hvad Socialdemokratiets formål er med at støtte sådan en ulighedsskabende politik.
Jeg forstod, at det ikke var noget, der ligefrem var opfundet af Socialdemokratiet, men man har lagt stemmer til det.
Det gjorde Enhedslisten ikke.
Til gengæld vil vi godt lægge stemmer til det her forslag om at afskaffe kravet om økonomisk sikkerhedsstillelse.
Jeg blev simpelt hen så forbavset over svaret, at jeg ikke fik trykket.
Jeg er jo fuldstændig enig i, at man selvfølgelig ikke skal forvente det.
Men derfra og så til at lave en regel, der betyder, at det er dem, der har bedst råd, der kan få familiesammenføring, i modsætning til dem, der har dårligst råd, er lidt underligt.
For der er jo ikke nødvendigvis nogen sammenhæng mellem, hvem der så bagefter går ned på kommunen.
Hvad nu, hvis kravet var 1 mio. kr.?
Eller 2 mio. kr.?
Eller 5 mio. kr.?
Eller 50 mio. kr.?
Så ville der være rigtig mange, der ville være forhindret.
Det er derfor, at jeg ikke forstår, hvorfor Socialdemokratiet går med på et forslag, som bare betyder, at de almindelige mennesker, som Socialdemokratiet gerne vil repræsentere, sådan set er dem, der rammes hårdest, i forhold til at finde en anden løsning, der ville gøre, at det er dem, der vil udnytte systemet, der bliver ramt.