Josephine Fock (ALT), 2017-11-02:
Tak for det.
Og det vil sige, sådan som jeg forstår beslutningsforslaget, at man både skal se bort fra den individuelle vurdering, altså at man kigger på parrene, og også den partshøring, der altså betyder, at man først skal spørge parret, om det er noget, de vil eller ikke vil.
Lad mig gøre det helt klart i forhold til noget af det, ministeren var inde på: Alternativet vil rigtig, rigtig gerne beskytte de her unge kvinder og de her par.
Det er helt afgørende for os, at vi ikke har tvangsægteskaber, og derfor er det selvfølgelig også helt afgørende, at vi adskiller unge ægtepar, som er blevet tvangsgiftet.
Det, vi så gerne vil i den forbindelse, er jo det, som vi også gør ifølge dansk lovgivning, nemlig at vi spørger parterne.
Vi spørger den unge kvinde, hvad det er, hun gerne vil.
Og sådan som jeg forstår det, er det det, Dansk Folkeparti vil bort fra.
Og det er vi jo ikke enige i.
Så det vil også sige, at når vi diskuterer det heroppe fra talerstolen og ministeren får det til at lyde, som om det er de internationale forpligtelser og konventionerne, der er skyld i, at ministeren ikke bare kan gøre, hvad hun vil, så er det jo ikke korrekt.
Det er også de internationale konventioner.
Men det er i lige så høj grad dansk lovgivning.
Det er nemlig det, der hedder forvaltningsloven, som betyder, at man skal spørge folk ad.
Det er et helt grundlæggende princip i vores danske retssystem, at hvis man vil lave en indgribende afgørelse over for nogle mennesker i Danmark, skal man spørge dem først.
Det er også det, Folketingets Ombudsmand klart og tydeligt har redegjort for, idet Folketingets Ombudsmand jo meddelte, at den første måde, ministeren gjorde det på, da hun udsendte en ulovlig instruks, var – ja – ulovlig, fordi vi ikke spurgte dem først.
Nu vil Dansk Folkeparti så alligevel have, at vi ser bort fra dansk lovgivning, ser bort fra de forvaltningsretlige principper og vores internationale forpligtelser.
Og begge dele er jo noget, der er helt afgørende for vores demokrati, så det undrer jeg mig i virkeligheden over.
For vi lever i et demokrati, hvor de mest fundamentale demokratiske principper er vores retssikkerhed og vores rettigheder.
For det er sådan, at når man bor som borger i et demokratisk samfund, har man ret til at udtale sig og blive hørt i sager, som har afgørende betydning for ens liv, før der træffes en afgørelse.
Det er et ufravigeligt princip, og det gælder da ikke mindst for de her unge kvinder, som vi lige præcis kan være i tvivl om er i ægteskaber, som de måske ikke har indgået frivilligt.
Så er det da helt afgørende, at vi spørger dem ad.
I dag er det så sådan, at når et asylpar kommer til et asylcenter i Danmark, og hvis den ene er under 15 år, bliver de selvfølgelig adskilt lige med det samme.
Og det skal de også – de er under den seksuelle lavalder – det blev de også tidligere.
Det er også sådan, at når et asylpar kommer til Danmark, hvor det viser sig, at den ene part er mellem 15 og 18 år – altså over den seksuelle lavalder – så vil de to blive indkvarteret på hver deres værelse, og derefter vil man foretage en individuel vurdering af, hvordan de fremadrettet skal indkvarteres.
Det er ifølge de nye retningslinjer, som blev udstedt i 2016.
Det vil altså sige, at man spørger dem.
Man skærer dem ikke over en kam.
Det synes jeg er en god praksis.
Og derfor kan vi ikke bakke op om det her beslutningsforslag.