runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Mads Fuglede (V), 2020-01-07:
Det er jo nok svært at spørge mig, om man kan regne med det, jeg siger.
Jeg regner selv hver dag med alt det, jeg siger.
Om andre gør det, kan jeg jo ikke rigtig stå inde for, men det håber jeg da.
Ellers giver det jo slet ikke mening at være til stede, når jeg taler, i hvert fald.
Og det kan jeg da trods alt se at der er nogle der er.
Men når det handler om de udfordringer, vi står over for, hvad angår grænsekontrol, er det jo en ligevægt.
Vi er rigtig glade for de aftaler, vi har, også i EU-regi, og dem bakker vi op om i Venstre.
Vi er bare ikke blinde for, og det er vi ikke sammen med en række europæiske lande, der har indført grænsekontrol midlertidigt igen, hvad enten det er Østrig, Ungarn, Frankrig eller Belgien osv., at der er noget, der har ændret sig i forhold til det idealbillede, der er grundlaget for de aftaler, vi har i EU-regi.
Det er jo det, vi løbende har taget stilling til, og derfor bakker vi jo op om idealet, nemlig at vi gerne vil hen til en virkelighed, hvor man ikke har behov for så meget grænsekontrol, men indser også, at som tingene ser ud nu, er det nødvendigt med grænsekontrol både mod Tyskland og mod Sverige.
Morten Messerschmidt (DF), 2020-01-07:
Selv om ordføreren ikke nævner det direkte, fornemmer man jo klart det pres fra Bruxelles, som lægger sig over ordførertalen her.
Man må lige nævne, at man jo principielt er tilhænger af den fri bevægelighed, ikke sandt – varer, kapital, tjenesteydere, arbejdstagere – men så har det lige haft den negative effekt, at man også har fået et indre marked for dybt kriminelle, og det vil man da gerne også lige sådan gøre noget ved.
Eller vil man nu det?
Altså, når jeg følger den måde, som hr. Mads Fugledes kollegaer nede i Europa-Parlamentet – hvor man i øvrigt sidder meget, meget tæt klinet op ad, ja, nærmest fingerflettende med Det Radikale Venstre – må jeg sige, at det jo er en noget anden linje end den, vi hører fra hr. Mads Fuglede her i dag.
Derfor vil jeg bare sådan helt nærmest enfoldigt spørge, om vi nu kan regne med det, hr. Mads Fuglede siger.
Mads Fuglede (V), 2020-01-07:
Tak for ordet.
Lad mig starte med at sige, at jeg er enig med forslagsstillerne i, at grænsekontrollen er et effektivt middel i særlige situationer og er det især ud fra hensynet til vores interne sikkerhed.
Og da vi i Danmark siden 2016 har haft midlertidig grænsekontrol, har vi jo oplevet den her debat mange gange, hvor vi har skullet debattere, om den skal forlænges, og har fundet ud af, at vi til stadighed er i en situation, hvor det er tilfældet.
I bemærkningerne til beslutningsforslaget fremhæves en række resultater, som er opnået gennem grænsekontrollen mod Tyskland, og selv om situationen selvfølgelig er en lidt anden i forhold til Sverige, er der alligevel nogle erfaringer, der går igen.
Der peges bl.a. på antallet af beslaglagte våben, antallet af afviste personer, og hvor mange sigtelser, der er blevet rejst, i forhold til menneskesmugling, våbenbesiddelse og narkosmugling, og alt sammen er det noget, der gør, at vi i Venstre er glade for, at vi til stadighed har en grænsekontrol mod Tyskland.
Og så kan man jo forstå det med terror på mange forskellige måder, men bare den situation, at Sverige er i en situation, hvor der er så mange bombesprængninger i Sverige hvert eneste år, gør jo, at det skal vi tage dybt alvorligt, også i Danmark, uanset hvad motivet bag bombesprængningerne er.
Men det er afgørende, at den indrettes intelligent, så den generer færrest mulige og samtidig skaber den fornødne tryghed og kontrol.
Med det her beslutningsforslag ønsker Dansk Folkeparti at pålægge regeringen at indføre en permanent fysisk grænsekontrol mellem Danmark og Sverige, og når det kommer til spørgsmål om grænsekontrol, må indførelsen heraf afhænge af, om Schengenreglerne er opfyldt eller ej.
De danske myndigheder vurderer løbende det aktuelle trusselsbillede i Danmark, og det har vi det rigtig godt med i Venstre.
Derfor skal vi lytte til myndighederne, når vi indretter grænsekontrollen.
Lige nu har vi en grænsekontrol mod Sverige, som er indrettet efter myndighedernes vurdering og det aktuelle trusselsbillede.
Den grænsekontrol bakker vi op om.
Men vi kan ikke støtte et forslag, der ønsker en permanent fysisk grænsekontrol, og selv hvis man fraser argumenterne, der går på de bindinger, vi har i EU-regi, må det være noget, vi løbende tager stilling til.
Vi har jo en form for de facto-permanent grænsekontrol, når det handler om den dansk-tyske grænse, og det skal vi selvfølgelig ikke have i al evighed, medmindre trusselsbilledet ikke bliver ændret.
Vi skal sikre, at Danmark er et trygt og sikkert land at være i, men vi skal ikke etablere grænsekontrol bare for grænsekontrollens skyld.
Det må være noget, vi løbende ser på.
Og jeg håber selvfølgelig, og det gør vi alle i Venstre, at vi en dag når dertil, hvor det ikke er nødvendigt med en så aktiv grænsekontrol.
Marie Krarup (DF), 2020-01-07:
Men man er selvfølgelig nødt til at tilføre ressourcer dér, hvor der er behov for det.
Så det er ikke et argument, der holder.
Man kan jo heller ikke sige: Vi har planlagt i år, at der skal være så og så mange udrykninger, og hvis der så kommer et ekstra behov på grund af en eller anden kriminalitet, så foretager vi ikke flere udrykninger.
Jo, det gør vi faktisk.
Det er vi faktisk nødt til.
Vi er faktisk nødt til at tage virkeligheden i betragtning.
Og når der er en trussel om grænseoverskridende kriminalitet eller illegale indvandreres indtrængen i Danmark, er det da klart, at man er nødt til at tage højde for det.
Men der er simpelt hen noget, jeg ikke forstår.
Hvis ordføreren er enig i, at grænsekontrol er godt – i hvert fald midlertidig grænsekontrol, der lever op til nogle hellige EU-regler – og at den fungerer godt nede ved den tyske grænse, hvor effektiviteten er steget voldsomt, efter at de fik pavilloner, hvad de ikke havde før, hvorfor er det så, at man laver en grænsekontrol til Sverige, som Venstre åbenbart også støtter, som kun er punktvis og ikke har de effektive ting, som der er ved den dansk-tyske grænse?
Det synes jeg ikke giver mening.
Mads Fuglede (V), 2020-01-07:
Men det er jo meget tænkeligt, at det kan udvikle sig i den retning.
Men vi står i en situation nu, hvor det grænsekontrolsberedskab, man har ved Sverige og ved Tyskland, har nogle forskellige udfordringer.
Det er noget lidt forskelligt, man skal løse de to forskellige steder.
Og det kan jo godt udvikle sig ved grænsen mod Sverige, sådan at man dér skal gøre noget af det, man har gjort ved den dansk-tyske grænse, hvor vi, som det politiske landskab ser ud, og sådan, som vi vurderer at udfordringen er for Danmark, har fået noget, der ikke er en permanent grænsekontrol, men en slags substitut for det, ved at vi hele tiden forlænger den grænsekontrol, der er dernede.
Det kan jo godt være, at det også er den udvikling, der kommer ved grænsen til Sverige.
Marie Krarup (DF), 2020-01-07:
Det var dog nogle sjældent dårlige argumenter – virkelig dårlige – imod Dansk Folkepartis forslag.
Det vil altså sige, at fordi man ikke kan stoppe alle kriminelles indtrængen i Danmark, skal man ikke stoppe nogen .
Det er det ene, virkelig dårlige argument, for selvfølgelig skal man da stoppe så mange som muligt.
Det andet mindre kloge argument er, at hvis man bruger mange ressourcer på grænsekontrol, kan man ikke bruge mange ressourcer på opklaring.
Jamen hvad hvis man tilførte flere ressourcer, hvis man sørgede for, at der kom flere politibetjente, sådan som man jo faktisk har aftalt, og hvis man fik uddannet flere og tilført flere ressourcer på hele området?
Det er jo ikke et nulsumsspil på det her område.
Det er jo ikke sådan, at der går noget fra nogle andre, ved at man sikrer grænsekontrollen.
Det er jo simpelt hen faktuelt forkert.
Radikale Venstre er åbenbart ligeglade med danskernes sikkerhed.
Mads Fuglede (V), 2020-01-07:
Det synes jeg faktisk er et meget, meget relevant spørgsmål at rejse, for det er jo klart, at når man prioriterer en indsats for rigets sikkerhed, er det noget, der altid bliver radikaliseret, og noget, der bliver mere efterspørgsel på, når der er ulykkelige begivenheder.
Og det er jo på baggrund af ulykkelige begivenheder, som heldigvis mest har gjort materiel skade, men som kunne have endt med noget meget værre, at man har gjort det her – og det ville man selvfølgelig gerne have været foruden.
Men jeg tror ikke, at det kan være anderledes, når det er begrænsede ressourcer, man har til rådighed til at passe på sit land med, end at man må tage udgangspunkt i det, man nu oplever er anslag mod Danmark.
Kristian Hegaard (RV), 2020-01-07:
Det er da i den grad et nulsumsspil.
Jeg gad godt vide, hvordan fru Marie Krarup kan bruge de samme penge to gange, for det er jo det, der bliver lagt op til.
Det er jo klart, at hvis man bruger penge på grænsekontrol, som jeg ved optager fru Marie Krarup, så kan de ikke gå til at opklare andre politisager.
Så kan de ikke gå til andre efterforskninger af sager, så selvfølgelig er der sammenhæng mellem det.
Hvis man vælger at bruge de ressourcer, man giver til politiet, til én indsats, som så efter fru Marie Krarups forslag skal være grænsekontrol, så kan de ikke gå til andre indsatser.
Det siger sig selv.
Det er logisk; det følger jo af det.
Pernille Vermund (NB), 2020-01-07:
Jeg er glad for, at ordføreren sådan selv siger, at vi ikke lever i den ideelle verden, for i den ideelle verden havde Nye Borgerlige nok ikke eksisteret, og så havde Venstre været et stort og magtfuld parti endnu.
Når vi ikke lever i den ideelle verden, handler det jo også om, at den tilstrømning af mennesker, der har været til Sverige, og som der stadig er til Sverige, og at den kriminalitet, der udvikler sig i Sverige, jo er stigende og ikke faldende.
Set i det lys og i lyset af at den her grænsekontrol ikke blev indført af den tidligere regering, men af den nuværende, så finder jeg det en lille smule bekymrende, at man hele tiden handler på bagkant, altså at man hele tiden siger: Nå, jo, men det kunne måske være undgået, hvis vi havde gjort det og det.
Kommer der mere, så handler vi igen på bagkant.
Kan ordføreren ikke se, at man faktisk risikerer menneskeliv ved ikke at være på forkant for en gangs skyld?
Pernille Vermund (NB), 2020-01-07:
Tak for ordet.
Den nuværende kontrol ved indrejse fra Sverige er jo indført af den nuværende regering, og den er i øvrigt indført på grund af nogle angreb i København, som man formoder, at man kunne have undgået, hvis man havde stoppet folk ved grænsen, altså folk, der rejste ind fra Sverige til København.
Nu taler vi så om et beslutningsforslag her, hvor der ingen steder står, hvordan en grænsekontrol, en indrejsekontrol fra Sverige skal indføres.
Der står, så vidt jeg kan se, heller ikke noget om, om den skal være fast eller permanent – det ser vi gerne – men alligevel stemmer man fra Venstres side imod det her.
Betyder det, at Venstre i virkeligheden også helst var foruden den grænsekontrol, som den socialdemokratiske regering indførte for nylig?
Mads Fuglede (V), 2020-01-07:
Men der er ikke noget, der er vigtigere end vores lands sikkerhed – og det mener vi også i Venstre.
Der er vi helt enige med Dansk Folkeparti.
Hvordan opnår vi den sikkerhed?
Der er det jo spørgsmålet om at bede myndighederne om at vurdere, hvordan vi passer bedst på Danmark.
Og myndighederne vurderer i samarbejde med det politiske lag, at det er noget, der kan ændres løbende, som det er sket ved den dansk-tyske grænse.
Hvis der kommer et ændret trusselsbillede ved den dansk-svenske grænse, skal vi også ændre indsatsen dér – det er jo selvklart.
Marie Krarup (DF), 2020-01-07:
Det virker bare ikke logisk, at kriminelle og illegale indvandrere og udviste udlændinge skal have nemmere ved at komme fra Sverige til Danmark end fra Tyskland til Danmark – det virker fuldstændig ulogisk.
Mads Fuglede (V), 2020-01-07:
Altså, i en ideel verden var vi helst uden så meget grænsekontrol, som vi har nu, men vi lever ikke i en ideel verden.
Vi lever i en verden med reelle trusler, der hele tiden ændrer sig, og vi forsøger at indrette vores grænsekontrol, sådan at den bedst modsvarer de udfordringer, Danmark står over for.
Derfor skal vi have en intelligent grænsekontrol, hvor vi gør det, at vi prioriterer vores ressourcer på den klogest tænkelige facon.
Det er det, Venstre bakker op om.
Hvis det ændrer sig, sådan at vi har brug for mere grænsekontrol, så bakker Venstre op om det.
Kommer der et tidspunkt, hvor vi af lyksalige årsager kan skrue ned for grænsekontrollen, vil vi også bakke op om det.
Men det må være en intelligent grænsekontrol, hvor vi bruger ressourcerne på en sådan facon, at vi får mest sikkerhed for vores penge både ved grænsen og ved de politiopgaver, som ellers ikke kan løses, hvis man bare kun satsede på grænsekontrol.
Jens Henrik Thulesen Dahl (DF), 2020-01-08:
Det var et interessant svar, som for mig at se vævede sådan lidt rundt om den aftale, som ligger – så vidt jeg kan læse ud af finansloven – og hvor man jo faktisk siger, at målet er minimumsnormeringer, hvor der maksimalt er tre børn pr. voksen i vuggestuerne og seks børn pr. voksen i børnehaverne.
Så det vil sige, at der ligger den bund.
Den er sådan set beskrevet, og det er jo den bund, som Kraka tager udgangspunkt i.
Så kan man diskutere, om man tæller ledelse med i normeringen, og hvordan man gør det op.
Det er fuldstændig rigtigt.
Der er et vidt spænd på det.
Jeg kan sige, at jeg var til møde i min egen kommune i børne- og undervisningsudvalget dér, og der fik vi forelagt, at hvis vi i dag skulle leve op til de minimumsnormeringer, som ligger i finansloven, så ville det koste os i omegnen af 18 mio. kr. om året.
Når vi ser på de tal, der er sat af, de 1,6 mia. kr. i 2025, og tager vores andel og siger, at så fordeler vi den, som vi plejer, så ville vi få cirka 11 mio. kr. ud af det i 2025.
Og det betyder jo, at vi selv med det antal børn, der er i dag, ikke vil kunne leve op til minimusnormeringen med de midler, vi får.
Og samtidig siger Danmarks Statistik også, at der vil være flere børn i 2025, så det vil koste os endnu mere.
Hvad skal jeg sige til mine kollegaer i Assens, i forhold til hvor vi skal tage de penge henne?
Vi har dem ikke så mange andre steder – vi har faktisk en kommunekasse, der er temmelig, temmelig tom.
Vi har et ældreområde, vi har udpint ganske voldsomt, vi har skoler, vi har udpint.
Nu får vi måske – qua spørgsmålet før – lidt penge til folkeskolerne, eller også ryger de i kassen.
Så hvad skal jeg sige derhjemme i min egen kommune til mine kolleger dér?
Hvordan løser vi det her?
Hvor får vi de penge fra?
Pernille Rosenkrantz-Theil (S), 2020-01-08:
I virkeligheden vælger jeg lige at svare på det, der nemlig er sammenhængen mellem de to spørgsmål, for jeg kunne godt gætte, at den var der.
Hvis man laver minimumsnormeringer, kommer man uden om spørgsmålet om bureaukrati på den ene side og det, at man ikke ved, hvad pengene bliver brugt til, på den anden side.
For så laver man en mellemvariant, nemlig lovgivning, der sikrer et bundniveau; det er det, den lovbundne minimumsnormering gør.
Så går jeg over til den del, der handler om spørgsmålet om Kraka.
For når man nu vælger at lægge sådan en lovgivningsmæssig bund ind – som er det, vi har aftalt i forbindelse med årets finanslov – er niveauet for, hvor bunden ligger henne, jo det, der er afgørende for, hvad bunden koster.
Krakas konkrete tal kender jeg ikke de præcise forudsætninger for, men det, jeg kan sige, er jo, at alt efter hvor man lægger bunden, kan den være alt fra en besparelse – fordi man simpelt hen lægger bunden lavere end det, der er serviceniveauet i kommunerne i dag, og det ville jeg synes var en ren katastrofe, hvis der er nogen, der fandt på det – til, at man vælger at lægge den lige så dyrt, man vil.
Hvis man f.eks. vælger at lægge en minimumsnormering om, at hver gang der er et barn, skal der være en pædagog, vil det være ekstremt dyrt og i hvert fald koste mere end 3 mia. kr. Så det er bare for at skitsere, at jeg ikke kender Krakas præcise forudsætninger, men at man stort set kan lave en minimumsnormering til den pris, man synes er det rigtige niveau for antallet af pædagoger.
Det, den lovbundne minimumsnormering så skal gøre, er jo at sørge for at hive de institutioner med, hvor antallet af voksne er for få.
Jens Henrik Thulesen Dahl (DF), 2020-01-08:
Det er en lille smule i retning af det forrige spørgsmål, men alligevel lidt anderledes: Hvad er ministerens holdning til, at beregninger fra Kraka viser, at det vil koste over 3 mia. kr. at leve op til regeringens løfter om minimumsnormeringer i børnehaver og vuggestuer i 2025, hvis der skal tages højde for, at der ifølge Danmarks Statistiks fremskrivninger kommer flere børn?
Jo, det kan godt være.
Jeg tænker, at det er ganske enkelt.
Altså, som jeg læser finanslovsaftalen, er det beskrevet, at pengene skal deles ud efter antal børn.
Så vi ved nogenlunde, hvor mange penge den enkelte kommune skal have.
Det vil sige, at det indebærer en eller anden form for bureaukrati, hvis man skal sikre det.
Så kan vi få regeringens ord for, at man vil sikre, at det faktisk kommer ud til den enkelte skole?
Pernille Rosenkrantz-Theil (S), 2020-01-08:
Det vil sige, at vi kan vælge mellem noget, der er meget bureaukratisk, noget, der er decideret lovgivningsagtigt, eller noget, hvor vi ikke ved, hvor pengene ender med at ryge hen.
Vi forsøger at hive det så langt i den her retning, som vi altid gør, men jeg er ikke særlig glad for puljer, og derfor vil jeg gerne finde et sted midtimellem.
Om jeg vil garantere, at jeg også kan finde ud af det?
Altså, jeg vil i hvert fald garantere, at vi i forhold til forvaltning er tæt på, at jeg så ville skulle have en Nobelpris.
Så jeg vil gerne meget tæt på, men løfter kommer jo ikke, før jeg har en model.
Jens Henrik Thulesen Dahl (DF), 2020-01-08:
I og med at vi nu ikke får modellen afklaret – det kan jeg godt høre – vil jeg egentlig gerne høre, om vi kan få en sikkerhed for, at det ender med en model, der sikrer, at pengene kommer ud på folkeskolerne, så vi ikke risikerer, at de her penge bare ryger i kommunekassen rundtomkring.
Pernille Rosenkrantz-Theil (S), 2020-01-08:
Vi kan ikke komme det tættere i dag, og det er simpelt hen, fordi dilemmaet er fuldstændig klart.
Jeg vil sige, at der findes en tredje vej, og det er lovgivning.
Så der findes forskellige metoder, og det er jo de metoder, vi vælger imellem og forsøger at kombinere på en måde, så vi kommer så tæt på, hvad kan man sige, at træffe en beslutning, som vi gerne vil herindefra, uden at det skaber bureaukrati.
Altså, jeg er faktisk ikke specielt glad for puljer, så det vil jeg gerne forsøge at komme uden om.
Altså, min anbefaling er egentlig, at kommunerne venter, til vi har lagt den konkrete model frem.
For når man laver en minimunsnormering – hvis man skal gå lidt tættere ind på, hvordan det så er man beregner en minimumsnormering – så er der jo flere forskellige parametre, hvad ordføreren også nævner.
Altså hvor meget tæller lederen med, hvor meget tæller vikarer i forbindelse med et sygefravær med?
Altså, hvordan vægter det inde i minimumsnormeringen?
Tæller man normering på kommunalt niveau eller institutionsniveau?
Alle de her faktorer gør også en overordentlig stor forskel, så det er kun et af parametrene, der er det med en-tre-en-seks.
Og hvis du bringe alle de variable i spil i den ene retning, bliver beløbet meget stort.
I den anden retning bliver det jo væsentlig mindre.
Jens Henrik Thulesen Dahl (DF), 2020-01-08:
Jamen man kan pakke det ind i rigtig mange ting, og man kan gøre det op på rigtig mange måder.
Men jeg går ud fra, at minimumsnormeringen beskrevet som tre børn pr. voksen og seks børn pr. voksen egentlig skal være gældende på et eller andet plan, om ikke andet så på samlet kommuneplan, og ellers på landsplan – eller hvad for et plan?
Så jeg bliver jo nødt til at få klarhed over: Hvor er de her normeringer gældende henne?
Er det på en enkelt institution?
Er det samlet set?
Hvad betyder de tal, der står?
Mattias Tesfaye (S), 2020-01-08:
Jeg vil starte med at sige, at der jo bliver givet tusindvis af visa til udlændinge hvert eneste år, og det foregår jo fuldstændig uproblematisk, fordi folk er her og besøger venner og bekendte, skal indgå forretninger, eller hvad de nu skal, og så rejser de hjem igen, og det er jo kun til gavn for vores samfund, ligesom der er danskere, der får visum til at rejse til andre lande.
Men jeg tror også, jeg bliver nødt til holde fast i, at der er nogle lande mere end andre, hvor der er en risiko for indvandring, og her er det vel rimeligt nok, at vi på baggrund af nogle generelle regler træffer nogle individuelle afgørelser.
Jeg kender ikke lige til den konkrete sag, men hvis spørgeren ønsker det, kan jeg godt svare i fortrolighed, hvad der har været den konkrete begrundelse for at give afslag i den sag.
Andreas Steenberg (RV), 2020-01-08:
Tak for svaret, som desværre var forventeligt.
Jeg synes, det her handler om, hvad for nogle værdier man vil have i et samfund som vores.
Statsministeren talte i sin nytårstale om, at vi skulle få genetableret tilliden, og det, der er sagen her, er jo, at folk, der bor her i Danmark, ikke som udgangspunkt kan få besøg af f.eks. et barn fra et land uden for EU, hvis landet er på den her liste.
Den sag, jeg har brugt som udgangspunkt for spørgsmålet, drejer sig om en thailandsk kvinde i Silkeborg, som her i julen har fået besøg af sin mor, men hun måtte ikke få besøg af sin datter, fordi datteren selvfølgelig er væsentlig yngre end sin mormor og derfor bliver vurderet til at være giftemoden, og så er man åbenbart som udgangspunkt bange for, at hun vil blive gift under sit julebesøg og så blive i Danmark og nægte at rejse tilbage til Thailand.
Så den her kvinde, som i øvrigt er kræftsyg, kunne få besøg af sin mor, men ikke af sin datter i juleferien.
Det synes jeg er en forkert måde at tilrettelægge det på.
Vi taler altså her om besøg; vi taler ikke om opholdstilladelser, men om at komme på besøg f.eks. i juleferien, og f.eks. hvis man har en rimelig alvorlig sygdom som kræft.
Mattias Tesfaye (S), 2020-01-08:
Tak for spørgsmålet, og også godt nytår fra mig til formanden og til spørgeren.
Som jeg kan forstå, er spørgsmålet stillet på baggrund af en konkret sag, som jeg er sikker på at spørgeren også har forståelse for at jeg som minister ikke har mulighed for at gå ind i.
Men jeg vil godt helt generelt sige, at der selvfølgelig godt kan være anerkendelsesværdige årsager til, at en person ønsker visum til Danmark – det giver sig selv – og der vil helt sikkert altid kunne findes tilfælde, hvor lovgivningen kan opleves som uhensigtsmæssig.
Det er jo næsten uundgåeligt, når der er tale om regler, der skal tage hensyn til mennesker i meget forskellige situationer.
Selv om alle ansøgninger vurderes individuelt hos myndighederne, er det imidlertid vigtigt, at det sker på grundlag af nogle af de samme grundlæggende principper, og jeg håber derfor også, at der er fælles anerkendelse af, at det er nødvendigt, at visumreglerne og praksis på området forholder sig til de udfordringer, der er i forhold til statsborgere fra visse tredjelande, herunder en eventuelt øget risiko for indvandring i Danmark.
Om visumreglerne kan jeg helt generelt sige, at vi i Danmark placerer de visumpligtige lande i nogle vejledende hovedgrupper fra 1 til 5 på baggrund af en vurdering af den generelle situation i landene og de migrationsmønstre, vi kender til.
Vurderingen af, hvilken hovedgruppe et givent land skal placeres i, foregår løbende hele tiden, og et land vil derfor kunne rykkes enten op eller ned alt efter behov.
Inddelingen af landene ændrer dog ikke på, at hver eneste ansøgning altid vil blive vurderet individuelt.
Jeg mener helt grundlæggende, at den eksisterende model er fornuftig.
Herudover mener jeg også, at man bør se udlændingemyndighedernes visumpraksis i sammenhæng med lovens øvrige regler om opholdstilladelse i Danmark, og når det er sådan, skyldes det, at det er et væsentligt hensyn ved administrationen af reglerne, at vi hindrer omgåelse af reglerne om opholdstilladelse.
For mig er det vigtigt, at vi fører sådan en fornuftig udlændingepolitik, der hænger sammen på alle områder og også på visumområdet.
Jeg mener umiddelbart ikke, der er noget behov for ændringer af hverken reglerne eller administrationen af reglerne, men jeg ser meget frem til diskussionen.