Torsten Gejl (ALT), 2020-06-22:
Tak, formand.
I dag er afslutningen på det mest begivenhedsrige folketingsår, jeg har oplevet i mine 5 år herinde på Christiansborg.
Det er, ikke mindst fordi vores land er blevet kastet ud i den største krise siden anden verdenskrig.
Det har været en ulykkelig tid for mange, men det har også været en krise, hvor mange har haft mulighed for at hoppe ud af hamsterhjulet og leve på en anden måde.
Vores børn har været hjemme, mange af os har arbejdet hjemmefra, mens andre har mistet jobbet eller deres virksomhed.
Og så er der dem, der ulykkeligvis har mistet en, de har kær.
Hele situationen omkring coronaen har givet os et øjeblik til at stoppe op og tænke over, om vi egentlig lever det liv, vi gerne vil.
Er det virkelig det værd, eller kunne vi leve på en anden måde?
Det var faktisk også det spørgsmål, vi stillede os selv for 7 år siden, da vi stiftede Alternativet.
Og når vi ser, at antallet af for tidligt fødte børn falder med 90 pct. under coronakrisen, må vi igen spørge os selv: Er den måde, vi lever på, virkelig den sundeste?
Når luftforureningen falder med 35 pct. under coronakrisen, må vi spørge os selv: Er den måde, vi lever på, virkelig den klogeste?
Når socialrådgivere siger, at de har haft bedre kontakt med nogle af de mest udsatte borgere under coronakrisen, end de har til hverdag, må vi spørge os selv: Er tvang og kontrol og administration af ledige den rigtige vej at gå?
Vi har lært mange ting, vi kan tage med os fra coronakrisen, i stedet for bare at hoppe ubetinget tilbage i hamsterhjulet.
Måske skal vi ikke arbejde os selv halvt ihjel og have en kæmpestor stressepidemi.
Måske hænger alting faktisk bedre sammen, hvis vi deles om arbejdet og kun arbejder 30 timer om ugen.
Måske er vi bedre rustet til lignende kriser, hvis vi havde en ubetinget basisindkomst som sikkerhedsnet under os alle sammen.
I den her forbindelse var det for ældres og sårbare menneskers skyld over hele verden.
I Alternativet håber vi, at vi kan tage den konsensus og globale handlekraft med os videre for at løse de meget store kriser, vi står over for i forvejen, nemlig den globale klima- og naturkrise og den accelererende økonomiske ulighed.
Det kræver, at vi ser nærmere på et begreb, der er helt grundlæggende for et samfund og et demokrati, og det er frihedsbegrebet.
Vi længes efter frihed med ansvar, en frihed til at søge sin lykke og sågar tjene sig rig, men uden at det kompromitterer andre menneskers frihed.
Min frihed slutter nemlig der, hvor din frihed starter, og omvendt.
Så min frihed indebærer ikke retten til at ødelægge klima, natur og miljø eller andre menneskers mulighed for at leve gode liv.
Den halve million danskere, der i dag føler sig udbrændte på jobbet, vil blive til tusinder af sygemeldte, nedslidte borgere.
Derfor skal vi have empati og ansvarlighed tilbage i vores frihedsbegreb.
Derfor er det tid til at gentænke vores samfund.
I Alternativet ønsker vi mindre stat og langt mere samfund.
Vi ønsker, at staten skal fastsætte rammerne for en bæredygtig omstilling.
Vi har lavet verdens måske mest ambitiøse klimalov med en målsætning om 70 pct.s reduktion af CO 2 i 2030.
Men 70 pct. er faktisk lige i underkanten, hvis vi skal tage vores ansvar på os.
Alternativet mener, at målet nærmere må være 80 pct., og forventer, at det for alvor bliver tydeligt i 2025, hvor vi skal evaluere klimaloven og sætte delmål.
Det er nødvendigt at hæve barren yderligere, hvis vi stort set skal have udfaset CO 2 i 2040, som er Alternativets mål.
Og lur mig, om klimavidenskaben til den tid ikke står endnu mere fast på konklusionerne fra 1,5-gradersrapporten fra FN fra 2018.
Det er meget ambitiøst, men vi er et ambitiøst land.