Nick Hækkerup (S), 2020-11-24:
Tak for ordet, og tak til Dansk Folkeparti for at have fremsat beslutningsforslaget, som vi behandler i dag, om skærpet straf og økonomisk sanktion for fremsættelse af bombetrusler.
Beslutningsforslaget pålægger for det første regeringen inden årets udgang at fremsætte et lovforslag, der skærper straffen for at fremsætte bombetrusler markant.
Og for det andet ønsker forslagsstillerne, at straffen for at fremsætte bombetrusler samtidig skal indebære en økonomisk sanktion.
Lad mig starte med at slå fast, at vi som samfund selvfølgelig ikke skal finde os i, at personer fremsætter bombetrusler.
Det ikke alene spreder frygt, men kan også være til stor gene både for f.eks. den offentlige transport og for andre, som bliver udsat for truslerne.
Som beslutningsforslaget er inde på, kan det også have store økonomiske konsekvenser for virksomheder og medføre betydelig spild af ressourcer, f.eks. hos politiet eller redningsberedskabet.
Personer, som fremsætter bombetrusler, skal derfor have en mærkbar sanktion og skal yde erstatning til de virksomheder, som lider tab.
Som forslagsstillerne også er inde på, er det jo desværre ikke helt ualmindeligt, at det er unge mennesker, som begår tåbelige drengestreger, eller personer, som er psykisk ustabile, som fremsætter bombetruslerne.
Skærper man sanktionerne, kommer det jo som udgangspunkt også til at gælde for de personer.
I forhold til beslutningsforslagets første del kan man naturligvis altid – og det er jo også noget af det, vi tit gør – diskutere
: Hvad er strafniveauet på forskellige områder, og hvordan synes vi det skal være?
For mig er det vigtigt at understrege, at normalstraffen i 2015 blev tredoblet til 3 måneders fængsel.
Det er efter min opfattelse, hvad man må kalde en markant skærpelse.
Og i den såkaldte Lalandiasag, der henvises til i beslutningsforslaget, blev der faktisk idømt en straf på 6 måneders fængsel til en 18-årig tidligere ustraffet person.
På grund af den dømtes unge alder og gode personlige forhold valgte Højesteret dog at gøre 4 måneder af straffen betinget med vilkår om samfundstjeneste.
Det fremgår bl.a. af Højesterets dom, at den pågældende netop havde afsluttet studentereksamen med et godt resultat, at han skulle have aftjent værnepligt og være påbegyndt en uddannelse som sygeplejerske.
Begge dele blev dog på grund af sagen udsat.
Så alt andet lige var det en relativt hård straf til en ret ung mand, der ikke tidligere var straffet.
Så må jeg sige, at det er en lille smule letkøbt, at man i beslutningsforslaget foreslår hårdere straffe uden at forholde sig til de praktiske konsekvenser, som er forbundet med det.
Strafskærpelser koster ikke alene penge, det kræver også flere medarbejdere i fængslerne, og de medarbejdere er unægtelig svære at finde i øjeblikket, og som vi alle ved, er der allerede overbelægning i fængslerne.
Der er ikke nogen simple løsninger her, og hvis der var det, havde både den her regering og tidligere regeringer selvfølgelig også for længst taget de løsninger i brug.
Så vil jeg vende mig mod beslutningsforslagets anden del om økonomiske sanktioner.
Her vil jeg understrege, at det allerede i dag er sådan, at f.eks. en virksomhed, der på grund af en bombetrussel har måttet holde lukket i et tidsrum og derfor har mistet omsætning, kan kræve erstatning og få dækket sit tab – det er helt på plads, altså erstatningsdelen.
Det betød konkret i Lalandiasagen, at gerningsmanden blev dømt til at betale over 400.000 kr. til Lalandia.
Det er noget af en regning at slæbe med sig ind i livet som nyudklækket student.
Det har altså store konsekvenser for et ungt menneske.
Og her lægger forslagsstillerne op til, at gerningsmanden også skulle pålægges en erstatningspligt, så bl.a. politiets arbejdstimer kunne blive dækket.
Men i dag er det sådan, at man som borger ikke betaler for politiets timer, ligesom man heller ikke betaler for f.eks. brandvæsenets tid.
Det er det klare udgangspunkt i et velfærdssamfund som det danske, og det er i virkeligheden et meget principielt spørgsmål.
Det er på den baggrund min umiddelbare opfattelse, at samfundet allerede reagerer med mærkbare sanktioner, både for så vidt angår straffen, men også i forhold til de muligheder, der er for at søge erstatning.
På nuværende tidspunkt kan regeringen derfor ikke støtte forslaget, men jeg vil gerne sige tak til forslagsstillerne for at skabe opmærksomhed omkring emnet, for bombetrusler skal naturligvis tages alvorligt.