Jan E. Jørgensen (V), 2017-03-14:
Tak for ordet.
Forudsætningen for, at man skyder på andre, er jo, at man har noget at skyde med, og derfor er det vigtigt, at vi ikke bare sætter ind, når folk har skudt, men også sætter ind over for dem, der har et våben, som de kan skyde med.
Der er politibetjente, der er blevet skudt, og der er fængselsbetjente, der er blevet skudt, og derfor er det altså vigtigt, at vi sender et meget klart signal, og at vi sørger for, at folk, der har et våben, som de ikke har lov til at have, kommer i fængsel.
Jeg er enig med Socialdemokratiets Trine Bramsen i, at minimumsstraffe er en absolut undtagelse.
Det er et værktøj, man skal være meget forsigtig med at bruge, for der er ingen regel uden undtagelse, og der kan altid være sager, der falder lidt uden for rammen, og hvor man som dommer derfor har behov for at kunne gå under minimumsstraffen.
Og derfor vil jeg gerne her fra Folketingets talerstol – og jeg håber selvfølgelig også, at man i domstolene læser forarbejderne til lovforslaget – gøre opmærksom på straffelovens § 83 om, at straffen jo altså kan nedsættes, altså at man kan blive straffet med mindre end de 2 år.
Ja, straffen kan endda helt bortfalde, altså at man slet ikke får en straf, når oplysninger om gerningen, gerningsmanden eller andre forhold afgørende taler herfor.
Så vil jeg også godt henvise til forarbejderne, hvor vi eksempelvis skriver, at for folk, der har et luftgevær, som tidligere har været lovligt, men nu er blevet ulovligt, vil der ikke være de særligt skærpende omstændigheder, som skal være til stede, før man straffer med minimumsstraffen.
Det vil i stedet for blive henført under våbenlovens § 10, stk. 1.
Det kan også være en jæger, som simpelt hen har glemt at forny sin våbentilladelse.
En sådan person vil heller ikke falde ind under bestemmelsen.
Det kunne også være en ministerchauffør, der har været ude at køre med ministerens jagtriffel i bagagerummet – det har man vist set et tilfælde af fra virkelighedens verden – og en sådan ministerchauffør vil sandsynligvis også falde uden for bestemmelsen og vil altså ikke skulle straffes med minimumsstraffen.
Der kan være tale om, at man måske har arvet et våben fra en bedstefar, der har været frihedskæmper eller andet, og aldrig har skænket det en tanke, at det var ulovligt at have det.
Et sådant tilfælde ville også falde udenfor.
Når jeg bruger lidt krudt, om jeg så må sige – undskyld udtrykket – på at gå lidt nærmere ind i de her undtagelser, så er det netop for at tage det høringssvar, der er kommet fra Dommerforeningen, alvorligt og lidt spille bolden tilbage til dommerstanden og sige, at der selvfølgelig stadig væk skal være mulighed for, at man i undtagelsestilfælde, som ikke er det, vi havde intentioner om at ramme, altså går ind og fraviger de her 2 års minimumsstraf.
Men alt i alt er det et godt lovforslag, vi vedtager.
Vi er ikke så naive, at vi tror, det vil få skyderier og bandekonflikter til at ophøre, men vi er sikre på, at det vil gøre, at der bliver færre, end der ellers ville have været.
Og det største, vi kan håbe på som folketingspolitikere, er jo, at vi kan ændre en udvikling.
Vi skal ikke bilde os ind, at vi kan bremse en udvikling.