runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Christian Juhl (EL), 2016-12-01:
Det er da groft, at man kan snakke, og så hører man ikke på hinanden alligevel.
Jeg prøvede at sige, at det var et problem.
Jeg prøvede bare at sige: Dansk Folkepartis måde at løse det på løser ingenting.
Der er ingen løsninger i det.
Man bilder sig selv ind, at hvis man lovgiver om det, så ændrer tingene sig nok.
Nej, det gør de ikke.
Det kan virke lige modsat.
Ordføreren kan jage de piger, der har brug for at snakke med andre piger, hjem til deres forældre, og så er de mere sammen med deres forældre og deres sociale kontrol.
Det er det, en del af os prøver at problematisere og sige, at foreningslivet, den lokale kontakt med andre mennesker giver en meget større sandsynlighed for, at de her mennesker kommer ud af den sociale kontrol, end hvis et Folketing vælger at lave en lov om, hvad man ikke må.
En person, som kontaktede mig, sagde: Jamen hvad så med de kvinder, som er blufærdige, som går til kvindesvømning, og som bestemt ikke vil klæde om, hvor mænd kigger på det, og heller ikke vil svømme med mænd?
Vi hørte jo også fra Alternativet eksempler på det.
Skal de også rammes af det her?
Jeg mener, at man godt må tænke sine forslag ordentligt igennem i stedet for bare at blive fornærmet over, at de bliver kaldt symbolpolitik.
Det er, fordi vi ikke tror på, at det er rigtigt, og det fungerer ikke.
Carolina Magdalene Maier (ALT), 2016-12-01:
Der er da en forskel.
Der er da forskellige grunde til, at kvinderne går på de her rene kvindesvømmehold.
Det vil jeg da meget gerne medgive.
Det er jeg da fuldstændig enig i.
Men den mangfoldighed skal også bare være der, at man har forskellige grunde til at gå på et rent kvindesvømmehold.
Nogle gør det, fordi man måske ikke vil vise sig, fordi man er blufærdig, fordi man har gennemgået en kræftoperation, andre gør det af religiøse hensyn, og det er okay.
Jeg har det sådan lidt: Hvad er problemet med det?
Jeg anerkender gerne, og det sagde jeg også i min ordførertale, at vi har problemer med social kontrol i Danmark.
Det tror jeg ikke der er nogen som helst her i Folketingssalen der ikke vil anerkende.
Men så lad os dog gribe fat om problemet dér, hvor der er et problem, og det er der ikke i de her svømmehalshold.
Karina Adsbøl (DF), 2016-12-01:
Jeg er rigtig glad for, at vi har taget den her debat i dag, og jeg ved godt, at Enhedslisten ikke er enig i det her.
Vi er i det mindste kommet med et beslutningsforslag for at tage debatten, for det hjælper ikke noget, at vi tager særhensyn i vores offentlige institutioner, i daginstitutionerne, eller at der bliver oprettet bederum på uddannelsesinstitutioner.
Det er ikke den rette vej at gå.
Enhedslisten tror altid, at der er et eller andet underliggende i det.
Jeg synes rigtig godt om, at hr. Christian Juhl gerne ville bade sammen med kvinderne, og det er jo rigtig godt.
Det er jo ikke det, som det her beslutningsforslag handler om.
Det handler om de særhensyn, vi skal undgå i det danske samfund.
Pernille Bendixen (DF), 2016-12-01:
Er ordføreren overhovedet bekendt med, hvad endestationen er for alle de her små særhensyn?
Altså, endestationen for alt det her bunder jo i sharialoven, og jeg ved ikke, om ordføreren kender noget til sharialoven, og hvad det i sidste ende indebærer.
Jeg siger ikke, at det er det, vi har.
Jeg siger, at det er det, vi kan få, hvis vi ikke sætter en stopper for alle de her små uskyldige ting.
Er ordføreren overhovedet bekendt med det?
Carolina Magdalene Maier (ALT), 2016-12-01:
Jeg er jo lodret uenig, og jeg må jo bare konstatere, at det her er et af de punkter, hvor vi – heldigvis, og det er jo også derfor, vi sidder, som vi gør, i Folketingssalen – adskiller os enormt meget politisk, for det er da diskriminerende.
undskyld, beslutningsforslaget vedrører jo, at man ønsker et forbud mod at tage særhensyn til minoriteter, men det er jo minoriteter bredt, og inde i bemærkningerne nævner man de muslimske piger.
Det synes jeg da er et stort problem, fordi det virker, som om man ønsker at ramme en særlig minoritetsgruppe i vores samfund, og det er bare ikke okay.
Marianne Jelved (RV), 2016-12-01:
Jeg hører til den aldersgruppe, der har haft en barndom, hvor jeg selv skulle slå mig fri af mine forældres sociale kontrol, og det på en måde, som mine egne børnebørn overhovedet ikke kan sætte sig ind i.
Så der er sket rigtig mange forandringer i det danske samfund igennem nogle årtier.
Jeg kan også sige, at mødrene til mig og mine klassekammerater, piger og drenge, også skulle slå sig fri af deres mænds sociale kontrol.
Derfor fik vi jo rødstrømpebevægelsen op igennem 1960'erne og 1970'erne, som virkelig satte en anden dagsorden, og som bidrog til, at vi fik nogle andre vilkår.
Men det er jo en bestemt kønsproblemstilling, jeg nævner her.
Ude i Vandrehallen ved de montrer, vi har grundlovene og andre love i, som har stor betydning for vores historie, står der fire begreber på væggen, som jeg har gjort til mine yndlingsbegreber.
Der står: retsind, lovsind, frisind, storsind.
Det er efter min bedste overbevisning udtryk for en særlig dansk historisk kultur, hvor vi har det, jeg kalder mindretalsretten, hvor man har mulighed for, at et mindretal kan lave en folkeoplysningskreds, som bygger på nogle værdier, som flertallet ikke deler.
Man kan lave sin egen frie skole ud fra en pædagogik, som flertallet i Folketinget eller i samfundet ikke deler.
Man kan danne en frikirke.
Man kan lave en kvindeforening, der dyrker fitness og går i sauna sammen og helst vil have det for sig selv og ikke have mænd med.
Ideen er, at mindretallet kan have andre værdier end flertallet, og det respekterer vi og accepterer inden for de rammer, som lovgivningen i øvrigt giver.
Jeg har derfor rigtig meget tillid til den lokale kultur og de lokale aktive borgere i civilsamfundet og foreningslivet og deres håndtering af de udfordringer, man har rundtomkring i de forskellige dele af Danmark, og som kan være forskellige fra hinanden.
Men man har en grundlæggende fælles holdning og forståelse for den frihed, vi har i det danske samfund, til at være forskellige og indrette os forskelligt.
Det er en grundværdi, som jeg synes vi skal passe rigtig, rigtig godt på.
Derfor har Det Radikale Venstre stor tillid til det, der foregår i det lokale samfund, til foreningerne og til dem, der tager hånd om at hjælpe de piger, som nu er i færd med at slå sig fri af den sociale kontrol, som de udsættes for.
Der synes jeg at vi skal have så meget tillid til at man lokalt kan klare de udfordringer på den måde, som bedst egner sig til det enkelte lokale sted, og hvor man får bedst mulighed for at give også piger chancen for at få så meget selvtillid, at de også er i stand til at slå sig fri på samme måde, som jeg var på et tidspunkt i min ungdom.
Derfor kan vi ikke støtte forslaget, der konkret nævner kønsopdelt svømmetræning og tildækkede vinduer som begrundelse for at lave det her forslag, for jeg har tillid til, at dem, der vælger at gøre det på deres måde et sted i landet, er fuldstændig på det rene med, hvad det er for en kultur og tradition, som vi bygger vores mindretalsret på, så de er parate til at give en hånd til dem, der har brug for den hånd.
Det synes jeg vi skal være glade for.
Så vi støtter ikke B 13.
Trine Torp (SF), 2016-12-01:
Jamen vi har jo en sociallovgivning, som hedder, at hvis forældre eller andre voksne ikke drager ordentlig omsorg for deres børn, skal der underrettes om det – så skal der tages affære i forhold til det.
Så vi har en lovgivning, og jeg vil hele tiden og gerne diskutere med spørgeren, om den lovgivning er tilstrækkelig og god nok.
Men jeg mener bare ikke, at det her forslag løser det problem, man gerne vil løse.
Jeg mener ikke, at forbud er vejen.
Jeg mener, at det er helt afgørende, at de mennesker, som er omkring de unge kvinder, er opmærksomme på, om det, der foregår, er undertrykkende eller ikke er undertrykkende.
Karina Adsbøl (DF), 2016-12-01:
Ordføreren siger, at hun har tillid til dem, der vælger det, altså dem, der beslutter det.
Skal jeg så forstå det sådan, at ordføreren mener, det er helt fint, at vi har mørklagte svømmehaller i Danmark, netop af særhensyn?
Mener ordføreren også, at det, hvis nogle vælger det, er acceptabelt, at vi får bederum ind på gymnasier eller andre uddannelsesinstitutioner, altså fordi der er nogle, der synes, det er en god idé?
Hvor går grænsen for De Radikale i forhold til den her udvikling og alle de her særhensyn, der kommer ind – altså de misforståede særhensyn, som netop rammer piger helt ned til 5-årsalderen, som ikke må svømme med drenge, altså ikke må svømme, hvis der er drenge til stede?
Marianne Jelved (RV), 2016-12-01:
Jamen jeg synes slet ikke, at Folketinget skal blande sig i den slags ting.
Altså, vi blander os jo heller ikke i, hvilke folkeoplysningsforeninger der laves rundtomkring i landet.
Jeg har respekt for de lærere, de foreningsledere, de frivillige, der arbejder med børn og unge, og tror på, at de har den sunde fornuft med sig og agerer ansvarligt i forhold til den udfordring, som de står over for, og som de oplever.
For jeg tror på, at de er bygget op af den tradition og kultur, som jeg indledte med at nævne, under de fire begreber, som står malet ved montrerne i Vandrehallen.
Karina Adsbøl (DF), 2016-12-01:
Folketinget skal ikke blande sig, siger ordføreren.
Så mener Folketinget ikke, at der er nogen, der skal blande sig, hvis man som pige bliver udsat for social kontrol, for kollektiv social kontrol; så skal pædagogerne ikke reagere, lave en underretning eller andet, for det skal Folketinget ikke blande sig i – selv om vi har lavet lovgivning i forhold til børneområdet, om underretninger.
Men det skal vi bare ikke blande os i; det skal Folketinget holde sig uden for.
Eller hvordan skal jeg forstå ordføreren?
Marianne Jelved (RV), 2016-12-01:
Nej, jeg mener, at det skal pædagogerne, lærerne og de voksne, der er omkring de piger, som spørgeren henviser til, blande sig i.
Det har vi allerede lovgivning om.
Der skal indberetninger til, hvis der er nogen, der lider overlast på nogen som helst måde; hvis der er noget, som er til skade for barnet eller den unge.
Det har vi jo lovgivet om i fællesskab.
Det er jo ikke det, jeg anfægter her.
Jeg anfægter, at vi blander os i, hvordan foreningerne i et frit land som Danmark skal rette sig efter Folketingets definition af forskellige problemstillinger.
Det er vi imod i Radikale Venstre.
Trine Torp (SF), 2016-12-01:
I Danmark er vi så heldige, at ikke alle beslutninger skal træffes på Christiansborg.
Det betyder jo helt konkret, at borgerne kan være sikre på, at kommunerne har et selvstyre, som kan regulere lokale anliggender.
Det princip synes jeg er grundlæggende for vores demokratiske samfund, og det princip mener jeg at vi i tider som disse, hvor afstanden mellem politikere og borgere synes at blive større og større, bør gøre alt for at håndhæve på bedste vis.
Det beslutningsforslag, som vi behandler i dag, mener jeg har til formål at gøre det stik modsatte.
Med beslutningsforslaget ønsker man at tage noget af den lokale handlekraft væk fra kommunerne for i stedet at lade det være op til Folketinget at regulere, om det eksempelvis skal være muligt at lave kønsopdelt svømning i kommunerne.
Det mener jeg bare ikke er statens opgave.
Lokale byråd har i flere omgange behandlet lige netop kønsopdelt svømning, f.eks. i Aarhus Kommune, hvor et flertal har ønsket at afskaffe kønsopdelt svømning i specifikke svømmehaller, og i Københavns Kommune, hvor man ikke har ønsket at forhindre det.
Og det er fornuftigt, at det er op til de enkelte kommunale bystyrer at bestemme i sager som disse.
Vi kan alle sammen hver især have alle mulige meninger om kønsopdelt svømning.
Mit eget partis linje er, at man ikke skal tage særhensyn for enhver pris, men vi har samtidig den holdning, at man bør have tillid til, at kommunerne sammen med civilsamfundet, de faglige organisationer og de lokale foreninger er i stand til at løfte deres opgaver og vurdere, hvilke hensyn der skal tages derude.
Man bør have tillid til, at de kender til lokalområdet og ved, hvilke tiltag der vil virke for lige præcis de borgere, de omgiver sig med.
Og man bør have tillid til, at de altid gør, hvad de mener er bedst i den givne situation.
Den tillid ønsker jeg og SF stadig at vise lokalområderne.
Derudover bekymrer det mig også, at beslutningsforslaget i dets nuværende form – og det er jo rigtigt, at man altid kan tage et beslutningsforslag som et udgangspunkt – er meget, meget bredt formuleret nemlig som et forbud mod minoritetssærhensyn i offentlige institutioner.
Vi skal fortsætte med at have respekt for den lokale dømmekraft, de lokale foreninger og det kommunale selvstyre.
Tilliden er for mig og for SF den vigtigste årsag til, at vi ikke kan bakke op om det her beslutningsforslag.
Karina Adsbøl (DF), 2016-12-01:
Tak for det.
Synes ordføreren ikke, det sådan lidt er en undskyldning herindefra, at man, når man ikke vil lovgive om noget, så hiver det kommunale selvstyre op af hatten?
Selv om man godt kan se, at der er udfordringer på området, og selv om man godt kan se, at der er ligestillingsproblemer, så hiver man, hvis det bliver lidt for svært, bare lige det op af hatten, for så slipper man for at tage stilling, og så kan de gøre det ude i byrådene – selv om de har svært ved at tage stilling til, hvad der er op og ned.
Ordføreren var også selv til den lukkede høring i går, hvor vi netop hørte en pige fortælle sin livshistorie, om, hvordan det har været at vokse op med det – hvor ingen ser noget, ingen pædagoger ser noget, ingen lærere reagerer.
Men vi skal bare ikke gøre det, fordi der er kommunalt selvstyre, så hvis vi ser noget, skal vi ikke reagere på det herindefra – er det ordførerens syn på sagen?
Merete Riisager (LA), 2016-12-01:
Det er regeringens holdning, at det var en god idé at lave en trepartsaftale, som satte fokus på praktikområdet.
Man blev enige om de her værktøjer, og man har en forventning om, at de kan trække i den rigtige retning.
Vil det så være nok i forhold til at få gang i praktikområdet?
Det må vi jo løbende evaluere og holde øje med.
Men der er i hvert fald høje forventninger til, at det her vil trække i den rigtige retning.
Mattias Tesfaye (S), 2016-12-01:
Det er vi jo enige med regeringen i, og det er også derfor, at både ministeren og Socialdemokratiet kommer til at stemme for det her lovforslag.
Men årsagen til, at jeg synes, det er lidt interessant, er jo, at vi står med det ene ben inde i en privat overenskomstforhandling, hvor store dele af lærlingenes og elevernes løn bliver forhandlet.
Og netop de parter, regeringen har indgået den her aftale med, kommer til om få måneder at skulle sidde over for hinanden og diskutere, hvad lærlingelønningerne skal være.
Jeg tror, det ville være interessant for dem – og i øvrigt alle, der har en aktie i det danske arbejdsmarked – at vide, om den siddende undervisningsminister håber på, at de forhandlinger ender med, at lærlingelønningerne bliver sat ned, med henblik på at der bliver oprettet praktikpladser.
Merete Riisager (LA), 2016-12-01:
Løn er noget, der afgøres af arbejdsmarkedets parter, og det, vi diskuterer i dag, er den trepartsaftale, som er blevet indgået af den tidligere regering, og som denne regering jo bakker fuldstændig op om.
Forventningen er som sagt, at den her aftale i høj grad vil trække i den rigtige retning i forhold til at få skabt praktikpladser.
Det er det, der er forhåbningen og forventningen, og det er det, vi diskuterer i dag.
Jakob Sølvhøj (EL), 2016-12-01:
Her til formiddag tikkede der en nyhed ind på www.dr.dk, der fortæller om en ung mand fra Skanderborg, som siger, at han med det økonomiske niveau, der nu lægges for skoleydelsen, ikke ville have været i stand til at lade sig optage på en produktionsskole, men så ville have foretrukket at gå ned på kommunen og meddele, at han ønskede at få kontanthjælp, fordi han simpelt hen ville ikke kunne leve af det beløb, som man kunne få i skoleydelse.
Marlene Harpsøe (DF), 2016-12-01:
Så det er noget, som vi tager op med regeringen, hvilket jeg også nævnte i min ordførertale.
Pernille Bendixen (DF), 2016-12-01:
Tak for det.
Ordføreren siger, at vi med vores forslag lige præcis forsøger at ramme muslimske kvinder og piger.
Det er måske, fordi det lige præcis er dem, der er underlagt social kontrol.
Det er af blufærdighed, og der synes jeg bare at der er en væsentlig forskel.
Kan ordføreren anerkende det?
Jakob Sølvhøj (EL), 2016-12-01:
Man kan sige, at det er lidt sent at ville rejse det på nuværende tidspunkt, da der jo er indgået en aftale.
Men når der nu inden for de næste 14 dage til 3 uger kommer til at ligge en rapport fra det ekspertudvalg, som er sat i verden for at vurdere, hvad vi samlet set kan gøre i forhold til de forberedende tilbud, var det så ikke sådan, at Dansk Folkeparti ville overveje at sige, at det her må vi stille i bero, indtil der ligger en redegørelse fra ekspertudvalget, sådan at vi kan få en samlet debat om det, i stedet for at man først forringer skoleydelsen og så bagefter tager en diskussion om, hvordan man kan kompensere for den?
Er det ikke at være alt for sent ude?
Merete Riisager (LA), 2016-12-01:
Mange tak.
Og mange tak for de mange lykønskninger.
Det er jo en helt fantastisk privilegeret position at kunne stå her som minister i dag og tale om et område, som ligger mig så meget på sinde.
De er et fantastisk afsæt for unge mennesker i forhold til at få en praksisfaglig uddannelse og begive sig ud i livet med den.
Det giver i rigtig mange tilfælde nogle gode muligheder på arbejdsmarkedet og i livet i det hele taget.
Derudover vil det være rigtig godt og formålstjenligt, hvis de unge i højere grad vælger erhvervsuddannelser, hvor der er behov for flere faglærte, og som de har gode muligheder for at gennemføre.
De seneste år er der gennemført flere forskellige initiativer, der styrker elevernes faglighed og dermed sikrer grundlaget for flere faglærte og oprettelsen af flere praktikpladser.
Målsætningen fra erhvervsuddannelsesreformen er, at mindst 25 pct. skal vælge en erhvervsuddannelse direkte efter 9. eller 10. klasse i 2020, og at andelen skal op på 30 pct. i 2025.
Flere skal fuldføre en påbegyndt uddannelse.
Målsætningen er, at fuldførelsen skal stige fra 52 pct. i 2012 til mindst 60 pct. i 2020 og mindst 67 pct. i 2025.
Regeringen ønsker, at erhvervsuddannelserne igen bliver førstevalget for langt flere unge efter grundskolen, og derfor indgik den daværende regering i august i år en trepartsaftale om tilstrækkelig og kvalificeret arbejdskraft i hele Danmark og praktikpladser sammen med arbejdsmarkedets parter.
Lovforslaget udgør første del af udmøntningen af de praktikpladsrelevante elementer i trepartsaftalen.
Med lovforslaget justeres arbejdsgiverbidraget med henblik på at finansiere en forhøjet lønrefusion i 2017.
Samtidig indføres der midlertidige bonusordninger fra 2017 til arbejdsgivere, der tager elever under erhvervsuddannelse.
Den ene bonusordning er rettet mod arbejdsgivere, der tager elever ind fra de nye fordelsuddannelser, mens den anden bonusordning er rettet mod arbejdsgivere, der øger antallet af elever med uddannelsesaftale i virksomheden i forhold til årene 2014 og 2016.
Bonus i de to foreslåede ordninger opgøres og udbetales i 2018.
I sammenhæng hermed ændres for de nye fordelsuddannelser den eksisterende pligt, som elever under erhvervsuddannelserne har, hvorefter skolepraktik skal påbegyndes præcis en måned efter grundforløbets afslutning, til en mere fleksibel ordning.
Herefter vil elever på uddannelser, der på tidspunktet for grundforløbets afslutning er optaget på listen over fordelsuddannelser, kunne vente med at begynde på praktikcenteret indtil 3 måneder efter et afsluttet grundforløb.
Jeg takker for, at lovforslaget har fået en velvillig behandling her ved første behandling og ser frem til eventuelle spørgsmål under udvalgsbehandlingen.
Karsten Hønge (SF), 2016-12-01:
Det er godt, at trepartsforhandlingerne kan spille med til at lave nogle langtidsholdbare løsninger.
Det er også godt med ethvert initiativ, som skaffer flere praktikpladser.
Men ambitionsniveauet skuffer noget i den aftale.
Det kan være svært at beregne, hvor mange der står og mangler en praktikplads, men tallet placerer tallet sig vel et eller andet sted mellem 10.000 og 14.000.
Hvorfor har man så et ambitionsniveau, der placerer sig mellem 8.000 og 10.000?
Og hvorfor lader man ordningen indfase over så lang tid, som man skal bruge for at nå ambitionsniveauet?
Det giver efter SF's opfattelse ingen mening, for det er jo her og nu, at der er tusindvis af unge, der leder efter en praktikplads.
Vi har altså også noget blandede erfaringer med frivillige aftaler med arbejdsgiverne.
Forløbet omkring IGU-aftalerne taler jo et tydeligt sprog, sådan at vi i dag kan konstatere, at vi har opnået 81 aftaler.
Vi kunne altså godt tænke os noget mere håndfaste aftaler med nogle noget klarere konsekvenser for arbejdsgiverne.
Vi så også meget gerne, at man både i trepartsforhandlingerne, men jo da især gennem politiske aftaler får løftet kvaliteten i skolepraktik.
Vi ser skolepraktik som en permanent integreret del af erhvervsuddannelserne, men kvaliteten skal løftes, så skolepraktik bliver et attraktivt tilbud.
SF støtter det her forslag, men jeg vil, som jeg har gjort her på SF's vegne, hejse flaget for de huller, der ligger i det.
Marlene Harpsøe (DF), 2016-12-01:
Danmark har brug for, at flere tager en faglært uddannelse.
Jeg er selv så stolt af at være faglært, og vi har brug for endnu flere, der stiller sig op i den kø.
Det er utrolig vigtigt, at der er indgået en trepartsaftale mellem den tidligere V-regering og så arbejdsmarkedets organisationer.
Det er i mine øjne en god aftale, som netop fokuserer på at skabe de praktikpladser, som mangler, og lovforslaget her indeholder elementer fra trepartsaftalen om tilstrækkelig og kvalificeret arbejdskraft i hele Danmark og om praktikpladser.
Det er en aftale, som har det klare mål, at der skal skabes 8.000-10.000 flere praktikpladser, for det er altafgørende for at få flere faglærte, at der er praktikpladser.
Alt for længe har der været en usikkerhed i mange erhvervsuddannelser.
I Dansk Folkeparti har vi altså forholdt os kritisk til især arbejdsgivernes deltagelse i forhold til at skabe de her nødvendige praktikpladser, og derfor hilser vi det også velkommen, at man har rykket sig i den rigtige retning i forhold til den trepartsaftale, der er blevet indgået.
Noget af det, som vi i Dansk Folkeparti har ønsket og også meldt offentligt ud, er, at AUB-bidraget skulle justeres.
Det skulle sådan set ikke kunne betale sig for en virksomhed at sige nej tak til at tage elever ind, når man så samtidig godt kunne bruge arbejdskraften, altså nogen, som allerede var udlært.
Men vi er jo langt fra i mål endnu.
Der er lavet flere politiske aftaler, også her på Christiansborg, på det her område, og jeg har også selv været med til at indgå nogle af dem, altså om praktikpladser,
og det er klart, at vi i Dansk Folkeparti selvfølgelig hele tiden vil holde øje med, om man lever op til de målsætninger, som man har lagt for sig i trepartsaftalen.
Vi vil i hvert fald gøre, hvad vi kan, for at holde arbejdsgiverne i ørerne, så de vigtige praktikpladser også skabes.
I Dansk Folkeparti kan vi støtte lovforslaget.
Vi ved jo, der kommer nogle flere lovforslag på det her område.
Det her er noget, der gælder fra 2017, men vi kan altså se frem til at behandle nogle flere sager omkring trepartsaftalen, og det vil jeg også på Dansk Folkepartis vegne se frem til.