Louise Brown (LA), 2025-05-13:
Tak for det.
Liberal Alliance er helt enige i ambitionen om, at alle danskere, uanset hvor de bor, skal have adgang til en praktiserende læge.
Vi ved godt, at der er brug for handling, for det, som der er i dag, også set i lyset af den fremtid, der kommer, er ikke godt nok.
Det tror jeg egentlig vi alle er ret bevidste om.
Efter vores overbevisning er det her forslag ikke den rigtige løsning.
Det er en falsk tryghed pakket ind i central styring, ejerskabsloft og en offentlig markedsdominans, der klæder intentionen ud som en forandring, men som i virkeligheden nok skubber os væk fra et mere moderne og bæredygtigt sundhedsvæsen.
Med vores eget sundhedsudspil, »Alle skal med på A-holdet«, foreslår vi et sundhedsvæsen, der bygger på frihed, incitamenter og professionalisme.
Vi vil gøre det mere attraktivt at være praktiserende læge og ikke mere bøvlet.
Vi vil gøre det lettere at drive klinikker og ikke sværere.
Og vi tror altså ikke på, at central detailstyring fra et regionskontor eller et ministerium løser problemerne med lægedækning, tværtimod.
Med L 212 bliver det nu muligt for regionerne at springe konkurrence og markedet over og oprette egne regionsklinikker uden udbud.
Men i virkeligheden er det jo noget andet, hvilket vi også nåede at påpege i forhandlingerne, inden vi blev bedt om at gå og ikke komme igen.
Med det her forslag er der nu ingen pligt til at sende et ydernummer i udbud.
Nuvel.
Det betyder, at regionen ikke er forpligtet til først at tilbyde ydernummeret til en PLO-læge, men det betyder jo så også, at regionen bare kan åbne en klinik selv – med det samme.
Private aktører får altså ikke nødvendigvis besked, og der er ingen mekanisme, der sikrer, at de overhovedet kommer i betragtning.
Dansk Erhverv advarer os imod det her i deres høringssvar, og jeg citerer: »Dette ser vi i Dansk Erhverv som et meget alvorligt problem, da det giver regionerne mulighed for at kortslutte enhver form for konkurrence og kvalitetsudvikling med henblik på at tilgodese egne klinikker, uden at der er dokumentation for, at det kommer patienterne til gode.«
Citat slut.
Lovforslaget her begrænser også antallet af ydernumre, en læge må eje, fra seks til tre.
Det sker med henvisning til et ønske om at komme koncernerne til livs, men for mig at se er det altså en misforstået kamp.
Koncernerne og større sundhedsaktører er ikke problemet her; de er en del af løsningen.
De kan ofte tilbyde attraktive arbejdsmiljøer, fordi har administrativ støtte, professionel drift og kapital til at investere i bedre teknologi, og moderne faciliteter og opkvalificering af personalet.
For nyuddannede læger er det en enorm fordel at kunne blive en del af en veletableret enhed i stedet for selv at stå med ansvaret for personale, lønkørsel, rengøring og revision.
Desuden kan det som nyuddannet være vanskeligt at rejse kapital til også at investere i nyt og moderne udstyr, når man i forvejen har betalt høje summer for et ydernummer.
L 212 giver også regionsrådene ret til at fastsætte minimumspatienttal, altså hvor mange patienter en læge som minimum skal tage, før en klinik må lukke for tilgang.
Lægeforeningen, DSAM, PLO og en række kommuner advarer netop imod dette.
De peger i deres høringssvar på, at det risikerer at presse læger ud af faget, udhule behandlingskvaliteten og skabe utilfredshed hos både personale og patienter.
Det er ikke den slags forhold, der tiltrækker læger i yderområderne.
Tvang er ikke en rekrutteringsstrategi.
Hvis vi i virkeligheden vil sikre lægedækning i hele Danmark, skal vi turde at lade markedet spille med.
Vi skal gøre det attraktivt fagligt, økonomisk og organisatorisk at være læge og drive klinik i hele landet.
Det kræver professionelle rammer, fri konkurrence, mulighed for vækst og respekt for de aktører, der faktisk vil investere og bidrage.
Det er systemet, der har svigtet markedet, men faktisk allermest patienterne.
Liberal Alliance kan ikke støtte et forslag, der centraliserer kapacitetsstyring, indfører tvang imod læger, lægger loft over vækst og investering og favoriserer offentlige aktører frem for private uden at dokumentere, at det også skaber bedre resultater.
Vi foreslår i stedet et system, hvor frihed, konkurrence og professionalisme belønnes – et sundhedsvæsen, hvor man tør tage højde for, at borgere er forskellige, og hvor lægen ikke er systemets funktionær, men borgernes primære sundhedspartner.
Vi skal gøre det nemmere at gøre det godt.