Inger Støjberg (V), 2018-05-17:
Med beslutningsforslaget her ønsker Dansk Folkeparti, at regeringen inden udgangen af 2018 pålægges at fremsætte et lovforlag, der skærper straffen for udlændinge, der er udvist af Danmark, og som overtræder indrejseforbuddet.
Efter forslaget skal overtrædelse af et indrejseforbud straffes med minimum 1 års fængsel.
Formålet med beslutningsforslaget er at imødegå, at kriminelle udlændinge overtræder deres indrejseforbud.
Det er hensigten, at en markant strafskærpelse skal virke afskrækkende, samtidig med at straffen skal gøres lang nok til, at det vil være muligt at overføre de pågældende til afsoning i deres hjemlande.
Jeg vil gerne starte med at takke for, at vi med det her forslag får lejlighed til at drøfte et vigtigt emne her i Folketingssalen, og jeg vil gøre det helt klart, at jeg nøjagtig ligesom forslagsstillerne selvfølgelig finder det fuldkommen uacceptabelt, at personer, der er udvist af Danmark, med et indrejseforbud vender tilbage til Danmark, så længe deres indrejseforbud gælder.
Det kan vi i sagens natur ikke være uenige om, og det flugter jo også fint med et forslag, som Venstre selv stemte for i 2014.
Jeg har ikke desto mindre så alligevel nogle bemærkninger til det, der ligger her i dag.
Normalt straffes man i førstegangstilfælde med ubetinget frihedsstraf fra 10 dage og op til 2 måneder, mens der i andengangstilfælde som udgangspunkt straffes med en ubetinget frihedsstraf på mellem 2 og 4 måneder, og i tredjegangstilfælde straffes der med en ubetinget frihedsstraf på mere end 4 måneder.
Strafniveauet har betydning for muligheden for at overføre den dømte til afsoning i sit hjemland.
Efter både EU-reglerne og også Europarådets konvention om overførsel skal der normalt være 6 måneder tilbage af straffen, når der rejses en sag om overførsel til et hjemland.
Hvis beslutningsforslaget vedtages, vil en overtrædelse af et indrejseforbud i alle tilfælde som minimum skulle give fængsel i 1 år.
Det vil i nogle tilfælde give en bedre mulighed for at overføre den dømte til afsoning i sit hjemland, men det betyder dog ikke, at vi vil kunne overføre alle de dømte til afsoning i deres hjemland.
For det første er det vanskeligt og tidskrævende at overføre til afsoning i hjemlandet, da hjemlandets sagsbehandlingstid inklusive retslige procedurer kan variere fra nogle få måneder til i nogle tilfælde flere år.
For det andet vil en strafskærpelse i praksis alene have betydning for muligheden for at overføre personer til afsoning i europæiske lande.
Omkring 40 pct. af de dømte er imidlertid tredjelandsstatsborgere, og det betyder alt andet lige, at en væsentlig andel af de udlændinge, der dømmes for overtrædelse af deres indrejseforbud, fortsat vil skulle afsone deres fulde straf i danske fængsler.
For det tredje vil selv en straf på 1 års fængsel efter omstændighederne være for kort tid til, at udlændinge kan overføres til deres hjemlande.
Det kan f.eks. være i tilfælde, hvis den pågældende er varetægtsfængslet i en periode, før der afsiges dom, eller hvis den pågældende er varetægtsfængslet i forbindelse med en eventuel anke af sagen.
Det skyldes, at der selvsagt først kan ske overførsel efter en endelig dom, og at det i den forbindelse er afgørende, hvor lang en straf den pågældende skal afsone, efter den endelige dom er afsagt.
Den tid, den pågældende har siddet varetægtsfængslet, vil skulle fratrækkes den tid, vedkommende skal afsone i forbindelse med den endelige dom.
Det betyder så, at den samlede straf på 1 år vil kunne vise sig at være for kort tid til at sikre, at der kan ske en overførsel til hjemlandet, simpelt hen fordi der ikke udestår nok af straffen til, at den pågældende kan overføres.
Vi må derfor forvente, at forslaget vil have en begrænset effekt på antallet af kriminelle udlændinge, der vil kunne overføres til afsoning i deres hjemlande.
Mange af de dømte vil altså i stedet skulle afsone lange fængselsstraffe i danske fængsler, og det vil kræve markant flere fængselspladser.
Hvis der tages udgangspunkt i, at pladsbehovet løses igennem etablering af nye pladser i tilknytning til eksisterende lukkede fængsler, forventes forslaget at medføre en merudgift på i størrelsesordenen 90 mio. kr. i den første fase, og det er så faldende til ca. 75 mio. kr. årligt over en 20-årig periode, og den årlige udgift er altså ganske betydelig.
Jeg er åben over for at drøfte strafniveauet i de her sager, og jeg er altid indstillet på at drøfte, hvordan vi bedst løser problemet med udlændinge, der overtræder deres indrejseforbud.
Men som ansvarlig regering er vi også nødt til at holde os for øje, at der er foreslået en strafskærpelse, som vil medføre nogle meget, meget væsentlige økonomiske meromkostninger, og jeg må så samtidig konstatere, at der jo ikke er anvist penge til det her.
Vi bliver selvsagt nødt til at prioritere vores indsats mod kriminelle udlændinge og sikre, at vi bruger de ressourcer, vi nu engang har, på den mest hensigtsmæssige måde, og mit fokus er lige nu at gennemføre de initiativer, som regeringen allerede er blevet enig med Dansk Folkeparti om i forbindelse med finanslovsaftalen for 2018.
Folketinget har bl.a. jo netop vedtaget et lovforslag om skærpede regler for udvisning af kriminelle udlændinge, og det er jeg selvfølgelig glad for, og det betyder, at vi fremover vil have bedre muligheder for at få udvist kriminelle udlændinge af Danmark.
Det er jo netop udsendelsesindsatsen, der er vigtig her, for i bund og grund handler det om, at de kriminelle udlændinge jo slet ikke skal være her i Danmark, de skal ud, og det skal de så hurtigt og effektivt som overhovedet muligt.
Og der er jeg glad for at kunne sige, at vi jo er rigtig godt i gang, når det handler om EU-borgere, der overtræder deres indrejseforbud, for når myndighederne pågriber en EU-borger, der har indrejseforbud her i landet, er udgangspunktet nemlig i dag, at den pågældende frihedsberøves og efter afsoning af den idømte straf bliver sendt direkte hjem.
Derudover har vi selvfølgelig også fokus på udsendelse af tredjelandsstatsborgere, og regeringen har derfor også styrket myndighederne på udsendelsesområdet, og i mit eget ministerium har vi oprettet et særligt udsendelseskontor, der er blevet udpeget en udsendelsesambassadør og blevet ansat en udsendelsesrådgiver, og så er der udstationeret udlændingeattacheer i henholdsvis Kenya og Afghanistan.
Det er samtidig centralt for regeringen, at indsatsen på udsendelsesområdet samtænkes med Danmarks støtte til hjemlandene.
Regeringen har derfor etableret en særlig bevilling under udviklingsbistanden, som kan bruges til at støtte de hjemlande, der samarbejder om udsendelse, og regeringen overvejer med andre ord hele tiden, hvordan vi kan optimere vores udsendelsesindsats, herunder også hvordan vi bedst bruger bl.a. vores udviklings- og også handelspolitik.
Så for at opsummere vil jeg sige, at jeg til fulde deler forslagsstillernes holdning til, at kriminelle udlændinge ikke har noget at gøre i Danmark, og når man er udvist af Danmark og har et indrejseforbud, skal man selvfølgelig ikke bare rejse ind i landet igen, uden at det har nogle konsekvenser.
Jeg vil derfor også gerne kvittere for det her forslag og for, at vi i dag får mulighed for at drøfte et af de emner, der er, synes jeg, helt centrale, også når det handler om udlændingepolitik.
Regeringen er ikke afvisende over for princippet, når det handler om at drøfte eventuelle strafskærpelser, men som i alle andre spørgsmål er vi i regeringen også optaget af, at udgifterne står mål med effekten, og jeg er altså ikke helt overbevist om, at vi lige præcis med det her forslag har ramt hundrede procent plet, men som jeg så også har redegjort for, er der så også det ved det her forslag, at det ikke er finansieret, og det er selvfølgelig en væsentlig forudsætning også.
Så regeringen kan ikke støtte forslaget, som det ligger her, men jeg mener vitterlig, at det er en meget, meget vigtig debat.