Sofie Lippert (SF), 2024-05-08:
Tak for ordet.
Det er ikke nogen hemmelighed, hvor SF står i det her, og derfor kunne jeg jo egentlig have holdt en ultrakort tale, men det har jeg valgt at lade være med og i stedet prøvet at proppe syv pointer ind på 5 minutter.
Der lægges op til at skære i su'en, så studerende fremover kun kan få su til normeret tid og maksimalt i 4 år og 10 måneder.
Man kunne kalde det en to i en-forringelse.
Aftalepartierne sælger det som ret og rimeligt.
Det skulle sågar nærmest styrke den sociale retfærdighed, og der tales meget om privilegerede universitetsstuderende.
Desværre ser jeg det som falsk markedsføring af en skæv politik.
For det første synes jeg, at det er fuldstændig vildt at skære i støtten til og fleksibiliteten for unge i en tid med massiv trivsels- og stresskrise, hvor der er flere rapporter om unges pressede økonomi og stigende boligpriser, og hvor unge er pligtopfyldende og kommer hurtigere igennem deres studie end nogen sinde før.
Det forstår jeg simpelt hen ikke, og jeg forstår da slet ikke, at man gør det, samtidig med at man giver skattelettelser for 10 mia. kr.
For det andet slog man sig op på, at reformen netop var retfærdig, fordi man ville geninvestere det direkte provenu under overskriften: børn, unge og uddannelse.
Men »direkte« viste sig at være nøgleordet her, for mens det direkte provenu er 380 mio. kr., er det samlede provenu på 1,6 mia. kr., og det er således under en fjerdedel af provenuet, man vil geninvestere i området.
Resten går til regeringens 2030-plan, der som bekendt bl.a. indeholder skattelettelser i milliardklassen.
For det tredje bruges det ekstra su-år især af studieskiftere.
Dem er der mange af på professionsuddannelserne på velfærdsområdet.
Hele 35 pct. af de lærerstuderende, 28 pct. af de pædagogstuderende og 21 pct. af sygeplejerskerne har tidligere gået på en anden uddannelse, inden de fandt den rette hylde.
Dette lovforslag gør det sværere for studerende at ændre frafald til omvalg, og man risikerer at forværre rekrutteringskrisen i velfærdssamfundet.
For det fjerde køber jeg ikke præmissen om, at reformen skulle være socialt retfærdig, fordi der går meget su til ressourcestærke universitetsstuderende.
Det er rigtigt, at ser man på absolutte tal, er der flest unge fra ressourcestærke hjem, der bruger det ekstra su-år på kandidatuddannelser, men det er, fordi de er i overtal på kandidatuddannelserne, og det forhold ændrer sig i hvert fald ikke, ved at man forringer su'en, tværtimod.
På kandidatuddannelserne er unge, hvis forældre har en lav indkomst eller er ufaglærte, blandt de hyppigste brugere af det sjette su-år.
En større andel af unge fra hjem med lav indkomst bruger således det ekstra su-år på kandidaten.
Man risikerer derfor at forringe den sociale mobilitet.
For det femte vil det i meget høj grad også ramme studerende med funktionsnedsættelser, f.eks. ordblindhed, autisme eller adhd.
Det er de studerende, der modtager SPS og har brug for fleksibilitet.
Studerende med funktionsnedsættelser bruger i gennemsnit længere end normeret tid på at komme igennem studiet, ligesom de også er i større risiko for frafald.
For det sjette vil jeg gerne anholde idéen om, at det er uproblematisk at skære i su'en, fordi de studerende kommer til at tjene mange penge senere.
Sidst jeg tjekkede, kunne man hverken betale i Netto eller til sin udlejer med hypotetiske fremtidspenge, og der er desuden stor forskel på, hvad de studerende kommer til at tjene, når de er færdige.
En børnehavepædagog, en bibliotekar og en børsmægler tjener som bekendt ikke det samme.
Jeg begriber ikke, at man vælger at implementere den her reform med tilbagevirkende kraft, så den påvirker nuværende studerende.
Hvis man påbegynder en kandidatuddannelse ved sommeroptaget i 2025 eller senere, men man inden da har brugt længere tid end normeret tid på sin bachelor, fordi man af den ene eller den anden grund er blevet forsinket, eller fordi man har skiftet studie, vil man ikke have su nok til hele sin kandidat.
Det vil sige, at nuværende bachelorstuderende, som er blevet forsinket eller har skiftet studie i den tro, at de stadig ville have su nok til hele deres kandidat, ikke kommer til at have det.
Uagtet hvad man mener om de seks andre pointer, må vi da kunne blive enige om, at reformen ikke skal have konsekvenser for valg, der er truffet, før den træder i kraft, før den overhovedet var aftalt, og før regeringsgrundlaget af december 2022, hvor planerne om reformen for første gang blev nævnt, forelå.
Det er retssikkerhedsmæssigt dybt problematisk.
SF kan ikke støtte lovforslaget.