Jacob Jensen (V), 2019-02-05:
Jeg var lige ved at blive nervøs, da Dansk Folkepartis ordfører startede med at sige, at staten er bedst til at eje virksomheder og drive dem, men det blev sagt med et glimt i øjet.
Tak til Enhedslisten for at have fremsat forslaget og for, at vi endnu en gang har en god, lang dag i folkestyrets tjeneste, også på det her felt.
Der er jo allerede af de tidligere ordførere redegjort for, hvad forslaget indeholder, så det skal jeg selvfølgelig spare både tilhørere her i salen og andre lyttere for, ud over at sige, at set fra vores side er forslaget sådan set overflødigt i den forstand, at det, man efterspørger af forbrugerbeskyttelse og forsyningssikkerhed, sådan set i forvejen allerede er sikret, da eldistributionsvirksomheder netop er underlagt en økonomisk regulering.
Og det vil enhver fremtidig ejer af Radius også være.
Enhedslisten mener så, at det er meget afgørende at sælge Radius til et forbrugerejet selskab, for ellers, må man forstå, vil priserne for de københavnske elkunder blive hævet helt urimeligt.
Men hvis man sådan ser ud over de andre forbrugerejede eldistributionsvirksomheder, der er i Danmark i dag, så forsøger de i lige så høj grad at få den størst mulige indtjening, selvfølgelig inden for den gældende regulering, og det ville jo også gælde for Radius; det er der ikke noget der taler imod.
Tværtimod taler det jo netop for, at et eventuelt salg af Radius til et ikkeforbrugerejet selskab eller en ikkeforbrugerejet virksomhed ikke skulle betyde højere priser for de berørte kunder, så det er ikke en præmis, som jeg kan genkende, hvis jeg kigger på historien.
I forhold til det, der også bliver talt om, med den nationale sikkerhed ved kritisk infrastruktur ved jeg ikke, om Enhedslisten sådan oprigtigt tror, at regeringen bare vil sælge ud af kritisk infrastruktur til hvem som helst.
Det kunne næsten lyde sådan.
Men det er nok trods alt at gå for vidt, for for det første er og var alle hensyn i forhold til den nationale sikkerhed håndteret i den nu aflyste salgsproces.
Og for det andet offentliggjorde regeringen som bekendt allerede før jul, at man ville etablere et lovgrundlag – og det har finansministeren også allerede tidligere været inde på – i forhold til indgreb over for udenlandske investeringer i Danmark, netop af hensyn til den nationale sikkerhed og den offentlige orden, som det hedder.
Så heller ikke her var der noget at komme efter.
Med beslutningsforslaget, som nu er fremsat, er der efter vores vurdering også en lang række, kan man sige, urealistiske kriterier for, hvem der kan være en mulig køber af Radius, og et salg under de betingelser ville i øvrigt med overvejende sandsynlighed være i strid med gældende EU-lovgivning på området.
Og samtidig ville beslutningsforslaget, som det ligger her, hvis det blev gennemført, betyde, at staten og dermed de danske skatteydere ikke ville få den bedst mulige pris.
Og der er vi altså i Venstre også optaget af, at når vi sælger statens ejendomme de gange, hvor det er relevant, så gør vi det også med respekt for skatteborgernes penge, som der også er tale om her.
Så bare for at opsummere: Det er jo sådan, at forbrugerbeskyttelsen og forsyningssikkerheden allerede er gældende inden for den nuværende sektorregulering.
Den nationale sikkerhed var og er et tungtvejende kriterie i den nu aflyste salgsproces, og derudover er regeringen som sagt i gang med at undersøge muligheden for at lave et lovgrundlag, som netop skal sikre, at udenlandske investorer ikke udgør en trussel for Danmarks nationale sikkerhed.
Jeg tror ikke, der kan være stor uenighed om, at det er vigtigt.
Så alt i alt mener jeg, som jeg startede med at sige, at det er et unødvendigt beslutningsforslag, som vi selvfølgelig ikke kan støtte, og jeg vil i øvrigt også i den sammenhæng tilføje, at vi ikke er så bange for det, som man taler om som det her store stygge uhyre, nemlig udenlandske kapitalfonde eller andet.
Vi synes, det vigtigste er, at der netop er en regulering af tingene, og så er ejerskabet i den forstand altså mindre væsentligt.
Vi er selvfølgelig også rundet af andelstanken og er derfor heller ikke, kan man sige, kede af, hvis det skulle blive et såkaldt andelsselskab eller det, der ligner et forbrugerejet selskab.
Men man må også have respekt for de regler, der gælder på området, og man kan ikke bare håndplukke en enkelt, fordi man synes, at det lige præcis er den rigtige.
Der må vi have respekt for også de andre hensyn, der er, og i øvrigt regler på EU-plan, som bl.a. danske pensionskasser og andre virksomheder nyder godt af, og hvor man kan gå ud og investere i andre udenlandske selskaber og dermed tjene penge med et fornuftigt afkast hjem til danske pensionskunder og til danske skatteydere.
Så på den måde kan man sige, at pilen jo peger begge veje, og det er også med den bemærkning, jeg kan sige, at vi ikke kan støtte det, der ligger her.