Torsten Schack Pedersen (V), 2018-01-23:
Tak for det.
Jeg tror, vi alle sammen er optaget af, at der ikke er danskere, der optager forbrugslån, som de ikke kan tilbagebetale, havner i RKI eller på anden måde kommer i økonomisk uføre.
Det var også en af årsagerne til, at den daværende Venstreregering i 2016 tog initiativ til at indføre en betænkningsperiode for kortfristede forbrugslån på minimum 48 timer.
Forslaget trådte i kraft den 1. januar 2017 og har siden da fungeret som en regel, der skal forhindre forbrugerne i at tage et kviklån uden at tænke sig grundigt om; det var altså et initiativ, der blev taget, for at nedbringe antallet af forbrugere, som kommer i problemer, fordi de agerer hurtigt og måske knap så velovervejet.
Dertil – og det er der ikke rigtig nogen der har været inde på i debatten hidtil – har Forbrugerombudsmanden aftalt retningslinjer for kreditvurdering med branchen, jeg tror, det var i maj måned sidste år, netop med henblik på at sikre, at der ligger en mere reel vurdering af den enkelte låntagers kreditværdighed bag et lån.
Forslaget konkret om at lægge et loft over de årlige omkostninger i procent indeholder en række problemer, som er blevet nævnt.
Det er et stort indgreb i et frit marked med fri prisfastsættelse, for der er som også tidligere nævnt altid en risiko for, at det, når man lægger et loft over priserne – i det her tilfælde renterne og gebyrerne – reelt kan svække konkurrencen, og det kan føre til, at det bliver et de facto-niveau, der kommer til at være, og at man sætter konkurrencen ud af spil, og det er så egentlig det, der er formålet med forslaget, men det kan sådan set også svække den enkelte forbruger, og det er måske ikke særlig hensigtsmæssigt.
Det har nemlig også den konsekvens, at det kan betyde, at der er visse personer, som reelt bliver udelukket fra at låne penge på det her marked, idet prisen på lånet ikke nødvendigvis kan afspejle sig i den risiko, som ellers på normal vis ville blive lagt til grund i forhold til den økonomiske situation, personen måtte være i, og hvis ikke man kan få dækket sin risiko, undlader man jo at yde et lån.
Og så er der jo en risiko for, at man, hvis ikke man kan optage lån på et relativt velreguleret marked, går ud på et meget lidt reguleret marked, et noget mere gråt marked, og jeg tror bestemt ikke, der er nogen, der har interesse i, at vi tager politiske initiativer herinde, som lokker folk ud i at låne penge meget mere uhensigtsmæssige steder.
Se, vi synes fra Venstres side, at betænkningstiden på 48 timer, som vi indførte, var ganske fornuftig, og man kan jo egentlig sige, at det har virket med usvigelig præcision, for de lån eksisterer stort set ikke, og det er måske egentlig det, der er værd at skrive sig bag øret her, altså at når vi har lavet en type regulering, er der nogle, der tænker, hvordan man så kan agere på det marked uden at være omfattet af den regulering.
Der må vi så politisk gøre op med os selv, om det var vores intention, at man i stedet for at tage et kortvarigt lån, hvor der var 48 timers betænkningstid, så skulle have mulighed for at få en hurtig kassekredit, som ikke var omfattet af reglerne.
Nej, det var ikke vores intention.
Det var vores politiske ønske at sikre, at folk havde tid til at tænke sig om, undersøge markedet, finde ud af, om det nu var den mest hensigtsmæssige måde, man lånte pengene på, og dermed skulle der være en reel betænkningstid på 48 timer.
Så på den baggrund og med en lang række yderligere argumenter, som tiden ikke tillader at komme ind på, støtter vi fra Venstres side ikke beslutningsforslaget.