Karin Nødgaard (DF), 2017-01-27:
Jeg vælger at dele min tale op i to dele i dag.
Da loven om straksskilsmisser blev vedtaget i 2013, stemte Dansk Folkeparti imod.
Dengang som nu mener vi, at der bør være en separationsperiode på 6 måneder.
Jeg vil gerne slå fast, inden debatten sådan for alvor går i gang, at det her forslag ikke drejer sig om de tilfælde, hvor der er tale om særlige forhold, som også beskrives i ægteskabsloven §§ 32-36, hvor der f.eks. nævnes noget om utroskab, vold, seksuelle overgreb, bigami og børnebortførelser.
Det drejer sig om, at vi mener, at en separationsperiode på 6 måneder eller en betænkningstid, som man også kunne kalde det, er det rette.
Det er det, fordi der statistisk set er bevis for, at flere par fortryder skilsmissen.
I 2014 fortrød hvert ottende par, at de havde søgt skilsmisse.
Nogle nåede at trække ansøgningen tilbage, inden den blev behandlet, og nogle nåede det ikke og blev dermed skilt.
For Dansk Folkeparti er det meget vigtigt at slå fast, at et ægteskab er noget ganske særligt.
Det er det, når det bliver indgået, men det er det også, når man ønsker at træde ud af det.
For os er ægteskabet en institution i vores samfund – en institution, der helt naturligt har ændret sig gennem tiderne.
Tidligere blev ægteskaber ofte også indgået af mere praktiske årsager.
Der eksisterede ikke altid den ligeværdighed, som vi kender til i dag, mellem ægtefællerne, og ægteskabet blev tidligere i langt højere grad indgået på andre vilkår.
Der var ofte en økonomisk afhængighed, som man jo heller ikke på samme måde ser i dag.
Endvidere var det også en tid, hvor kvinder ofte ikke var på arbejdsmarkedet, men var hjemmegående og så stod for børn og husholdning.
Det kan være meget forskelligartede overvejelser – praktiske, følelsesmæssige, økonomiske osv.
I den periode er der nok ikke ret mange overvejelser om, at det måske ikke holder.
Det kan man så diskutere om er godt eller skidt, for det kan faktisk være meget oplagt at drøfte det scenarie, mens kærligheden er intakt.
Det er dog ikke det, vi skal drøfte i dag, men noget, vi kommer til inden alt for længe, som vi også lige var inde på før, for det har vi jo kunnet se i regeringens lovprogram.
Når udtrykket i medgang og modgang bruges, er det nok ikke helt tilfældigt, for uanset hvor meget man elsker hinanden, og hvor meget man ønsker at dele livet med hinanden, er der også dage og perioder med modgang, hvor det er lidt mere trist og surt.
Men i og med at ægteskabet netop er en institution, som rummer det hele, er det værd at værne om og passe på, ikke mindst hvis der er børn i forholdet.
Ægteskabet er fundamentet for familien, også selv om livet i dag leves meget uden for hjemmets fire vægge: Man er på arbejdspladsen, man er i skole, man er i institution.
Men hjemmet skal gerne være det stabile i et barns opvækst.
Når man indgår ægteskab, afgiver man et løfte, som er meget betydende ikke bare for ens eget, men også for ens nærmestes liv.
Derfor skal der også være meget tungtvejende grunde til, at man vil bryde det løfte.
Man skal ikke blive i et ægteskab for enhver pris, man skal ikke slides op, men det er nok ganske sundt, at man overvejer det meget nøje, hvis man vil skilles, idet det på flere måder kan være med til, at man ikke fortryder beslutningen, og at man, såfremt der er børn, kan forsvare den handling.
For børn er det oftest det mest ideelle, at forældrene finder ud af det sammen og man forbliver sammen som en enhed, som en familie.
Skilsmissetallene er meget høje i Danmark, og jeg siger ikke, at der ikke er gjort mange overvejelser, før man har besluttet sig for at blive skilt, men tallene for, hvor mange der fortryder, kan indikere, at det vil være godt med en periode, hvor man tænker sig godt om og vurderer konsekvenserne, og hvad den egentlige årsag til bruddet er.
Og om det er den samme årsag, man når frem til efter nogle måneder, er jo ikke sikkert.
For uanset hvad tilværelsen byder, er det jo ikke altid lutter lagkage og grønne skove, som man siger, det er også hårdt slid og pligter.
Det samme gør sig egentlig gældende for ægteskabet.
Det er trist.
Derfor vil Dansk Folkeparti meget gerne have genindført den her betænkningstid, medmindre der selvfølgelig foreligger en skilsmissegrund efter ægteskabslovens bestemmelser herom.
Så nu ser vi frem til de øvrige ordføreres kommentarer, og så har vi nogle afsluttende bemærkninger til sidst.
Ja, den stiger, og så er der også nogle, der fortryder, og så er deres sag nået at blive behandlet, og så er det faktisk for sent, og så brokker de sig over, at der er for kort behandlingstid osv. Så det er sådan lidt den omvendte verden.
Men når ordføreren nu er inde på, at vi skal have det med ind i det her, så synes jeg ikke, at ordføreren er helt præcis nok, i forhold til hvordan man måske kunne skære kagen lidt anderledes.
For jeg synes jo, det er så vigtigt, at vi har fokus på de her børn, der ofte også bliver involveret i det her.
Det er også godt, at vi, når vi laver nogle ting, lige reflekterer over det.