Christian Juhl (EL), 2017-05-19:
Der var engang en regering, der gerne ville skære ned på udviklingsbistanden, da de ikke syntes, at der var meget ved at støtte verdens fattigste, og som tænkte på, hvordan man kunne gøre det.
Ja, man kunne jo overbudgettere udgifterne til flygtninge, være lidt mere kreative og tage nogle flere udgifter med, for så skubber man jo langsomt nogle udgifter.
Det er rigtigt, at man kan være stædig henne i december og sige, at det vil man ikke være med til, selv om alle kan se, at der er overbudgetteret.
Det er bekvemt så at smide 800 mio. kr. over i kassen, for så kan man jo gavne sine egne vælgere og vende ryggen til de store problemer, der er ude i verden.
Så kan man sende integrationsministeren ud at sige: Vi prøver at stoppe alt, hvad der er af muligheder for at få flygtninge ind i landet, ved at lukke grænserne og stramme reglerne.
Og så kan vi prøve at være så kreative, at OECD bare kan sige til, hvis de er utilfredse med vores kreativitet.
Der er mange måder at fjerne udviklingsbistand fra dem, der virkelig har brug for den, på, altså der, hvor det virkelig gavner; der, hvor man reelt forebygger krige, kriser, sult, sygdom osv. Vi har aldrig brugt så meget af udviklingsbistanden i Danmark, som vi gør i øjeblikket.
Dansk udviklingsbistand er ikke på det højeste niveau, som Venstres ordfører usandt fortalte.
Dansk udviklingsbistand har aldrig været så lav siden 1983
0,7 pct. af BNI – så lavt har det ikke været siden 1983.
Jeg kan desværre godt huske 1983, fordi min stamtavle ser ud, som den gør.
Og det er jo ganske, ganske urimeligt, at vi er i den situation.
Det er en politisk diskussion – det er jeg fuldstændig enig i – men det her indskrænkes til at være en teknisk diskussion, og det er det efter min bedste overbevisning ikke.
Nu får vi så at vide, at finansministeren vil lave en ny model – presset af både protesterne og af virkeligheden.
Han kan jo godt se, at han ikke kan stå på mål for mere kritik af, at han bevidst overbudgetterer flygtningeudgifterne, så derfor er han nødt til at gøre noget, og der er sandsynligvis også en smule at hente i det.
Jeg glæder mig til at høre lidt nærmere om de fine planer.
Selvfølgelig kan man forudse sådan nogle ting.
Selvfølgelig kan man lade være med at være dumstædig, som man var i december 2016.
Og selvfølgelig kan han finde en model, som er bedre.
Jeg synes, det er dejligt, at protester og en vedvarende indsats fra oppositionens side gør, at ministeren så kan finde ud af at finde en anden model.
Hvis det medfører, at vi kommer tættere på, at der bliver flere penge til verdens fattigste, er det fint, og så kalder vi det en teknisk model.
Men der ligger jo alle de mange andre kreative modeller til at undgå at være med til at give noget til verdens fattigste.
Dem skal vi også have diskuteret, dem skal vi ikke glemme at diskutere i dag.
En anden minister, udviklingsministeren, sagde her i april måned i år, at det går fuldstændig efter planen, og at dansk udviklingsbistand landede på det laveste niveau siden 1983, men at bistanden skal endnu længere ned.
Jeg er ikke i tvivl om, at man skal være vågen og sove med støvlerne på, hvis man er i opposition til den her regering og ønsker en mere ordentlig og mere anstændig udviklingsbistand.
Alle midler vil blive brugt – de tekniske, de administrative, de kreative – på alle mulige andre områder, og desværre har regeringen også bundet stort set alle partier i Folketinget op på en strategi, som går præcis den samme vej, nemlig væk fra verdens allerfattigste til erhvervslivet og flygtningeudgifter i Danmark.
Det er trist, at det er sådan, og jeg appellerer til, at vi alene af den her grund snart får en ny regering – for det efter min mening mest skammelige af den politik, der bliver ført af den nuværende regering, er det, der vedrører udviklingsbistanden og udviklingspolitikken.