Lotte Rod (RV), 2017-03-31:
Tak for det.
Da christianitterne smed pusherne ud, var det mit indtryk, at stort set alle politikere herinde havde meget travlt med at fejre det, men der var ret få politikere, som ville svare på, hvor hashhandelen så skulle foregå.
Jeg tror, de fleste havde det som mig og tænkte: Det skal ikke være hjemme på min legeplads eller på mit fortov.
Og så skylder man jo et svar på, hvor det så skal ske henne.
I Radikale Venstre synes vi, at det bedste svar er at give staten muligheden.
På den ene side kan man jo synes, at det er dejligt at høre i dag, at alle partier går så meget op i at bekæmpe unges misbrug.
Men hvor er svarene?
For vi gør det jo ikke godt nok i dag.
For nylig hørte jeg på en konference fra Trine Ry fra Københavns Kommune, at mellem 16.000 og 17.000 unge mellem 15 og 25 år dagligt eller næsten dagligt ryger hash.
Hvad med de sidste 10.000?
Skylder vi ikke dem et bedre svar end i dag, eller skal vi bare blive ved med at lukke øjnene for dem?
Misbrugerne kommer ikke til at misbruge mindre på grund af et forbud.
På den anden side er det i dag banderne, de kriminelle, der sidder på markedet.
En ting i det er jo pengene, som vi også har diskuteret i dag.
Det var da bedre, at de blev lagt hos staten end hos de kriminelle.
Det har også andre konsekvenser.
Det, at det er kriminelt, gør, at hashsalget er skubbet under jorden, og kan føre til, at unge skjuler deres misbrug og dermed ikke bliver hjulpet.
Det, at det er kriminelt, betyder også for nogle unge, at de ender med at få pletter på deres straffeattest.
Det kan være det, der er med til at gøre, at de bliver holdt uden for arbejdsmarkedet.
Hvis man omvendt gik ind og lod staten overtage salget, havde vi jo mulighed for at gøre noget mere, ved at vi så kunne være med til at regulere, hvad det skal koste, hvor det skal sælges, hvad koncentrationen af de aktive stoffer skal være, og hvad aldersgrænsen skal være, for at man må købe det, så det ikke som i dag er alle, der kan få fat i det.
Man vil også kunne gøre det, at man i stedet for bare at straffe misbrugerne rent faktisk ville kunne hjælpe dem.
Vi ville jo kunne stille krav til, hvem der står i butikkerne, hvilken uddannelse har de, hvad for en værktøjskasse kan de hjælpe de unge med.
Eller lad os inspirere af Portugal, hvor man i stedet for at give folk bøder giver dem rådgivning og dermed hjælp ud af misbruget. For nylig havde vi en konference herinde på Christiansborg om det her emne, hvor misbrugsekspert Henrik Rindom fortalte, at de unge med psykosociale problemer, som han møder, som ryger cannabis, har et misbrug, gør det: fordi cannabis gør dem ligeglade med dagligdags problemer, får dem til at falde til ro, får tankemylderet til at forsvinde, så de kan sove.
Allerværst fortæller de unge: Når rusen gør os rolige, kan de voksne bedre lide os.
Det er altså lige til at få ondt i maven af.
Derfor vil jeg sige til hr. Flemming Møller Mortensen, at når vi før har diskuteret det her med, om forbuddet virker som et argument, vil jeg sige, at det gør det åbenlyst ikke for de her unge.
Når jeg har fremsat det her forslag sammen med hr. Morten Østergaard, var det i håb om ikke kun at gentage den debat, vi haft hundrede gange, skulle jeg til at sige, men med et ønske om, at vi sammen kan blive klogere.
Jeg er som sundhedsordfører og undervisningsordfører først og fremmest drevet af det, der virker.
Og det håbede jeg sådan set på at alle partier i Folketinget ville være med til at blive klogere på.
Jeg medtager i hvert fald meget gerne de forslag, der er kommet i dag fra Enhedslisten om at kigge på produktionen og fra SF om at få beregnet, hvad man faktisk ville kunne spare af politiets ressourcer, hvis vi gjorde her på en anden måde.
Jeg synes, det er oplagt, at vi tager det med under udvalgsbehandlingen.