Mikkel Bjørn (DF), 2023-06-01:
Tak for det, og tak til ministeren.
Ministeren nævner, at vi skal lytte til de faglige eksperter, og det synes jeg sådan set er et fint udgangspunkt.
Jeg synes ikke, det er et ultimativt udgangspunkt.
Man skal ikke ultimativt lytte til de faglige eksperter; det betyder ikke, at man sådan skal slå hjernen fra og så bare i blinde lytte til enhver melding, der måtte komme fra faglige eksperter.
Man skal også nogle gange være kritisk.
Det har vi set adskillige gange igennem historien har været nødvendigt.
Pigerne på Sprogø er jo et godt eksempel.
Der er thalidomidskandalen, for den sags skyld.
Og der er flere eksempler, og den her idé om, at vi lever i sådan en ny tid, en ny historie, hvor det, at der bliver lavet fejl også af eksperter, ikke er noget, der kan forekomme, synes jeg er en kende naiv tilgang til det her spørgsmål.
Og en af eksperterne på det her område er jo bl.a. Mette Ewers Haahr, der er børnepsykiater og overlæge på Sexologisk Klinik, og som udtaler, at en af årsagerne til, at der er sket en udvikling i behandlingen – først en eksplosion, men siden hen også et, hvad skal man sige, fald i antallet af børn, der bliver behandlet med de her dybt, dybt farlige hormoner – er, at der er mangel på evidens for behandlingens effekt.
Som jeg lige gjorde ministeren opmærksom på – jeg ved ikke, om hun nåede at høre det, for jeg blev skåret lidt af – står jeg her med en artikel fra Jyllands-Posten fra ikke mere end for 2 måneder siden om en dreng, som er blevet henvist til behandling med kønshormoner, og som udtaler, fordi han aldrig nåede at få dem: Havde jeg sagt ja til de stophormoner, havde det ødelagt rigtig meget i mit liv.
Jeg er glad for, at jeg ikke tog dem.
Det er altså en dreng, der, hvis han ikke selv var kommet til den konklusion, at det nok alligevel ikke var hensigtsmæssigt at få de her hormoner, havde fået dem med de konsekvenser, som der er af den her behandling, til følge, som bl.a. er, at man bliver steril resten af livet, at ens kønsorganer ikke udvikler sig normalt, og at der er større risiko for kræft, for knogleskørhed og meget andet.
Derfor er det alene på den baggrund da dybt, dybt uansvarligt at fortsætte den praksis, som vi har i øjeblikket, særlig set i lyset af at man er i gang med en revision af vejledningen på det her område.
Man kunne i mellemtiden indføre et moratorium for den her form for behandling og så sørge for, at der ikke er flere børn, der potentielt bliver fejlbehandlet i den periode, hvor vi venter på at finde ud af, om der reelt er en effekt af den form for behandling.
Da vi startede med at debattere det her emne, var ministeren blankt afvisende over for, at vi skulle indføre et moratorium, også for den kirurgiske behandling, og nu, på baggrund af de debatter, vi har haft her i salen og til samråd, åbner man pludselig op for, at nu skal den her behandling ikke længere være en mulighed.
Så medmindre ministeren bare af – hvad skal man sige – magtpolitiske årsager giver efter, må det jo være, fordi hun enten er blevet overtalt af gode argumenter, eller fordi der er faglige eksperter, der rent faktisk har understreget over for ministeren, at det selvfølgelig er dybt uhensigtsmæssigt at fortsætte den her form for behandling uden nogen lægefaglig evidens.
Så jeg håber selvfølgelig, at vi kan slutte den her debat af med, at ministeren tilkendegiver – og jeg synes, det ville være det eneste ansvarlige i det her spørgsmål – at mens vi venter på en revision af den her vejledning og et bedre datagrundlag i forhold til behandlingen af de her børn og unge, der risikerer at blive skadet resten af livet på baggrund af den behandling, vi som stat udfører på dem, indfører vi selvfølgelig et moratorium for den her form for behandling.
For der er tale om børn.
Der er tale om børn, der ikke kan give et informeret samtykke til en behandling, der risikerer at skade deres krop, kønsdele og seksuelle nydelse resten af deres liv.
Vi ved, at langt hovedparten af børnene naturligt vokser fra det her i løbet af deres pubertet, og derfor er det eneste ansvarlige selvfølgelig kun at sørge for, at den her behandling ikke fortsætter, mens vi venter på et bedre datagrundlag.
Jeg tror, det var det om det her, og så vil jeg læse en vedtagelsestekst fra Dansk Folkeparti, Liberal Alliance og Danmarksdemokraterne op, der lyder sådan: Forslag til vedtagelse
»I lyset af, at der mangler viden både om behandlingernes effekt og sikkerhed, pålægger Folketinget regeringen at iværksætte de nødvendige foranstaltninger, der skal sikre forbud mod brugen af stophormoner og krydshormoner til børn under 18 år med kønsdysfori.«
Tak for ordet.