runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Eva Kjer Hansen (V), 2017-02-24:
Altså: Hvor er det at det specifikt skal være?
Hvilke sektorer er det?
Er det os, der skal have modet?
Hvad er det for nogle regler, hvad er det for nogle krav, der skal fjernes?
Altså, hvad ligger der i det der »fingrene væk«?
Jeg spørger simpelt hen, fordi jeg gerne vil vide det.
Så hvad er det for nogle krav, vi skal have fjernet nu, hvor vi skal holde fingrene væk?
Sophie Løhde (V), 2017-02-24:
Jeg tror egentlig ikke, at vi er så uenige, men i Folketingssalen skal det jo helst nogle gange virke, som om vi er uenige, fordi vi kommer fra forskellige partier.
Altså, de eksempler skal vi jo have på bordet.
Det er også derfor, at jeg meget klart siger, at jeg vil have en meget inddragende tilgang til hele det her arbejde.
Skal vi for alvor gøre noget ved afbureaukratiseringen i den offentlige sektor og sikre en regelforenkling, vel vidende at det er hamrende svært, skal vi have en bred tilgang, og vi har brug for, at alle bidrager.
Kirsten Normann Andersen (SF), 2017-02-24:
Der er rigtig stor forskel på den afrapportering af kvalitet, som man kan læse sig til, og den, man oplever.
Den borger, som møder en medarbejder, der bryder reglerne lidt eller udviser lidt civil ulydighed, går jo ofte hjem og tænker: Det var søreme lige en medarbejder efter mit hoved.
Hvorimod den medarbejder, der henviser til, at det er sådan, reglerne er, ofte bliver betragtet som ærgerlig, men samtidig gør medarbejderen det jo for at beskytte sig selv.
Jeg kunne godt tænke mig, at det var de eksempler, vi i virkeligheden fik på bordet, altså at medarbejderne fik lov til at berette om, hvad det var for nogle konkrete ting, man havde problemer med i dagligdagen, som giver de her udfordringer.
Og det forudsætter jo, at vi bliver nødt til at skulle spørge: Hvad er det så, I oplever?
Sophie Løhde (V), 2017-02-24:
Fra regeringens side foreslår vi ikke på nogen måde, at vi skal tænke top down, som der blev sagt, altså oppefra og ned.
Tværtimod vil vi jo gerne invitere til, at vi får en tilgang til det her arbejde, hvor vi inddrager frontmedarbejderne i den offentlige sektor og dermed inviterer kommuner, regioner til at bidrage.
Det er noget af det, jeg måske synes mangler en lille smule i forhold til beslutningsforslaget her, nemlig at vi sikrer sammenhængen imellem det bidrag, vi har behov for at få fra kommuner og regioner, der jo altså forvalter størstedelen af alle de penge, vi hvert år bruger på offentlig velfærd, i kombination med, at vi skal have en mere helhedsorienteret tilgang til afbureaukratisering i den offentlige sektor og ikke kun fokuserer på enkeltforslag.
Ikke at det ikke også er givtigt og vigtigt, det er bl.a. derfor, at vi fra regeringens side foreslår en udfordringsret i den offentlige sektor, men hvis vi virkelig for alvor skal rykke noget, så er det ikke nok kun at se på enkelttiltag, så kræver det, at vi ser samlet på sektorområder, og at vi også ser på den dynamik, der er på tværs af sektorer i den offentlige sektor.
Kirsten Normann Andersen (SF), 2017-02-24:
Tak for indledningen og også tak for i det mindste at tage godt imod ideen.
Jeg er fuldstændig enig med ministeren i, at det her er et supersvært område, og at rigtig mange har gjort forsøget.
Men derfor vil jeg også pege på, at det her forslag netop handler om i stedet for at tænke top down så prøve at spørge ude i verden først, hvordan det er, at tingene hænger sammen.
Og i forlængelse af Socialdemokratiets spørgsmål i forhold til udbud og udlicitering har vi jo netop nogle gange det problem, at når vi koncentrerer os om opgaverne sådan isoleret set, så bliver det rigtig svært at drage sammenligninger i forhold til andre områder.
Så hvordan bærer vi os egentlig ad med at få nogle af de der påvirkninger, som der er i dagligdagen, og så samtidig få det hele samlet og se på, hvad det så er, der skal gøres anderledes?
Josephine Fock (ALT), 2017-02-24:
Tak for det svar.
Så vil jeg spørge ind til samspillet med Ledelseskommissionen, for i min og i Alternativets optik hænger hele det her afbureaukratiseringsspørgsmål også sammen med, hvordan man leder i den offentlige sektor, hvordan man leder tillidsfuldt, sådan at man uddelegerer til medarbejderne, sådan at medarbejderne i virkeligheden får tid til og mulighed for at arbejde med det, de er uddannet til, og som kommer borgerne til gavn, og ikke nødvendigvis så meget den bureaukratiske del.
Så det handler også om ledelse.
Hvordan ser ministeren samspillet med den Ledelseskommission, regeringen også foreslår?
Sophie Løhde (V), 2017-02-24:
Mange tak for gode og konstruktive bemærkninger.
Jeg vil have en meget inddragende tilgang til det her arbejde, ikke bare i forhold til Folketingets partier, men også for alle de medarbejdere, som er dem, der hver dag står over for og møder bureaukratiet i den offentlige sektor ude i kommunerne, regionerne, statslige institutioner m.v.
Jeg er helt enig i, at vi skal have en samlet indsats, som sørger for at koordinere, insisterer på, at vi sådan set leverer nogle resultater på nogle konkrete områder, men det er hamrende nødvendigt, at der også er en forankring ude i hvert enkelt ministerium, for medarbejderne kan jo finde på nok så mange gode forslag til afbureaukratisering i den offentlige sektor, men hvis der ikke bagefter er et ministerium og et Folketing, som vil levere på det, som bliver efterspurgt, så er vi lige vidt.
Josephine Fock (ALT), 2017-02-24:
Tak til ministeren.
Jeg synes, det er rigtig dejligt, at regeringen tager det her alvorligt, og jeg er også helt enig i det, som ministeren siger, nemlig at der jo er rigtig mange regeringer, der har forsøgt det, men det er et super kompliceret område, og det er rigtig svært, så jeg synes, det er rigtig dejligt, at der endnu en gang kommer fokus på det, og jeg er også rigtig glad for at høre, at ministeren selvfølgelig tager det alvorligt, og Alternativet vil rigtig gerne deltage i en debat om det og prøve at komme tættere på, hvad så de konkrete løsningsforslag, der skal til, er.
Som jeg forstod ministeren, sagde ministeren, at hun mener, at regelforenklingen skal forankres i de enkelte ministerier, for så kommer der ejerskab osv. til det.
Jeg synes jo også, det er vigtigt, at der er en samlet indsats, altså i virkeligheden helt fra statsministeren, for jeg tror, der skal andre boller på suppen den her gang, hvis vi overhovedet skal rykke på det her område.
Så mit ene spørgsmål går på, hvordan ministeren forholder sig til det, og det andet spørgsmål går på, om ministeren ud over at involvere partierne, som jeg synes er rigtig fedt, har tænkt sig at involvere f.eks. arbejdsmarkedets parter, for det er jo medarbejderne ude i f.eks. kommunen, der sidder med fingrene nede i dejen og ved, præcis hvor skoen trykker.
Sophie Løhde (V), 2017-02-24:
Jeg har ikke læst i regeringsgrundlaget, at regeringen vil tvinge kommunerne til det ene eller det andet.
Men det kommer selvfølgelig an på, med hvilke øjne man læser regeringsgrundlaget eller forsøger at udlægge noget.
Det, vi klart indikerer og siger tydeligt fra regeringens side, er, at vi ønsker at sætte fokus på det, som vi allesammen gør, når det handler om at passe på vores egne penge, nemlig at spørge til prisen og til kvaliteten.
Den naturlighed, som den tidligere regerings egen Produktivitetskommission i øvrigt jo i den grad også satte en tyk streg under, er der behov for at vi bliver bedre til at fremme mere systematisk i den offentlige sektor.
Det sikrer, at der også er flere penge til kernevelfærden.
For så vidt angår spørgsmålet om bureaukrati, er den her regerings klare ambition, at vi ønsker mindre, ikke mere bureaukrati.
Det er også det, vi gerne vil bedømmes på i sidste ende.
Og som sagt håber jeg også på, at Socialdemokratiet på et tidspunkt vil fortælle, hvad det er for nogle konkrete forslag, som man ligger inde med og forhåbentlig også vil dele med Folketingets partier.
Kirsten Normann Andersen (SF), 2017-02-24:
Tak for det.
Den socialdemokratiske borgmester i Aarhus lavede for nogle år siden en øvelse, hvor man i forbindelse med en sparerunde sagde: Nu lader vi borgerne komme med nogle forslag.
Inden for nogle bestemte kategorier kunne man stille forslag, bl.a. inden for bureaukrati.
Nogle af de forslag, der kom fra borgere og fra medarbejdere i den forbindelse, tror jeg simpelt hen ikke på at man som forvaltning selv havde fået øje på.
Det var bl.a. sådan noget som indkøbsordninger, der i virkeligheden ville have endt med at være både dyrere og mere bureaukratiske.
Hvordan bærer vi os ad med at få den her information, hvis ikke vi nedsætter nogle udvalg, hvor borgere, medarbejdere og ledere kan komme til orde?
Magnus Heunicke (S), 2017-02-24:
Det er en god pointe, og det var også derfor, at jeg sagde, at det helt klart kan svare sig.
Vi har jo haft succes med det i det private erhvervsliv – det er faktisk præcis det, vi har – hvor der er kommet virksomhedsejere og medarbejdere, fagforeninger og interesseorganisationer og har sagt: Den her regel giver altså ikke meget mening; den giver faktisk kun problemer; eller den giver måske 10 pct. mening, men 90 pct. problemer, og så var det måske en idé at gøre det bedre for alle parter ved at droppe den.
Det har sådan set været en succes, som blev indført af den tidligere regering.
Det har været en succes, og det, jeg læser i den del af SF's forslag, er, at det er det, man vil prøve at køre videre med og prøve at udbrede til den offentlige sektor.
Jeg mente virkelig, hvad jeg sagde.
Det tror jeg er et positivt skridt, og jeg tror, det kan være ét element.
Det kan ikke stå alene, og vi er, som ministeren sagde, også nødt til at se hele den offentlige sektors opgave som en helhed.
Og så er min erfaring bare den, at det er svært at finde konkrete områder, hvor man kan sige: Hvorfor gør I dog det?
Altså, det er jo ikke idioter, der har udviklet den offentlige sektor – hverken her i Folketinget eller ude i kommunerne eller i den offentlige sektor på institutionerne.
Men nogle gange er det bare knopskudt for meget, og der skal vi altså have viljen og modet til at gå den anden vej.
Jeg tror såmænd, at sådan et udvalg kan være helt glimrende, men det kan bare ikke stå alene.
Trine Bramsen (S), 2017-02-24:
Samtlige eksperter, der beskæftiger sig med indbrud, peger på, at forebyggelse er den allerbedste vej til at sikre, at folk ikke får besøg af ubudne gæster.
Jeg hører kun om straf i ordførertalen, og det er jo også noget, som vi meget gerne diskuterer, men jeg hører ikke et eneste ord om forebyggelse.
Optager det ikke Det Konservative Folkeparti, hvad alle eksperter peger på er den bedste løsning?
Henrik Dahl (LA), 2017-02-24:
Jeg formoder, at ordføreren er bekendt med Rockwoolfondens nylige, meget grundige undersøgelse af USA og Danmark, hvoraf det fremgår, at den danske SU tilsyneladende ikke har nogen som helst virkning i retning af at bryde den sociale mobilitet, hvis man sammenligner med USA.
Hvad er ordførerens kommentar til det?
Christine Antorini (S), 2017-02-24:
Der er ikke noget principielt problem i, at børn bliver det samme som deres forældre, men det skal også være sådan, at børn får perspektivet til at se, at de kan gå andre veje, og at de måske opdager – og det er jo en af de ting, som skolen også har som formål – at de har nogle potentialer, evner og talenter, som de måske ikke havde opdaget eller var blevet bakket op i hjemmefra.
En af skolens vigtige opgaver er netop at give det brede perspektiv og udfolde alle de potentialer, børn har for at blive så dygtige som muligt.
Henrik Dahl (LA), 2017-02-24:
Hvis vi forudsætter, at forældrene har et hæderligt erhverv,
hvad er så det helt principielle problem ved, at børn bliver det samme som deres forældre?
Søren Pind (V), 2017-02-24:
Muligheden for at tage en videregående uddannelse har stor betydning for den sociale mobilitet i Danmark.
En videregående uddannelse giver den enkelte større frihed og bedre mulighed for at skabe et godt liv.
Alle skal have mulighed for at udfolde deres talent – også uanset baggrund – for det har vi som fællesskab, som land stor nytte af.
Derfor lægger regeringen ubetinget vægt på, at vi har fri og lige adgang til videregående uddannelse i Danmark.
Det understøtter vi med skattefinansierede videregående uddannelser og uddannelsesstøtte til alle studerende.
Selv om unge i Danmark har gode muligheder for at tage en videregående uddannelse, ser vi alligevel uhensigtsmæssige mønstre.
Vi må insistere på, at alle børn og unge skal have de basale færdigheder, der er afgørende for deres senere muligheder i livet.
Underviserne skal kunne forvente, at alle studerende besidder de faglige forudsætninger, der skal til, for at påbegynde en videregående uddannelse, og at alle studerende kan arbejde selvstændigt og disciplineret med stoffet.
Høje krav skal naturligvis suppleres med åbenhed over for forskellige studerende og et fokus på at hjælpe nye studerende godt i gang.
Institutionerne kan f.eks. anvende alternative optagelsesformer som forskellige tests og samtaler.
Det har de gode og virkelig spændende erfaringer med på Syddansk Universitet.
De videregående uddannelsesinstitutioner skal understøtte, at de unge får en god start på studielivet, bliver en god del af et godt studiemiljø, f.eks. igennem kurser i studieteknik, læsegrupper og mentorforløb, og det gælder jo altså også for studerende fra uddannelsesfremmede hjem.
Det er også mit klare indtryk, at de videregående uddannelsesinstitutioner arbejder målrettet med indslusning og fastholdelse af studerende.
Indslusnings- og fastholdelsesaktiviteter kan målrettes, det vil ofte være sund fornuft.
Omvendt er det altså ikke sund fornuft at lade særlige indsatser tilsidesætte det faglige.
Kundskabstilegnelsen skal være det primære på de højere videregående uddannelser.
Kun med uddannelser af høj kvalitet kan vi udfordre alle studerende til at udfolde deres talent, og det skal ske på meritokratisk vis.
Magnus Heunicke (S), 2017-02-24:
Kunne man måske få et svar på det spørgsmål, jeg stillede, nemlig:
Er der en sammenhæng mellem det, at man fra regeringens side tvinger nogle kommuner til at gennemføre nogle flere udbud, og antallet af procesmål og omfanget af kontrol og bureaukrati, udbudsmateriale, opgavebeskrivelser og alt det, som vi jo ved – det har forskerne dokumenteret – ligger i det, hvis man skal tvinge kommunerne til at skrue op for udbuddet af kernevelfærd?
Er det ministerens opfattelse, at der er en sammenhæng her – som forskerne siger – eller er det noget, som ikke har belæg i virkeligheden?
Christine Antorini (S), 2017-02-24:
Tak for muligheden for at komme med en kort begrundelse for, at vi i rød blok har valgt at rejse en forespørgselsdebat på baggrund af et åbent og nysgerrigt spørgsmål om, hvad undervisningsministeren og uddannelses- og forskningsministeren ønsker at gøre for at øge den sociale mobilitet igennem uddannelse.
Når vi har valgt at stille en fælles forespørgsel, er det, fordi netop det at øge den sociale mobilitet har været en grundlæggende værdi, som vi egentlig har haft en opfattelse af at der relativt bredt på tværs af blokkene har været et ønske om at fastholde som en del af det, som det danske velfærdssamfund kunne løfte – og her har uddannelse spillet en nøglerolle.
Det er derfor, vi gerne vil have diskussionen på tværs lige fra grundskolen over ungdomsuddannelserne og til de videregående uddannelser, da tingene netop hænger sammen, i forhold til hvordan vi indretter uddannelserne, så de bedst muligt kan imødekomme børn og unge med den baggrund, disse måtte have, og det gælder dermed også de undervisningsformer, undervisningsmiljøer m.v., vi ved gør en forskel med hensyn til at give dem lige muligheder i livet.
Men vi er også bekymrede over, at Liberal Alliance nu sidder på undervisningsministerposten, for det har jo været velkendt, at Liberal Alliance ikke har været særlig optaget af at bruge, hvis man skal sige det på den måde, staten og dermed også de forskellige uddannelsesveje, uanset om det har været folkeskolen i kommunerne eller de selvejende ungdomsuddannelser eller de videregående uddannelser, til, at de aktivt skulle spille en rolle med hensyn til at være med til at bryde den negative sociale arv.
Derfor vil vi med denne forespørgselsdebat gerne tage en mere principiel drøftelse af, hvad der er fundamentet i det danske velfærdssamfund og det, der faktisk gør, at vi har utrolig gode muligheder for at hjælpe børn og unge, så de får ens livchancer, hvis vi også tænker på, hvordan vi indretter vores uddannelser.
Henrik Dahl (LA), 2017-02-24:
Men derfor glæder det mig selvfølgelig utrolig meget og meget oprigtigt, at SF fremsætter et beslutningsforslag om afbureaukratisering.
Som fru Eva Kjer Hansen også var inde på i sin ordførertale, er det på høje tid, at Folketinget erkender sit meget store medansvar for bureaukratiseringen i stedet for at skyde skylden på regeringen, centraladministrationen, lokale embedsmænd og den berygtede organisation Djøf, som jeg selv er medlem af.
Men fordi jeg er afbureaukratiseringsordfører, har jeg også arbejdet meget længe med emnet, og jeg har nogle faglige bemærkninger til forslaget.
Hvis beslutningsforslaget slet og ret lød sådan her: Folketinget pålægger regeringen inden udgangen af folketingsåret 2016-17 at gennemføre en systematisk indsats for at nedbringe antallet af regler og administrative byrder i den offentlige sektor, og der så ikke stod mere i det – det var sidste punktum – så ville jeg på den ene side mene, at vi som parlament simpelt hen bare skulle sætte i gang, men på den anden side ville jeg også mene, at der var sat i gang, fordi den første sætning i beslutningsforslaget jo ikke har en substans, der væsentligt adskiller sig fra, hvad der er ministeren for offentlig innovations opdrag. Det, der bevirker, at det efter min opfattelse er en mindre god idé at støtte beslutningsforslaget i den bogstavelige form, der ligger her, er punkt 1 og 2. Om lige præcis et forenklingsforum er den rigtige metode til at undersøge, hvordan man kommer af med bureaukrati, synes jeg f.eks. er en ting, man skal undersøge nærmere.
Sådan et mere systematisk arbejde med, hvordan overflødigt bureaukrati egentlig opstår – for vi skal ikke glemme, at der også er meget fornuftigt bureaukrati; det er jo fornuftigt bureaukrati, der udløser retssikkerhed, som hr. Jens Henrik Thulesen Dahl jo også var inde på – er jeg heller ikke sikker på sådan rent fagligt at en nedsættelse af udvalg på den måde, der er skitseret, er vejen frem for.
Så vil jeg for god ordens skyld sige, at punkt 3, nemlig fastlæggelse af kvantitative målsætninger for reduktion af administrative byrder, er en god målsætning, som jeg faktisk tror vil fungere i praksis og vil være god, fordi man så ville kunne holde hinanden op på noget.
Men det korte af det lange er, at det her er et virkelig godt forslag, hvis ånd og hvis første sætning vi kan bakke op om.
Det kunne blive et rigtig fint første skridt i retning af, at Folketinget anerkendte sit ansvar for bureaukrati, som det ved gud har, og det kunne også blive et rigtig godt udgangspunkt for, at Folketinget fik et forstærket samarbejde med ministeren for offentlig innovation.
Tak for det.
Eva Kjer Hansen (V), 2017-02-24:
Når forslagsstillerne siger, at der er behov for at få en systematisk indsats for at nedbringe antallet af regler og administrative byrder i den offentlige sektor, så kan jeg kun erklære mig helt enig deri.
Der er netop brug for en systematisk indsats og for, at vi får snakket med hinanden om, hvordan det er, at vi allerbedst griber det an.
Og jeg hilser det velkommen, at flere og flere er enige i, at vi bliver nødt til at se på omfanget af regler, og at vi bliver nødt til at se på, hvordan vi kan mindske bureaukratiet.
Men i det her beslutningsforslag er der jo så anvist tre metoder: et forenklingsforum som en pendant til Virksomhedsforum; at der skal nedsættes et antal udvalg med alle mulige andre repræsentanter end politikere; og at der skal være nogle kvantitative målsætninger.
Noget af det kan såmænd være udmærket, men spørgsmålet er, om det er de rigtige redskaber, og om vi får skovlen godt nok under problemstillingerne med de her foreslåede midler.
Jeg synes, vi har behov for meget bedre at få afdækket
f.eks.: Hvor er det, reglerne kommer fra?
Hvor er det, bureaukratiet opstår?
Jeg synes også, vi har brug for, som ministeren var inde på, at tænke mere helhedsorienteret i forhold til den samlede offentlige sektor, altså kommune, region og stat.
Og især synes jeg det er problematisk med det fravær, der er, af politikernes ansvar i forhold til netop en systematisk indsats for at nedbringe antallet af regler og administrative byrder i den offentlige sektor.
Det er jo tit og ofte os, der laver reglerne.
Det er tit og ofte os, der er årsag til, at bureaukratiet opstår derude.
Inden den her debat gik i gang, overhørte jeg forespørgselsdebatten om, hvad vi kunne gøre for at mindske antallet af indbrud i Danmark, og der var jo ingen ende på, hvad vores gode kollegaer, ordførerne på det område, havde af forslag til nye regler, vi kunne indføre.
Så det allervigtigste, synes jeg, i vores videre snak med hinanden om det her beslutningsforslag og i det hele taget i indsatsen for at nedbringe omfanget af regler og bureaukrati er at finde ud af, hvordan vi selv tager ansvaret på os, og hvordan Folketinget kan gå foran i den her indsats frem for bare at overlade det til de andre derude og sige: Så må de finde ud af det.
Jeg er meget glad for, at ministeren lagde vægt på, at regeringen bliver inddraget, og at vi ser på den enkelte ministers ansvar på de forskellige ressortområder.
Det tror jeg er helt afgørende i forhold til at opnå konkrete resultater på området.
Så jeg ser frem til drøftelser med hinanden og med regeringen om, hvordan vi bedst kan opfylde den her gode intention, der er i beslutningsforslaget.
Og bare lige for at understrege det: Det her handler jo både om arbejdsglæden for medarbejderne og rummet til deres faglige kunnen; det handler om servicen over for borgeren, der har brug for hjælp på en eller anden måde; og så handler det om skatteborgernes penge, hvordan vi anvender ressourcerne optimalt.
Så der er rigtig mange interesser i forhold til at få nedbrudt noget af det bureaukrati, der er derude, men vi bliver nødt til at diskutere dybere med hinanden, hvordan vi bedst griber det an.
Magnus Heunicke (S), 2017-02-24:
Ja, formentlig.
Det er jo lidt barokt, at den største trussel, du kan komme med i Danmark, er at sige: Okay, så vil vi arbejde efter reglerne.
Så siger alle folk: Hold nu op, alt går galt, hvis man begynder at arbejde efter reglerne – er du rigtig klog, det kan vi slet ikke.
Det bør jo mane lidt til eftertanke.
Det kan måske være, at de regler, der er lavet – også herindefra – er forkerte og for omsiggribende og omfattende.
Det skal ikke være sådan, at man skal gå på kompromis med alle mulige regler for at få hverdagen og opgaverne til at hænge sammen.
Kirsten Normann Andersen (SF), 2017-02-24:
Det er bare en kommentar, for det er jo aldrig nogen skade til at undre sig.
Jeg tror også, at der vil blive stillet rigtig mange spørgsmål, der ikke findes et umiddelbart svar på, men jeg tror også, at man måske kunne komme det der spadestik dybere, hvis man turde sætte sig ned og analysere nogle af de her kommentarer, som jeg tror man ville få.
Lisbeth Bech Poulsen (SF), 2017-02-24:
Hvis man for borgernes skyld både kunne sikre, at de ikke skulle igennem den forfærdelige oplevelse, et indbrud er, men også ville sige, at vi faktisk stiller krav om det, fordi vi også bruger samfundets ressourcer på at opklare det her, på at prøve at undersøge det nærmere, så synes vi faktisk det er en lille pris at betale for, at vi som samfund og som individer kan undgå så massivt et overgreb, som det er at have indbrud i eget hjem.