Theresa Scavenius (UFG), 2024-05-30:
Jamen mit spørgsmål handler om, hvad vi gør på den akutte bane.
Jeg er helt med på, at vi skal undersøge, hvad vi gør efter amternes nedlæggelse og ved relationen mellem stat og kommune.
Der er masser af spændende ting at kigge på der.
Men hvad gør vi på den akutte bane?
Jeg ved jo, at vi deler bekymringen.
Enhedslisten kalder jo til samråd og er meget bekymret, hver gang der kommer en ny sag.
Kunne vi ikke tage noget politisk ansvar og sige: Hvordan undgår vi, at der kommer en ny sag i morgen?
Det her er én mulighed.
Hvis ordføreren ikke støtter det, kan ordføreren så ikke sige, hvordan Enhedslisten og ordføreren så vil svare på de bekymringer, der er?
Jeg vil sige tak for den diskussion, vi har haft, og alle jeres kommentarer.
Jeg synes, at det har været enormt interessant, at det mest har handlet om den kop kaffe, som ministeren vil give jer på et tidspunkt; jeg synes, det er enormt interessant, at det er derovre, at de relevante diskussioner skal være.
Herudover har vi ikke kraften til at sige, at det er det her, vi ønsker.
Det havde jeg virkelig håbet.
Det handler jo om, at hvis vi kigger på historikken og de sager, der har været, så har vi en berettiget bekymring for, at regeringen ikke løfter opgaven i tilstrækkelig grad.
Men jeg vil faktisk også nævne det, som jeg allerede har nævnt tidligere, og det handler om det her med, hvad der er den politiske linje i regeringen.
Hvis man kigger i regeringsgrundlaget, står der jo, at det på det her område handler om at have et bedre samarbejde mellem myndighederne og erhvervslivet, og det arbejde – nu citerer jeg – »skal indebære, at myndigheders kontrol og tilsyn med virksomheder i højere grad målrettes de virksomheder, hvor risikoen for omgåelse af reglerne og snyd vurderes størst.
Virksomheder, der efterlever reglerne, skal i langt mindre grad udsættes for kontrol og have vejledende kontrol.
Målet er en samlet lettelse af byrderne på erhvervslivet«.
Det vil sige, at hvis vi har problemer i dag, hvis vi synes, der er nok sager med Cheminova, Nordic Waste og alle de her andre sager, så har regeringen altså tænkt sig fremadrettet at føre en politik, som gør, at vi har endnu mindre kontrol med de forskellige typer af forurenende virksomheder, vi har.
Det er det, der på moderne dansk nu hedder: risikobaseret kontrol.
Det betyder, at man kun undersøger dem, hvor der er risiko, og hvor mistanken er størst.
Hvorfra ved vi, hvor vi skal have en mistanke?
Derfor er det jo netop, at man har brug for nogle generelle tilsyn og kontroller, der sikrer, at vi ved, hvor det er, der er de største problemer.
Jeg frygter, at vi i forhold til den nuværende sløsede kontrol og det nuværende tilsyn vil få noget, der er endnu værre.
Vi har lige set det i forhold til DR's dokumentar om Cheminova, hvor man netop ser, hvordan Miljøministeriet og Miljøstyrelsen arbejder tæt med virksomhederne i deres favør.
Det vil sige, at den politiske linje, som jeg ser det, er tydeligvis, at man altså favoriserer virksomhederne i forhold til at lette byrder, fordi man ser tilsyn og kontrol og miljøpolitik og miljøregulering som en byrde for erhvervslivet.
Det er jo den politiske diskussion, vi skal have her, og derfor undrer det mig egentlig også, at rigtig mange siger, at de er enige i målene; men måske er det sådan, at man ikke er helt ærlig om det i det åbne, nemlig at det faktisk handler om beskytte virksomhedernes ret til at forurene frem for faktisk at beskytte borgernes sundhed og landets miljø.
Så grundlæggende vil jeg også sige, at der jo er en lang diskussion, som vi skal tage her, i forhold til hvordan vi genopbygger hele vores miljølovgivning og miljøregulering og håndhævelse.
Det er helt tydeligt, at kommunerne ikke magter opgaven helt i tilstrækkelig grad, og at der er sket nogle politiske drejninger og en politisk styring af vores Miljøstyrelse og Miljøministerium, der gør, at de ikke i tilstrækkelig grad laver netop den her stramme lovgivning.
Det er så en større indsats, der skal til, hvor man virkelig skal i gang med at finde ud af, hvordan vi genopbygger hele miljøområdet.
Men med det her lille forslag havde jeg håbet på at vi kunne lave en akut indsats, som ikke kunne lappe alting og løse alle problemer, men som i det mindste kunne tage nogle af de allerværste eksempler, så vi kunne undgå, at de sker i morgen.
Så jeg er ærgerlig over, at der ikke er opbakning til det, og at der mest har været snakket om kaffe ovre hos ministeren, for jeg er bange for, at det altså ikke kommer til at føre til noget, ligesom alle de andre kopper kaffe ikke rigtig har ført til noget.
Men tak for debatten i dag.