runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Mattias Tesfaye (S), 2017-03-23:
Dansk Folkeparti ønsker at flytte sagsbehandlingen af asylsager til grænseområdet, behandle dem på 1 time og herefter enten at udsende eller hjemsende de afviste asylansøgere.
Herudover ønsker forslagsstillerne at undersøge mulighederne for helt at afvise at foretage en asylbehandling ved de danske grænser.
Forslaget er stort set en gentagelse af et andet beslutningsforslag, der blev afvist af Folketinget sidste år.
Vi mener grundlæggende ikke, at det er i nationens interesse, at Danmark står alene i håndteringen af den igangværende flygtningesituation.
Vi er glade for den danske tilslutning til Dublinaftalen trods alle dens fejl og mangler, og det er vel i grunden det, vi skal diskutere i dag.
Dublinaftalen giver os hvert år mulighed for at sende et større antal asylansøgere retur til andre lande, end Danmark modtager.
Vi mener altså, at Danmark har en interesse i, at Dublinsamarbejdet bringes til at fungere bedre, og vi frygter, at en vedtagelse af det her forslag med god grund vil blive opfattet modsat af de øvrige europæiske lande som et skridt væk fra Dublinsamarbejdet, simpelt hen fordi forslagsstillerne ønsker at afvise asylansøgere med den begrundelse, at de kommer fra et sikkert land.
Jeg forstå godt hensigten og logikken bag forslaget, men jeg frygter, at de realpolitiske konsekvenser vil være, at Danmark umuligt kan blive en del af et fælles europæisk asylsystem.
Dermed vil vi ikke have mulighed for at sende asylansøgere tilbage til det EU-land, hvor de første gang blev registreret, men må indlede endnu en asylsag i Danmark.
Danmark har tidligere accepteret at behandle asylansøgninger fra mennesker, der allerede havde fået afvist asyl i andre europæiske lande, og det er en del af vores fælles, dyrekøbte udlændingepolitiske erfaringer, som jeg er sikker på at også Dansk Folkeparti meget nødig vil gentage.
Derfor undrer beslutningsforslaget mig også.
Man må huske på, at hovedargumentet for Dublinaftalen netop var at undgå sådan noget asylshopping mellem de europæiske lande, og er det ikke, hvad vi netop kan frygte udvikler sig endnu mere, hvis Danmark ikke fortsat er med i aftalen?
Det er korrekt, at Dublinsystemet er udfordret, og det dur selvfølgelig ikke, at enkelte lande undlader at registrere asylansøgere og blot vinker dem videre op gennem Europa.
Men Dublin er fortsat i funktion, og regeringen må efter Socialdemokratiets opfattelse arbejde for, at Danmark kan forblive i det nye Dublinsamarbejde uden at få trukket et europæisk kvotesystem ned over hovedet.
Endelig har vi jo i Socialdemokratiet været med til at stramme den danske udlændingelovgivning.
Det har haft en helt tydelig effekt, og samtidig ser vi for alvor virkningen af aftalen med Tyrkiet, altså at ruterne fra Balkan er lukket og Islamisk Stat er ved at blive nedkæmpet.
Alt det afspejler sig tydeligt i de forholdsvis lave indrejsetal.
Vi skal selvfølgelig fortsat følge udviklingen nøje, men de her foreslåede ændringer er ikke, hvad Danmark har brug for.
Derfor støtter Socialdemokraterne ikke forslaget.
Martin Henriksen (DF), 2017-03-23:
Tak for det.
Er hr. Mattias Tesfaye ikke enig i – det lå måske også lidt i ordførertalen – at det mest optimale system ville være et system, hvor vi kunne afvise folk ved grænsen, og så kunne vi selv tage en kvote?
Vi siger fra Dansk Folkepartis side, at vi nok kan håndtere en kvote på 500 om året inklusive familiesammenføringer, og det er så det, vi tager.
Vil det efter Socialdemokratiets opfattelse ikke være den mest optimale ordning at have, når man taler om asylpolitik?
Det ville måske også være den mest ærlige ordning at have.
Det ville jo også betyde, at så kunne de forskellige partier herinde komme med bud på, hvor mange de mener Danmark kan tage hvert år, og så ved vælgerne, hvem de skal stemme på – hvis de mener, man kan tage 1.000 eller 1.500 eller 10.000 eller 500, eller hvad det nu kan være.
Ville det ikke være et mere ærligt system at gøre det på den måde?
Det fælleseuropæiske samarbejde har jo ikke rigtig gjort noget godt for Danmark og for en række andre europæiske lande.
Altså, når vi står med de problemer, som vi står med og har stået med gennem lang tid, så er det jo, fordi bevogtningen af de ydre grænser stort set aldrig rigtig har fungeret.
Det er nok også en utopi at tro, at man kan få en ordentlig bevogtning af de ydre grænser – der er nok for meget at bevogte, for at sige det, som det er.
De fælles EU-regler, der er i forbindelse med Dublin- og Schengensamarbejdet, har jo ikke forhindret de problemer, som vi står i nu.
Problemerne er der jo stadig væk, og nogle vil med en vis ret påstå, at de problemer faktisk er vokset.
Så kan ministeren ikke se, at der er en pointe i, at hver nationalstat har lov til at gøre op med sig selv, om man ønsker at føre en politik, hvor man siger, at hvis du kommer til landet fra et andet land, hvor det er sikkert at opholde sig, så er vi i vores gode ret til at afvise dig på grænsen og sige: Du har ikke krav på beskyttelse, for du kommer ikke direkte fra krig og ufred; du kommer direkte fra et land, hvor du fint kan være – der er ingen problemer med at være der, du bliver ikke forfulgt?
Inger Støjberg (V), 2017-03-23:
Jeg mener rent faktisk, det vigtigste er, at vi finder nogle fælles europæiske løsninger, der betyder, at man ikke i det omfang, som vi ser nu, søger imod Europa, heller ikke selv om man for mange migranters vedkommende jo godt er klar over, at det kan blive overordentlig svært at få ret til at være her.
Så jeg mener, at løsningen ligger et andet sted.
Men indtil der er kommet styr på de ydre grænser til Europa, mener jeg, det er helt relevant, at vi værger for os, for det er jo det, der sker, når vi gennemfører de opstramninger på udlændingepolitikken, som vi gør, og når vi indfører grænsekontrol og andre tiltag.
De har ikke ret til at være her, og de får ikke ret til at være her, og derfor skal løsningen findes et andet sted, og det må nødvendigvis være i et fælleseuropæisk samarbejde.
Det, man kan sige, med lige præcis et lovforslag som det her, er jo, at det er så specielt, hvis man skal hive i nødbremsen, og derfor kan man jo ikke lave en manual for, hvornår man vil trække i nødbremsen.
Det mener jeg simpelt hen ikke er muligt.
Men det er klart, at de spørgsmål, som udvalget måtte have – og der vil med sikkerhed være mange – vil jeg bestræbe mig på at få besvaret bedst muligt.
Men der vil jo stadig væk være rum for fortolkning, det er netop derfor, at lovforslaget er skrevet, som det er.
Og jeg må sige, at jeg har tiltro til den til enhver tid siddende udlændingeminister og regering, uanset hvilken farve den så end måtte have, i forhold til at man kun vil aktivere nødbremsen, hvis det er nødvendigt, og at man selvfølgelig vil gøre sit analysearbejde derefter også.
Mattias Tesfaye (S), 2017-03-23:
Siden Erik Ninn-Hansen stoppede med at have ansvaret for udlændingelovgivningen, har Socialdemokratiet og Venstre jo på skift haft posten.
Derfor havde det været vores partifæller, der ville have haft mulighed for at trække i en håndbremse, hvis den havde eksisteret i udlændingeloven.
Derfor synes jeg også, at vi har et særligt ansvar for, at Folketinget får mulighed for at få beskrevet lidt mere præcist, hvilke kriterier det er, som vores partier skal rette sig efter, når vi på skift har udlændingeministerposten.
Så når ministeren siger, at nødbremsen ophæves, når betingelserne ikke er til stede, tror jeg, at vi skal overveje at lade Folketinget være lidt mere præcise i beskrivelsen af, hvad det er for nogle betingelser.
Jeg sagde i min ordførertale, at vi måske skulle overveje, at noget af det, der står i den norske lovgivning, bliver indskrevet i den danske.
Jeg har egentlig stillet mig selv spørgsmålet, når nu så meget andet i det lovforslag, vi behandler nu, helt åbenlyst lægger sig op ad den norske lov, hvorfor så lige præcis det her med kriterierne ikke er indarbejdet i det danske lovforslag.
Inger Støjberg (V), 2017-03-23:
Der er jo flere ting, som ikke er fuldstændig en til en-oversat fra norsk til dansk lovgivning, f.eks. det, at det i Norge er kongen, der aktiverer nødbremsen, og sådan er det ikke i Danmark.
Jeg har stor respekt for hr. Mattias Tesfayes tilgang til det her og også for fru Josephine Focks spørgsmål og ønsker om præciseringer, men jeg vil også sige, at det efter min mening vil være umuligt at skrive en manual for, hvornår man skal trække i nødbremsen.
Men jeg er selvfølgelig indstillet på i det grundige arbejde, som udvalget måtte lægge for dagen på det her felt, at få svaret på de spørgsmål og dermed jo også komme til at konkretisere tingene noget mere, end de er nu.
Det er klart.
Mattias Tesfaye (S), 2017-03-23:
Da vi diskuterede transportøransvar og andet af den lovgivning, som vi har lavet på udlændingeområdet, som er blevet hastet igennem Folketinget, fik vi jo – altså os, der støttede lovforslagene – kritik af, at det skulle hastes igennem, og blev spurgt om, hvorfor tingene ikke var på plads i god tid.
Nu diskuterer vi det så i god tid, og nu får vi så kritik af, at vi diskuterer tænkte scenarier.
Jeg er med på, at vi ikke kan skrive en manual.
Vi er nødt til at have tillid til, at den til enhver tid siddende regering er i stand til at regere og ikke skal være bundet på hænder og fødder.
Men jeg synes nu alligevel, at det, de har gjort i Norge, lyder fornuftigt, nemlig at beskrive en række betingelser, som skal være opfyldt, f.eks. omkring modtagekapaciteten, og at andre muligheder i lovgivningen skal være udtømt.
Det synes jeg egentlig er rimeligt at den lovgivende forsamling interesserer sig lidt for.
Inger Støjberg (V), 2017-03-23:
Jeg kan jo kun sige, at det er helt på sin plads, at Socialdemokratiet vil det, og at de øvrige partier selvfølgelig også vil det, for jeg mener sådan set, at vi har en interesse i at få gjort det her så grundigt som overhovedet muligt.
Men jeg vil bare igen sige, at det ikke er muligt, og det hører jeg heller ikke hr. Mattias Tesfaye sige, at skrive en manual for det.
Men det er selvfølgelig nogle ganske relevante spørgsmål, der bliver stillet, og de vil blive besvaret.
For et øjeblik siden var der jo første behandling af regeringens lovforslag om at indføre en nødbremse i udlændingeloven – en nødbremse, der skal gøre det muligt i en krisesituation, hvor Dublinsamarbejdet reelt er holdt op med at fungere, at afvise asylansøgere på grænsen til et andet Dublinland.
Det er en nødbremse, der sammen med regeringens øvrige 50 stramninger skal sikre, at myndighederne har de rigtige redskaber til at håndtere en situation, hvor presset på Danmark øges voldsomt.
Det er en nødbremse, der handler om at udvise rettidig omhu.
I lyset af den tidligere debat om nødbremsen kan jeg naturligvis godt forstå, at det kan virke både nemt og selvfølgelig også besnærende at gå skridtet videre og generelt afvise asylansøgere på grænsen, også selv om der slet ikke er tale om en krisesituation, hvor Dublinsamarbejdet er brudt sammen.
Men så let er det ikke.
Det vil nemlig ikke være muligt at gennemføre forslagets indhold om afvisning på grænsen og samtidig fortsat være en del af Dublinsamarbejdet.
Det handler derfor grundlæggende om, hvorvidt det er klogt for Danmark at bryde med Dublinsystemet på nuværende tidspunkt, og det mener jeg ganske enkelt ikke det er.
Regeringen arbejder derfor hårdt for at fastholde Danmarks deltagelse i det nuværende Dublinsystem, men vi står samtidig fast på, at asyl- og indvandringspolitikken selvfølgelig skal fastlægges i Danmark og ikke i Bruxelles.
Regeringen ser det samtidig som en grundlæggende præmis, at Danmark overholder sine internationale forpligtelser, og derfor kan regeringen ikke støtte beslutningsforslaget.
Jeg ser frem til den videre debat, og det er klart, at jeg både her og senere også står til rådighed for spørgsmål.
Martin Henriksen (DF), 2017-03-23:
Tak for det.
Jeg er med på, at der er gået lidt mode i – og det har der måske været i lang tid – at man hele tiden fremhæver Dublinsamarbejdet som det, der ligesom værner Danmark imod en ny asyltilstrømning, at det ligesom er grundstenen i det danske asylsystem.
Jeg forstår det ikke helt, for Dublinsamarbejdet har jo ikke forhindret meget, meget høje indrejsetal i Danmark; Dublinsamarbejdet forhindrede ikke, at der væltede en masse mennesker ind i efteråret 2015 – Dublinsamarbejdet gjorde ikke noget på det område, der var til gavn for Danmark.
At asyltallet er faldet til ca. 6.000 sidste år, og at det stadig væk ligger forholdsvis lavt, skyldes jo ikke Dublinsamarbejdet. Hvis man kunne vælge mellem at have et system, hvor man hele tiden afviste asylansøgere ved grænsen, og så at have Dublinsamarbejdet, er det så virkelig regeringens opfattelse, at man hellere ville have vælge Dublinsamarbejdet end en ordning, hvor man hele tiden kunne afvise asylansøgere ved grænsen?
Hvad er vigtigst?
Jakob Ellemann-Jensen (V), 2017-03-23:
Jeg er meget enig med hr. Rasmus Nordqvist.
Klimaområdet er også et af de områder, hvor jeg løfter øjenbrynene, og det fremgår jo også af det fælles forslag til vedtagelse, som blev læst op tidligere af hr. Nicolai Wammen.
Jeg tror så også, at man lige skal drosle lidt ned for panikken her.
Jeg siger ikke, at hr. Rasmus Nordqvist er i panik over det, og jeg forstår godt bekymringen, men en stor del af den amerikanske klima- og energipolitik ligger jo ude i de enkelte delstater, hvor man altså i min optik har en mere fornuftig tankegang i forhold til det.
Ja, vi skal også lytte til andre lande i verden, det er jeg enig i, og det er jo besynderligt på store møder at høre Kina være fortaleren for frihandel, mens Amerika er mere tilbageholdende.
Jeg holder sådan set bare fast i, at frihandel er godt, uanset hvad folk måtte sige herude på Slotspladsen, og uanset hvad folk måtte sige i Det Hvide Hus.
Frihandel er godt.
Nikolaj Villumsen (EL), 2017-03-23:
Tak for det.
Det er jo en meget principiel forskel, altså det med, om man ligesom skal gå til Trump med enormt stor tålmodighed og på listefødder og håbe, at de ting, han siger og beslutter, aldrig bliver til virkelighed.
Jeg tror, det er en forkert strategi, og jeg må sige, at jeg er bange for, at det fører til en normalisering af det, han gør.
Hvis dem, der er imod de udmeldinger, han kommer med i forhold til kvinders rettigheder, i forhold til diskrimination over for religiøse mindretal, i forhold til klima osv., bare går på listefødder, er der jo en fare for, at det synspunkt bare styrkes, normaliseres, og at verden går i den forkerte retning. Man kan sige, at når man vælger at gøre det, som Det Radikale Venstre gør, nemlig at fremsætte et forslag til vedtagelse, som indeholder det, det gør, så ved man godt, at man ikke kan samle hele Folketinget.
Til gengæld er der trods alt noget, man undlader at tage med, og det undrer mig, og det er det her med kvinders seksuelle reproduktive rettigheder, som er en kritik af indrejseforbuddet.
Hvorfor bør det ikke være med?
Martin Lidegaard (RV), 2017-03-23:
Det kunne det også sagtens have været, og man kunne også have lavet en endnu længere liste.
Populistiske politikere har ét ønske, og det er, at man går frontalt imod dem på de udmeldinger, de kommer med, og nogle gange kommer man derfor til at gøre populistiske politikere en stor tjeneste ved at agere meget forudsigeligt og meget højrøstet.
Jeg tror, at Danmark, forstået som landet Danmark, står sig godt ved at have denne kombination af strategisk tålmodighed og samtidig en klar bekymring.
Jeg synes, at meldingerne fra talerstolen i dag – og der er lidt forskel på at være et parti og på at være et land i den her sammenhæng – har været meget klare og umisforståelige, og jeg behøver næppe gentage, at alle de bekymringer, der har været, også er mine og mit partis.
Rasmus Nordqvist (ALT), 2017-03-23:
Vi er gentagne gange blevet belært om, at vi skal se på, hvad Donald Trump gør, ikke hvad han siger.
Vi skal ikke se så meget på, hvad der kommer af hadefulde ytringer fra hans Twitter-profil, men se på, hvad han gennemfører af politik.
Jeg mener, det er en fatal misforståelse.
For ord har magt, og ord leder til handlinger, ikke mindst når det kommer fra manden, der besidder hvad der nok er verdens mest magtfulde embede.
Fra flere sider tyder det allerede på, at hadforbrydelser i USA er steget, siden Trump blev valgt som præsident, og derfor skal vi både se på, hvad han gør, og hvad han siger.
Alternative fakta er jo noget, som man egentlig skulle tro jeg godt kunne lide.
Vi skal selvfølgelig ikke vende vores amerikanske venner ryggen, men vi skal heller ikke se passivt til, når de vender vores fælles værdier ryggen.
Gode venner siger fra, når den grønne linje krydses, og derfor må vi sige fra over for Trump.
Vi må sige fra over for de mandschauvinistiske og stærkt højrepopulistiske tendenser, den hadefulde og splittende retorik og klimafornægtelsen og angreb på videnskaben.
Vi må sige fra, når en af vores allierede, den såkaldte leder af den frie verden, aktivt forsøger at splitte Europa.
Trump har rost Brexit for at være en smart beslutning, han flirter med de antieuropæiske kræfter på den yderste højrefløj, der ønsker at destabilisere Europa.
Rigtige venner ønsker ikke at destabilisere Europa.
Vi har brug for et stærkt og samlet Europa, der tager hånd om mennesker på flugt, sikkerhedstrusler og klimaudfordringerne.
Vi er i en skrøbelig situation, hvor vi skal stå sammen, ikke lade os splitte.
Det skal vi ikke finde os i.
Trump planlægger at beskære det amerikanske miljøagentur med en tredjedel, og har dertil indsat en fuldblods klimafornægter til at lede agenturet.
Det er en mand, der har brugt det meste af sit liv på at sagsøge selv samme agentur, fordi de har forbedret miljø og klima.
Flere hundrede millioner mennesker risikerer at blive drevet på flugt på grund af konflikter, vandmangel og hungersnød, når konsekvenserne af de udeblevne klimahandlinger for alvor indtræffer.
Vi skal have gang i alle tænkelige diplomatiske kanaler for at presse USA til ikke at backtracke på klimaforpligtelserne og rykke endnu stærkere med de andre lande, der er i verden.
Vi skal nemlig tage et større klimaansvar i Danmark og Europa.
Vi skal ikke ned i noget midterfelt.
Vi skal gå forrest og gå målrettet efter den grønne førertrøje.
Ud over at sige fra over for vores venner er der også behov for at kigge indad og se på, hvor langt fra Trumps værdier vi egentlig selv er.
Den splittende og hadefulde retorik kan vi også genkende i Europa og Danmark.
Ord fører til handling, og jeg vil derfor opfordre til, at vi også herhjemme pakker den retorik, vi har set, væk, taler med respekt og værdighed til og om andre mennesker.
Derudover ser jeg frem til at høre, hvordan regeringen vil imødekomme de udfordringer, som den nye amerikanske administration skaber.
Jeg håber, at vi kan blive enige om ikke at se passivt til, men i stedet arbejde aktivt for at anvise en ansvarlig, inkluderende og grøn vej for verden.
Martin Lidegaard (RV), 2017-03-23:
Udenrigsministeren har jo også rimelig klart taget afstand fra de initiativer, som den nye administration tog med indrejseforbud.
Så det er jo ikke, om jeg så må sige, tabuer i dansk udenrigspolitik, det er noget, som den danske regering allerede har markeret klart, så det vil jeg da også forvente statsministeren gør, når han skal tale med præsident Trump, ligesom han forhåbentlig tager de andre ting, som der står i vedtagelsen, med, det gælder såvel ønsket om at have et nært samarbejde med den amerikanske administration som alle de områder, hvor der er en bekymring i det danske Folketing.
Nikolaj Villumsen (EL), 2017-03-23:
Jeg tror, uenigheden også drejer sig om tilgangen til Trump.
Jeg tror, at til en type som Trump skal man klart sige, hvad man mener, og der kan man sige, at man vælger noget, man vil sige klart fra flertallets side i dag: Man fremhæver NATO-samarbejdet, man fremhæver i forhold til det transatlantiske, man fremhæver frihandel.
Jeg synes bare, det er ærgerligt, at andre ting ikke kommer med, ikke mindst kvinders rettigheder og indrejseforbuddet.
Jakob Ellemann-Jensen (V), 2017-03-23:
Hr. Nikolaj Villumsen var tidligere inde på et emne som the global gag rule, som vi jo stadig væk har, jeg vil ikke sige til gode, men som vi stadig væk må afvente at se på, hvordan den udfolder sig fuldstændig, og der kan man spørge, om det så er vigtigt at sige til Amerika, hvad vi synes om det, eller om det er vigtigt at agere på det.
Det, den danske regering har gjort, er jo at agere på det her.
Så den danske udviklingsminister er jo gået forrest og har samlet en række europæiske kollegaer for netop at dæmme op for de konsekvenser, det her måtte have i den tredje verden, for det er en dansk kerneprioritet.
Sådan er det simpelt hen bare ikke stort set nogen andre steder i verden.
Så jeg synes, det stærkeste signal, man kan sende her, er at gå aktivt forrest, sådan som udviklingsministeren i Danmark har gjort det, og agere.
Nikolaj Villumsen (EL), 2017-03-23:
Tak for det.
Jeg er glad for, at ordføreren står fast på den her danske politik, som det jo er at forsvare kvinders seksuelle og reproduktive rettigheder, og det er jo helt korrekt, at der heldigvis er taget det her initiativ i forhold til at forsøge at kompensere.
Men som situationen ser ud, er det jo hverken sådan, at Danmark eller andre europæiske lande mig bekendt ligesom derigennem vil øge deres udviklingsbistand.
Ikke mindst kan det også give problemer for de organisationer, som modtager støtte fra Danmark, der dermed kan miste deres støtte fra amerikanerne, hvis det, der ligger på bordet, går igennem.
Så jeg kunne bare godt tænke mig at høre fra Venstres ordfører: Vil det også være Venstres opfordring til partiets egen statsminister, at man rejser det her, når man mødes med Trump?
For det ville jo hjælpe rigtig meget, hvis gag rule ikke blev gennemført.
Jakob Ellemann-Jensen (V), 2017-03-23:
Det er jeg sådan set enig med ordføreren i.
Men i stedet for at forholde os til, hvordan verden ville være bedre, hvis den så anderledes ud, så må vi jo forholde os til, hvordan den ser ud, og jeg synes faktisk, det er et vigtigt initiativ, vi har taget fra dansk side.
Det er rigtigt, som hr. Nikolaj Villumsen siger, at når man skal bruge midler et sted, så skal man tage dem et andet sted fra.
Sådan er det altså med alting her i tilværelsen og navnlig her i Folketingssalen, og der er der en række partier der har tilsluttet sig.
Sådan er det, og jeg synes altså, at det her er et vigtigt område.
For det er et område, vi er stærke på, det er et område, vi er enige om, og det er et område, hvor Danmark og ligesindede lande kan gøre en stor forskel.
Søren Espersen (DF), 2017-03-23:
Enhedslistens bekymringer er jo mange.
Jeg synes, at Enhedslisten sådan det meste af tiden er bekymret over et eller andet, og det er jo fint.
Men jeg vil lige høre, om der er nogen amerikanske præsidenter overhovedet, som ikke har bekymret Enhedslisten?
Nikolaj Villumsen (EL), 2017-03-23:
Tak for det.
Der stod stolene fra de verdensledere, der mødtes på Teherantopmødet.
Der må jeg sige, at jeg meget med vilje satte mig i Roosevelts stol.
Og jeg vil sige, at den plan, som Roosevelt havde, og den indsats, som Roosevelt gjorde i forhold til at bruge situationen efter anden verdenskrig til at arbejde for at skabe et FN og en international retsorden, er meget, meget bemærkelsesværdig og positiv i forhold til at undgå, at vi ender tilbage i de forfærdelige situationer, som ledte op til anden verdenskrig.
Søren Espersen (DF), 2017-03-23:
Nå ja, vi skal ikke ind i en historisk diskussion, men Roosevelt var så uheldig at dø under anden verdenskrig, så jeg tror ikke, han nåede det med FN, men lad det ligge.
Jeg vil sige, at jeg så kan konstatere, at ikke siden Roosevelt har der været nogen amerikanske præsidenter, som Enhedslisten ikke har været bekymret over.
Er det sådan, jeg skal forstå det?