Dennis Flydtkjær (DD), 2024-12-03:
Man skriver i forslaget, at det bl.a. kan være forskellige sociale parametre som behovet for mad, drikke, bolig, uddannelse eller indflydelse.
En anden parameter er planetære grænser, altså hvordan tingene påvirker miljøet, klimaet osv., og det er jo sådan set fornuftigt nok at få en diskussion af det.
Det skal så i hvert fald ifølge forslaget medføre bedre politiske beslutninger.
Jeg kan sådan set godt forstå, hvor forslagsstillerne vil hen, for selvfølgelig er det vigtigt, at vi altid tænker på, hvordan det sikrer, at folk kan få mad på bordet, og at de kan have en bolig, eller om der er gode muligheder for uddannelse i landet, og hvordan man kan få indflydelse.
Men jeg vil også rejse et flag og spørge, om vi ikke allerede gør det i dag.
Altså, jeg tænker, at vi, der er valgt til Folketinget, jo alle sammen er blevet valgt, bl.a. fordi vi måske gerne vil sikre, at de unge kan få bedre muligheder for uddannelse og mulighed for at have en bolig.
Det kan være, man som socialt udsat ikke har det, og jamen så prøver vi at finde nogle løsninger på det – selvfølgelig med forskellige udgangspunkter.
Men er det ikke det, vi i forvejen altid sidder og vægter, når vi sidder og kigger på lovforslag og på beslutningsforslag eller sidder i forhandlinger?
I Danmarksdemokraterne synes vi ikke, at der er behov for et nyt økonomisk regneprincip, for vi synes faktisk, at vi i forvejen – hvis man ikke gør det, bør man i hvert fald gøre det – tager hensyn til mange af de ting, som Alternativet siger, vi måske skal kigge noget mere på, altså trivsel, miljøet, om man får mad på bordet, om man har man råd til en bolig osv.
Det, der også gør det svært, hvis man skulle lave sådan et økonomisk regneprincip, er jo, at man også kommer fra meget forskellige udgangspunkter politisk, så det måske ikke helt giver mening at lave sådan et regneprincip.
For hvis man nu forestiller sig, at vi snakkede, hvad effekten af en skattelettelse er på trivsel, ville nogle jo synes, det bare er supergodt, og at det er det, man gerne vil; andre danskere ville måske synes, det var bedst, at det i stedet for var staten, der beholdt pengene og delte dem ud.
Så hvordan skulle man beregne, hvad det betyder for trivslen?
Eller hvis man nu forestillede sig, at der kom en skattelettelse, så ville nogle synes, at jamen det var da meget fint, for så fik man måske flere penge, man kunne bruge til at spare op til den bil, man ikke havde råd til.
Andre ville måske sige: Fair nok, så behøver jeg måske ikke arbejde så meget og kan holde mere fri.
Andre ville omvendt måske synes, at det ikke var så rart, for så kunne man måske ikke bruge de penge på en bedre velfærd eller ældrepleje.
Min pointe er bare, at det måske er lidt forskelligt efter, hvad for politiske partier man kommer fra som borger eller politiker, og hvilke antagelser man har om, hvordan man skal lave sådan et regneprincip og bruge det som en egentlig måleparameter.
Derfor tror jeg, det bliver svært at tage det med.
Så jeg synes jo egentlig, det er fornuftigt nok, at vi i dag tager udgangspunkt i økonomien og i bnp.
Det kan også være ulighed, som jo fremgår ret tydeligt af alle de redegørelser, vi får, men egentlig at have trivsel med i et regneprincip synes jeg ville være svært.
Jeg underkender ikke, at det er vigtigt at have den parameter med, når man sidder og overvejer forslag, men det er jo også bare det, der er min pointe: Det synes jeg allerede vi gør som politikere; hver gang vi sidder og laver ændringer af uddannelsessystemet, kigger vi på, hvad det betyder for unges mulighed for at blive optaget eller for andelen af frafald på en uddannelse osv..
Så jeg synes faktisk, vi allerede kigger på de her ting.
Derfor tror jeg, at hvis man går videre og laver det her til et egentligt regneprincip, jamen så kan det også gå hen og blive en egentlig mavefornemmelse i stedet for, for jeg tror, det er meget forskelligt fra dansker til dansker, hvad man synes der er vigtigt ud fra de prioriteringer, man laver.
Og det er jo så det, der bliver afspejlet i, at man kan stemme på forskellige partier her i Folketinget.
Så er der også en sidste ting, jeg synes man måske skal overveje, hvis man går videre med sådan noget, og som jo også blev nævnt af, jeg tror, det var Venstres ordfører, at der også er en diskussion af, hvor mange ressourcer man skal bruge på det, for det er selvfølgelig en del ekstra regnedrenge, der så skal ansættes i Finansministeriet.
Så der synes jeg i hvert fald, man må gå ud fra, at det her må medføre, at der kommer nogle flere, altså hvis man skal sidde og udvide sådan nogle regneprincipper.
Det synes vi måske heller ikke der er det største behov for lige nu.
Så konklusionen er: Tak, fordi I tager debatten op.
Det er jo sådan set vigtigt, at man får en pointering af, at man selvfølgelig skal tænke på trivsel, og hvordan det påvirker miljøet, men som sagt er pointen fra Danmarksdemokraternes side bare, at det synes jeg faktisk allerede vi gør og i hvert fald bør gøre, hver gang vi sidder og vurderer de enkelte lovforslag eller sidder i forhandlinger.
Så derfor ser vi ikke behovet for, at man skal have et egentlig nyt økonomisk regneprincip, og derfor kan vi ikke støtte beslutningsforslaget.