Sascha Faxe (ALT), 2025-09-04:
Vi står i dag med en anden behandling af et lovforslag, som giver forsvarsministeren en helt usædvanlig og ret vidtgående bemyndigelse til at sætte helt centrale love ud af kraft, herunder planloven, naturbeskyttelsesloven og miljøbeskyttelsesloven.
Ministeren kan afskære offentlig klageadgang uden reel kontrol.
Allerede ved førstebehandlingen påpegede vi fra Alternativets side, at loven åbner for at tilsidesætte både natur- og miljøsikkerhed og borgernes retssikkerhed.
Nu efter udvalgsarbejdet må vi konstatere, at de her bekymringer ikke er blevet imødegået.
Der er stillet ændringsforslag, men regeringsflertallet har ikke givet dem opbakning.
Vi kan sagtens forstå, at der er situationer, hvor ting skal gå stærkt.
Det har vi allerede prøvet som samfund, men netop derfor er det enormt vigtigt, at vi som Folketing træffer beslutningen, og at det ikke er en minister alene, der gør det.
Det har vi allerede haft flere sager om.
Vi har set det før, og det kan faktisk godt lade sig gøre, når der er behov, at vi kan hastebehandle.
Vi kan derfor også hastebehandle en særskilt anlægslov.
Det går hurtigt, men det sker i fuld offentlighed, og beslutningen vil være demokratisk forankret.
Med andre ord kan danskere, medier og et samlet Folketing følge med i det, i stedet for at det foregår i et rum, ingen kender til.
Det vil være en langt mere legitim undtagelse, en, vi kan blive stillet til ansvar for, end når en minister egenhændigt får carte blanche til at tilsidesætte grundlæggende love og retssikkerhed.
Når vi har set på betænkningen, kan vi tydeligt se, at regeringspartierne sammen med et stort flertal i Folketinget ønsker at vedtage lovforslaget uden ændringer.
Det sker, selv om et bredt udsnit af eksperter advarer imod konsekvenserne, som er koncentration af magt, tab af retssikkerhed og risiko for uoprettelige miljøødelæggelser.
Hvad betyder det så helt konkret?
Under førstebehandlingen talte ministeren om noget mos på en helikopterlandingsbane, og det har ministeren også talt om i nogle mediesager.
Det her mos har man fået nej fra en kommune til at fjerne, medmindre man lavede noget genopretning af natur.
I 2 år har forsvaret stået i vejen for at ville lave det nye natur for i stedet at kunne fjerne mosset, og det blev brugt som begrundelse til, at vi er nødt til at kunne gøre det her uden at spørge kommunerne.
Det lyder jo egentlig som en meget banal sag, men der kan komme meget større sager overalt i landet, hvor vi ser forskellige militære anlæg.
Nu helt konkret har vi en sag, som var i medierne i går, og som jeg tror mange danskere er blevet opmærksomme på, nemlig at der skal bygges en ukrainsk ammunitionsfabrik i Vojens.
I Alternativet bakker vi helhjertet op om at støtte Ukraine, og vi synes, at den danske model er rigtig godt fundet på af ministeren, og vi synes også, at ukrainsk våbenproduktion i Danmark vil være et godt supplement til den hjælp, vi allerede giver til Ukraine.
Så det er ikke der, modstanden ligger.
Men modstanden ligger i den måde, vi gør det på, for når vi tilsidesætter retssikkerheden her, betyder det rent faktisk, at naboerne ikke kan høres.
I går hørte vi også, at den russiske ambassadør var ude at sige, at på den her måde bliver Danmark i en eller anden udstrækning en legitim kombattant i den krig, der udkæmpes i Ukraine – altså en slet skjult trussel om, at fabrikken i Vojens bliver et militært mål.
Jeg tænker, at der er nogle naboer, der synes, at det måske ikke er verdens mest trygge situation.
Jeg tror faktisk ikke, at det nødvendigvis er farligt.
Men det er problematisk, at man ikke kan have en proces, hvor man simpelt hen i den her situation betrygger naboerne, hvor man tager en samtale om, hvad det vil betyde af udvidelser, hvad det vil give af ekstra trafik, hvad det vil give af sikkerhedssituation.
Vi har set et jordskred i Ølst, som nogle af os har brugt en del tid på, hvor der var en frygtelig masse forurenet jord, som Randers Kommune i dag står med en ordentlig regning for.
Hvis vi laver sådan en bunke jord på en kaserne, fordi man flytter noget jord, og rigtig mange forsvarsanlæg har meget forurenet jord, hvem skal så betale, hvem skal så rydde op?
Det ved vi ikke.
Demokratier skal netop stå sin prøve i krisetider, ikke ved at tilsidesætte borgerne, miljøet og naturens rettigheder.
Vores forsvar er sat i verden for at forsvare det, vi tror på, demokrati, liberale frihedsværdier og åbenhed.
Det er helt bagvendt, hvis vi undergraver og udhuler selv samme demokrati og rettigheder for at forsvare det.
Til gengæld bakker vi op om ændringsforslagene, som faktisk søger at indramme ministerens bemyndigelse.
Det gælder eksempelvis det at bevare klageadgangen, indføre offentlig høring eller indsnævre lovens anvendelsesområde.
Men når flertallet herinde vælger at se bort fra de indsatser, står vi tilbage med en lov, der giver alt for meget magt til en minister, uagtet om det er en dygtig minister, eller om det ikke er, og den giver alt for lidt retssikkerhed til borgerne.
Tak for ordet.