Rasmus Stoklund (S), 2026-01-29:
Tak for det.
Med dette beslutningsforslag ønsker Danmarksdemokraterne at pålægge regeringen inden udgangen af 2026 at gennemføre en række tiltag, der strammer reglerne for erhvervelse af et dansk statsborgerskab.
Forslaget indeholder fire tiltag, nemlig en indførelse af en 10-årig prøveperiode, hvor statsborgerskabet frakendes, hvis der begås grov kriminalitet, anerkendelse af staten Israel som betingelse for tildelingen af indfødsret, kulegravning af hele indfødsretsområdet og indførelse af screening af ansøgeres værdier.
Regeringen kan ikke støtte forslaget.
Jeg deler grundlæggende forslagsstillernes opfattelse af, at tildelingen af et dansk statsborgerskab er noget, man skal gøre sig fortjent til, at det ikke er en rettighed, og at vi skal stille strenge krav til dem, der ønsker at være danske statsborgere.
Det danske statsborgerskab betyder nemlig, at man på godt og ondt bliver en del af det danske fællesskab på lige fod med alle andre danskere.
Jeg er derfor også enig med forslagsstillerne i, at vi med rette kan forvente, at udlændinge, der ønsker et dansk statsborgerskab, deler vores værdier og bidrager til det samfund, de er blevet en del af.
Det har jeg sådan set også en forventning om at alle danskere gør, uanset, hvor de har fået deres danske pas.
Forbryder man sig mod de regler, vi er blevet enige om vi har i vores samfund, kan man selvfølgelig blive straffet.
Når det så kommer til spørgsmålet om et betinget statsborgerskab, f.eks. i en prøveperiode på 10 år, handler det vel grundlæggende om, at man skal kunne frakendes sit danske statsborgerskab, hvis man begår kriminalitet.
Jeg er selvfølgelig helt enig i, at det er vigtigt, at statsborgerskabet tages fra de personer, som ikke længere gør sig fortjent til det.
Det gælder allerede i dag, at dømmes en person for en strafbar handling og derved har udvist en handlemåde, som er til alvorlig skade for landets vitale interesser, skal den pågældende ved dom frakendes sit danske statsborgerskab, hvis det er muligt inden for rammerne af Danmarks internationale forpligtelser.
Men som bekendt sætter statsborgerretskonventionen der nogle begrænsninger.
Jeg vil ikke lægge skjul på, at jeg fuldt ud anerkender, at det er et problem, at statsborgerretskonventionen i mine øjne sætter for snævre rammer for at fratage statsborgerskabet ved kriminalitet.
Regeringen har derfor gennem konventionsambassadøren taget initiativ til at afsøge, om andre lande oplever lignende udfordringer med statsborgerretskonventionen som Danmark.
Generelt er det min oplevelse, at der er et momentum i arbejdet med at udfordre de internationale konventioner.
Stemningen er vendt, og det er der, vi skal have vores fokus, i stedet for blot at indføre regler i strid med konventionerne.
En anden del af forslaget handler om, at ansøgere skal anerkende staten Israel.
Den ekstreme måde, som nogle personer her i landet har brugt deres frihedsrettigheder til at demonstrere mod Israel, er en tydelig påmindelse om, at ekstremisme og antisemitismen desværre lever i bedste velgående i Danmark.
Det er et problem.
Når det kommer til det at få et dansk statsborgerskab, mener jeg ikke, at vi løser nogen udfordring ved at indføre et krav om, at man skal skrive under på, at man anerkender staten Israel for at få det.
For vi løser ikke problemet med antisemitisme ved at få folk til at sætte en underskrift på noget, vi alligevel ikke kan kontrollere om de rent faktisk mener.
Jeg er optaget af, at vi stiller betingelser, som tjener til andet end blot et stempel på ansøgningen.
Forslagsstillerne tegner også et billede af, at der gang på gang begås fejl på indfødsretsområdet, fejl, der betyder, at personer, der ikke opfylder kravene, har fået dansk statsborgerskab ved en fejl, og at der derfor er behov for en kulegravning af hele området, og den opfattelse deler regeringen ikke.
Det fremgår endvidere meget ukonkret, hvad forslagsstillerne mener der skal kulegraves.
En sådan undersøgelse af hele indfødsretområdet ville kræve et meget stort ressource- og tidsforbrug.
Hertil vil jeg minde forslagsstillerne om, at spørgsmål om f.eks. registrering af statsborgerskab ligeledes relaterer sig til en række andre myndigheder.
Afslutningsvis synes regeringen helt på linje med forslagsstillerne, at det er væsentligt, at tildelingen af dansk statsborgerskab sker under hensyntagen til sammenhængskraften i Danmark, og at det alene forbeholdes de udlændinge, som bidrager positivt til det danske samfund, og som har taget Danmark og de grundlæggende danske værdier og frihedsrettigheder til sig.
Men at indføre en screeningsordning af alle ansøgere er ikke noget, der bare kan etableres fra den ene dag til den anden.
En screening er ikke bare en screening.
En screeningsordning rejser nemlig også en række komplicerede spørgsmål af både juridisk, teknisk og praktisk karakter, som forslagsstillerne ikke forholder sig til i beslutningsforslaget.
Regeringen har derfor som bekendt nedsat en ekspertgruppe, der skal undersøge, om man kan screene statsborgerskabsansøgere for antidemokratiske holdninger og værdier, og i så fald, hvordan det rent teknisk og administrativt kan lade sig gøre.
Jeg ser meget frem til, at ekspertgruppen afslutter sit arbejde til sommer.
Tak for ordet.