Torsten Gejl (ALT), 2019-12-11:
Jeg har skrevet den her tale i hånden, og det betyder selvfølgelig, at jeg godt kan have lidt problemer med at tyde den.
Men det betyder faktisk, at jeg behersker håndskrift, og da jeg skrev den, kom jeg i tanke om, at det faktisk er utrolig sjældent, at jeg har set mine børn skrive en længere tekst i hånden.
Jeg ved, at de kan, men når de endelig kommer til mig, for at jeg skal hjælpe dem med en opgave, er det alt sammen på print.
Jeg tænker nogle gange på, om håndskrift findes blandt unge om 20 år.
Men hvis den forsvinder, er jeg faktisk ikke sikker på, at jeg har et problem med det.
Hvis den forsvinder, er det måske, fordi det ikke er nødvendigt at have den.
Jeg er ikke udviklingsforskrækket på nogen måde, altså digitaliseringen er en stor del af vores hverdag, og den har bragt rigtig, rigtig mange gode ting med sig.
Den bliver en endnu større del af vores børns hverdag, og den bliver en så stor del af vores børnebørns hverdag, at vi nok har svært ved at forestille os det i dag.
Men jeg har alligevel fået nogle bekymringer.
Jeg støttede det varmt, dengang mine børn fik iPad i skolen.
Vi bor langt ude på landet, og tænk, hvor synes jeg at den landskole var visionær.
Men det bekymrer mig, og jeg får lidt en fornemmelse af, at de demokratiske beslutninger begynder at sive ud mellem fingrene på os.
Altså, vi risikerer at få et mindre mangfoldigt undervisningsmateriale og med en dårligere kvalitet, når store digitale virksomheder konkurrerer sig ind på undervisningsmarkedet og går så tæt på at få et monopol, som de kan.
Det er jo netop det frie marked, vi har så travlt med at støtte i de her år.
Men jeg tror, at vi skal gøre det med forsigtighed, i hvert fald på det her område.
Jeg deler også bekymringen med de ordførere, der spørger: Hvordan kan vi tage styringen tilbage og sikre mangfoldighed og kvalitet i undervisningsmaterialerne og i sandhed sikre, at lærerne har et bredere valg?
Jeg hoppede også lidt i stolen, nemlig da hr. Henrik Dahl sagde, at hvis nogen for 30 år siden havde foreslået eller påtvunget os, at alle havde en elektronisk device, der gjorde, at alle, der ønskede det, vidste, hvor de var, havde vi nok syntes, at de var ret skøre.
Det tror jeg faktisk er rigtigt.
På den måde lukker vi jo også store firmaer ind – jeg ved ikke, om det var det, hr. Henrik Dahl annoncerede; det skal jeg tage på min egen kappe – og vi forærer en masse informationer om vores børn til markedskræfter, der udnytter dem til at skræddersy annoncer og reklamer direkte til vores børn.
Det kan også bekymre mig.
Min bekymring går også på den digitale motorvej af underholdning, vi har ført lige derind, hvor vores børn skal sidde og lære.
Jeg har snakket med flere unge, der siger, at halvdelen af deres klasse sidder og spiller Counter-Strike eller andre ting, mens der bliver undervist.
Der var en, der foreslog, at vi skulle sætte et spejl op bagerst i klassen, for når læreren kunne se, hvor mange der sad og spillede, ville vedkommende dø eller i hvert fald få et chok.
Det kunne da være en konkret idé med sådan et spejl.
Jeg tror, at vi kommer til at debattere det her meget mere.
Jeg er glad for, at ministeren er opmærksom på det, og jeg er glad for, at ministeren vil gå i dialog med leverandører, lærere, skoler og alle andre parter for at drøfte de her udfordringer.
Jeg synes også, det er interessant med ministerens forslag om et ikkemål for lærerne, der jo i virkeligheden giver dem frihed til i meget højere grad at vælge.
Jeg lytter også til fru Marianne Jelveds kloge ord om digital dannelse for elever og lærere i skolen, og vi vil meget gerne være med til at afholde en høring, som undersøger det her nærmere.
Jeg synes, vi bliver nødt til at lægge arm med de her store digitale erhvervsinteresser, der kommer til at påvirke vores samfund i de kommende år.
Det er både på skoleområdet og på mange andre områder i vores samfund.
Så tak til DF for at fremme debatten.