Alex Ahrendtsen (DF), 2018-04-12:
Halvdelen af alle danskere har jo oplevet politikerlede, og partiernes medlemstal falder støt.
Der er altså god grund til at gøre noget, og svaret mod dette er mere direkte demokrati, flere folkeafstemninger, mere inddragelse af borgerne.
Baggrunden for dette lovforslag er mit ophold i Schweiz, 3 måneder i 2016 på universiteterne i Lausanne og Bern, hvor jeg endda havde den fornøjelse at opleve en folkeafstemning på universitetet i Lausanne.
Dette ophold førte så til beslutningsforslag B 102 fra 2016, og det bestod af tre dele, nemlig at kommunalbestyrelser kan udskrive bindende folkeafstemninger – det tilsluttede regeringen sig så.
Der andet var, at borgere ved hjælp af underskriftsindsamling kan forlange folkeafstemninger om beslutninger i kommunalbestyrelsen eller ved hjælp af en indsamling af underskrifter kan forlange et emne til afstemning.
Beslutningsforslaget blev afvist af alle øvrige partier.
Første del støttede regeringen, og det vil jeg gerne takke ministeren for, og derfor behandler vi det nu i salen.
Der er i Danmark en modstand mod folkeafstemninger i det repræsentative folkestyre, og det er ærgerligt, for der er ellers gode argumenter for folkeafstemninger.
Det er min konklusion fra studierne i Schweiz.
De argumenter vil jeg gerne delagtiggøre forsamlingen i.
For det andet er folkeafstemninger en økonomisk gevinst for vælgerne.
Jo mere direkte demokrati, jo lavere er de offentlige udgifter ofte.
Væksten og makroøkonomien har det også bedre der, hvor der er mange folkeafstemninger, og det må da glæde borgerlige politikere.
De føler, at de bliver hørt.
For det fjerde modvirker folkeafstemninger ekstreme bevægelser og partier; det er det, man kalder en ventilfunktion.
Folkeafstemninger uddanner vælgerne.
Det viser forskningsresultater.
Tre ud af fire borgere i f.eks. Schweiz er godt eller meget godt inde i sagerne.
For det femte er der fokus på partier frem for på personer.
For det sjette er der mindre mudderkastning.
Og så for det syvende er vælgerne ansvarlige.
Det forudsætter jo, at politikere har tillid til vælgerne, og her kniber det nogle gange i Danmark.
Det er jo ikke længe siden, at hr. Mogens Lykketoft og hr. Uffe Ellemann-Jensen sagde, at vælgerne var for dumme til at stemme om tingene.
I Dansk Folkeparti har vi det lige omvendt.
Dette lovforslag sætter selvfølgelig en lang række begrænsninger for bindende kommunale folkeafstemninger, og de er alle sammen fornuftige.
Afstemningerne skal overholde loven.
De skal afholdes stort set som lokale valg.
Så skal der være et flertal i kommunalbestyrelsen, der beslutter det.
Og til sidst: Man kan ikke stemme om økonomi, løn og budgetter m.m. Man kunne dog overveje, om borgerne skal have lov til at stemme om kommunale budgetter.
Det gør man i en lang række kantoner i Schweiz med stor succes.
Jeg har også lagt mærke til, at man i høringssvaret fra Institut for Statskundskab i Aarhus ønsker at give borgerne ret til at forlange afstemninger, og dermed er instituttet i Aarhus enigt med Dansk Folkeparti.
Det må være næste skridt, altså at vi giver borgerne – ved hjælp af en underskriftsindsamling – lov til at få sager på dagsordenen og stemme om det.
Jeg er klar over, at dette lovforslag ikke vil medføre mange folkeafstemninger.
Jeg vil dog sige, at lande og delstater, hvor der er mange folkeafstemninger, er rige og velfungerende lande.
Det er f.eks. Schweiz, det er Bayern, det er Californien og det er Slesvig-Holsten.
Sidstnævnte har på lokalt niveau haft schweiziske tilstande siden 1990 med stor succes.
Det kunne vi lade os inspirere af i de kommende år.
Dansk Folkeparti stemmer for forslaget og arbejder videre på at overbevise de gamle fodslæbende partier i Folketinget om at indføre mulighed for borgerne for at forlange afstemning igennem underskriftsindsamling hos borgerne.