Søren Søndergaard (EL), 2021-11-11:
Tak, formand.
Enhver, der i hvert fald vil se, kan se, at vores offentlige velfærdssystem efter mange års underminering – efter mange års underminering – altså trænger til forbedringer, og derfor finder vi det i Enhedslisten en lille smule absurd, at vi i Danmark har en lov, som betyder, at regioner og kommuner ikke engang kan bruge deres egne penge til velfærd for borgerne.
Det er det, vi har, og det er den EU-inspirerede budgetlov med dens rigide styrings- og straffeforanstaltninger.
For det er jo netop de rigide styrings- og straffeforanstaltninger, der skaber problemet.
Hvis man får at vide, at der herhenne ligger nogle landminer, så går man nok ikke helt derhen, men man holder sig naturligvis lidt væk fra dem, og det er jo også det, der sker her.
Når kommuner og regioner får at vide, at der, hvis I overtræder den grænse, så falder brænde ned, ikke alene til jer, men også til alle de andre kommuner og regioner, så holder man sig langt væk fra det, og for at være sikker på, at det kan lade sig gøre, lader man det budskab gå ned igennem systemet, og resultatet bliver selvfølgelig et underforbrug.
I et svar fra den 23. september dokumenterer finansministeren, hvordan budgetloven i 2020 medførte et underforbrug på den kommunale serviceramme på næsten 3 mia. kr. – ét år og 3 mia. kr. Siden 2014 har underforbruget været på over 12,5 mia. kr., og så går vi ikke engang tilbage til dengang, da man begyndte at indføre den her slags sanktioner, men vi tager kun det med, som det er under den nuværende budgetlov.
Når det gælder sundhedsområdet i regionerne, har underforbruget været på 3,5 mia. kr. – i alt altså over 16 mia. kr., som kunne være brugt til velfærd.
Det er ikke merforbrug, men det er kommunernes egne penge, som ligger i kommunernes egne kasser, men som de ikke kan bruge af frygt for at ramme loftet og derefter blive udsat for budgetlovens firkantede straffeforanstaltninger.
Helt aktuelt ligger der 58 mia. kr. i de kommunale kasser, og en fremskrivning fra Indenrigsministeriet viser, at der, hvis den udvikling fortsætter, så vil være 83 mia. kr. i 2030 og 113 mia. kr. i 2040 – penge, som ikke kan bruges til velfærd, alene på grund af budgetlovens spændetrøje.
For nu at være ærlig synes jeg, det er en provokation mod de sygeplejersker og andet sundhedspersonale, som knokler en vis legemsdel ud af bukserne, og som dagligt kan se, at der mangler flere og flere kollegaer, men jeg synes også, det er en provokation mod alle de borgere, som oplever store mangler i den velfærd, som de ellers med glæde betaler deres skat for at sikre.
Det er jo det, der er baggrunden for, at Enhedslisten fremsætter det her forslag om en suspension af budgetloven og dermed giver kommuner og regioner ret til at bruge deres egne skatteindtægter til gavn for deres egne borgere.
Det er ikke et forslag om, at man skal kunne bruge mange flere penge eller nogle flere penge, end man har, men det er bare et forslag om, at man skal have lov til at bruge de penge, man har.
Hvis man kigger ud i samfundet, står vi jo ikke alene med den holdning.
Formanden for Danske Regioner, Stephanie Lose fra Venstre, som jeg nævnte før, sagde den 13. februar 2020 til Altinget: Vi oplever på nærmeste hold, hvordan budgetloven har store konsekvenser for velfærden i borgernes hverdag, for de ansatte og for arbejdsgiverne.
Lizette Risgaard, formand for Fagbevægelsens Hovedorganisation, FH, sagde på sin egen blog den 6. januar 2021 under overskriften »Budgetlov snyder borgerne for velfærd«: »De seneste mange år har kommunerne ikke leveret den velfærd de har råd til pga. budgetloven«.
Og Torkild Olesen, formand for Danske Handicaporganisationer, sagde den 17. august 2021: »Det er helt ufatteligt, at man har store pengekasser rundt omkring, og så sidder kommunerne alligevel og kæmper med at få enderne til at hænge sammen.
Den budgetlov den har vi altså ikke været heldige med«.