Nick Hækkerup (S), 2021-01-12:
Jeg vil gerne begynde med at sige, at jeg bakker op om og har stor forståelse for motiverne bag forslaget.
Forslagsstillerne vil gerne have mulighed for, at der udøves tortgodtgørelse til ofre for krænkelser, uanset om krænkelsen påvirker forurettedes selv- og æresfølelse eller ej.
Det er et sympatisk forslag, og det synes jeg der er grund til at kvittere for.
Det er vigtigt at sætte fokus på behandling af ofre i vores retssystem.
Ofre for forbrydelser skal behandles ordentligt.
Det er simpelt hen afgørende for retsfølelsen, og det er vigtigt, at ofre, der har været udsat for en forbrydelse, føler sig taget alvorligt, så de kan komme videre med deres liv.
Tort er så en speciel størrelse, fordi den ikke måles op på samme måde som en skade, der kan gøres op i kroner og øre.
For at der skal kunne gives tortgodtgørelse efter erstatningsansvarsloven, skal der foreligge en retsstridig krænkelse, og en krænkelse er retsstridig, når der foreligger det, der kaldes en kulpøs krænkelse af en vis grovhed.
Det er ikke en betingelse, at krænkelsen er strafbar, men betingelsen i forhold til kulpøs krænkelse af en vis grovhed vil normalt være opfyldt i de tilfælde, hvor der foreligger en strafbar krænkelse.
Ved tort forstås i almindelighed en krænkelse, som er egnet til at påvirke en persons selv- og æresfølelse.
Altså, hvis man sådan skal oversætte det til almindeligt sprog, handler det om den ydmygelse, som den forurettede har været udsat for, og som er det afgørende for, at man her kan få tortgodtgørelse.
I praksis udbetaler man typisk tortgodtgørelse i sager, hvor forurettede har været udsat for sædelighedsforbrydelser, herunder seksuelt misbrug af børn, samt mishandling og vanrøgt.
Desuden kan der tilkendes tortgodtgørelse for en ærekrænkelse eller for en krænkelse af privatlivets fred.
For vi har jo også andre former for godtgørelse end tortgodtgørelse, og som vi kan overveje at ændre på.
I dag er det muligt at blive tilkendt krænkelsesgodtgørelse, selv om man ikke har lidt tort, hvis krænkelsen er begået ved en forbrydelse, der indgår i et særlig groft angreb på en persons frihed.
Fordi det ikke er et krav, at der skal være lidt tort – altså det der med, at man skal have oplevet en ydmygelse – er det heller ikke et krav, at krænkelsen skal være egnet til at påvirke ofrets selv- og æresfølelse.
Ved en udvidelse af området for godtgørelse vil der naturligvis være en bredere kreds af tilfælde, der bliver omfattet af den kategori, som vi i dag har begrænset til de særlige tilfælde, hvor der ydes tort- og krænkelsesgodtgørelse.
Sådan vil det være, og det er jo også det, der er målet med beslutningsforslaget.
Omvendt mener jeg, at der til forskel fra, hvad beslutningsforslaget lægger op til, fortsat er behov for en afgrænsning af de krænkelser, som vil kunne udløse en godtgørelse.
Hvis enhver form for krænkelse udløser en godtgørelse, risikerer man jo at bagatellisere de egentlige krænkelser, altså i de tilfælde, hvor der i dag gives tortgodtgørelse.
Og så skal der selvfølgelig også være styr på økonomien i den løsning, som vi vælger.
En udvidelse af området for ydelse af godtgørelse vil kunne have økonomiske konsekvenser for staten, da staten gennem Erstatningsnævnet i visse tilfælde er forpligtet til at dække krav om erstatning og godtgørelse.
Det er derfor vigtigt, at det videre arbejde med at se på området for godtgørelse sker under hensyn til de økonomiske konsekvenser, der vil være forbundet med at udvide området.
Så opsamlende skal der være en rimelig afgrænsning, og økonomien skal være på plads, og derfor har jeg sat mit embedsværk i gang med at se nærmere på de spørgsmål sammen med relevante interessenter.
Når resultatet af arbejdet foreligger, vil jeg gerne invitere forslagsstillerne og Folketinget i øvrigt til en politisk drøftelse af vejen frem.
Et lovforslag om det, vi taler om her, kræver – hvad jeg også tror jeg i min tale har redegjort for – nogle rimelig grundige overvejelser.
Og for at sikre kvaliteten i lovgivningen og for at sikre, at vi kommer hele vejen rundt, er det ikke et arbejde, der kan overstås på et par måneder.
Derfor vil det være min forventning – bare så vi forventningsafstemmer med det samme – at et sådant forslag først vil kunne fremsættes i næste folketingssamling.