Magnus Heunicke (S), 2020-12-18:
Tak for det.
Og det var såmænd ikke, fordi jeg ville slå lejr heroppe, men det var bare for at vide i forhold til vores regler om afspritning, om det var mig, der skulle herop igen, og det var altså mig, der skulle herop igen.
Så det er fint – tak for det.
Vi behandler her i dag beslutningsforslagene B 62 og B 73 – det er så de numre, de har fået – om indførelse af en autorisationsordning for social- og sundhedshjælpere.
SF har fremsat det ene, som pålægger regeringen at indføre en autorisationsordning for sosu-hjælpere senest den 1. marts 2021, således at denne gruppe bliver omfattet af autorisationsloven.
Som baggrund for forslaget henviser forslagsstillerne til sager hen over sommeren om manglende pleje og omsorg på en række plejehjem, og der henvises i den forbindelse til, at der skal være mulighed for at rydde ud i brodne kar i branchen.
Det foreslås at lave en autorisationsordning – den findes jo i dag for sundhedspersoner, men det foreslås, at den også omfatter sosu-hjælpere, så man både kan skabe mere respekt om deres virke og faglighed, men også, og lige så vigtigt, skabe større klarhed om konsekvenserne af omsorgssvigt.
Så behandler vi samtidig et forslag fra Det Konservative Folkeparti, B 73, som også pålægger regeringen at fremsætte et lovforslag – det er så i juli 2021 – om, at social- og sundhedshjælpere omfattes af autorisationsloven på lige fod med social- og sundhedsassistenter.
Formålet med forslaget er så, at sosu-hjælpere derved bliver omfattet af autorisationsregisteret – igen, så brodne kar i ældreplejen kan få frataget deres autorisation – således at det bliver mere gennemskueligt for kommunerne at se, hvem de ansætter i den kommunale ældrepleje.
Det indgår også i forslaget, at det skal gøres fleksibelt, således at vikarer inden for ældreplejen også kan omfattes.
Og forslagsstillerne har bemærket, at sosu-hjælpere med det her forslag vil blive omfattet af autorisationsloven på samme vilkår som social- og sundhedsassistenter og dermed fremgå af autorisationsregisteret, ligesom Styrelsen for Patientsikkerhed kan føre tilsyn med sosu-hjælpere.
Det vurderes også fra forslagsstillernes side, at det ikke vil medføre øget bureaukrati for sosu-hjælpere at blive omfattet af den her lov, da der allerede i dag er krav om patientjournalisering m.v. for denne gruppe medarbejdere.
Om begge beslutningsforslag kan man sige, at det jo fremgår, at de udspringer af, at der hen over sommeren har været flere sager fremme i medierne om grove svigt i vores ældrepleje.
Der var bl.a. en sag fra Helsingør, hvor en ansat i ældreplejen ydmygede og chikanerede en stakkels kvinde med demens.
Andre sager er kommet frem via journalister, som har benyttet skjult kamera, men det her var ikke engang med skjult kamera – det var pågældende selv, der filmede det med sin telefon og sendte det videre, og dermed kom det til offentlighedens kendskab.
Den udviste adfærd er vi alle enige om er fuldkommen uacceptabel, uanstændig og uværdig.
Ifølge forslagsstillerne vil indførelsen af en autorisationsordning for social- og sundhedshjælpere være med til at sikre, at der ikke ansættes brodne kar i ældreplejen, samt sikre mere respekt om social- og sundhedshjælpernes virke.
Der er nogle muligheder i dag for at sikre det, og lad os se, om vi kan styrke dem.
Det er helt afgørende, at der i forbindelse med ansættelse i ældreplejen gennemføres ansvarlige og grundige ansættelsesprocedurer for herigennem at afdække, om det er den rette person til jobbet.
Ledelsen har altså et centralt ansvar for rekruttering og for screening af dem, man ansætter – for vurderingen af dem.
Det er en kæmpe ledelsesopgave, og det er en vigtig del af ledelsens opgave alle steder, selvfølgelig også i vores ældrepleje, at have en synlig ledelse, der viser vej og får udbredt de rette værdier og sikrer supervision, når man har ansat en medarbejder, og ikke mindst sikrer, at medarbejderne har de rette kompetencer.
Det kræver, at man udviser opmærksomhed og reagerer på f.eks. ændret adfærd hos borgeren eller andre medarbejdere i forbindelse med henvendelser fra pårørende.
Tak for ordet.
Tak til ordførerne for både gode og for nogles vedkommende også korte taler, og tak for opbakningen til og modtagelsen af det her lovforslag.
Vi udvider godtgørelsesordningen for andenhåndseksponerede asbestofre, så den dermed også omfatter personer, der ikke har været en del af en husstand til en person, der erhvervsmæssigt har været direkte udsat for asbestfibre.
I dag har personer, der er diagnosticeret med lungehindekræft, bughindekræft eller testikelhindekræft, mulighed for at søge om godtgørelse.
Herudover skal ansøgeren have haft en tidsmæssigt relevant og tæt kontakt til en person, der erhvervsmæssigt har været direkte eksponeret for asbestfibre, og ikke med overvejende sandsynlighed have været udsat for anden relevant egen eksponering, der kan være årsag til sygdommens opståen, herunder ved egen direkte erhvervsmæssig eksponering.
I februar sidste år, i 2019, blev der så offentliggjort en undersøgelse af tidligere elever, der havde gået i skole i en radius af op til 750 m fra eternitfabrikken i Aalborg, og den undersøgelse viste, at eleverne havde syv gange større risiko for lungehindekræft end øvrige borgere.
Og de elever, der gik i skole 250 m nord for fabrikken, i vindretningen, havde den højeste forekomst af lungehindekræft.
Undersøgelsen konkluderede, at tidligere elever på skolerne, der også var naboer til eternitfabrikken i Aalborg, senere i livet har en signifikant forøget risiko for at udvikle lungehindekræft.
Derfor laver vi den her ændring, og med den udvider vi altså godtgørelsesordningen til netop at omfatte personer, der har gået i skole og har været naboer til en fabrik eller virksomhed, hvor der har været fremstillet asbestholdige produkter, og har udviklet lungehindekræft, bughindekræft eller testikelhindekræft.
Disse personer bliver berettiget til en godtgørelse på lige fod med øvrige andenhåndseksponerede asbestofre.
Det er kun rimeligt.
Det, vi har med at gøre, er skolebørn, som har indåndet asbestfibre fra en fabrik, der sådan set har ligget ret langt væk i byen, og dermed er i risiko for meget, meget alvorlig sygdom.
Det er kun rimeligt, at vi i Folketinget følger op på den undersøgelse – det er jo for sent nu at gøre noget i den konkrete sag, altså at få stoppet det, og det er jo stoppet – men de mennesker skal selvfølgelig have ret til deres erstatning, og det vil de så få med det her lovforslag.
Så tak til partierne for at bakke op om det her.
Jeg ser frem til en god udvalgsbehandling, og jeg svarer selvfølgelig på de spørgsmål, der måtte blive rejst undervejs.