runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Lars Aslan Rasmussen (S), 2019-02-28:
Det er måske det, der er forskellen i forhold til Alternativet, men lad os da endelig sætte fokus på Egypten, hvis det er det eneste land, der er problemet her, sådan som jeg forstår det.
Men vi har tillid til, at det er Udenrigsministeriet, der vurderer det sag for sag, også hvad de pågældende våben bliver brugt til, og der er der allerede nogle regler om, hvad man ikke må gøre.
Rasmus Nordqvist (ALT), 2019-02-28:
Jeg er bare lidt nysgerrig, fordi jeg hører ordføreren, som om ordføreren egentlig siger: Ja, selvfølgelig skal vi handle på det her, når der er så alvorlige menneskerettighedskrænkelser, som vi ser rundtomkring.
Men hvis vi skal have EU med, hvordan synes ordføreren så at vi skal gøre det?
Altså, hvordan skal vi gribe det her an?
Det her er et forslag til faktisk at tage handling, som kan få flere til at rykke med, ligesom vi så med Saudi-Arabien-beslutningen.
Der var først ét land, og så kom der flere lande med.
Vil det her være en måde, hvor vi faktisk siger, at vi tager menneskerettighederne alvorligt og de retningslinjer, vi har?
Er det det, jeg skal forstå at ordføreren står og siger?
For det, jeg egentlig prøver at finde ud af, er, om man fra Socialdemokratiets side er enig i, at vi sådan set skal stramme op på de retningslinjer, der er i forhold til våbensalg til lande, der krænker menneskerettighederne så alvorligt, eller om alt bare er rigtig godt i dag – altså at reglerne er på plads, og at vi ikke skal gøre andet.
Jeppe Jakobsen (DF), 2019-02-28:
Tak for det.
Forslaget her vil forbyde salg og eksport af våben, våbendele og krigsmateriel til lande, som alvorligt krænker menneskerettighederne.
Vi er sådan set helt enige i ambitionen om, at man i Danmark ikke skal tjene penge på at slå civilbefolkninger ihjel, men forslaget har, som vi ser det, to udfordringer: Dels er der formuleringen om alvorlige overtrædelser af menneskerettighederne, for hvad skal defineres som en alvorlig overtrædelse af menneskerettighederne?
Dels er der, hvem der skal afgøre, hvornår menneskerettighederne er overtrådt.
Der findes jo organisationer, som mener, at Danmark og Israel er de største syndere på menneskerettighedsområdet, og vi kan sikkert godt have en lang diskussion om Israel, men jeg vil påstå, at lande som Kina, Saudi-Arabien, Iran er væsentlig værre i forbindelse med det, men de undslipper så tit kritik fra de her organisationers side.
Så det giver lidt elastik allerede der.
Så er der delen om krigsmateriel, for hvad er krigsmateriel?
Da jeg var soldat, var jeg udstyret med både en sandsæk, en skovl og en sovepose som en del af min militære udrustning, og det er måske ligefrem sådan nogle ting, man gerne ville sælge til lande, som kan være udfordret af humanitære katastrofer, men jeg synes sådan set ikke, at man i udgangspunktet bare skal afstå fra at sælge det til de her mennesker.
Så spørgsmålet er, om forslaget her løser den udfordring, som der kan være med at sælge til lande, som ikke skal modtage våben.
Så kan vi selvfølgelig have en diskussion om, om det er de rigtige beslutninger, der bliver truffet, når de her ansøgninger bliver afgjort.
Det vil forslaget her jo ikke nødvendigvis løse, fordi der stadig væk vil være den elastik i, hvad vi definerer som krigsmateriel, og hvornår en menneskerettighedskrænkelse er begået, og hvornår den er alvorlig nok.
Så vidt indholdet.
Så bliver jeg nødt til her til sidst i min tale at påpege, at jeg synes, det er en smule mærkeligt, at det her forslag skal behandles i Forsvarsudvalget.
Den fremmødte minister er ikke forsvarsminister, og man kan høre på hans tale, at den anden minister, der var i spil, var udenrigsministeren
, da det jo ikke er et forsvarspolitisk emne.
Det ville være et forsvarspolitisk emne, hvis det handlede om forsvarets materiel, altså at det var det, vi ikke skulle sælge, men det her har jo et bredere sigte.
Derfor vil jeg bare opfordre til, at man fremadrettet, når man fremsætter forslag her i salen, henviser dem til de rigtige udvalg, sådan at vi ikke skal indskiftes alle mulige andre steder for at kunne følge de lovforslag, der er i forhold til ens ordførerskab.
Men som sagt synes Dansk Folkeparti ikke, at det her forslag løser udfordringen med de eksporttilladelser, som muligvis slipper igennem det nåleøje, der er i dag, hvor de ikke skulle være sluppet igennem.
Lars Aslan Rasmussen (S), 2019-02-28:
Der er jo allerede nogle regler.
Eva Flyvholm (EL), 2019-02-28:
Jamen jeg kan da sige til ordføreren, at det her overhovedet ikke handler om at underminere samarbejdet, tværtimod.
Det handler om at få implementeret både EU's retningslinjer og FN's retningslinjer, som vi oven i købet selv har underskrevet, så de virker rigtigt.
For situationen er jo den, at det med f.eks. Egypten og Saudi-Arabien kom alt for sent.
Der var gået mange år med menneskerettighedskrænkelser i de lande, før Danmark indførte det forbud.
Det ville da have været godt, hvis det havde ligget tidligere, og situationen er også nu, at der i f.eks. Egypten, som Danmark eksporterer våben til, er massive menneskerettighedskrænkelser.
Jeg er meget åben for, at vi kan se på, hvordan vi kan formulere det her på en anden måde, hvis det kan få Socialdemokratiet med.
Men helt ærligt, jeg vil gerne høre ordføreren, om det ikke er sådan, at f.eks. situationen i Egypten burde mane til, at man tænkte: Hvad er det, der foregår, når Danmark alligevel kan eksportere våben dertil?
Lars Aslan Rasmussen (S), 2019-02-28:
Jeg skal meddele, at vi heller ikke i Socialdemokratiet kan støtte forslaget.
Vi mener, at Danmark allerede har en restriktiv og effektiv administration på det her område, som er baseret på EU's fælles regler, som gælder for alle medlemslandene.
Det forhindrer eksport af våben, som kan bruges i strid med internationale konventioner, angreb på nabolande og ustabilitet i den region, hvor det pågældende land ligger.
Vi støtter dermed den nuværende ordning, hvor det er Udenrigsministeriet, der foretager en vurdering fra sag til sag, hvis det er uden for EU-området, og derfor har vi også set med glæde på, hvordan man har suspenderet våbenhandel til f.eks. Forenede Arabiske Emirater og Saudi-Arabien.
Vi ønsker heller ikke at underminere det samarbejde, der er på EU-området, så Danmark skal gå alene i forhold til vores samarbejdspartnere blandt de øvrige europæiske lande.
Rasmus Nordqvist (ALT), 2019-02-28:
Vi roser jo netop regeringen for at have fulgt trop med en række andre lande – ikke hele EU, men nogle lande – der ville suspendere eksporten til Saudi-Arabien.
Så bliver jeg simpelt hen bare nødt til for at forstå det hundrede procent at spørge: Hvorfor er det, at vi ikke tror, at det er, ligesom da nogle lande begyndte at rykke sig i spørgsmålet om Saudi-Arabien, nemlig at det faktisk var med til at rykke flere lande, heriblandt Danmark?
Kunne det ikke have samme effekt, hvis nu Danmark gik i gang her og sagde, at vi selvfølgelig ikke skal eksportere våben til lande, hvor der er grove krænkelser af menneskerettighederne?
Kunne det ikke være fuldstændig det samme, der skete der, som det, der skete i forhold til Saudi-Arabien, hvor vi rykkede med andre lande?
Søren Pape Poulsen (KF), 2019-02-28:
Jeg forstår, at Udenrigsministeriet og udenrigsministeren har været meget tydelige og hurtigt fremme, bl.a. i forhold til Saudi-Arabien, også for at få andre EU-lande med.
Det, jeg leder lidt efter, som sådan set er det, som jeg, kan man sige, skal tage mig af, når vi har eksportkontrolsystemet, er: Hvad er der ved vores nuværende system, der er forkert?
Hvad er det, vi burde lave om?
Og hvis det så betyder, at vi stiller vores industri dårligere i forhold til andre lande i EU, er det så hensigtsmæssigt?
Rasmus Nordqvist (ALT), 2019-02-28:
Man kan også spørge, om det er hensigtsmæssigt, at vi ikke presser på for, at menneskerettighederne står øverst, at vi beskytter menneskerettighederne bl.a. gennem det her, og at vi får resten af EU-landene med ved tydeligt at gå ud og sige, at vi selvfølgelig ikke skal eksportere våben til de her lande.
Det er netop for at sætte menneskerettighederne øverst, og så alle virksomheder konkurrerer opad og ikke nedad.
Søren Pape Poulsen (KF), 2019-02-28:
Som jeg forstår det her beslutningsforslag, er spørgsmålet jo, om Danmark skal gå enegang, gå foran og sætte sig i spidsen for det og sige, at vi vedtager noget, der er skrappere og lægger sig oven på et i forvejen skrapt eksportkontrolsystem.
Det mener regeringen ikke at vi skal.
Holger K. Nielsen (SF), 2019-02-28:
Det ligger altså ikke i forslaget, at vi skal gå enegang.
Forslagsstillerne er meget enige om, at det er en fordel, hvis flere lande er med, og hvis EU kan tage sig sammen her.
Hvis man kan arbejde for det inden for EU, vil det jo være helt, helt fremragende og også det bedste.
Det er jo ikke det, det handler om.
Men jeg kan forstå, at ministeren er meget bekymret for den danske eksport af våben og forsvarsmateriel.
Det er klart, at det altid er nogle overvejelser og nogle hensyn til balancer, man har, altså om man skal leve op til de principper, man ellers går meget op i i sin udenrigspolitik, eller om man skal tage mere hensyn til industrien og eksporten.
Sådan er det jo ikke, og derfor synes jeg godt, at man ligesom kan være lidt mere modig i forhold til at holde fast i de humanitære principper i dansk udenrigspolitik.
Søren Pape Poulsen (KF), 2019-02-28:
Det er vel ikke sådan, at det er helt lige meget, hverken med de eksportindtægter eller de arbejdspladser, der ligger i det her.
Jeg forstår så, at det ikke handler om at gå enegang, men om at gå foran og så håbe på, at der på et tidspunkt er nogle, der følger med os.
Men så må der jo ligge i det, at man i dag synes, at vi har et eksportkontrolsystem, der ikke er stramt nok, og der er det regeringens holdning, at det synes vi faktisk det er, og at vi tager mange hensyn.
Jeg synes faktisk, det er vigtigt.
Vi kan jo alle sammen holde mange taler om, hvor vigtigt det er, at folk har job og der er arbejdspladser osv., men hvis vi så laver politik herinde, som betyder, at arbejdspladserne flytter væk, synes jeg ikke, det er hensigtsmæssigt.
Det er selvfølgelig sagt i en sammenhæng, hvor vi jo tager det her meget alvorligt, og hvor vi har et stramt system i dag.
Holger K. Nielsen (SF), 2019-02-28:
Det eksempel, som tidligere blev nævnt, med Egypten, er jo et meget godt eksempel på, at systemet ikke er stramt nok, og at det er sådan, at der bliver eksporteret til lande, der overtræder menneskerettighederne.
Jeg synes et eller andet sted, at regeringen tager for let på hele den problemstilling, der ligger i, at vi i Danmark på overfladen, når vi skal holde skåltaler, har en politik, hvor vi hylder menneskerettighederne, hylder demokratiet, men når det kommer til stykket, vil vi ikke rigtig gøre noget ved det.
Søren Pape Poulsen (KF), 2019-02-28:
Det mener jeg ikke at man kan udlede af den her sag.
Nu er det Udenrigsministeriet, der har det ressort, der angår de konkrete udenrigs- og sikkerhedspolitiske vurderinger i forhold til dansk eksportkontrol.
Man har så taget en beslutning om at suspendere eksport af våben til Saudi-Arabien og Forenede Arabiske Emirater.
Det var jo en ekstraordinær beslutning, som bl.a. blev taget i lyset af situationen i Yemen og Khashoggisagen.
Når det er sagt, vil jeg altså fastholde, at vi fører en restriktiv våbeneksportpolitik baseret på en konkret og kritisk vurdering i de enkelte tilfælde.
Eva Flyvholm (EL), 2019-02-28:
Jeg vil allerførst gerne sige tak for, at ordføreren faktisk anerkender, at der kan være et problem her, og at der er ting, der skal kigges på.
I forhold til nogle af de konkrete spørgsmål, der bliver rejst, vil jeg, for at tage det nemme først, sige, at soveposer og skovle falder uden for kategorien – det er ikke det, vi går efter her.
Det tænker jeg ikke udløser så mange problemer – det vil være noget større ting, som f.eks. tanks og den slags.
Til det andet om, hvordan man definerer de alvorlige menneskerettighedskrænkelser, vil jeg sige, at det, vi har taget udgangspunkt i, og som vi også har snakket med menneskerettighedsorganisationer om, er, at når man behandler en ansøgning fra et land, og hvis der ligger rigtig store rapporter og heftig dokumentation fra nogle af de store, anerkendte FN-organisationer og menneskerettighedsorganisationer som f.eks. FN's menneskerettighedsråd, Amnesty International og Human Rights Watch, så bør alarmklokkerne ringe.
Det er sådan, vi forestiller os fortolkningen.
Villum Christensen (LA), 2019-02-28:
Nej, det synes jeg bestemt ikke.
Og hvis man er uenig i den faglige vurdering, som bliver foretaget i Udenrigsministeriet omkring de her spørgsmål, så synes jeg, at det er en langt bedre idé, at man f.eks. stiller nogle spørgsmål til, hvad de her vurderinger hviler på, frem for at man laver en standard og skal slå med den store hammer, som jeg sagde før.
Man kan hive ministeren i samråd, man kan stille spørgsmål osv., hvis man er uenig.
Og det synes jeg måske ville være klogere – og så beholde den mere individualiserede form for repressalier.
Jeppe Jakobsen (DF), 2019-02-28:
Nu var det måske også et karikeret eksempel med skovle og sandsække, men sandheden er jo, at der er en bred vifte af aspekter i det her.
Villum Christensen (LA), 2019-02-28:
Der var jo den situation, at der her var en konkret opgave, der skulle løses, og så tog man de midler i brug inden for de rammer, der er, og det synes jeg var helt fornuftigt.
Og det vil man jo altid kunne gøre, hvis man synes, at det rent fagligt er så problematisk, at man er nødt til at sige stop.
Rasmus Nordqvist (ALT), 2019-02-28:
Spørgsmålet omkring menneskerettighederne er mere end nogen sinde vigtigt, fordi menneskerettighederne er under pres; det ser vi desværre rigtig, rigtig mange steder i verden.
Menneskerettighederne er jo netop til for alle os mennesker.
De ikke til for lande, de er ikke til for virksomheder – nej, de er til for at beskytte os, hver og en, der bor på denne jord.
Derfor er det også fuldstændig afgørende, at vi som lande, der gerne vil kæmpe for menneskerettighederne, står op for dem; vi har ført en lang kampagne for at få plads i Rådet i FN og bruger det aktivt ved selvfølgelig også at sige, at der er konsekvenser, når man gør det og det, og det er bl.a., at vi selvfølgelig ikke skal tillade eksport af våben og dele af våben osv. til lande, der krænker menneskerettighederne alvorligt.
Man kan spørge, om man bare kan gøre det i sager fra gang til gang og lige tage stilling til små ting.
Det kan man godt, men menneskerettighederne og kampen for menneskerettighederne handler også om at sende tydelige og klare signaler ud i verden.
Hvis vi går ind med det her og siger, at vi vil lave det her generelle forbud, er det et meget tydeligt politisk signal rundt i verden om, at vi står op for menneskerettighederne.
Og der er brug for de tydelige signaler
lige for tiden.
Der er brug for det, fordi vi ser de krænkelser rundtomkring i verden, som vi ser, og desværre ser vi også lande, som jo er bedøvende ligeglade med den kritik, som de så kan få en gang imellem.
Derfor er vi nogle, der skal gå forrest her, få flere med.
Vi så, hvad der skete, da nogle lande begyndte at sige, at de ville suspendere eksporten til Saudi-Arabien – så kom flere ned.
Det er det samme, vi skal her, nemlig at sørge for at få bolden til at rulle og sige, at vi tror på menneskerettighederne, og det har konsekvenser.
Ja, det gør, at der er nogle lande, vi ikke kan sælge våben til.
Det synes jeg faktisk ikke er så skidt.
Så selv om det jo ikke just har været positivt indtil videre, håber jeg også meget, at vi i hvert fald igennem udvalgsarbejdet kan få diskuteret det dybere, som vi jo gjorde med dual use, som der heller ikke var umiddelbart flertal for, men hvor vi fik lavet en god beslutning sammen herinde.
Det håber jeg også at vi i udvalgsarbejdet kan få omkring det her, for det rigtig, rigtig vigtigt.
Holger K. Nielsen (SF), 2019-02-28:
Bag det her beslutningsforslag ligger der en udvikling, som er meget bekymrende, nemlig at verdens salg af våben er steget meget, meget kraftigt de seneste år.
Siden 2002 er verdens samlede våbensalg steget med ca. 44 pct. ifølge den seneste SIPRI-undersøgelse.
Så de våbeninteresser, der er, det enorme salg af våben, og den fantasi, der er til at finde nye dødsmaskiner, som våbenproducenterne har, er en del af en meget, meget kedelig udvikling rundtomkring i verden.
Det ville være fint med et globalt forbud imod produktion og salg af våben, men det er jo ikke realistisk; det ved vi jo godt at det ikke er.
Det, det så handler om, er at få så meget kontrol med det som overhovedet muligt, således at man forsøger at undgå, at de lande, der eksporterer våben, eksporterer til de mest menneskefjendske regimer, hvor de kan blive brugt til undertrykkelse af egne befolkninger og til undertrykkelse af mennesker i konflikter tæt på dem.
Der synes jeg, at det er meget rimeligt, at man så bruger våbenboykot som en del af et politisk pressionsmiddel mod et land, der ikke opfører sig ordentligt.
Det er jo ikke ualmindeligt, at man gør det.
Det er der forskellige europæiske lande der også har gjort mod Saudi-Arabien.
Når vi så alligevel fremsætter det her forslag, hænger det sammen med, at vi godt ville have, at det lidt mere generelt blev til en diskussion om eksport af våben til regimer, der overtræder menneskerettighederne.
Det er derfor, at det her har et lidt bredere sigte end udelukkende Saudi-Arabien.
Som sagt var det fint, at man sagde nej til Saudi-Arabien, men vi vil godt have en lidt bredere diskussion om de her ting.
Der har været lidt debat om, hvorvidt vi fra dansk side skal gå enegang, eller om vi skal gå gennem EU.
Jeg vil sige, at det for os er en kæmpe, kæmpe fordel, hvis man kan gå gennem EU.
Jeg skal også hilse og sige fra den radikale ordfører, der ikke kunne være her, at han vil støtte forslaget, og at han lagde stor vægt på, at man skal arbejde på, at der kan komme EU-løsninger på det.
Men der er også mange forskellige politiske interesser, om jeg så må sige, geopolitiske interesser mellem EU-landene, som har noget at gøre med deres historiske forbindelser osv., så derfor kan det jo godt blive svært at få, om jeg så må sige, den enighed i EU, som ville være en fordel.
Derfor synes jeg, at det er udmærket, som vi foreslår her i Danmark, at vi kan gå foran, og at vi ikke nødvendigvis skal vente på resten af EU.
Men ligesom De Radikale mener SF også, at det er en kæmpe, kæmpe fordel, at det sker gennem EU, at flere lande går sammen, netop fordi der ikke kommer en konkurrencemæssig ubalance i det.
Det skal ikke være det afgørende i sådan nogle ting – det synes jeg ikke.
Men derfor synes jeg godt, at man kan inddrage det, for det får større effekt, jo flere lande der kan stå bag en våbenembargo.
Enhedslistens ordfører foreslog, at man kunne lave en beretning om det.
Jeg er sådan set meget åben over for, at man kan det, som kan give fornuftige forhold til det fremtidige arbejde.
Søren Pape Poulsen (KF), 2019-02-28:
Tak for det.
Jeg vil gerne begynde med at sige tak til Enhedslisten for at have fremsat beslutningsforslaget – et forslag, der pålægger regeringen senest den 1. april 2019 at fremsætte lovforslag om ændring af straffelovens bestemmelser om hadforbrydelser og hadefulde ytringer.
Nærmere bestemt pålægges regeringen at tilføje ordene køn, kønsidentitet og kønsudtryk i straffelovens § 81, nr. 6, og § 266 b. Formålet med beslutningsforslaget er at sikre en bedre beskyttelse af transkønnede mod hadforbrydelser.
Af bemærkningerne til forslaget fremgår det bl.a., at hadforbrydelser gør, at nogle har svært ved at være sig selv, og derfor lever mange med skjult identitet af frygt for at blive udsat for hadforbrydelser.
Desuden foreslås det, at forbrydelser, der er motiveret af had til personer på grund af disses seksualitet, hudfarve, tro eller etniske eller nationale oprindelse, skal straffes hårdere i Danmark.
Jeg er helt enig med forslagsstillerne i, at hadforbrydelser er dybt krænkende, både for den forurettede og for alle andre, der gerne vil leve i en verden med tolerance og plads til alle.
Jeg er også enig i, at hadforbrydelser skal straffes hårdt.
Men jeg vil gerne understrege, at det allerede i dag følger af retspraksis, at diskrimination på baggrund af kønsidentitet er omfattet af de eksisterende bestemmelser i straffeloven om hadforbrydelser og hadefulde ytringer.
Det er altså ikke sådan, at diskrimination mod f.eks. transkønnede ikke er omfattet af straffelovens bestemmelser om hadforbrydelser og hadefulde ytringer i dag.
Når det er sagt, kan jeg jo godt forstå hensigten med at gøre det mere tydeligt ved at skrive det ind i bestemmelsernes ordlyd.
Jeg har også sympati for forslaget, for grundlæggende mener jeg, at alle skal have lige muligheder og frihed uanset seksuel orientering og kønsidentitet.
Men jeg synes, det er vigtigt, at vi får gjort et grundigt stykke arbejde, inden vi tyr til lovændringer på dette område.
I øjeblikket er en tværministeriel arbejdsgruppe, der er forankret i Ligestillingsafdelingen under ministeren for fiskeri, ligestilling og nordisk samarbejde, allerede i gang med at se på den relevante lovgivning, herunder også straffeloven.
Den tværministerielle arbejdsgruppe ser på hele lovgivningen på tværs af ministerområder, og derfor kan arbejdsgruppen jo bedre vurdere, hvilke tiltag og eventuelle lovændringer der skal til for at styrke indsatsen mod diskrimination på baggrund af seksuel orientering og kønsidentitet bedst muligt.
På den baggrund kan vi ikke støtte beslutningsforslaget.
Rosa Lund (EL), 2019-02-28:
Tak, og undskyld, jeg kom for sent.
Jeg skal bare spørge: Hvis ministeren, som repræsenterer regeringens holdning, er enig i intentionerne med forslaget, hvorfor kan man så ikke stemme for forslaget?
Jeg hører, at man har nedsat en arbejdsgruppe, men hvis man er helt enig i intentionerne i forslaget, hvis man gerne vil være med til at beskytte transpersoner mod overgreb og hadforbrydelser, hvorfor så ikke bare skrive det ind nu?
Søren Pape Poulsen (KF), 2019-02-28:
Det er jo sådan, som jeg også synes jeg kom godt igennem i min tale, at der er den behandling af sagerne i Justitsministeriet, og så er det jo så, man hører Udenrigsministeriet om forskellige lande.
Hvis man har bestemte lande, som man ikke synes der burde eksporteres til, og hvor man synes, der er huller i de regler, vi har, ja, så må man konkret spørge udenrigsministeren omkring det land.
Det kommer jeg ikke til at blande mig i herfra.
Fordi vi gerne vil noget mere og kigge hele vejen rundt.
For det, fru Rosa Lund beder om her, er allerede retspraksis i dag.
Jeg synes ikke, vi skal til at lave lovændringer for noget, der allerede er praksis.
Så vil jeg jo hellere være med til at kigge på – og det er faktisk ikke ment for at være imod, det er sådan set ment for at kigge hele vejen rundt
: Har vi nogle områder, hvor vi skal gøre mere, når vi taler hatecrime, og når vi taler så mange andre ting?
Men der er allerede en retspraksis i dag.
Der er det en del af det, og derfor synes jeg ikke, det i sig selv giver den store mening at skrive de her tre ord ind.
Eva Flyvholm (EL), 2019-02-28:
Jeg vil bare gerne lige klargøre, at i forhold til EU's regler er der også mulighed for ligesom at sætte ind over for hele lande, hvis man opfatter det sådan, at der er menneskerettighedskrænkelser, der er så alvorlige, at man ikke vil eksportere til de lande.
Det er det, der er grundlaget for, at man kan gøre det over for Emiraterne.
Det er fuldstændig inden for skiven at gøre det.
Når man hører den snak om eksportinteresser, vil jeg gerne høre, om ordføreren synes, at danske våbenproducenter skal have lov til at eksportere til lande, hvor de her våben kan blive brugt til krænkelser af menneskerettigheder, f.eks. gå til sikkerhedsstyrker, der undertrykker, fængsler og skyder demonstranter.
Men jeg vil også gerne høre, om ordføreren for Dansk Folkeparti mener, at der er behov for at se på at få lukket nogle af de huller.
Jeppe Jakobsen (DF), 2019-02-28:
Jeg synes helt bestemt, der er noget, der kunne være værd at kigge på, sådan at man går tættere på og i forbindelse med enkeltprodukter og enkeltlande ser på, hvad formålet er, hvor det er, de her produkter ender, og hvad de kan bruges til, når de ender i modtagerlandet.
Jeg tror bare, at problemet er, at det bliver rigtig svært, men det betyder jo ikke, at man ikke skal forsøge.