Martin Lidegaard (RV), 2025-03-13:
Tak, formand, og tak til regeringen for en udmærket europapolitisk redegørelse.
Men jeg vil her af samme grund, havde jeg nær sagt, fokusere på de forskelle, der trods alt er, og de uenighede, vi har måske har med regeringen, eller nuancer på nogle områder, fordi det måske er det, der er det mest interessante at diskutere om man med fordel kan justere ind.
Jeg vil derfor fokusere på tre områder, hvor jeg synes, man kan sige det sådan, at vi, hvis vi ikke bare kigger på, hvad regeringen siger, men også hvad den gør, så godt kunne ønske os en mere aktiv europæisk politik, og det er de tre områder, som jeg nu nævner her.
Det ene er energiområdet, og det har vi jo allerede været inde på, og det er jo, fordi vi ikke opfatter det som en detalje i det store spil.
Det, at EU hvert år importerer for 450 mia. euro fossile brændsler udefra, hvilket gør os til verdens største energiimportør, og at vi har de højeste energipriser, når vi sammenligner det med det asiatiske og det amerikanske marked, er ikke bare klimamæssigt et problem, og det er ikke bare et problem for vores erhvervsliv, men det har virkelig også udviklet sig til at være den måske største sikkerhedspolitiske udfordring for EU, fordi de penge jo går til alle de regimer, som vi bagefter skal forsøge at rydde op efter.
For de går til Rusland, de går til Iran, de går til Saudi-Arabien, og nu kommer halvdelen af vores gasimport jo også fra Trump, og på en eller anden måde har vi sat os selv i en lås.
Tænk, hvis regeringen faktisk havde gjort det det, vi aftalte med det nationale kompromis i 2022, og havde udfaset brugen af naturgas i Danmark og EU havde gjort det samme, så havde vi ikke forsynet Putin med 205 mia. euro, som stort set har betalt hans invasion i Ukraine, og det er ikke en detalje, men det er en kæmpestor ting.
For jeg tror ikke, at Ruslands økonomi ville have kunnet holde til det, hvis vi havde stoppet vores import af olie og gas.
Det er inden for teknologisk rækkevidde at gøre det, og det er noget, vi under alle omstændigheder skal gøre på grund af klimaet, men det er ifølge Clean Industrial Act, som Kommissionen selv har fremlagt, og planen for billig energi, faktisk også det bedste, vi kan gøre for dansk erhvervsliv.
Det er ikke bare noget, som Dansk Industri anbefaler, men det gør BusinessEurope også, som man, tror jeg, ikke kan beskylde for at være de mest progressive kræfter på det geopolitiske område historisk set.
Men det er faktisk deres vurdering, at hvis man skal skabe et konkurrencekraftigt europæisk erhvervsliv, handler det om det, og nu har jeg diskuteret det her med statsministeren, med udenrigsministeren og med alle mulige andre ministre, og alle siger, at vi selvfølgelig skal gøre det.
Vi må bare konstatere, at det ikke sker.
Naturgasforbruget i Danmark stiger måned for måned.
Det faldt i starten, men det seneste halvandet år er det steget, og det er det også i EU.
Så hverken i Danmark eller i EU tager man det her alvorligt, og det er ikke nogen lille detalje, og derfor er jeg spændt på at høre noget.
Energiministeren synes selvfølgelig, at der skal ske noget på europæisk niveau, men det ikke er Danmarks anliggende.
Så jeg synes virkelig, det er en stor sag, som burde kalde på et større initiativ fra regeringens side.
Det andet, jeg gerne vil pege på, er så, kan man sige, vores samarbejde med USA, og vi er enige i, at at det ikke er EU, og at det ikke er Danmark, der skal slå op med USA, og at vi skal gøre, hvad vi kan, for at beholde det transatlantiske bånd.
Men det er også klart, at der godt kan blive en lille smule Komiske Ali over at stå og sige, at USA er vores vigtigste allierede, når Trump her for 10 minutter siden igen har sagt, at han mener, at Grønland vil blive annekteret af ham, og vi, for nu at sige det pænt, oplever en noget svingende attitude over for Ukraine og vores fælles sag derovre.
Derfor ved jeg også, at det er regeringens holdning, at vi skal satse på et stærkere europæisk samarbejde
Derfor er det, når jeg siger det her, virkelig ikke for at drille eller sådan noget, men der var jo så i går i Europa-Parlamentet en stor diskussion om, hvordan vi bedst håndterer den her situation, om det kan opfattes som antiamerikansk, hvis vi laver en stærkere integration af vores forskellige forsvar i de forskellige europæiske lande, og om vi skal satse på at få gjort det mere effektivt ved at integrere det mere, altså stadig på et mellemstatsligt niveau, så alle lande selv bestemmer, hvor meget de vil bidrage, men sådan, at vi faktisk begynder at opbygge noget, der minder om det samambejde, vi har i NATO, bare i et europæisk regi, for at være sikre på, at uanset hvad der sker i NATO, vil Europa kunne være en stærk søjle i NATO, men også i et NATO, hvor USA ikke er med, hvis man fra USA's side gør alvor af, at man ikke vil være med.