Sólbjørg Jakobsen (LA), 2025-01-08:
Ja, jeg beklager, for jeg ved, at når det bliver lidt sent, håber man nogle gange, at det går lidt hurtigt, men når man er en lille smule grebet af en sag og er meget engageret i den, bliver man lige nogle gange nødt til at se bort fra klokken.
Der er f.eks. blevet sagt, at de er individuelle og personlige.
Mener man ikke, at almindelig indkomst er individuel og personlig?
Mener man ikke, at den arv, man får fra sin mor og far, er personlig?
Mener man ikke, at alt andet, vi har, er det?
Der er så mange ting, der er individuelle og personlige.
Hvorfor er den argumentation anderledes med pensioner?
Der bliver også sagt, at det kan være svært, for hvad nu, hvis man ikke er likvid, og der nogle, der bliver nødt til at tage lån for det, og det er urimeligt.
Den argumentation kan også bruges til alle mulige andre ting.
Hvis den eneste værdigenstand, jeg har, er min mormors diamanthalskæde til 150.000 kr. eller endnu mere, må jeg enten sælge den – et værdifuldt smykke, som også har personlig værdi – eller gå ud og tage lån.
Så den argumentation holder heller ikke.
Så hedder det, at det har taget lang tid – det tog 8 år.
Så det her er ikke bare noget, man sådan lige skal fikse.
Og det er da klart, at der er mange forskellige måder, pensioner bliver indrettet på.
Og vi er ikke i gang med at foreslå, at livrenter skal indgå overhovedet.
Det er en helt anden sag.
Det er også svært, hvis man har en virksomhed i Schweiz eller et helt andet sted eller samlet nogle andre eller deler et hus med en anden også – der kan være alle mulige mærkelige sager.
Jeg har selv gået på jurastudiet, og jeg er ikke ekspert inden for familieret, men jeg ved, at pensioner er et komplekst område.
Ja, men det er der meget, der er, så den argumentation køber jeg heller ikke.
Det er derfor, det er vigtigt, at folk har lov til bestemme, hvad jeg hører alle argumentere for.
Så hvorfor vil man have, at der politisk skal være taget en beslutning – en formodning om, at noget skal udtages.
Jeg synes, det er vigtigt, at vi har et stringent udgangspunkt, en logisk standardkontrakt, fordi vi har så forskellige som mennesker og som par.
Selv om en undtagelse af pensionerne kan give mening i nogle ægteskaber, kan det give mindre mening i andre ægteskaber.
Man har selvfølgelig selv ansvar for at træffe beslutninger, som passer bedst til ens eget liv, men da de fleste ikke bliver gift for at blive skilt, synes jeg ikke, vi kan forsvare, at der er lavet den her politisk besluttede undtagelse fra hovedreglen – som endda er meget skjult, der er ikke engang mange, der kender til den – som stiller nogle ægtefæller favoriseret i skilsmisser.
Hvis man lever i et ægteskab, hvor begge tjener det samme, sparer det samme op til alderdommen og på samme måde, så favoriserer de gældende regler ingen, for så er det lige meget.
Så er vores forslag også lige meget, fordi man ville dele lige så meget.
Men vi ved jo, at i mange hjem er det helt almindeligt, at henholdsvis de økonomiske pligter og de praktiske pligter ikke er delt fuldstændig lige.
Men billedet bliver et andet, hvis forholdet slutter brat, og her vil den politisk besluttede undtagelse favorisere den ene part.
Jeg siger ikke, at jeg vil udelukke, at der kan være urimeligheder, og at man ikke kan komme i sådan nogle situationer, men jeg synes ikke, vi politisk aktivt skal gøre noget, der favoriserer den ene frem for den anden.
Man kan også se, at nogle i dag vælger at spare værdier optager alderdom på anden vis end gennem pensionsopsparinger.
Det kan være i aktier, kryptovaluta, fast ejendom eller noget helt andet.
Og havner man i en skilsmisse med en ægtefælle, som har sparet op i en pensionsopsparing, løber den anden så af sted med halvanden gang, hvad man ville forebygge tilbage i 2007.
Så det sker alligevel .
Det er jo stadig væk noget, der kan ske.
Og sådan skal det jo ikke være.
Derfor handler vores forslag om at skabe klare rammer, et stringent udgangspunkt for formuefællesskab ved skilsmisse med mulighed for at indrette det individuelt efter partnerens behov.
Forslaget skal ikke gælde dem, som er gift i dag.
De har jo accepteret de vilkår, der er.
De skal ikke ind og ændre allerede eksisterende aftaler.
Det er der ingen, der vil.
Der er ingen, der vil tvinge nogen til noget.
Vi beder bare om, at man ikke politisk har brugerdefineret standardkontrakten, for det skal parrene selv gøre.
Vi håbede på opbakning.
Jeg vil gerne takke dem, der har bakket op.
Jeg tror faktisk, at det her er noget, vi ikke blive ved med at argumentere for, og folk vil se fornuften i, at vi har formuefællesskab, og skal man ændre på det, er det op til parrene selv, ikke op til Christiansborg, som tilfældet er i dag.
Og vi har endda selv meget forskellige ideologiske synspunkter, men nogle gange, når man kan se fornuftigt på sagerne, handler det faktisk ikke om rødt og blåt; det handler om, at den regel ikke giver mening.
Tak for ordet.