Aki-Matilda Høegh-Dam (SIU), 2021-05-06:
Vi behandler i dag et beslutningsforslag, hvor forslagsstillerne ønsker at pålægge den danske regering at undersøge mulighederne for at etablere et dansk udrejsecenter i Kalaalit Nunaat.
Det er et beslutningsforslag, som forslagsstillerne har arbejdet på uden på nogen måde at inkludere Kalaalit Nunaat i processen, hvilket egentlig er tankevækkende, når man fra grønlandsk side, og det er uanset partifarve, udtrykkelig altid har ønsket inddragelse, når det drejer sig om emner, der omhandler Kalaalit Nunaat, og det ved forslagsstillerne altså godt.
Danmark skal altså ikke presse Kalaalit Nunaat til at modtage hverken flygtninge eller asylansøgere, især når Kalaalit Nunaat er frataget ansvaret for at tage beslutninger omkring dette område.
Siumut gik i 2019 bl.a. til folketingsvalg på, at udlændinge- og integrationsområdet, som man jo ved er dansk ansvarsområde, skal tilpasses Kalaalit Nunaat og vores værdier, for lige nu er der bl.a. stor splittelse derhjemme, som også er grundet den manglende integration for bl.a. tilkaldt arbejdskraft fra Danmark, idet vi ikke har vores egen lov og forvaltning om dette.
Vi fra Siumut håber på, at udlændinge- og integrationsordførerne derfor herinde i salen vil samarbejde om at komme disse ting til livs.
For at komme tilbage til beslutningsforslaget vil jeg sige, at Siumut altså ikke støtter forslaget om at oprette et udrejsecenter i Kangilinnguit, som jo er stedets korrekte navn, og som jeg i respekt for mit land og mit sprog også vil bruge i resten af indlægget.
For selv hvis det havde været et forslag, vi havde kunnet se os selv i, ville Siumut overhovedet ikke principielt have nogen intention om at støtte et forslag, hvor Kalaalit Nunaat ikke på forhånd var blevet inddraget i processen, og det tror jeg altså godt forslagsstillerne er bekendt med.
Vi har jo før set lignende forslag fremsat i Folketinget af samme parti, så jeg kan kun stille mig undrende over for, hvad motivet egentlig er for forslaget.
Jeg synes til gengæld, at vi til enhver tid som politikere skal forsøge at finde fælles grund, uanset hvor uenig man potentielt kan være med et parti, og på den baggrund vil jeg gerne erklære mig enig, når man i beslutningsforslaget medgiver, at Kalaalit Nunaat på en måde ikke er dansk territorium, når man kalder det udland.
Det er jeg fuldstændig enig i, for Kalaalit Nunaat er netop ikke dansk.
Men så hører enigheden også op, for set med danske briller, måske via Google Earth, er Kangilinnguit måske øde og fjerntliggende, men ikke med grønlandske briller, for de folk, der bor omkring 19 km væk fra Kangilinnguit, er fangere og fiskere, der til daglig bruger naturen for at brødføde sig selv og deres familier, og til sammenligning er 19 km altså ikke langt, når fangere og fiskere ofte sejler 50 eller 100 km for at tage på fangst og fiskeri.
Men det forstår man måske ikke, hvis aldrig man har boet der.
Så lidt til perspektivering
lad os lade, som om situationen var omvendt og vi har et parti i Inatsisartut, der udarbejder et beslutningsforslag, og de kræver, at naalakkersuisut, altså den grønlandske regering, etablerer et grønlandsk udrejsecenter for afviste asylansøgere i Danmark.
Man vil ikke forstyrre de lokale, så man tænker at placere det på en nogenlunde øde idyllisk mark ikke langt fra eksempelvis Bredstrup, en mark, hvilket giver beboerne gode muligheder for refleksion, fordybelse og eftertanke i afstressende omgivelser.
Hvis det lyder bekendt, er den sidste sætning, jeg udtrykte, noget, som ordret står i beslutningsforslagets betænkning om Kangilinnguit.
Så forestil jer, at der kom et forslag fra grønlandsk side om noget, der skal foregå i Danmark, hvor forslagsstillerne fra Inatsisartut slet ikke kender til forholdene i Jylland eller i det hele taget ved, hvilken kommune Bredstrup ligger i.
Hvordan ville det mon berøre det danske lokalsamfund og Folketinget?
Vi har fra Siumuts side lavet noget af forslagsstillernes inddragende forarbejde og har kontaktet bygderådsformanden i Arsuk – en bygd, som er nabo til Kangilinnguit – og vi har så forhørt os, og bygderådsformanden siger, at han er forarget og ærgerlig over beslutningsforslaget.
Han siger: Vi kan ikke støtte forslaget, da vi ikke er enige i, at det ikke vil forstyrre vores levevis, da vi siden 1930'erne har måttet opleve begrænsninger i forhold til vores daglige liv og har måttet affinde os med en meget begrænset tid til at jage rensdyr og moskusokser med først amerikanerne og siden hen forsvaret uden begrænsninger med hensyn til årstid.
De har trænet med skydevåben og har forstyrret fangstdyrene.
Det eksempel, vi ser her, er udtryk for en gammeldags tankegang, hvor man uden respekt for andre befolkninger behandler forslag i Folketinget.
Dette ser vi f.eks. i Arsuk, og derfor skal dette beslutningsforslag nok ses mere som indenrigspolitiske drillerier fra dansk side, og på den baggrund kan jeg tilkendegive, at Siumut ikke støtter op om forslaget.