Karin Liltorp (ALT), 2025-12-18:
Jeg sad i et regeringsparti, dengang vi behandlede det her, og jeg tænkte jo bare, at vi havde en unik chance for at få de 20 pct. af befolkningen ind.
Det er 20 pct. af befolkningen, vi ikke er lykkedes med at få ind i arbejdsfællesskaber.
Det var lige her, vi havde chancen, og så valgte man at gøre det modsatte og sige, at nej, det er her, vi sparer massivt.
Så hvad logikken er har jeg nok svært ved at forstå, og jeg tror heller ikke, at det er nogen hemmelighed, at det netop var den her reform, der fik mig til at sige nej tak til det her regeringssamarbejde, for jeg synes, det er et kæmpesvigt af dem, der allerede er på kant med samfundet.
Tak for ordet.
Jeg ville jo ønske, jeg bare var gået herop på talerstolen for at ønske jer alle sammen en glædelig jul, men desværre er det ikke så glædeligt endda, for der er nogen, der ikke får en glædelig jul med det her lovforslag, vi er ved at behandle i dag.
Det her er en del af beskæftigelsesreformen, og det næste forslag, vi skal stemme igennem, er i morgen, og der skal jeg nok lade være med at tage ordet igen, men det er en del af den samme reform.
Der har været så mange advarer mod det her.
Og ja, reformen handler også om, at man rydder lidt op i bureaukratiet, og det er vi jo alle sammen enige om at der skal, ikke et ondt ord om det.
Men det, man belejligt bliver ved med at glemme sige, er, at det også fører til milliardbesparelser på de mest udsatte grupper, dem, der er længst fra arbejdsmarkedet, for de handicappede, for de psykisk syge.
Ude i kommunerne er man allerede begyndt at skære de indsatser væk, der faktisk skulle hjælpe dem ind på arbejdsmarkedet.
Samtidig, hvis man har den form for humor, er det jo faktisk lidt sjovt, at man med reformen stadig bevarer milliardstore udgifter på at kontrollere de stærke ledige, som med sikkerhed nok skal finde et arbejde helt af sig selv, hvis man bare giver dem tid, og hvis man har tillid til, at de godt kan selv.
Men næh, de bliver stadig væk kontrolleret, så det er de svage i samfundet, der endnu en gang bliver taberne.
Med hele den her reform, som kommer med L 77 i dag og L 66 i morgen, så sørger man også for at skære i ressourceforløbet, hvilket betyder, og det har der også været advarsler om, at en stor gruppe mennesker nu vil stå fuldstændig uden offentlig forsørgelse, fordi de ryger mellem to stole.
Det betyder reelt, at i stedet for at få nogen form for offentlig støtte er de overladt til gensidig forsørgerpligt.
Så de skal håbe på, at de har en ægtefælle, der har lyst til at støtte dem.
Og det har jeg nok svært ved at få til at rime på værdigt.
Ankestyrelsen, Danske Handicaporganisationer, Danske Regioner, Danske Socialrådgiverforening og Rådet for Socialt Udsatte advarer direkte om, at afskaffelsen af det her forløb vil efterlade mennesker med alvorlig sygdom og handicap uden afklaring og potentielt helt uden forsørgelse.
Jeg ved ikke, om jeg er den eneste, der har en opfattelse af, at vi kører en vis hetz mod førtidspensionister herinde fra Folketingets side.
Jeg har endnu ikke forstået, hvordan man kan sælge den her reform som et tegn på værdighed og frisættelse, så jeg er glad, hvis der er nogen, der kan forklare mig, hvor der er, jeg helt har misforstået det.
Og jeg vil bare sige, at hvis I er enige i mine synspunkter, kan I stadig nå at stemme nej til lovforslaget.
Tak for ordet.