Karina Lorentzen Dehnhardt (SF), 2021-02-09:
Tak for ordet.
Ifølge Justitsministeriets Forskningskontor er antallet af mistanker eller sigtelser fra 2006 til 2019 mod 10-17-årige for straffelovsovertrædelser mere end halveret, mens der dog sker en lille forøgelse igen fra 2016 til 2019.
Så man kan sige, at samlet set er udviklingen god set i forhold til 2006
Tallene viser sådan samlet set, at vi er lykkedes med ungdomskriminalitsindsatsen.
Det betyder ikke nødvendigvis, at der ikke er mere, vi kan gøre.
I maj sidste år havde jeg både justitsministeren og socialministeren i samråd om lige præcis Ungdomskriminalitetsnævnet.
Årsagen var, at vi nu havde evalueringerne fra de to største kommuner, Aarhus og København, som jo har haft de fleste unge igennem det nye system, og der holder problemerne altså i kø.
Jeg tror, det går for vidt at komme ind på dem her, men jeg siger ikke for meget, hvis konklusionen er, at unge med funktionsnedsættelser er dem, som præger sagerne i Ungdomskriminalitetsnævnet.
Det er dem, der har adhd, sindslidelser, har retardering eller andre udfordringer.
De er der altså på grund af de udfordringer, som de har.
Jeg prøvede jo i samrådet at få ministeren til at undtage børn og unge med funktionsnedsættelser.
Jeg synes jo også, at man skal kunne forstå den proces, man bliver udsat for, hvis man skal have en form for refleksionsniveau over det skete.
Der er også rigtig mange problemer med retssikkerheden.
Dem foldede vi også ud i selve samrådet Så jeg vil ikke lægge skjul på, at jeg allerhelst vil af med Ungdomskriminalitetsnævnet.
Jeg synes, det er et overgreb på børn, og det bør droppes.
Jeg er klar over, at et flertal gerne vil bevare det, og jeg mener sådan set, at det næstbedste er, at vi kan kigge på at undtage de her børn med funktionsnedsættelser.
Det gode spørgsmål er: Hvad skal vi så gøre?
Det findes i Nordirland, og det findes i New Zealand.
Det er jo sådan, at de unge sjældent springer ud som hardcore forbrydere som 13-årige.
Der er tit gået en meget lang proces med kriminalitet, forud for at man havner i den rigtig hårde kriminalitet.
Det, at man bliver stillet til regnskab over for den person, som man har krænket, virker og skaber forståelse af, at her var der et andet menneske, der kom til skade, eller her var der et andet menneske, som måske havde brugt rigtig mange arbejdstimer på at tjene penge til en bil, som er vigtig for at komme på arbejde, og så har den unge ødelagt den med hærværk.
Så kan man ikke gemme sig.
Så skal man stå direkte til ansvar.
Jeg synes, det kunne have været interessant at afprøve den model også i Danmark.
I det mindste i forhold til de førstegangskriminelle
giver det rigtig god mening.
Med til det sanktionssystemet hører sådan set også, at de unge skal bidrage til at genoprette skaden, og der kan være mange forskellige måder at gøre det på.
Så synes jeg, at vi har brug for at geare systemet, der møder de unge, der er på afveje, bedre.
Det var derfor, at det var vigtigt for SF at få indsat noget i politiforliget om, at vi skal have en SSP-lov, altså at få undersøgt det.
For i dag er der ingen krav til, hvad kommuner og politi leverer ind i det samarbejde, og når krisen kradser, bliver det altså et sted, der er nemt at spare.
Det var også vigtigt at sikre uddannelse til nærpolitibetjentene, som jo er den helt nye satsning.
Det synes jeg er vigtigt, hvis vi skal blive bedre til det her.
Så skal vi hjælpe familierne mere.
Jeg har mødtes med familier til unge kriminelle, også unge i banderne, og at høre på deres historier er bare så nedslående.
De er blevet mødt af systemer, som ikke har hørt deres nødråb.
De vil rigtig gerne hjælpe deres sønner, men de fik bare ikke den opbakning fra myndighederne, som de havde brug for.
Næsten over en kam, vil jeg sige, havde deres børn psykiatriske problemstillinger eller funktionsnedsættelser, og jeg tror, at mange af dem har brug for en livslang støtte, hvis ikke de skal rode sig ud i alt muligt.
Så tror jeg også, det er vigtigt, at vi sikrer, at socialrådgiverne ikke sidder med for mange sager, og at der er økonomi til den rigtige indsats fra starten, så man ikke altid prøver det billigste og det mindst effektive først.
Vi ved, at den tidlige indsats rykker.
Og da Ungdomskommissionen i 2008 gennemtrawlede årsagerne til, hvorfor unge blev kriminelle, var der mange forskellige ting, man kunne pege på.
Men det overraskende var, at det, de alle sammen havde tilfælles, var dårlig skoleerfaring.
Så vi skal sikre, at børn og unge får gode skoleerfaringer, fordi det er noget af det mest forebyggende.
Jeg kan se, at min taletid er ved at være løbet ud.
Jeg havde egentlig mere på programmet.
Det er jo svært, når man er meget engageret i en sag.
Så jeg vil læse en vedtagelsestekst op på vegne af SF, Radikale og Enhedslisten, og den lyder således: Forslag til vedtagelse
»Folketinget ønsker at bekæmpe ungdomskriminalitet, og det er vigtigt at blive bedre til at forebygge religiøs radikalisering og bandekriminalitet.
Folketinget understreger, at en effektiv indsats kræver et stærkt samarbejde mellem myndighederne.
Det fordrer bl.a. en SSP-lov og bedre uddannelse af de nærpolitibetjente, som skal stå for indsatsen.
Folketinget konstaterer, at ungdomskriminaliteten siden 2006 er blevet halveret, og at faldet har været størst blandt de unge under lavalderen.
Folketinget ønsker derfor at nedlægge Ungdomskriminalitetsnævnet.
Folketinget anerkender samtidig, at der skal være en mærkbar konsekvens for dem, der begår kriminalitet.
Folketinget opfordrer regeringen til at øge sit fokus på at forebygge ungdomskriminalitet med nye indsatser.«