Sigurd Agersnap (SF), 2024-05-31:
Det er i hvert fald for mig meget svært at sætte mig ind i den situation, man er i som civil palæstinenser lige nu, altså at være på flugt mellem forskellige steder i Gaza og uden at have adgang til humanitær hjælp.
Jeg ville ønske, at der var tydelige palæstinensiske oprør mod Hamas, men jeg tror også, det er svært at forestille sig, hvordan det lige skulle foregå i den situation, man er i lige nu.
Fru Charlotte Munch siger, at det er svært at føre krig, når de kujonagtigt gemmer sig blandt civile, men det er vel ikke svært at lade den humanitære hjælp komme ind i Gaza?
Tak, og tak for ordet.
De civile palæstinensere er fanget i en humanitær katastrofe og lever en hverdag i frygt, hvor mange har forladt deres hjem, måske er blevet adskilt fra deres kære, og hvor man ikke har adgang til helt basale fornødenheder, hvor det at få et måltid mad er en stor begivenhed og det at blive mæt er en uhyre sjælden begivenhed.
Mens dagene herhjemme bliver lysere, bliver de mørkere og mørkere for hver dag i Gaza.
I 8 måneder har vi kunnet følge med i, hvordan civile er fanget i en udsigtsløs og brutal krig mellem Israel og Hamas startende med det helt forfærdelige terrorangreb den 7. oktober og den efterfølgende krig i Gaza, der dag for dag bliver mere forfærdelig, og som dag for dag efterlader flere civile i ulykkelige situationer, herunder den sultkatastrofe, som denne forespørgsel går på.
I SF, det skal der ikke være tvivl om, ønsker vi en våbenhvile, der kan føre Israel og palæstinenserne på sporet af en fredelig løsning.
En tostatsløsning er den eneste løsning, men det kan have lange udsigter, og her og nu må vi sørge for, at mere nødhjælp og medicin kommer ind, så den humanitære katastrofe kan stoppes.
Chefen for FN's fødevareprogram har slået fast, at der findes hungersnød i Gaza, og det er helt uacceptabelt, at Israel og Hamas i deres dødskamp lader så mange civile lide.
Modsvaret på terrorangrebet er ude af proportioner, og Hamas skal frigive gidslerne.
Og når vi står på tærsklen til en hungersnød og en hungersnødkatastrofe, må vi som internationalt samfund sige meget klart, at sult aldrig må bruges som våben.
De civile i Gaza har allerede i årtier lidt under et Hamasregime, der sætter hadet til Israel højere end kærligheden til egen befolkning.
Nu har de i 9 måneder lidt under en krig, der fordriver dem internt, uden at man på nogen måde har været i stand til at garantere dem det, der ligner basale fornødenheder.
Det er for mig ubegribeligt, at Netanyahu og Israels regering ikke kan se, at der må ske et sporskifte, så vi kan få mere humanitær hjælp ind i Gaza, og
at Israels tilgang med at tillade en minimal nødhjælp kun skaber flere problemer, også for dem selv – så store problemer, at amerikanernes storstilede projekt med at anlægge en nødhjælpshavn har været nødvendig, men den er allerede nu ude af drift på ubestemt tid.
Havnen var og er bestemt et skridt i den rigtige retning, men det er slet ikke nok.
Det er nedkastning fra luften ligeså, men det er ikke en løsning på sigt. Og Danmark bør arbejde, både i FN og EU, for, at flere fødevarer, mere medicin og andre basale fornødenheder når ind i Gaza, og at de når ind til den lidende befolkning og ikke når ind til Hamas.
Det skal Israel også acceptere.
Kun en sikker adgang kan sikre, at hjælpen når de rigtige hænder, og lige nu holder lastbiler med nødhjælp i kø ved grænseovergangene.
Der mangler ikke nødhjælp, men der mangler adgang og adgang til civilbefolkningen.
Det har været forfærdeligt at læse og høre om, at nødhjælpsleverancer, der skulle hjælpe de civile med at overleve, i stedet har ført til dødsfald, fordi sikkerheden ikke var til stede.
Det har kaldt på et kaos, som Hamas og andre har udnyttet, og det kan vi som verdenssamfund ikke tillade ske.
Den del er også en del af Israels ansvar.
I SF mener vi, at Danmark bør gå forrest og tage ansvaret, så vi gennem FN og EU kan presse Israel til at acceptere mere nødhjælp.
Det er livsnødvendigt for civile palæstinensere, men det er også helt og aldeles nødvendigt for, at vi nogen sinde kan tro på en varig løsning.
Uden basal nødhjælp bliver krigen kun mere brutal, radikaliserende og uforsonlig.
Jeg skulle hilse fra Radikale Venstre, som desværre ikke kunne være her til debatten i dag.