Karsten Hønge (SF), 2021-05-26:
232 palæstinensere er dræbt, heraf 65 børn, flere er livsfarligt sårede, og 12 israelerne er dræbt, og hvert eneste liv tabt er et for meget.
1.400 boliger er totalskadede, 2.500 palæstinensere er hjemløse – det er gået fra frygteligt til værre.
Krigen har desværre styrket Hamas, og Israels højrefløj med Netanyahu i spidsen har taget yderligere et skridt i deres selvdestruktive færd.
De holder hinanden fanget i deres indbyrdes had og ekstremistiske politik.
Det eneste, vi til gengæld kan sige med fuldstændig sikkerhed, er, at der vil komme nye krige – om ½ år, om 1 år eller om 2 år, vi ved det ikke, men vi ved, at en ny krig vil komme.
Jorden er gødet til nye konflikter og nye tragedier.
Det totale mangel på håb er en sikker ingrediens til de kommende krige.
Israel er en besættelsesmagt.
Der er stor arbejdsløshed, og mange bor i flygtningelejre på Vestbredden, og Gaza er vel reelt verdens største fængsel.
Hverdagen for almindelige palæstinensere er fyldt med undertrykkelse, ydmygelser og forskelsbehandling.
Der er så åbenlyst brug for, at begge parter besinder sig og får gang i dialogen, men magtforholdet mellem de to parter er asymmetrisk.
Nogle gange fremstiller man konflikten som værende mellem to ligeværdige parter.
Sådan er det jo slet ikke.
På Vestbredden er palæstinenserne presset til det yderste af ulovlige bosættelser, og deres selvstyre kæmper med interne splittelser og korruption, og i Gaza huserer terroristerne i Hamas.
Israel er så klart den stærkeste part.
Vi har endda for nylig set israelske bosættere ødelægge træer givet i landbrugsstøtte af Danmark, og vi har set, at det israelske militær ødelægger vandanlæg til palæstinensisk landbrug.
Det har været smerteligt at følge med i, hvordan israelske fly har bombet tætbebyggede palæstinensiske områder, og hvordan Hamas fra Gaza har sendt raketter ind over israelske byer.
Angreb på civile mennesker skal altid fordømmes.
Hamas' had til Israel er tydeligvis større end deres kærlighed til deres eget folk.
En tostatsløsning med sikre grænser og gensidig respekt mellem befolkningsgrupperne er den eneste langtidsholdbare og civiliserede vej at gå.
Netanyahu og højrefløjen er det, der spænder ben for israelerne og palæstinenserne og spænder ben for vejen til fred.
Lige så gammel som konflikten er, er den klassiske manipulation om, at venstrefløjen, fordi den støtter palæstinensernes krav, skulle være antiisraelsk eller sågar antisemitisk.
Israels ambassadør i Danmark, Benny Dagan, puster også til den her ild, men det er jo decideret vås.
For os på den demokratiske venstrefløj har det altid handlet om, at israelere såvel som palæstinensere har ret til en stat, men det er Israel, der gør skade på sig selv ved at gøre skade på palæstinenserne og på folkeretten.
Og vi har i den grad ret til at kritisere, ikke Israel, men også og især den israelske regering.
Jeg forarges og forfærdes, når jeg ser såkaldt sympati med palæstinenserne udtrykt gennem voldsomme demonstrationer, som nogle steder i Europa er endt med afbrænding af israelske flag og hærværk mod synagoger.
Det er fuldstændig uhørt, og jøder har selvfølgelig min udelte solidaritet.
Vi har grund til at kritisere palæstinenserne for meget, men de er altså den svage part i den her konflikt, og de har brug for vores solidaritet, for et undertrykt folk har altid ret til at blive frit.
Lad mig derfor sige det atter en gang: Solidaritet med Palæstina.