Carsten Bach (LA), 2025-12-02:
Tak for det, formand, og også mange tak til Enhedslisten for at sætte fokus på noget, som for mig og for Liberal Alliance også betragtes som et af de største, hvis ikke dét største dyrevelfærdsmæssige problem i den animalske produktion i Danmark.
Ifølge tal fra erhvervet ligger pattegrisedødeligheden stadig på over 20 pct., og også selv om kurven er begyndt at knække, er det stadig væk ikke godt nok, når man ser ud over erhvervet som helhed.
Vi ved dog, at dødeligheden varierer markant fra besætning til besætning, og at de bedste besætninger både fravænner flere grise og har en lavere dødelighed, og det fortæller mig og det fortæller måske også os alle sammen, at der er løsninger, der virker, når pasningen og dyrevelfærden er i top.
Derfor deler vi forslagsstillernes udgangspunkt, nemlig at dyrevelfærden skal forbedres, og at dødeligheden skal ned, men vi deler ikke Enhedslistens metode.
Forslaget bygger på et krav om, at avlen skal styres efter gennemsnitlige kuld, der svarer til antallet af patter hos soen, og det lyder jo umiddelbart logisk.
Det er med al sandsynlighed ikke antallet af patter, der afgør, hvor mange grise en so kan passe.
Det handler langt mere om soens evne til at producere mælk og passe sit afkom.
Kuldstørrelsen varierer helt naturligt, og et fast loft vil være kunstigt og biologisk uhensigtsmæssigt.
Desuden viser erfaringer mig bekendt, at hvis avlen ensidigt presses i en bestemt retning, vil det føre til genetisk svagere søer, og måske er et ensidigt pres på genetikken også det, der har bragt forholdene derhen, hvor de er nu.
Det er både svært at håndhæve og fagligt vanskeligt at regulere entydigt.
Vi risikerer at skabe regler, der straffer landmænd for helt naturlige biologiske udsving, og det giver ikke mening.
Samtidig må vi ikke overse, at et bredt flertal blandt Folketingets partier, jo dog uden Enhedslisten og Danmarksdemokraterne, sidste år indgik Danmarks første samlede dyrevelfærdsaftale.
I Liberal Alliance er vi meget stolte over at være en del af den aftale, og nogle af løsningerne på netop pattegrisedødeligheden er allerede adresseret med den brede politiske aftale.
Derfor mener jeg og Liberal Alliance, at vi skal lade dyrevelfærdsaftalen virke, evaluere på resultaterne og træffe beslutninger på det rette faglige grundlag, som allerede er under udvikling.
Der er særlig ét initiativ i dyrevelfærdsaftalen, som vi i Liberal Alliance forventer os rigtig meget af, og det er muligheden for at indføre en afgift i Produktionsafgiftsfonden, hvor provenuet fordeles til producenter, der kan dokumentere, at de ikke halekuperer deres grise.
Det er præcis den slags løsninger, vi tror på i Liberal Alliance, nemlig dem, hvor man bruger økonomiske incitamenter og belønner god adfærd og driver udviklingen fremad, uden at vi politikere skal detailstyre ind i de danske stalde, og hvis modellen virker som forventet, er Liberal Alliance meget positiv over for at udvide den i forhold til andre dyrevelfærdsmæssige udfordringer, og det gælder også pattegrisedødelighed.
Det er sådan, vi – det mener jeg og det mener Liberal Alliance – skaber varige forbedringer, der også virker i praksis.
Så i Liberal Alliance anerkender vi problemet, vi deler ambitionerne om en langt bedre dyrevelfærd og en lavere dødelighed i de danske stalde, men vi mener ikke, at en detaljeret statslig regulering af avlsmål er vejen frem.
Vi står bag dyrevelfærdsaftalen, vi står bag fagligt gennemarbejdede løsninger, og vi står bag incitamenter, der virker, og derfor kan vi ikke støtte B 13, men vi vil gerne samarbejde om løsninger, der bygger på faglighed, realisme og ansvar.
Tak for ordet.