Mette Abildgaard (KF), 2017-10-05:
Tak for ordet.
Om 1 time og 20 minutter lyder startfløjtet til den vigtige VM-kvalifikationskamp mellem Danmark og Montenegro.
Jeg er klædt på og klar til kamp, og det samme er de danske herrer.
Også her i Folketinget er vi ved at være kampklare.
Jeg tror, de fleste af os glæder os til, at startfløjtet lyder til den nye politiske sæson.
Jeg gør mig ikke nogen illusioner om, at det nye folketingsår bliver sådan en ren venskabskamp, men jeg håber dog, at vi kan stå sammen om alt det, som gør Danmark bedre.
For som de siger i DBU: Vi er alle en del af noget større.
Hvis det danske fodboldlandshold skal vinde i aften, skal det have et stærkt forsvar.
Det samme gælder for Danmark som land.
Vi kan ikke risikere at stå forsvarsløse tilbage, når de østeuropæiske tropper spiller offensivt og truer med angreb.
Og netop truslen fra Øst fylder mere og mere.
Det så vi bl.a. for nylig, da op mod 100.000 russiske soldater lavede øvelser tæt op ad NATO's grænse.
Vi ønsker mere luftværn, vi ønsker at styrke vores luftværn, og vi ønsker, at vi bedre skal kunne forsvare os mod fjendtlige ubåde.
Det er to områder, hvor Danmark i dag står alt for svagt.
Vores soldater yder hver evig eneste dag en fantastisk indsats for Danmark.
De skal vide, at de har vores opbakning, at vi tror på dem, og at vi støtter dem i hver evig eneste kamp, de måtte blive udsat for.
Som vi sang til EM i Tyskland i 1988: Så hvad der end venter, hvad der end sker, er vi de rød-hvide musketer', og vi si'r én for alle, alle for en, i røg og damp for Danmark. Danmark og Sverige har også haft mange broderopgør i fodbold, heldigvis oftest med Danmark som sejrherre, men når det gælder erhvervslivet, skal vi passe på med at konkurrere med svenskerne, for her er det altså dem, der vinder over os.
I perioden 2014-2016 havde Sverige 35 gange så mange børsnoteringer af mindre virksomheder, selv når man korrigerer for vores økonomiers forskellige størrelser.
Det går et konkurrencemenneske som vores konservative erhvervsminister meget på.
Han vil gerne have Danmark til at spille mere offensivt, og det kan vi godt.
Det kan vi gøre ved at få en bedre aktiekultur i Danmark.
Derfor vil vi indføre en særlig aktiesparekonto og lempe beskatningen af aktier.
Vi har også præsenteret et skatteudspil, som giver et løft til hele holdet.
Alle skal kunne mærke, at det hårde arbejde betaler sig, uanset hvilken position man spiller på banen.
Det sikrer vi med et nyt målrettet jobfradrag og ved at fjerne loftet over beskæftigelsesfradraget.
Vi letter skatterne på arbejde, pension og biler med milliarder, men vi sikrer, at der stadig væk er penge til et godt velfærdssamfund, og vi sikrer også, at det stadig væk vil være sådan, at de bredeste skuldre bærer det største ansvar.
Direktøren betaler i dag syv gange så meget i skat som HK'eren, og sådan vil det også være, hvis vi gennemfører regeringens udspil til punkt og prikke.
En god dommer i en fodboldkamp lægger en hård linje fra start, for så bliver der nemlig ikke noget brok undervejs, og der bliver ikke behov for røde kort.
På samme måde skal vi i Danmark lægge en hård linje over for kriminalitet.
Vi har flere gange givet banderne direkte røde kort, bl.a. med den store bandepakke, og vi kan også glæde os over, at flere og flere af dem bliver sendt til afkøling, ikke bare i omklædningsrummet, men bliver bedt om at rykke direkte i spjældet.
Men vi skal også have sat en stopper for bandernes rekruttering.
Derfor præsenterer vi snart en ny spilleplan, en plan, der fokuserer på den forebyggende indsats, som fokuserer på at tilbyde unge mennesker at blive en del af et andet og sundere fællesskab, f.eks. i den lokale fodboldklub, end det, de finder i den kriminelle verden.
Jeg havde aldrig troet, at jeg skulle citere Det Brune Punktum fra Folketingets talerstol, men de har formuleret det meget godt i en fodboldsang fra år 2000: Bold er en dejlig sport, men kommer du til at bruge hænderne, så får du det røde kort.
For nylig var det vores konservative børne- og socialminister, som snørede fodboldstøvlerne, da hun selv deltog i en fodboldturnering med de hjemløse.
Det er bare et af mange møder, der har været, og som udmønter sig i, at ministeren snart præsenterer en ny handlingsplan mod hjemløshed.
Som hun så rigtigt har formuleret det, så svigter vi som samfund, når det at være modløs, magtesløs og håbløs ender med at blive til hjemløs.
Siden 2009 er antallet af hjemløse i Danmark steget med ca. 1.600 personer.
I dag har fire ud af fem hjemløse et misbrug af enten alkohol eller stoffer eller har psykiske vanskeligheder.
Det kræver en koordineret indsats og en fælles plan, og det kommer vi snart med, for det kræver, at vi står sammen, side om side, røde og hvide.
Det er snart fodboldherrerne, der synger.
De synger, »Der er et yndigt land/det står med brede bøge«, og det er rigtigt.
Vi har et ufattelig smukt land, som vi skal passe på.
Vi er i gang med at udmønte den første naturpakke, hvor vi prioriterede over 360 mio. kr. på det grønne område.
Vi har præsenteret et finanslovsudspil, hvor der er afsat 500 mio. kr. til klima, miljø og natur, herunder penge til de nye naturmål, som var så vigtige for os Konservative at få skrevet ind i regeringsgrundlaget.
Mit mål er, at rød blok og blå blok kan forenes i en fælles grøn stemme, og at vi kan få landet de her naturmål i fællesskab, for uanset at farven på trøjen er forskellig, er vi fælles om kærligheden til grønsværen.
Landsholdet er en del af noget større.
Her står vi sammen som land og som folk, og vi har fællesskab på tværs af politiske uenigheder og alt muligt andet.
Jeg tror, at de her fælles nationale samlingspunkter er vigtigere i en tid, hvor mange har travlt med at tale uenighederne op mellem rig og fattig, mellem land og by.
Her er det vigtigere at have sådan noget som landsholdet, som vi kan samles om.
Noget, der også kan samle danskerne, er kongehuset, vores ældgamle monarki, som netop kan få os til at føle os som en del af noget større.
Og der er ikke noget, der kan samle danskerne bag tv-skærmen som et kongeligt bryllup eller en god fodboldkamp.
Lad os holde fast i det, der samler os som folk.
Her har kongehuset i den grad en vigtig plads på holdet, også i år 2017.
Lad mig sige her til sidst: Vi glæder os til at samarbejde med alle spillere her i salen.
Forleden læste jeg, at William Kvist fra landsholdet er blevet meget begejstret for Alternativet.
Det fik mig sådan til at tænke lidt på aftenens startopstilling, både i salen og på landsholdet.
Måske vi i Enhedslisten har Kasper Schmeichel, som gerne råber lidt højt og skælder ud på kollegaerne, når det er nødvendigt, men oftest med et godt hjerte.
Så har vi Andreas Bjelland som Socialdemokratiet.
Det er en efterhånden god midtbanespiller, som rigtig gerne vil spille bold med Simon Kjær.
Så har vi Jens Stryger Larsen som Liberal Alliance.
Det er en ny spiller på holdet, men en, som gør det fremragende.
Så har vi Henrik Dalsgaard som Venstre; det er en stor og dygtig medspiller på højrefløjen.
På midtbanen finder vi Christian Eriksen, som Det Radikale Venstre.
Det er en dygtig midtbanespiller, som både kan spille bold op ad venstrefløjen og højrefløjen.
William Kvist som netop Alternativet, som skal tage imod de nye spillere og give dem en god opdragelse, når de en gang imellem taler lidt for hårdt til hinanden.
Så har vi Thomas Delaney, og det er naturligvis os Konservative med det store forkromede overblik, som scorer masser af mål, og som altid går på banen med charme, selvtillid og lækkert hår.
Pione Sisto som SF, og Andreas Cornelius som vores færøske kollega, og så når jeg ikke mere.
Lad mig her til allersidst sige, at jeg glæder mig – formanden signalerer, at jeg må slutte af – til spørgsmål, også hvis der skulle komme glidende tacklinger, og hvis det bliver noget, der er så svært, at jeg ikke kan svare, kan jeg jo altid trække på et andet fodboldcitat: »Der er så meget kvinder ikke forstår.«
Tak for ordet, og god kamp.