Karina Adsbøl (DD), 2025-06-04:
Vi står her i dag med et emne, der kræver vores fulde opmærksomhed og handling.
Adoption er en af de mest vidtgående beslutninger, man som samfund kan tage.
Danmarks rolle i international adoption har i mange år været stor, og regeringen kan ikke længere lukke øjnene for de etiske spørgsmål og det potentielle misbrug, der har været forbundet med flere af de adoptioner, der er blevet gennemført.
Vi har alle hørt om de frygtelige historier, hvor børn fra lande som Sydkorea, Colombia, Libanon og Chile m.fl. er blevet bortadopteret til Danmark.
De har været en del af et system, der ikke har haft børns bedste interesser for øje.
Vi har hørt om børn, der er blevet stjålet fra deres forældre af et korrupt politi, børn, der er blevet indlagt med mindre skader, men aldrig kom hjem igen, børn, der blev anbragt på børnehjem og forsvandt sporløst derfra, og børn, som er blevet løjet døde.
Vi har også mødt nogle af dem, vi har også hørt nogle af deres historier, og vi har også set dokumentaren »De stjålne børn«.
Derfor står vi også her i dag og stiller et afgørende spørgsmål: Hvad har myndighederne vidst?
Hvad har deres rolle været?
Hvilket ansvar har Danmark taget for at sikre, at der ikke er foregået udnyttelse?
Hvor har tilsynet været henne?
Hvor har familiernes og børns rettigheder været henne?
I dag har vi en mulighed og også et ansvar for netop at tage en grundig gennemgang af de forhold, der både i fortiden, men også i nutiden har præget adoptionsområdet.
Der har jo i flere år været rejst bekymringer om, at børn er blevet handlet eller fjernet fra deres oprindelige hjem under uacceptable betingelser, og at adoptionssystemet har været præget af manglende kontrol og manglende gennemsigtighed.
Vi ved, at der har været flere tilfælde, hvor børn er blevet fjernet fra deres familier uden tilstrækkelig dokumentation.
Vi ved også, at der har været forfalsket dokumentation.
Vi ved, at der har været ulovligheder, og det kan vi som samfund ikke ignorere.
Derfor har opfordringen til ministeren jo i flere år nu også været at iværksætte en uvildig, juridisk undersøgelse, der netop kunne belyse myndighedernes rolle og ansvar i den her proces.
Hvem har vidst hvad om forholdene i oprindelseslandene, og hvad har Danmark gjort for at sikre, at disse adoptioner er blevet gennemført under etiske og lovlige forhold?
Hvem har haft ansvaret for at sikre, at adoptionerne blev gennemført på etiske vilkår, og hvordan har myndighederne reageret på de advarsler, der er kommet, og som er blevet rejst gennem årene?
Hvordan kan vi med den viden, vi har i dag, sikre, at såfremt der fremadrettet skal være adoption – hvad der jo er tale om, i forhold til den undersøgelse der også kommer – så sker under de bedste betingelser med frivillighed, gennemsigtighed og samtykke, og at det handler om børnenes bedste og ikke om økonomiske eller politiske interesser?
Jeg tvivler, og det er ikke nok at kigge på fortiden og sige, at vi har lært af vores fejl.
Danmark har et ansvar for at sikre, at flere børn ikke bliver udsat for samme risiko.
Det er også derfor, at vi som samlet opposition længe har ønsket den her juridiske undersøgelse.
I dag har ministeren mulighed for at handle på fortidens fejl og sikre sig at få belyst området.
Det er vigtigt, at sandheden kommer frem.
Det er vigtigt at vide, hvordan de danske myndigheder har håndteret internationale adoptioner, netop også i forhold til hvad man kan gøre fremadrettet for at sikre, at Danmark aldrig igen svigter børn og familiers rettigheder.
I dag står jeg her som ordfører på det her område, og vi har kæmpet længe.
Derfor er jeg faktisk også meget rørt i dag.
For det handler ikke bare om, at den her regering har skudt en opposition ned.
Det handler om mennesker af kød og blod.
Derfor er det faktisk en dag, hvor man er meget rørt over det, der foregår.
Tak for det, formand.