runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Jeppe Kofod (S), 2019-12-19:
Jeg har svært ved at forestille mig den dag, som hr. Karsten Hønge beskriver, hvor Socialdemokratiet ikke er et vigtigt parti.
Nej, det er rigtig afgørende at holde sig prioriteterne for øje.
Jeg tror og håber på og arbejder benhårdt for, at vi får en bred opbakning til vores udenrigs- og sikkerhedspolitik, selvfølgelig også når vi sender vores folk ud i krig.
Det er helt afgørende.
Jeg mener, at Danmarks sikkerhed og vores sikkerhedspolitiske interesse altid skal sættes allerforrest, og jeg håber, at partierne i det her Folketing vil være med til at løfte det.
Regeringen kommer ikke til at lægge sig fast på en brøkdel, men vi bestræber os på at få så bred opbakning i Folketinget som muligt – og der tror jeg, at vi fuldstændig deler intentionen, hr. Karsten Hønge – og jeg tror, det lykkes.
Der er meget få tilfælde, hvor det ikke er lykkedes, og jeg tror faktisk, at med det arbejde, vi har sat i gang, for bl.a. at få tidligere inddragelse af nævnet, evalueringer af vores indsatser, bedre beskrivelser af, hvad strategierne og målet osv. er, når vi laver bidrag, kan det lykkes at få en meget bred inddragelse.
Sådan er demokratiet også skruet sammen.
Jeg vil gerne understrege, at hvis der er alvorlige anklager om brug af tortur osv., er der systemer til at håndtere en sådan undersøgelse, og det skal der altid være.
Men der kører jo nogle sager ved domstolene i forhold til tilbageholdelse af fanger, og det synes jeg man skal se udfaldet af og respektere, at der er de her processer.
Men vi kommer aldrig til at tage let på nogen som helst mistanke om brug af tortur eller overgreb eller andre ting i forhold til fanger, som vi har haft nogen som helst forbindelse med.
Det er altid noget, vi er meget opmærksomme på, og det tror jeg gælder for den til enhver tid siddende regering.
Henrik Dahl (LA), 2019-12-19:
Jeg synes ikke, jeg hørte et svar på hr. Morten Messerschmidts spørgsmål.
Altså, hvor har vi fået ændret reglerne inden for det socialpolitiske område?
Lars Aslan Rasmussen (S), 2019-12-19:
Der er da masser af eksempler.
Men sandheden er jo, at Dansk Folkeparti gerne vil helt ud.
Altså, men det forslag er så bare ikke dukket op endnu.
Hvornår kommer det forslag, som Dansk Folkeparti har lovet befolkningen, om en folkeafstemning om at melde sig helt ud?
Det kommer jo ikke.
Så begynder man med sådan nogle små ting.
Så må ordføreren jo også medgive, at det indre marked også har været en succes for Danmark.
Og konsekvensen af det her ville være, at vi skulle forlade det indre marked.
Det ved jeg ikke om vil give mere velfærd til danskerne.
Morten Messerschmidt (DF), 2019-12-19:
Jeg bemærkede, at ordføreren ligesom udenrigsministeren brugte udtrykket, at det er vigtigt at sidde med ved bordet.
Og det kan være dejligt at sidde ved bordet, og man kan kigge rundt på sine venner og glæde sig over det fine selskab, man er kommet i.
Men jeg er ret sikker på, at for de fleste danskere er det ikke nok, at regeringen bare sidder med ved bordet.
Der vil man også gerne have noget.
For hvad betyder det for de danskere, der har et af verdens højeste skattetryk, at regeringen sidder med ved bordet, hvis regeringen så ikke rent faktisk kommer hjem til danskerne med noget fra sin bordsidning?
Derfor vil jeg bare gerne spørge Socialdemokratiets ordfører, ligesom jeg spurgte udenrigsministeren, som desværre ikke var i stand til at give et fyldestgørende svar, faktisk ikke noget svar overhovedet, om ordføreren er i stand til at nævne et eksempel inden for adgangen til velfærdsydelser, hvor det de seneste 15 år – og jeg vil også gerne af venlighed udvide det til de seneste 20 år, nu er julen jo nært forestående – er lykkedes en dansk regering at forhandle noget hjem i retning af det, som vi tilsyneladende er relativt enige om her i Folketinget, nemlig at EU ikke skal blande sig, at vi ikke skal have en social union.
Er der et eneste eksempel på, at det er lykkedes at få noget med hjem fra det famøse bord, hr. Lars Aslan Rasmussen?
Søren Espersen (DF), 2019-12-19:
Nå ja, men jeg synes bare, det andet er en god start – en symbolsk god start – til at blive inddraget noget mere, som man gerne vil.
I øvrigt bliver Færøerne også inddraget i den her debat i kraft af de to færøske medlemmer, vi har, som jo også tæller med i flertallet eller i mindretallet.
Hvis man skal starte et sted, er det der.
Når grundloven så klart siger, at det her handler om alle våbenføre mænd, og at grundloven gælder for alle dele af riget, så er det lidt underligt.
Jeg vil ikke sige, at Færøerne, smyger sig udenom, for det er garanteret noget, man har besluttet her, men jeg synes, det er meget umoderne.
Lars Aslan Rasmussen (S), 2019-12-19:
Vi i Socialdemokratiet kæmper for den danske velfærdsmodel.
Det gør vi her i Danmark, og det har vi også gjort i Europa.
Vi arbejder benhårdt hver eneste dag for at sikre et fair og rimeligt europæisk samarbejde, der ikke undergraver nationale løn- og arbejdsvilkår eller svækker de nationale velfærdsmodeller.
Fri bevægelighed på tværs af Europa skal gå hånd i hånd med rimelig adgang til sociale ydelser.
For os er det vigtigt, at danske velfærdsydelser så vidt muligt bliver i Danmark, og virksomhedernes ret til at udstationere medarbejdere må ikke blive en friplads til social dumping.
Senest har vi været med til at vedtage en vejpakke i EU, der sikrer, at fri bevægelighed ikke trumfer retten til ordentlige løn- og arbejdsvilkår på transportområdet.
Men vi slår ikke ring om det danske velfærdssamfund ved at melde os ud af det indre marked, tværtimod.
Vi kæmper bedst for dansk velfærd ved at sidde med ved bordet, ikke ved at stille os uden for døren.
Et forbehold er ikke vejen til indflydelse.
Det siger efterhånden sig selv, at Danmarks velstand står på skuldrene af det indre marked, som vi sammen med vores europæiske naboer har stablet på benene.
Men det betyder ikke, at der ikke også er skyggesider.
Vi har forpligtet os til at passe på vores lønmodtagere, fordi vi ikke ønsker et Europa, hvor rettigheder og social sikring efterlades ved grænsen.
Det skal ikke være muligt at konkurrere på dårlige arbejdsforhold.
Det er derfor en kunstig opdeling, når Dansk Folkeparti vil skelne mellem velfærd og det indre marked.
I Danmark hænger arbejdsmarked sammen med velfærd.
Det gør det heldigvis også i Europa, og det er vi glade for.
Men fri bevægelighed skal også være fair bevægelighed.
Det indre marked er langt fra problemfrit.
Særlig når det kommer til arbejdstagerrettigheder og velfærdsydelser, er der brug for en stærk indsats for den danske velfærds- og arbejdsmarkedsmodel.
Og den vil Socialdemokratiet gerne stille sig i spidsen for.
Vi vil ikke acceptere urimelige smutveje til danske velfærdsydelser.
Men i Socialdemokratiet mener vi, at der er plads til den danske velfærdsmodel inden for rammerne af det europæiske samarbejde.
Det er klart, at der er udfordringer, men dem håndterer vi ikke ved at stikke halen mellem benene.
Vi tager arbejdstøjet på, og så kæmper vi for fair og ansvarlig bevægelighed.
Derfor er et forbehold ikke vejen frem.
Jeppe Kofod (S), 2019-12-19:
Jamen for os er velfærdsstaten national, og de beslutninger, som har at gøre med, hvordan vi indretter velfærdsstaten, er nogle beslutninger, vi tager her i Folketinget, her i Danmark.
Samtidig er vi med i det indre marked og EU, som sætter nogle rammer for bl.a. vandrende arbejdstagere, som jeg var inde på i min besvarelse.
Og hvis vi gerne vil have adgang til det indre marked og de fordele, det giver, skal vi også sikre, at det misbrug, der foregår af de rettigheder, som man har, bl.a. virksomheder, når de henter udenlandsk arbejdskraft, ikke er noget, der kan gøres gældende i Danmark.
Så der vil vi bekæmpe social dumping og eksempelvis få bedre regler mod det.
Henrik Dahl (LA), 2019-12-19:
Jeg forstår faktisk ikke Socialdemokratiet, og det er helt oprigtigt, for det meget fornuftige omsving i udlændingepolitikken, som partiet har foretaget, skyldes jo indsigten i, at velfærdsstaten er national og ikke universel.
Det er meget fornuftigt, og det er fagligt set også fuldstændig rigtigt.
Hvorfor lægger man sig ikke mere i selen for at fastholde det her princip om, at velfærdsstaten er national?
For det vil også ødelægge velfærdsstaten, som jo er juvelen i den socialdemokratiske krone.
Jeppe Kofod (S), 2019-12-19:
Jamen det, som jeg klart understreger, er, at når vi går ind og forhandler, så forhandler vi for at sikre ret og rimelighed, også i forhold til social sikring af vandrende arbejdstagere.
Og det er rigtigt, at der endnu ikke er kommet nogen beslutning i forhold til f.eks. indeksering af børnepenge, som går i vores retning, men vi arbejder for, at det går i vores retning.
Og vi følger f.eks. også tæt det, som sker i Østrig, som har indført det nationalt, altså hvordan EU-Domstolen tolker det, som man har gjort her.
Så vi er i den grad optaget af at sikre ret og rimelighed i vores politikker, og det er den her regerings ressortministre på områderne i fuld gang med.
Det er så sjovt, fordi ordføreren her siger: Skal vi så ikke bare gøre noget helt andet, hvor vi sætter os fuldstændig uden for indflydelse, fordi det er svært at få indflydelse?
Jamen, vi har f.eks. vedtaget et nyt udstationeringsdirektiv i forhold til arbejdsmarkedet, som er rigtig vigtigt.
Vi er på vej med en ny vejpakke, som er vigtig i forhold til at stoppe det wild west, der er på vores landeveje og motorveje, når det gælder lastbiltransport.
Forskellen er jo, at vi tager kampen og gør en forskel i EU-samarbejdet.
Den vej, som Dansk Folkeparti anviser, vil jo være en direkte vej til at være uden for nogen som helst indflydelse, og det er danskerne ikke tjent med.
Morten Messerschmidt (DF), 2019-12-19:
Så vil jeg bare gerne høre udenrigsministeren, hvordan det går med at tage den her indflydelse.
Altså, den her regering er jo ikke den første, der ser et problem i, at velfærdskronerne fosser ud af landet på grund af EU-regler.
Det gjorde den tidligere Lars Løkke Rasmussen-regering også, det gjorde den tidligere Helle Thorning-Schmidt-regering også, det gjorde den forrige Anders Fogh Rasmussen-regering også.
Kan udenrigsministeren nævne et eneste område, hvor det de seneste 10-15 år er lykkedes Danmark at ændre reglerne for adgang til sociale ydelser efter EU-retten i den retning, vi gerne ønsker – bare ét område?
Jeppe Kofod (S), 2019-12-19:
Tak til hr. Morten Messerschmidt.
Altså, den her regering står vagt om vores danske arbejdsmarkedsmodel og velfærdsmodel.
Og samtidig står vi også vagt om det EU-medlemskab, vi har, som gør, at vi er en del af det indre marked, og at vi har omkring en halv million arbejdspladser knyttet til, at vi kan handle med hinanden i det indre marked.
Vi ønsker ikke at gamble med danske arbejdspladser.
Samtidig ønsker vi, inden for rammen af det EU-samarbejde, vi har, at ændre politikkerne, reglerne, så de beskytter mod bl.a. løndumping og eventuel spekulation i sociale ydelser.
Det, som ligger i beslutningsforslaget, vil de facto melde Danmark ud af det indre marked, de facto sætte os uden for døren, uden for indflydelse, og det må jeg bare sige ikke er den her regerings filosofi.
Vi ønsker at tage indflydelse.
Vi tror og ved, at vi hører til ved bordet, hvor vi kan gøre en forskel, også på vegne af de mange danskere, som heldigvis også bakker op om et aktivt EU-engagement.
Morten Messerschmidt (DF), 2019-12-19:
Tak, formand.
Det er jo egentlig en underlig mistillid, som udenrigsministeren giver udtryk for her over for Folketinget.
For hvis man skal følge ræsonnementet, så er det, at vi er nødt til at have EU til at sikre arbejds- og sociallovgivningen i Danmark, sådan at andre EU-landes borgere har lyst til at komme her og arbejde.
Hvad med at sige: Jamen folk uden for Danmarks grænser er så oplyste, at de godt kan se, hvordan forholdene er i Danmark, tage bestik af dem og derfor træffe en begavet og velovervejet beslutning om, hvor man gerne vil arbejde, helt uden at EU bestemmer, hvilke rettigheder de skal have?
Altså, Danmark har faktisk en tradition for at udvikle velfærdssamfundet på en demokratisk måde, som, vil jeg sige, lader EU noget at høre.
Så hvorfor er det egentlig, udenrigsminister, at vi ikke bare her i Folketinget selv kan træffe afgørelse om, hvad det er for nogle ydelser, EU-borgere må få?
Hvis udenrigsministeren er så forhippet på det, kan han da bare fremsætte et forslag, der hedder, at EU-borgere f.eks. har adgang til danske børnepenge.
Hvorfor er det partout, at det skal være fremmede landes politikere nede i EU, der afgør den slags?
Michael Aastrup Jensen (V), 2019-12-19:
Tak for det.
Jeg forstår godt Enhedslistens ideologiske afstandtagen til krig.
Jeg er ikke enig i den.
Og som ordføreren sikkert er bevidst om, kom den jo i stand efter Rwandaskandalen, hvor det internationale samfund bare lod stå til.
Jeg ved jo, at ordføreren tænker meget på det kurdiske problem.
Vi har en civilbefolkning, som er i fare for at blive massakreret af alle mulige forskellige, deriblandt Islamisk Stat.
Og derfor synes jeg jo, at det er tydeligt, for mig i hvert fald, hvordan og hvorledes det også kan have konsekvenser, hvis man ikke rykker ind.
Jeg ved godt, hvad kurderne har sagt – de har i hvert fald sagt det klart til mig og også til Enhedslisten, går jeg ud fra – nemlig at så var de blevet massakreret; så ville de ikke har været på jordkloden den dag i dag.
Så er ordføreren ikke enig i, at det begreb med »Responsibility to Protect«, som man har vedtaget i FN, nemlig at der skal være en verdenspolitimand, måske ikke er så skidt endda?
Eva Flyvholm (EL), 2019-12-19:
Det her er jo ikke en studiekreds, hr. Søren Espersen, det er Folketinget, og der handler det også om, hvorvidt man kan samle et demokratisk flertal for tingene.
Det er fuldstændig korrekt, at vi ikke ønsker at være med i forsvarsforliget, men vi er en del af Folketinget, og vi har også et ansvar for at være med til at sikre, at der i et demokrati er nogle ordentlige politiske debatter, når man tager så vigtig en beslutning som det at gå i krig.
Hvis det er et problem for Dansk Folkeparti, kunne man måske overveje, om det var et andet sted man skulle være end i Folketinget.
Men jeg synes, det er helt grundlæggende, at vi får en enighed om, at der er et ordentligt grundlag, når man tager så vigtig en beslutning.
Søren Espersen (DF), 2019-12-19:
Jamen jeg kan jo godt forestille mig det her fuldstændig gruopvækkende billede, hvor vi sidder i sådan en studiekreds sammen med Enhedslisten for at finde ud af, om vi skal sende soldater i krig.
Det er jo det, jeg mener med, at partiet via sin handlemåde i forsvars- og sikkerhedspolitikken har sat sig uden for alt.
Hvorfor i alverden skulle man inddrage Enhedslisten i noget som helst?
Vi ved jo på forhånd, hvor det ender, uanset hvad der bliver diskuteret.
Vi skal nok finde ud af det i den kreds, som har en positiv holdning til dansk forsvar.
Eva Flyvholm (EL), 2019-12-19:
Jamen først og fremmest må man sige, at to tredjedeles flertal jo heller ikke – til orientering – er alle Folketingets partier.
Og det er fuldstændig korrekt antaget, at der nok vil være en hel del af de operationer, hvor Enhedslisten vil befinde sig blandt den ene tredjedel, som ikke bakker op om det, fordi vi mener, at der tit er bedre måder end den militære at løse problemer på – det er helt korrekt.
Vi er dog ikke pacifister; der kan godt være tilfælde, hvor man er nødt til at bruge militæret.
Men det at sikre, at der er to tredjedeles flertal, hr. Søren Espersen, handler jo om, at man ikke skal tage fortravlede og jappede beslutninger om noget så vigtigt som krig.
Og hvis du ser på Irak f.eks., var der jo også i meget høj grad usikkerhed om det grundlag, der var, for krigen – altså usikkerhed om, hvad der overhovedet skulle foregå, som gjorde, at selv store partier som Socialdemokratiet, der ellers som regel er med, ikke kunne være med i det.
Det er faktisk for at sikre, at tingene ikke bliver klemt igennem på et useriøst og ubearbejdet grundlag.
Det er det, det handler om.
Søren Espersen (DF), 2019-12-19:
Nu er det lidt usædvanligt for mig at blive lidt skarp, og det er ikke tanken, men når vi taler om to tredjedele, vil jeg gerne høre ordførerens forklaring på, hvorfor vi egentlig skulle tælle Enhedslistens stemmer med i det her.
Det er et parti, som står uden for forsvarsforliget, og som aldrig har gjort nogen som helst indsats for at komme med; man er imod samtlige militære operationer undtagen den i Libyen, hvor man løb væk igen dagen efter; det er et pacifistisk dagsordensparti, og I har aldrig nogen sinde taget et ansvar.
Hvorfor skulle jeres stemmer pludselig være valide og interessante og værdifulde i den her diskussion?
Prøv lige at forklare mig det.
Karsten Hønge (SF), 2019-12-19:
Jamen det kan jeg da kun bekræfte.
Vi er her jo for at diskutere på baggrund af en krigsudredning og bagklogskab.
Så det er jo da rigtigt nok.
Men det er jo det, vi er kaldt sammen for at gøre: at tage stilling til, hvad vi så kan lære af historien.
Hvad kan vi lære af krigsudredningen?
Og det er da rigtigt, at det er bagklogskab.
Men det, der er på dagsordenen i dag, er diskussion om krigsudredningen.
Og en af de ting, jeg synes vi kan lære, er, at man ikke fremover skal kunne sætte så dramatiske handlinger i værk på baggrund af noget, der ikke holder, og på baggrund af et meget, meget snævert flertal.
Naser Khader (KF), 2019-12-19:
Jeg synes, SF's ordførers svar og tale bygger meget på bagklogskab.
Det synes jeg faktisk.
Det, at folk talte om masseødelæggelsesvåben, var ikke noget, man forestillede sig.
Og på det tidspunkt var man ikke klar over, at han var kommet af med masseødelæggelsesvåben.
Han spændte ben for FN-inspektørerne, og det var bl.a. derfor, der var så meget usikkerhed omkring de der masseødelæggelsesvåben.
Så jeg synes, der er meget bagklogskab i det her.
Karsten Hønge (SF), 2019-12-19:
Nej, det er jo helt åbenlyst, at Saddam Hussein, blandt alle de mange forbrydelser, manden lavede, også brugte gas mod sin egen befolkning.
Lige så vel som det vel også er åbenlyst for enhver, at den svenske våbenkontrollant, som jeg lige har glemt navnet på, mente, at han havde brug for lidt mere tid, og så kunne det faktisk være, han kunne have fået det afdækket.
hvor vi måske kunne have fået afklaret, om der var noget hold i rygterne.
Naser Khader (KF), 2019-12-19:
Tak skal du have.
Som flere ordførere har været inde på, var vores hovedbegrundelse for at gå med i krigen, at Saddam Hussein ikke overholdt FN's resolutioner.
Men i forhold til masseødelæggelsesvåben: Er det også fake news, at Saddam Hussein brugte masseødelæggelsesvåben mod kurderne i Halabja nogle år tidligere
Karsten Hønge (SF), 2019-12-19:
Jo, men i dag er vi jo kaldt sammen for at diskutere en situation, der er sket førhen.
Vi er jo kaldt sammen for at diskutere krigsudredningen, og derfor er det jo, vi diskuterer historie.
Altså, vi bliver jo nødt til at tage den situation alvorligt, som vi er sammenkaldt for at diskutere, og det er en evaluering af, hvad det var, der skete,
det er en krigsudredning.
Og derfor kommer der selvfølgelig efterrationaliseringer ind om, hvad vi kunne have gjort anderledes.
Ikke bare sådan formelt, men det giver også en anden orientering om, hvordan man fører sådan nogle ting igennem.
Jeg syntes, det i den her forbindelse var forfærdeligt at se på, at så dramatisk en beslutning blev taget på så snævert et grundlag.
Søren Espersen (DF), 2019-12-19:
Men det er jo selve forklaringen på, hvorfor vi gik med – det er jo selve forklaringen.
Vi – eller andre partier – kan jo ikke rende rundt og lege efterretningsfolk selv og være nede på marken der i Irak og sige
Det er da urimeligt at pålægge det enkelte folketingsmedlem sådan en byrde og altså sige, at det, han eller hun vedtog dengang, bare var fake news, og at det skulle man have vidst.
Det er tillid til regeringen, og har man ikke det, holder man sig væk fra den krig.
Har man tillid, deltager man, ligesom vi gjorde, både på opfordring fra Anders Fogh Rasmussen, men også fra Poul Nyrup Rasmussen.
Sjúrður Skaale (JF), 2019-12-19:
Hvis der blev indført værnepligt på Færøerne, ville det medføre, at Færøerne også blev direkte medinddraget og kunne træffe beslutninger.
Det er sådan en meget større diskussion end den, vi har nu.
Nu er det sådan, at Færøerne ikke bliver inddraget, når der træffes beslutninger, og det kan forsvares med, at man ikke betaler, og at man ikke stiller med soldater.
En hel del soldater fra Færøerne stiller op til krige, som Danmark fører, men så er det på frivillig basis.
Hvis det var et krav, ville det udløse et andet krav om ægte medinddragelse.
Eva Flyvholm (EL), 2019-12-19:
Der er jo flere af FN's fredsbevarende missioner, som vi fra Enhedslistens side godt kan bakke op om, også ud fra det her, som du beskriver.
Det er det, som jeg mener med, at vi jo ikke er pacifister på den måde, at vi aldrig kan støtte en militæroperation.
Vi skal bare have en meget klar angivelse af, at man også forsøger sig med de politiske løsninger, og at det er noget, der sker med FN-opbakning, og at det er noget, der netop også sker for at forsvare f.eks. civilbefolkningen.
Og det kurdiske spørgsmål ligger mig rigtig meget på sinde, som ordføreren ved.
Så jo, der kan godt være grund til en militæroperation.
Men man må bare sige, at hvis man ser på Irakkrigen, og hvis man ser på Afghanistankrigen og også på, hvordan situationen i Libyen udviklede sig, så er det ikke situationer, hvor man kan sige, at det har været til fordel for civilbefolkningen.
Tværtimod har hundredtusindvis af mennesker mistet livet, lever stadig væk i dyb fattigdom, er blevet tortureret og har været ude for de værste ting simpelt hen, og det er ting, der stadig væk sker.
Det har vi et medansvar for, og det mener jeg faktisk at man også som et demokrati skylder at kigge grundigere på, og det er derfor, vi f.eks. gerne ville have, at Irak- og Afghanistankommissionen blev brugt til at undersøge, hvad det faktisk var, der foregik, dengang man gik i krig i Irak.
Michael Aastrup Jensen (V), 2019-12-19:
Tak for det.
I forhold til Afghanistan må jeg bare indrømme, at der var det jo artikel 5 i NATO-pagten, der blev aktiveret.
Men hvis man går ind og kigger på civilbefolkningen i Afghanistan, er jeg enig i, at der har været masser af tilbageslag.
Altså, jeg har selv haft lejlighed til at være i Afghanistan og besøge pigeskoler, som jo havde været totalt uhørt under Taleban.
Og hvis du bare går ind og kigger på den gennemsnitlige levealder for den almindelige afghaner, var den i starten af 40'erne under Taleban, mens den nu er over 60 år.
Det synes jeg i sig selv er et klart tegn på, at du altså lever bare en lille smule bedre, end du gjorde under Taleban.
Søren Espersen (DF), 2019-12-19:
Nu vi taler om inddragelse, kan vi så ikke starte med at indføre værnepligt på Færøerne?