runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Brigitte Klintskov Jerkel (KF), 2020-05-28:
Som lovgivningen er i dag, er det ikke muligt at yde overvågning og støtte i eget hjem som en del af hjælpen i ordninger efter servicelovens § 95, stk. 3, om kontant tilskud ved ansættelse af hjælpere, hvor arbejdslederfunktionerne varetages af en nærtstående.
Det betyder, at borgere, som på grund af deres funktionsnedsættelse har behov for overvågning og støtte om natten ved siden af den personlige og praktiske hjælp i hjemmet, ikke kan få det.
Hvis behovet for overvågning og støtte skal dækkes for denne gruppe borgere, kan den enkelte borger at tage imod et døgndækket botilbud, hvor personalet kan tilse borgeren og yde støtte om natten sammen med den øvrige hjælp.
Det betyder, at unge med funktionsnedsættelse og behov for overvågning og støtte om natten fra den dag, de fylder 18 år, er nødt til at flytte på botilbud ved det fyldte 18. år, selv om de måske ikke er klar til at flytte hjemmefra.
Jeg har læst en hel del hjerteskærende fortællinger fra familier, hvor deres børn ved det fyldte 18. år stod og skulle tage stilling til, om deres 18-årige skulle flytte på døgntilbud eller blive i hjemmet.
Jeg er selv forælder, og som forælder kan jeg fuldt ud sætte mig i deres situation.
Det må være et forfærdeligt dilemma og situation at stå i.
Med lovforslaget her skaber vi mulighed for, at unge i alderen fra 18 til 23 år med svære handicap og omfattende funktionsnedsættelse, som har behov for overvågning og støtte om natten, kan tildeles en hjælp i hjemmet som et kontant tilskud og derved blive boende hos deres forældre og ikke føle sig nødsaget til at tage imod et botilbud for at kunne få hjælp og blive tilset om natten.
Endelig vil jeg i forhold til den sidste del af lovforslaget omkring dispensationsmulighed nævne, at unge, som efter en lægelig vurdering lider af en aktuelt livstruende sygdom, skal kunne fortsætte med at modtage overvågning i eget hjem, indtil de afgår ved døden, dog højst i 2 år, som der står i lovforslaget, sådan at de unge ikke behøver at tage imod et botilbud i den sidste del af deres liv for at få den nødvendige hjælp om natten.
Den del af lovforslaget bakker vi fra Konservatives side også op om, men vi mener, at vi bør inddrage Lægeforeningens høringssvar og deres forslag til kriterierne i forhold til den her del af lovforslaget i det videre arbejde i udvalget.
Men som nævnt støtter Konservative op om lovforslaget.
Mette Thiesen (NB), 2020-05-28:
Det her lovforslag er jo, som der tidligere blev sagt, et skridt på vejen.
Familier, der ønsker at tage sig af deres børn uanset alder, er altså fanget i systemet lige nu.
Og det kan simpelt hen ikke være rigtigt, at familier, der faktisk ønsker at tage sig af deres børn hjemme, ikke kan blive hjulpet.
Med det her lovforslag kommer vi et lille stykke ad vejen, men når vi taler om mennesker med så svære handicaps, som den her gruppe har, så giver det ikke nogen mening at tale om en fysisk alder, for det kan være enormt forskelligt.
Jeg ved, vi ikke må bruge rekvisitter, men jeg har fundet en artikel i Frederiksborg Amtsavis, hvor der bl.a. bliver nævnt en ung mand, som er 24 år.
Han vil ikke kunne få den her hjælp, og den her familie er så presset, i forhold til at de ikke længere kan få hjælp til ham på grund af den her aldersgrænse.
Og sådan må det altså ikke være.
Når man taler om børn, unge eller voksne med så svære handicaps som dem her, er vi altså nødt til at prioritere, at familier kan tage sig af deres nære hjemme, og at ingen familier på grund af rigide regler bliver tvunget til at skulle aflevere deres barn eller nære på en institution, når de faktisk gerne vil tage det ansvar på sig hjemme og tage sig af dem.
Jeg kan faktisk næsten ikke forestille mig noget værre, end hvis man kommer ud for den form for rigiditet.
Derfor har vi også tænkt os at bede om assistance til at få stillet et ændringsforslag, hvor vi får gjort op med nogle af de her ting, netop fordi vi ønsker at tage højde for, at man som familie selvfølgelig skal kunne tage sig af sine nære og sine kære derhjemme med den støtte og hjælp, der er behov for.
Det må aldrig være sådan, at man som familie bliver tvunget til at aflevere sit barn enten i et botilbud eller på en døgninstitution på den her baggrund.
Men vi bakker op om lovforslaget.
Det er et skridt i den rigtige retning, men vi så gerne, at vi løste problemet helt.
Ole Birk Olesen (LA), 2020-05-28:
Tak for det.
Liberal Alliance stemmer også for lovforslaget, som vi ligesom de øvrige partier anerkender som et lovforslag, der gør tingene bedre, end de er i dag.
Men vi er fyldt med spørgsmålstegn om, hvorfor man ikke blot udvider kommunernes mulighed for at tilbyde den her hjælp, i stedet for at den er så begrænset, som den er i lovforslaget her.
Vi er med på, at Kommunernes Landsforening hævder, at det udgør en merudgift at tilbyde familier med f.eks. handicappede børn mulighed for natovervågning, hvis det er nødvendigt, efter serviceloven.
Det siger Kommunernes Landsforening.
Men vi er ikke med på, at det, at man giver kommunerne lov til selv at vælge, om de vil tilbyde den service eller ikke tilbyde den service, udgør et finansieringsbehov hos kommunerne, som de har krav på at få staten til at dække en del af.
Det er simpelt hen noget af det mest mærkelige, jeg nogensinde har hørt.
På alle mulige områder har kommunerne mulighed for at tilbyde service til borgerne: flere pædagoger, flere lærere, færre børn i klasserne, nye svømmehaller, nye idrætsfaciliteter osv.
Det har kommunerne lov til, fordi det mærkeligt nok ikke er forbudt ifølge loven, og så er påstanden, at hvis man på dette ene område giver kommunerne lov til at yde den service, så er presset så stort for, at servicen bliver ydet, at man nærmest, ved at man giver kommunerne lov til det, pålægger kommunerne en udgift.
Hvis det skulle danne præcedens, skulle vi forbyde alle mulige kommunale services, for dermed har borgerne mulighed for at gå til kommunen og sige: Vi vil gerne have den service, vi vil gerne have en ekstra svømmehal, vi vil gerne have flere pædagoger i børnehaven, vi vil gerne have færre børn i klassen.
Det er jo dyrt, og fordi det ikke er forbudt for staten, så bliver staten nødt til at finansiere, at der kan være det pres på kommunerne for at levere ydelsen.
Jeg forstår ikke noget som helst af, at regeringen ligger under for dette pres fra Kommunernes Landsforening, altså at fordi man ikke forbyder dem at levere en service, så skal staten betale nogle af pengene til det.
Jeg forstår det ikke, og jeg forstår ikke det flertal, som har siddet under finanslovsforhandlingerne og accepteret, at det skal være muligt for Kommunernes Landsforening at sige: Hvis I ikke forbyder os at levere den her service, bliver I nødt til at give os nogle penge.
Jeg synes, det er et svagt flertal i Folketinget, der ligger under for det her pres, og det er ikke kun regeringen, jeg er skuffet over her.
Det er også de andre finanslovspartier, det er Enhedslisten, det er SF, det er Radikale Venstre og Alternativet.
Hvorfor finder man sig i at danse efter Kommunernes Landsforenings pibe her?
Vi stemmer for lovforslaget, og så må vi jo vente, til der kommer et andet flertal i Folketinget, med at give Kommunernes Landsforening besked om, at sådan noget her gider vi altså ikke længere.
Charlotte Broman Mølbæk (SF), 2020-05-28:
Tak for det, og jeg er da ked af, at jeg har skuffet ordføreren.
Det handler muligvis om forskellige ideologier i forhold til, hvordan vores systemer i virkeligheden skal fungere i det her land.
Men anerkender ordføreren, at der er en forskel på, at vi siger, at man i kommunen har mulighed for det her, og så at man har et retskrav på det, som der faktisk bliver indført med den her lovændring.
Det er jo således, at det her er en overvågning, som borgerne kan gøre krav på, og de har klageadgang og den slags ting.
Det gør bare situationen lidt anderledes, for det er jo sådan – og jeg skal nok være den sidste til at forsvare KL i den her sag på grund af problematikken om beregningerne – at når vi lovgiver og pålægger kommunerne at udføre en lang række opgaver for os, så må der også være en vis form for rimelighed og balance.
Ole Birk Olesen (LA), 2020-05-28:
Ja, hvis man giver et retskrav, og det gør man så med det her lovforslag, men det kunne man jo bare lade være med.
Man kunne jo bare gå tilbage til tilstanden før dommen ved retten, som var, at det kunne kommunerne gøre, hvis de ville.
Så kom der en dom, som hævdede, at serviceloven ikke giver hjemmel til at yde den service, og så står vi så i den her situation nu.
Men tilstanden før dommen var jo, at det var op til kommunerne selv, om de ville give den service.
Det kunne man jo bare være vendt tilbage til.
Charlotte Broman Mølbæk (SF), 2020-05-28:
Ja, det kunne man, men det mener jeg oprigtigt talt ikke er den bedste løsning for borgerne, for vi skal jo tænke på, at borgerne skal have et retskrav, og det skal de have, uanset hvilken kommune de vælger at bosætte sig i.
Så der må ikke være alt for stor forskel på, hvordan man vælger at udmønte den her lovgivning.
Så et eller andet sted bliver vi også nødt til at have en eller anden form for fællesnævner, når vi snakker om hjælp til mennesker med handicap.
Det må ikke på den måde blafre i vinden.
Ole Birk Olesen (LA), 2020-05-28:
Så ifølge SF er det simpelt hen bedre, at hvis man er op til 24 år, så har man et retskrav på at få denne hjælp, hvorimod der, hvis man er over 24 år, slet ikke er nogen mulighed for at få den hjælp, selv om kommunen har lyst til at yde hjælpen.
Det er bedre, end at alle borgere har mulighed for at få den hjælp, hvis deres kommune er indforstået med at yde den.
Det synes jeg ikke.
Jeg synes, det vigtigste er, at alle kommuner får lov til at yde den hjælp til alle borgere, hvis kommunerne ønsker det.
Torsten Gejl (ALT), 2020-05-28:
Grunden til, at vi står her, er, at der er borgere med handicap og meget alvorlige sygdomme, der har brug for overvågning, ikke mindst om natten.
Det kan være en 19-årig, der på grund af en sygdom eller et handicap f.eks. risikerer at komme i en utrolig kritisk situation midt om natten, hvor vedkommende f.eks. ikke kan få luft.
Det kan være en meget alvorlig og potentielt livstruende situation, som kræver, at der er nogen i nærheden til at hjælpe.
For at imødekomme dette har vi også i Alternativet været med til at udarbejde og vedtage en finanslov, som sætter penge af til overvågning.
I første omgang kan det dække støtte til forældre, der ønsker at beholde deres børn på 18-23 år hjemme, så de selv kan overvåge dem i stedet for at sende dem på en institution.
Det er blevet utrolig positivt modtaget i mange familier, som har levet under et kæmpestort pres, fordi de skulle overvåge deres børn og unge døgnet rundt.
Men jeg har også kontakt til et medlem af vores parti, der har en voksen søster, der kræver overvågning døgnet rundt, og hun er ikke glad for den her lov, for den stopper ved 23 år.
Derfor er det selvfølgelig også vigtigt for os i Alternativet at kæmpe videre for at ophæve aldersgrænsen og sikre, at støtte til overvågning og døgnhjælp gælder for alle, der har brug for det i det her land.
Karina Adsbøl (DF), 2020-05-28:
Tak for det, og tak for talen.
Nu har jeg lyttet til de her taler, også fra dem, som har siddet med ved forhandlingsbordet, bl.a. Enhedslisten og SF, og alle de andre ordførere i dag, som alle sammen problematiserer aldersgrænsen på de 23 år.
Så er det man tænker: Hvorfor landede den så der?
Så jeg vil spørge Alternativets ordfører: Hvad så nu?
Hvordan kommer vi videre herfra?
Vil Alternativets ordfører kæmpe sammen med Dansk Folkeparti og holde regeringen op på, at de skal indføre det, der står i det forslag til vedtagelse, vi i fællesskab vedtog?
Der står netop, at man skal finde en løsning.
Der er plejehjem jo også nævnt: et alternativ til botilbud eller plejehjem.
Så det handler også om dem, der er ældre.
Så hvordan kommer vi videre herfra?
Grunden til jeg spørger, er, at jeg prøver lige at afdække, hvem det er, der måske har forhindret, at den her målgruppe blev udvidet.
For når jeg hører de her partier i Folketingssalen, så hører jeg jo, at de alle sammen gerne vil have udvidet den her målgruppe i forhold til, at det ikke handler om en bestemt alder, men om, at man kan få den hjælp, man har behov for, uanset hvilken alder man har.
Så spørgsmålet er bare, hvorfor man så ikke fik det vedtaget, og om der var nogen, der var imod det.
Torsten Gejl (ALT), 2020-05-28:
Det, jeg har oplevet, er, at de historier, der har været omkring unge, som ikke kan få luft om natten i forbindelse med epilepsi, og dem, som virkelig kræver overvågning, har gjort et kæmpe stort indtryk på os alle sammen, også regeringen, og derfor har vi prioriteret at tage et kæmpe skridt i forhold til løsningen.
Astrid Krag (S), 2020-05-28:
Mange tak til ordførererne.
Jeg vil gerne kvittere for modtagelsen af lovforslaget og for den konstruktive debat, der har været i salen i dag.
Som bekendt udmønter lovforslaget her en del af finanslovsaftalen for 2020.
Formålet med lovforslaget er at skabe hjemmel til at yde overvågning og støtte i forbindelse hermed om natten for unge med omfattende funktionsnedsættelser i alderen fra 18 til og med 23 år i eget hjem og at indføre en dispensationsordning, så man beholder denne hjælp i op til 2 år yderligere, hvis man ved det fyldte 24. år lider af en livstruende sygdom.
Med lovforslaget her sikres en bedre overgang til voksentilværelsen for en gruppe unge med meget svære handicap og deres hårdt prøvede familier, der har ventet ganske længe på en løsning af problematikken omkring manglende hjemmel i serviceloven til overvågning og støtte i forbindelse hermed.
I den forbindelse vil jeg gerne kvittere for det store og løbende fokus på sagen fra Folketingets partier, og jeg er oprigtig glad for, at vi nu faktisk står der – ikke kun i tale, men også i handling – hvor vi kan få vedtaget en lovændring, der betyder en forhåbentlig mærkbar forbedring for de berørte familier.
Det er ikke nogen hemmelighed, at det har været vanskeligt at nå til enighed med KL om økonomien.
Tingene er også nødt til at kunne hænge sammen ude i kommunerne.
Det har vi ikke kunnet overbevise KL om at de gør.
Derfor sigter vi efter at gøre erfaringerne op, når ordningen har virket lidt tid.
Uanset hvad ser jeg det her lovforslag som et vigtigt skridt til at forbedre situationen for en gruppe svage unge og deres familier.
Jeg står naturligvis til rådighed for besvarelse af de spørgsmål, som udvalget måtte ønske at få belyst under udvalgsbehandlingen, men vil mest af alt i dag faktisk bare glæde mig utrolig meget over, at vi nu er kommet så langt, som vi er, med en diskussion, der har fyldt så meget og været så frugtesløs, siden den dom faldt tilbage i 2015.
Mette Thiesen (NB), 2020-05-28:
Tusind tak for det.
Astrid Krag (S), 2020-05-28:
Når der er den aldersgrænse, som der er i det her lovforslag, så kan man pege på to begrundelser for det.
Den ene begrundelse er, at med lovforslaget her sigter vi mod at sikre en bedre overgang til voksentilværelsen for en gruppe unge.
Og der er jeg meget enig med ordføreren i, at der er tallet 18 jo ikke sådan et magisk tal; at så er man pludselig moden og klar til at flytte hjemmefra.
Det gælder jo i øvrigt også unge, som ikke har handicap og funktionsnedsættelser.
Men det gælder måske især den her særlig sårbare gruppe, og derfor er jeg jo glad for, at vi med det her lovforslag kan åbne op for, at man kan få længere tid til det og et bedre forløb i forhold til at skulle flytte hjemmefra.
Så er der da også den anden side af historien her, nemlig at der skal være en økonomi og en finansiering af tingene.
Mette Thiesen (NB), 2020-05-28:
Nu synes jeg jo egentlig lidt, at hr. Ole Birk Olesen havde en rigtig god pointe før, for det var tilsyneladende muligt for kommunerne uden, hvad skal vi sige, hjælp herindefra at gøre det, inden den her dom fra 2015.
Og jeg kunne egentlig tænke mig, at ministeren forholdt sig til en artikel i Frederiksborg Amtsavis, som jeg også nævnte fra talerstolen før.
Og det er om en familie, som er dybt rystet, fordi de har en meget, meget svært handicappet dreng, som de simpelt hen gerne vil passe hjemme.
Han er så lige fyldt 24, og avisen har så spurgt social- og indenrigsministeren, hvorfor svært handicappede over 24 ikke kan få støtte til at blive boende hjemme, hvis forældrene ønsker det.
Og nu citerer jeg ministeren: »Jeg er glad for, at de unge og deres familie kan få en god overgang, inden at de unge flytter hjemmefra.
Men man skal jo ikke blive boende hjemme altid«.
Der er jeg nødt til at spørge, om det generelt er ministerens holdning, at det er ministeren, der skal diktere, hvordan familierne skal indrette sig.
Jette Gottlieb (EL), 2020-05-28:
Altså, det sidste synes jeg lige lød lidt sært.
For i de her timer sidder regions- og kommunalforhandlerne på ventebænken og ved ikke, om de er købt eller solgt – om de kan styrke velfærden og bidrage til den grønne omstilling i regioner og kommuner, eller hvad.
Derfor vil jeg spørge ministeren, om forhandlingerne kan komme i gang igen med en melding om, at kommunerne kan få lov til at bruge de penge, der efter udligningsreformen ligger i kasserne.
Og grunden til, jeg spørger på den måde, er jo også, at det der med, at nu løfter vi med det demografiske træk – det var ikke det ord, der blev brugt, men det var jo det, der lå inde bagved – jo er det samme som status quo.
Det, vi snakker om, er muligheden for at løfte velfærden, sådan at der ud over det, der ligger i det demografiske træk, altså det, at der kommer flere børn osv., kan løftes i velfærden, ved at man kan få lov at bruge det, der ligger i kassebeholdningerne.
Det er jo det, jeg spørger om, og det vil jeg da meget gerne have et meget præcist svar på, hvis jeg kan få det, selv om jeg ved, at der pågår forhandlinger.
Jens Henrik Thulesen Dahl (DF), 2020-05-28:
Der er meget god tænkning i forslaget om at øge refusionen, da det kan være så store beløb, at det reelt kan vælte en kommunes budget.
Det centrale må naturligvis være, at der altid bliver valgt det rigtige tilbud til det enkelte barn eller den enkelte voksne, men også, at den forebyggende indsats har vægt.
Derfor er forslagets elementer som udgangspunkt rigtig gode – gode, fordi de har som udgangspunkt at give et grundlag for at træffe de rigtige valg, både i forhold til forebyggelsen og valget af indsatsen i øvrigt i forhold til hele familien.
Der, hvor vi i Dansk Folkeparti bliver betænkelige, er, når kommunerne selv skal betale for udligningen.
Vi er bekymrede, fordi vi kan se en udvikling, som peger på, at der bliver flere og flere sager, og at de er bredt ud over alle kommuner.
Det er en udvikling, som bl.a. kommer på baggrund af den række sager, som var der for et par år siden, og som viste, at der i alt for mange tilfælde ikke blev indberettet og handlet, som man burde.
Det har – heldigvis – ført til en kraftig indsats i mange kommuner med fokus på at skærpe opmærksomheden på indberetning og opfølgning.
Det gør, at man heldigvis får øje på flere problematikker, men også, at der bliver flere sager i de fleste kommuner.
I og med at kommunerne selv skal betale, vil det jo betyde – hvis man nu forestiller sig, at sagerne er spredt ud over alle kommuner – at kommunerne bare vil komme til at betale for indsatsen via et lavere bloktilskud svarende til det, de får i refusion.
Derfor ønsker vi i udvalgsbehandlingen at få klarhed over udviklingen i den slags socialsager ude i kommunerne og i den sammenhæng et overblik over den omfordelingsmæssige effekt af aftalen.
For vi ønsker ikke at støtte et system, som ikke løser udfordringen, og hvis det viser sig, at man bare selv betaler for sin egen refusion, gavner systemet ikke.
Men det må udvalgsarbejdet vise, og det ser vi frem til at få en afklaring på.
Tak for ordet.
Astrid Krag (S), 2020-05-28:
Jeg tror, det ville være både uklogt og vel også lidt af et nybrud, hvis jeg sådan her fra talerstolen tog en mellemtid på de pågående forhandlinger med kommuner og regioner, selv om jeg sagtens kan følge ordførernes optagethed af, hvad der foregår ovre i den røde bygning lige her vi ved siden af, ovre i Finansministeriet.
Hvis man kigger på, hvad der skete sidste år, må vi jo sige, at der skete et løft derudover.
Det gjorde der i økonomiaftaler, men det gjorde der også i den efterfølgende finanslov, vi lavede sammen, bl.a. på grund af et løft til vores folkeskole og til vores daginstitutioner.
På den måde er jeg glad for at være en del af et flertal, der sætter velfærden først, og som jo har leveret bedre rammer til ikke bare service, men også anlæg, og det betyder jo også noget, når vi snakker om vores velfærdssamfund, og når vi snakker om de midler, der er i kommunerne.
Lars Aslan Rasmussen (S), 2020-05-28:
Jeg var ikke helt med på, hvor meget ordføreren mener man må blande sig i andre lande, men som jeg husker det, har ordføreren ret ofte blandet sig i, hvad der sker i Sverige på integrationsområdet, senest for et par timer siden.
Men der er vel også tale om en meget stor og bred stemmemæssig opbakning i Sverige til den integrationspolitik, der bliver ført.
Det er ikke for at være polemisk, men jeg tror også, der er stor opbakning til Orbán i Ungarn.
Har ordføreren også googlet sig frem til nogle af de her voldsomme problemer, der er med ytringsfriheden i Ungarn?
Henrik Dahl (LA), 2020-05-28:
Ja, det har jeg, og som jeg sagde, ville jeg bestemt ikke selv stemme på Victor Orbán og hans parti, for de fører en politik, jeg bestemt ikke er enig i.
Det, jeg prøvede at udtrykke i mit svar til hr. Rasmus Nordqvist, var, at selvfølgelig er alle borgere i det her land, herunder altså også folketingsmedlemmerne, i deres gode ret til at mene, hvad de nu har lyst til, og også om forholdene i Sverige eller i Ungarn.
Men jeg synes også, at når vi står her i det fineste forum i landet og diskuterer – og vi kan jo lave love, der har store konsekvenser for borgerne i Danmark – så må vi spørge, om det er en god idé at stå og underkende et befolkningsflertal i et andet land og sige, at vi vil sætte en aktiv proces i gang, ikke bare for at sige vores mening, men for at det skal have fysiske konsekvenser.
Jeg er ikke sikker på, at jeg synes, det er en god idé, at man kan underkende valg i andre lande.
Lars Aslan Rasmussen (S), 2020-05-28:
Jeg vil bare spørge ordføreren, om ordføreren så ikke er enig i, at der er nogle fælles spilleregler i EU, som man er nødt til at leve op til.
Og der er det jo klart, at hvis ytringsfriheden er presset på den her måde, eller hvis der er udemokratiske lovtiltag, så er man nødt til at reagere på det, når man er en del af et fællesskab, uanset hvad ens holdning er til EU generelt.
Henrik Dahl (LA), 2020-05-28:
Jo, men det, jeg også forsøgte at sige til hr. Jan E. Jørgensen, var, at det godt kan komme dertil, men så har vi nogle institutionelle rammer for at gøre sådan noget.
Og hvis det er det, man vil, så synes jeg, at man skal sætte det institutionelle maskineri i gang, for så går tingene så at sige efter bogen.
Søren Søndergaard (EL), 2020-05-28:
Ja, jeg prøver simpelt hen at forstå hr. Henrik Dahls synspunkt.
For det virker, som om at når man er i EU, kan man altså ikke udelukkes.
Altså, hvorfor skal Tyrkiet ikke have lov til at komme ind i EU?
Altså, de har også en præsident, som ikke fik 50 pct., men hvis vi tæller støttepartierne med, har han jo et solidt flertal i parlamentet – så hvorfor skal han ikke også have lov til at komme ind?