runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Lars Løkke Rasmussen (M), 2025-05-28:
Jeg stiller også mig selv det spørgsmål, når jeg står og kigger mig i spejlet.
Nu skal det her ikke blive for emotionelt, men det gør jeg, for det, vi ser på her, er ekstraordinært alvorligt.
Jeg tænker også fra tid til anden, at man kunne sige nogle ting anderledes eller på en stærkere måde, og så ville man ligesom kunne, jeg havde nær sagt lette sin sjæl eller være sikker på, at det stod skarpt nok til, at det også kunne stå for eftertiden.
Jeg er imidlertid nået til den konklusion, at jeg tror, at den bedste måde, man agerer på, er ved at prøve at udfylde den funktion, man har, med henblik på at have størst mulig reel effekt på tingene.
Og det handler om, hvad det er for en regering vi har, hvad for et Folketing vi har, og hvad for et Europa, vi har.
Hvordan står brikkerne, og hvordan får man dem flyttet det rigtige sted hen?
Gør man det ved at lægge sin sjæl i det, havde jeg nær sagt, og sige med meget direkte tale, hvordan man ser på tingene?
Eller gør man det ved måske nogle gange at undertrykke de stærke ord og så handle diplomatisk og rationelt?
Jeg har valgt det sidste, og det er derfor, jeg tror, at jeg godt vil kunne se mig selv i spejlet.
For jeg ved, at det, vi forsøger at bidrage til med det afsæt, vi har herhjemme, er at skabe et Europa, der har et fortsat venskab med Israel, og som vedkender sig sin historiske arv, og som samtidig skaber et pres på Israel for at få løst den her forfærdelige humanitære situation.
Trine Pertou Mach (EL), 2025-05-28:
Jeg synes også, man skal overveje, hvad for et greb der er det rigtige, hvor højt skal man råbe, og hvor meget skal man gøre i andre fora.
Jeg tror, vi er ved et sted, hvor der er brug for, at flere og flere siger tingene, som de er, og jeg tænker også, at det i sig selv er rationelt.
En del af det pres er jo også presset på Israel for at stoppe sin bekrigelse af det palæstinensiske folk.
Det er jo at sige, at vi er villige til at se på alt ; vi er villige til at kigge ned i vores bilaterale samarbejde.
Alle de værktøjer er vi klar til at tage i brug, hvis ikke Israel stopper.
Og det er dét, der er appellen til regeringen, altså om den også vil være villig til at kommunikere det.
Lars Løkke Rasmussen (M), 2025-05-28:
Det er vi også.
Men jeg er også nødt til at sige, og jeg kan kun referere mig selv, at det jo ikke kan nytte noget, at hver gang vi har et EU-udenrigsministermøde, bliver det skridt, vi har taget, eroderet af, at nogle allerede begynder at tale om det næste, og det bliver så klart for enhver, at der ikke er opbakning til det næste, hvis man forstår, hvad jeg mener.
For så holder presset op med at virke, inden det overhovedet er lagt.
Jeg konstaterer, at der jo er sket en udvikling fra et meget, meget polariseret Europa – som sådan set også afspejler spændvidden i de her tre forslag til vedtagelse, i hvert fald i forhold til det ene vedtagelsesforslag sat op mod de to andre – og til, at der i højere og højere grad er en stor kreds af lande, der siger tydeligere og tydeligere fra, og som sådan set også markerer en parathed til at tage nogle skridt, der virker.
Der lå i det, jeg forsøgte at sige før, at det er noget, jeg tror jeg man er nødt til at have en tålmodighed omkring.
For hvis man springer til konklusionerne, risikerer man at springe så langt, at det hele falder fra hinanden, før man overhovedet har taget det første skridt.
Det kan godt være, det lyder akademisk eller som om jeg snakker udenom, men det er nu ikke desto mindre min sådan realpolitiske analyse af, hvordan vi kan bidrage til at skabe et Europa, der står sammen om at skabe et pres på Israel.
Martin Lidegaard (RV), 2025-05-28:
Vi havde haft et ønske om at få UNRWA's adgang til Gaza nævnt, og lidt mere eksplicit associeringsaftalen.
Jeg forstår, at det havde regeringen sådan set ikke noget imod, men på grund af tidsproblemer – og sådan går det nogle gange med de her hastedebatter – kunne man ikke nå at få det ind.
Jeg tror, det så ender med, at vi må konkludere her, at vi jo er enige på substansen og på nødvendigheden af det.
Det betyder jo så, at vi må se, om vi kan samle os om en af dem, der er lagt frem på forhånd.
Jeg takker på forslagsstillernes vegne for en konstruktiv debat, og jeg takker udenrigsministeren for at stille op.
Det er rigtigt, at der er forskel på holdningerne til det her.
Men det er nok et af de temaer, som vi kommer til at diskutere en rum tid endnu, og hvor det desværre et stykke tid endnu vil være relevant løbende at tage bestik af, hvad den bedste strategi er i en ekstremt presset situation med så ubehagelige konsekvenser, som vi nu ser.
Carsten Bach (LA), 2025-05-28:
Hvad tænker ministeren om at kigge på mulighederne for, at private kan overtage helikopterredningsberedskabet fra forsvaret nu, da partierne bag forsvarsforliget har aftalt, at en del af forsvarets forøgede budgetramme i forligsperioden skal skaffes gennem effektiviseringer og omprioriteringer?
Troels Lund Poulsen (V), 2025-05-28:
Tak for spørgsmålet.
SAR-opgaven er jo, som spørgeren også ved, en vigtig opgave at løse for det danske samfund.
Det handler jo bl.a. om at skabe tryghed hos danskerne, når de færdes bl.a. til søs.
Derfor er det også vigtigt, at enhver løsning for helikopterberedskabet sikrer, at vi kan opretholde den høje redningsprocent, som forsvaret i dag leverer.
Når det er sagt, er EH101-helikopterkapaciteten en meget dyr kapacitet, hvilket spørgeren også tidligere i hvert fald både har interesseret sig for og også fået svar om af Folketinget.
Derfor synes jeg, det er meget fornuftigt at se på mulighederne for at løse SAR-opgaven mere omkostningseffektivt, og derfor forventer jeg også, at vi får en drøftelse af hele det her spørgsmål i forsvarsforligskredsen inden sommerferien.
Så det lange svar kan kort omsættes til: Ja, det vil jeg gerne diskutere.
Carsten Bach (LA), 2025-05-28:
Tak for det.
Jeg håber, at jeg forstår det korrekt, som at ministeren så rent faktisk mener, at helikopterredningsberedskabet ikke er en kerneopgave for forsvaret, hvorfor forsvaret jo så dermed også i virkeligheden ville kunne undvære den i deres opgaveportefølje.
Eller mener forsvarsministeren måske, at det forholder sig omvendt, altså at forsvaret fremadrettet vil have svært ved at kunne opretholde besætninger nok til at kunne drive et helikopterredningsberedskab?
Karsten Hønge (SF), 2025-05-28:
Så det er en god, balanceret position at have.
Vi har nu igennem en lang periode i det her råberi af ekstreme positioner oplevet ikke kun en enkelt eller to, men en række israelske politikere, endda på ministerniveau, udtale sig så dehumaniserende om palæstinenserne.
Det er udtalelser, som blandt israelere selv bliver kaldt for racistiske og fascistiske udtalelser, som er som skabt til at skabe endnu mere uro og had.
Lars Løkke Rasmussen (M), 2025-05-28:
I den korte form er jeg en til en enig.
Det er også derfor, jeg selv har insisteret på debatten hele vejen igennem og ligesom ikke har ladet mig tryne.
Jeg er gået hen til folk, der har anråbt mig på gaden, og har taget snakken med dem og har forsøgt at tale mig igennem tilråb på Københavns Universitet og andet frem for bare at affeje debatten.
For jeg er sådan set meget, meget enig i, at det her har det med at være polariseret, og jeg går ikke ind for hverken et Storisrael eller et Storpalæstina.
Altså, sloganet »from the river to the sea«, fra floden til havet, er lige forkert, hvad enten det sættes ind i en israelsk kontekst eller en palæstinensisk kontekst.
Nu skal man jo sondre mellem, hvad der er Israel, og hvad der er israelerne, og hvad der er den israelske regering, og hvad der er af ministre i den israelske regering, og alt skal ikke skæres over en kam.
Men det er i hvert fald åbenlyst, at der findes politikere i Israel, og nogle af dem også i den israelske regering, som mere eller mindre udtalt altså har en vision om et Israel fra floden til havet.
Det tager vi afstand fra, for det er ikke i overensstemmelse med en tostatspolitik.
Jeg er sådan set også enig i – og derfor siger jeg det også – at det jo ikke er i Israels objektive interesse at håndtere sagen, som man gør.
For der bliver skabt et had, som vil sidde i mennesker i generationer frem.
Hamas er selvfølgelig en organisation, men er jo også en ideologi.
Man kan slå organisationen ned, og man kan fjerne dens ledere, men den ondskab, som organisationen repræsenterer, risikerer at sidde i de børn, der har set deres forældre gå bort, eller i dem, der har oplevet, at deres søskende er gået bort.
Det er derfor, der er en sammenhæng med også at få inddæmmet den humanitære katastrofe og så det langsigtede perspektiv om at få en fredelig løsning på den her meget, meget komplicerede situation.
Lars-Christian Brask (LA), 2025-05-28:
Tak, formand.
Det er svært at bidrage eller bibringe yderligere til debatten.
Det er jo en debat i variationer, vi har haft flere gange de sidste måneder.
Det er også svært at gøre mere end det, som udenrigsministeren har skitseret, men hvis man kunne gøre mere, kunne man bruge energien på at få Hamas til at lægge våbnene og frigive gidslerne.
Det er der, det startede, og det er der, det slutter.
Charlotte Munch (DD), 2025-05-28:
Tak, og undskyld, men det var, fordi jeg glemte at læse vedtagelsesteksten op.
I går gik der også lidt kludder i det, så jeg tænkte, om jeg måtte have lov at gøre det her og nu.
Tak for det.
Vedtagelsesteksten er fra Liberal Alliance og Danmarksdemokraterne: Forslag til vedtagelse
»Folketinget konstaterer, at Israel har ret til at forsvare sig mod terrororganisationen Hamas og har ret til at forsøge at finde gidslerne i Gaza og få dem fri.
Henrik Frandsen (M), 2025-05-28:
Tak for ordet, formand.
Lad mig starte med at understrege, at situationen i Gaza er dybt alvorlig og dybt tragisk.
Vi taler om tusindvis af dræbte civile, en overhængende fare for hungersnød og en befolkning, der i månedsvis har levet under ekstreme forhold uden sikkerhed, uden basale fornødenheder og uden håb i horisonten.
Vi ser et Israel, der med stadig større brutalitet angriber uden hensyn til civile ofre.
Det er en humanitær katastrofe af en størrelse, vi ikke har set i mange år, og den kalder på en tydelig, konsekvent og principfast svar fra det internationale samfund.
Her har Danmark både bilateralt og i samarbejde med vores partnere i EU og FN en vigtig rolle at spille.
Regeringen har gjort det klart: Israel har som alle andre stater en ubetinget forpligtelse til at overholde folkeretten.
Danmark har derfor gentagne gange og meget tydeligt opfordret Israel til at sikre uhindret adgang for humanitær nødhjælp til Gaza og til at overholde sine internationale forpligtelser.
I Moderaterne mener vi, at Danmark skal arbejde for en varig våbenhvile, frigivelse af gidslerne og en uhindret humanitær adgang.
Vi deler ønsket om en reel tostatsløsning som den eneste langsigtede vej til fred og stabilitet i området.
Danmark har allerede skærpet sin tilgang til eksport af militært udstyr og dual use-produkter til Israel og anlægger en meget restriktiv linje.
Samtidig deltager Danmark aktivt i FN's Sikkerhedsråd, hvor vi sammen med andre ligesindede lande har presset på for at få sat den humanitære situation i Gaza på dagsordenen og fremført klare danske synspunkter i fælles udtalelser.
Det er i Danmarks og Europas interesse, at vi bidrager til at skabe fremdrift i arbejdet for en politisk løsning.
Vi støtter også fuldhjertet de sanktioner, der er både fra EU's og fra vores side imod de ekstremistiske bosættere.
Vi skal bidrage aktivt til at styrke det palæstinensiske selvstyre, som er en del af en bredere strategi for at skabe en troværdig og en fredelig vej fremad.
Vi står i en svær, kompleks og dybt tragisk konflikt, men netop derfor har Danmark brug for en udenrigspolitik, der er konsekvent, der er rettidig, og der er ansvarlig, og som værner om både folkeretten og de humanitære principper.
Det er en linje, som regeringen fører, det er en linje, som vi i Moderaterne støtter op om, og det er en linje, vi mener er den rigtige i en situation, hvor balancen mellem klarhed, pres og diplomatisk ansvarlighed er altafgørende.
Tak for ordet.
Helle Bonnesen (KF), 2025-05-28:
Der er et før og et efter den 7. oktober 2023 for os alle.
Tabet på Israels side er ubærligt.
Civilbefolkningen lider helt umenneskeligt.
Hamas kunne stoppe den øjeblikkeligt.
Men situationen i Gaza er fortvivlende, og vi er endt midt i en global katastrofe.
Den våbenhvile, som startede, stoppede igen, og forsøget på en ny pulveriserede, før den fik rodfæste.
Siden da er aggressiviteten steget, og vi ser nu, at der er lukket af for nødhjælpen – eller i hvert fald næsten.
En aggressiv krise er intensiveret til uanede højder, mens hele verdenssamfundet kritiserer den manglende nødhjælp.
Frygten er nu, at det kaos, der efterlades, vil selv en humanitær indsats ikke kunne afhjælpe.
Men nødhjælpen skal sikres.
Danmark kan alene noget , men sammen med den internationale verden kan vi meget .
Det Konservative Folkeparti er tilfreds med, at udenrigsministeren for nylig var med som et af de over 20 lande, der gik sammen om at lægge pres på Israel for at sikre den nødvendige nødhjælp til Gaza.
Det er også vigtigt for os at påpege, at vi støtter EU's iværksættelse af en gennemgang af artikel 2 i associeringsaftalen.
Endelig er det vigtigt at understrege, at vi også opfordrer regeringen til fortsat at arbejde for en våbenhvile og på lang sigt en tostatsløsning.
Nu har vi haft en lille dans omkring vedtagelsestekster de sidste par dage, og jeg tror, at jeg kommer til at bidrage endnu en gang til den.
For jeg har min egen konservative vedtagelsestekst, som jeg har på fornemmelsen er et par ord for lang, men det må vi lige koordinere.
Forslag til vedtagelse
»Folketinget konstaterer, at Israel har ret til at forsvare sig.
Folketinget opfordrer regeringen til, gennem EU og FN, at arbejde for, at Israel overholder folkeretten og afværger humanitær katastrofe i Gaza.
Folketinget noterer sig EU’s iværksættelse af en gennemgang af associeringsaftalen artikel 2 med Israel og opfordrer regeringen til at respektere resultatet.«
[Teksten er blevet forkortet i samarbejde med forslagsstilleren, da den oprindelig oplæste tekst var længere end de tilladte 50 ord].
Sascha Faxe (ALT), 2025-05-28:
Tak for ordet.
Jeg vil ikke kalde det her en debat, men en fremførelse af hver vores tale, når det bliver styret på den her måde.
Vi står ikke med en naturkatastrofe.
Det gør vi ikke.
Den er skabt af menneskelige handlinger og kan kun stoppes af menneskelige handlinger.
Ja, det er en humanitær katastrofe, men det er ord, og det bliver meget akademisk eller polemisk, hvis vi hele tiden taler om det.
Det er faktisk stanken af lig, og det er en befolkning, der er dybt traumatiseret mange år frem.
Så det, vi står i, er ikke overraskende.
Det har været undervejs i mange, mange år, og det er i særdeleshed blevet opskaleret det seneste halvandet år.
Så ord er ikke nok.
Det er ikke nok at tale om, at vi skal have et efterspil.
Vi er simpelt hen nødt til at handle, og det betyder ikke, at jeg ikke går ind for at tale om de her ting, og det betyder ikke, at jeg ikke synes, det er vigtigt, at vi har en tostatspolitik.
Jeg anerkender fuldt ud det, der allerede nu bliver gjort, men jeg anerkender ikke, at det er nok.
Vi har talt om det, og jeg ved også, hvor størstedelen af Folketinget og dermed også regeringen og i vid udstrækning også SF står.
Vi talte om det i går, og der talte vi om våbenhandel.
Den kunne vi stoppe.
Men den er ikke på vej til at blive stoppet.
Det er ikke engang tænkeligt, for man er ikke villig til at se ud over sine egne grænser.
Det er fint, at vi taler om sanktionerne i EU, men det er ikke nok.
Vi er ikke villige til at anerkende Palæstina som stat.
Der bliver ikke fordømt.
Det bliver ikke anerkendt, at der er et folkemord i gang, og der bliver ikke sat gang i medicinske evakueringer.
Nogle gange dør der så mange, at det kun bliver et spørgsmål om et tal og et tal mere og et tal mere.
De fem første kan vi forholde os til, men når det kommer op i tusindtal, bliver det numre uden navne.
Jeg lavede en hurtig beregning.
Hvis vi nu tog alle i Danmark, der hedder Jane og Frank – det hed mine forældre, så derfor valgte jeg dem – og Trine og Simon, og lagde tallene for alle dem, der hedder de fire navne, sammen, så giver det sådan cirka det samme antal som alle dem, der er døde i Gaza siden den 7. oktober.
Derfor er vi simpelt hen nødt til at handle.
Alle de her mennesker er mennesker med liv, altså alle de mere end 100.000 mennesker, som er lemlæstet, og den millionbefolkning, som er gjort hjemløs og faktisk ikke ved, hvor den skal gå hen.
Vi er nødt til at handle.
Når vi taler om den humanitære situation, tror jeg faktisk ikke, at der er nogen af os, der er i tvivl om, hvordan den humanitære situation er i Gaza.
Jeg tror heller ikke, at jeg har hørt på noget tidspunkt, at nogen herinde fejrer det, overhovedet.
Jeg er med på, at vi alle sammen er enige om, at det her må være et helvede på jord for palæstinenserne.
Det, jeg savner, er, at vi faktisk gør noget ved det andet end at bruge ord.
Martin Lidegaard (RV), 2025-05-28:
Tak, og tak til udenrigsministeren for at gå på talerstolen igen.
Der er ikke noget af det, udenrigsministeren lige har sagt, som jeg er uenig i.
Jeg kan ikke helt vurdere, om det er for sent, men jeg bidrager gerne til, at vi kan få de to forslag til vedtagelse sammensmeltet.
Det, vi var interesseret i at få med, var nogle ord om associeringsaftalen og om UNRWA's adgang til områderne.
Men det burde kunne indeholdes i et fælles forslag til vedtagelse.
Det er jeg sådan set enig i.
Det kan være, at der er nogen, der sidder og kigger på det nu.
Det ville jo være fornuftigt.
Så kan vi andre forsøge at holde debatten gående i lidt tid endnu.
Så det er ikke for at provokere eller skabe unødig splid i forhold til det her, for det vil være godt med et samlet signal.
Vi ved, hvor stor uenigheden er internt i EU, og hvor svær en opgave det er at få samlet tilpas mange EU-lande om tage nogle skridt.
Når det handler om sanktioner, kræver det enstemmighed.
Med associeringsaftalen er det lidt mere uklart, hvad det egentlig kræver.
Det kommer an på, hvilke skridt man vil tage efter gennemgangen af associeringsaftalen.
Noget kræver vist flertal.
Noget andet kræver et simpelt og kvalificeret flertal.
Udenrigsministeren måske fortælle lidt om det, men også om, om Danmark kunne tage en lidt mere, hvad skal man sige, ledende rolle i at prøve at skabe noget momentum og skabe det flertal, der nu skal til, for at vi faktisk får lagt noget pres på Israel.
Lars Løkke Rasmussen (M), 2025-05-28:
Tak for det.
Jeg har jo løbende under debatten ligesom noteret mig hr. Martin Lidegaards analyse af, at regeringen ikke gør nogen ting og ikke spiller nogen rolle.
Den kan jeg ikke genkende.
Jeg har hele vejen igennem
ikke gjort nogen hemmelighed af, at jeg har forsøgt at bidrage med de fattige evner, jeg har, til at samle en europæisk stemme.
Jeg tror, at det var den 9. oktober, jeg sagde, at den her regering godt kan kende forskel på en terrororganisation og en civilbefolkning.
Så det har været mit take.
Det er derfor, jeg arbejder målrettet på at få Europa til at skrue op for støtten til de palæstinensiske autoriteter i Ramallah.
Det er derfor, jeg har forsøgt at udvirke, at vi nu også er i en situation, hvor Europa sådan set flytter sig, ved at man nu kigger på artikel 2.
Det er sådan set en bevægelse i retning af at øge presset på Israel, som også støttes af flere og flere europæiske lande, og det tror jeg er en bedre strategi end bare at stå – undskyld, jeg siger det – og råbe højt.
Martin Lidegaard (RV), 2025-05-28:
Jeg tror heller ikke, at det var det, jeg spurgte udenrigsministeren om.
Jeg tror faktisk, jeg anerkendte, at det er en svær opgave.
Men jeg må sige, at det ikke er mit indtryk, vi har ligget på midten undervejs i hele den her proces, og det er heller ikke mit indtryk, at vi har haft mandat til at kunne spille en mere proaktiv rolle fra midten, om jeg så må sige, og altså ikke fra en yderposition.
Lad det fare, for nu står vi så i den situation, at der faktisk er noget bevægelse i Europa for første gang i mange, mange år på grund af den forfærdelige situation i Gaza, og det giver jo så anledning til, at man måske får nogle nye muligheder, når man nu har den position, som Udenrigsministeriet siger at man har.
Så det er egentlig bare en opfordring til, at man så aktivt bruger den mulighed.
Lars Løkke Rasmussen (M), 2025-05-28:
Tak for det.
Det tager jeg ned, og jeg vil så også love at efterleve den opfordring.
For det er jo rigtigt, at der er flere platforme.
Der er EU, hvor der er bevægelse, og hvor jeg synes at man også skal notere sig den udtalelse, som den høje repræsentant Kaja Kallas helt aktuelt er kommet med i dag, og som sådan set en til en lægger sig oven i det signal, der så også bliver sendt fra det danske Folketing i dag.
Og så er der FN's Sikkerhedsråd, hvor vi jo både har deltaget i et samarbejde i E-5, altså blandt de fem europæiske lande, og også i E-10, og det er noget, vi fortsat også forfølger, for det er selvfølgelig en relevant platform, hvorfra der kan lægges pres på Israel.
Karsten Hønge (SF), 2025-05-28:
Alle steder – det er i Mellemøsten, men det er jo også i Danmark – er der hele tiden stemmer, der forsøger på at få det her splittet op og få det gjort ekstremistisk, som om man enten er propalæstinensisk eller proisraelsk.
Det, vi kan se nu, er, at en lang, lang række af patriotiske, fædrelandselskende israelere – soldater, befalingsmænd, officerer på allerøverste niveau – har skrevet under på erklæringer, hvor de opfordrer Israel til at stoppe krigen mod Gaza.
Stifteren af den bevægelse, der hedder Breaking the Silence, Yehuda Shaul, sagde, at som krigen udvikler sig, ender vi med den situation om nogle år, at vi kommer til at savne Hamas, altså forstået sådan, at det hele bliver så meget værre, at dem, der kommer efter Hamas, bliver endnu mere ekstremistiske.
Hvad er udenrigsministerens overvejelser omkring det her med, at vi kommer ud i en situation, hvor det, der er, er forfærdeligt, men hvis det fortsætter, bliver det endnu værre, og de ekstreme positioner driver endnu længere fra hinanden, og vi kan komme i den vanvittige situation, som Yehuda Shaul, der i øvrigt både er jøde og fædrelandskærlig og bor i Jerusalem, siger: at vi kommer til at savne Hamas?
Magnus Heunicke (S), 2025-05-28:
Miljøstyrelsen, som også hører under ministeriet, har sidste år indført en skærpet håndhævelse over for de kommuner, der ikke har gældende tilladelser til alle deres udledninger.
Det er vi nødt til at gøre, og det har vi gjort.
Hvorfor man ikke tidligere har haft den her skærpede håndhævelse, kan jeg jo ikke svare på, men min analyse er i hvert fald ikke så ulig den, som spørgeren her, hr. Kristian Bøgsted, kom med, nemlig at der blandt myndigheder og politikere har været en berøringsangst over for den her del af problemet, fordi man kun har villet diskutere landbruget.
Landbruget har også et problem, og det er vi i gang med at løse med den grønne trepart.
Men det her er også et reelt problem, og det skal vi have løst, og det kan vi ikke kun gøre ved at pege fingre.
Troels Lund Poulsen (V), 2025-05-28:
Jeg synes, det giver god mening at undersøge, hvorvidt SAR-beredskabet skal ligge under Forsvarsministeriet.
Jeg mener bestemt også, at det kunne varetages på andre måder end ved at blive varetaget igennem EH101-kapaciteten.
Jeg tænker, at vi deler en fælles opfattelse af, at det er en god idé at få undersøgt – og for den sags skyld også for mig potentielt at træffe en beslutning om, hvis det sker på et oplyst grundlag.