Jacob Mark (SF), 2018-11-06:
Det skal være let og billigt at komme til sit studie, når man er studerende, for alle skal have gode forudsætninger for at passe det, være til gruppearbejde, være til timer og være en del af et aktivt studiemiljø, uanset hvor i landet man bor.
Især når man bor nogle af de steder, der ikke er lige så populære som København, Århus og nogle af de andre storbyer, så er det særlig vigtigt, at vi i Folketinget giver rigtig gode rammer for at studere, selv om man kommer langvejs fra.
Det her forslag indeholder forskellige elementer, og derfor har det også været med det udgangspunkt, når vi har læst det i SF, at det i hvert fald ikke skulle blive sværere som studerende at passe sit studie, også selv om man bor i en by, der ligger lidt langt væk fra studiet.
Det, som ministeriet beskriver i loven, er, at der er sket en godtgørelse efter en kilometersats – det er en del af den nuværende lovgivning – men at der er sket en stigning i udgifterne til det, som har været ret markant, og at man nu vil ændre loven, sådan at man ikke længere får penge efter alle dage, men efter den tid, man reelt set bruger på studiet.
Det giver en ret væsentlig besparelse, og det er fornuftigt.
Det skal selvfølgelig gøres på en måde, der giver mening, og som er let for de studerende og let for uddannelsesstederne, og i høringssvarene er der også flere, der skriver, at de rigtig gerne vil inddrages i det arbejde.
Det forventer jeg at de bliver, ellers vil vi i hvert fald spørge ind til, hvorfor de ikke er blevet det, for jeg tror, at hvis det her ikke skal blive et bureaukratisk monster, er det vigtigt at alliere sig med nogle af dem, som faktisk skal bruge det.
Så vil man også indsætte en hjemmel til at rejse krav om tilbagebetaling, hvis man har modtaget for meget i godtgørelse – det synes jeg også er rimeligt.
Hvis man har fået noget, man ikke skal have, så er det meget fair, at man skal betale det tilbage.
Jeg tror egentlig, jeg vil bruge det sidste af min taletid på at snakke lidt om det her med lønnet praktik, som gør mig lidt bekymret.
Man vil nemlig også fjerne en befordringsrabat til studerende, der er i lønnet praktik.
Men rigtig mange studerende på de videregående uddannelser er – sammenlignet med ungdomsuddannelserne – i lønnet praktik og benytter sig af den her mulighed.
De får rabat, når de skal ud til deres praktiksted.
Men fordi man ikke selv er herre over sit praktiksted, kan man ende med at få ganske langt til sit praktiksted.
Og når man så lige pludselig selv skal betale, tror jeg, at det sammenlignet med i dag kan føles som en ret væsentlig udgift for de studerende, altså at man lige pludselig skal op med så mange penge for at komme til sit praktiksted – og det er jo ikke, fordi man får så meget i løn, når man er i lønnet praktik som studerende.
Så det er jeg lidt bekymret for.
Ja, man kan så trække det fra i skat, men vil de studerende gøre det, altså vil de kunne overskue det, eller vil det føles som en ret voldsom nedgang i de studerendes rådighedsbeløb?
Hvad vil det betyde for dem?
Er det egentlig det smarteste at gøre det på den her måde, eller ville det være bedre at sige, at de ikke kan trække det fra i skat, men til gengæld bestemmer vi, at de får noget befordringsrabat, altså ligesom de gør det i dag?
Under alle omstændigheder er det i hvert fald nogle af de her ting, som vi godt kunne tænke os at undersøge.
Vi er positivt indstillet over for lovforslaget.
Vi mener også, at hvis man skal bruge de her penge på nogle andre unge, er det godt, men vi skal vide præcis, hvad konsekvenserne er.
Og der mangler jeg i hvert fald lidt viden om, hvad det her vil betyde for de unge, der er i lønnet praktik.
Så det håber jeg at ministeren ligesom vil være villig til at kigge på i udvalgsbehandlingen, for hvis vi får garanti for, at de praktikanter, der er i lønnet praktik, ikke bliver ladt i stikken, så synes vi, at det kan være et rigtig fint lovforslag.