Karsten Lauritzen (V), 2017-12-07:
Tak for det.
I dag behandler vi et beslutningsforslag fra Socialdemokratiet om at pålægge regeringen at arbejde for, at der indføres en bund under selskabsskatten i EU.
Dog ønsker jeg ligesom Socialdemokratiet ikke, at den internationale skattekonkurrence skal føre til et utilsigtet faldende skatteprovenu – der er andre områder, hvor vi gerne vil have skatten til at falde, men ikke utilsigtet – da provenuet bidrager til finansieringen af vores samfund.
Jeg hilser derfor også den diskussion, som forslagsstillerne rejser, og som der i øjeblikket er i EU-regi, velkommen, for det er selvfølgelig en udfordring, som vi skal have øje for.
Det er dog en kompleks problemstilling, hvor der er en række faktorer, der bør tages med i overvejelserne.
Først og fremmest er det vigtigt at have for øje, at lande som udgangspunkt konkurrerer på to forskellige parametre, både skattesatsen og skattebasen.
Konkurrence på skattesatsen indebærer, at landene nedsætter den sats, som virksomheder skal betale i skat, altså nedsætter selskabsskatten ad fordøren.
Konkurrence på skattebasen indebærer typisk forskelle i det grundlag, man betaler skatter af; det kan f.eks. bestå i at skattefritage visse indtægter eller tillade fradrag for flere udgifter, og det kan reelt udhule beskatningsgrundlaget og dermed den effektive beskatning, selv om skattesatsen er høj.
Og nogle af de lande i EU, der har været meget kendt for skattekonkurrence, har netop ganske høje satser med en lav effektiv beskatning for visse typer af virksomheder.
Jeg tror, den effektive selskabsskattesats i Danmark er omkring 18 pct., så det er altså noget mindre end den egentlige pålydende sats.
Hvis der alene er tale om en fælles bund under satsen i EU, kan skattekonkurrencen således fortsat finde sted i relation til basen.
Såfremt en bund under selskabsskatten effektivt skal forhindre skattekonkurrence mellem EU-lande, vil den derfor indebære såvel en harmoniseret bund under selskabsskattesatsen som fælles regler for selskabsskattebasen, som altså sikrer, at konkurrencen ikke blot flytter til det element, der ikke er lagt en bund under.
Sådan en harmonisering indebærer en række udfordringer.
For det første vil det begrænse medlemslandenes mulighed for at tilrettelægge selskabsskattesystemet ud fra nationale behov og ønsker.
Det er regeringens holdning, at direkte beskatning henhører under EU-landenes kompetence, og at man på EU-plan bør være særdeles tilbageholdende med harmoniseringsbestræbelser, i forhold til hvordan EU-landenes skattelovgivning indrettes.
For det andet vil en fælles bund under selskabsskatten ikke forhindre skattekonkurrence fra lande uden for EU, herunder europæiske lande som Schweiz og Norge og måske også Storbritannien efter Brexit.
For det tredje kan en harmonisering af selskabsskattebasen indebære en række konkrete udfordringer i forhold til at beskytte det danske selskabsskatteprovenu.
Det kan vi se i forhandlingerne om Kommissionens forslag om en fælles selskabsskattebase – det, der hedder CCTB-forslaget – som sigter på at etablere et fælles sæt EU-regler for beregning af den skattepligtige indkomst for multinationale koncerner, altså virksomheder, der er til stede i en række lande.
Med forslaget vil Danmark f.eks. ikke kunne beholde de nuværende regler mod skatteundgåelse.
Endvidere er den foreslåede fælles skattebase smallere end den danske, og hvis den vedtages i den form, den ligger i nu, vil det betyde, at Danmark utilsigtet mister et provenu – og måske også et ganske væsentligt provenu. Inden man begynder at arbejde for en sådan harmonisering af selskabsskatten, er det derfor vigtigt at vide, hvad indholdet af en harmonisering kan føre til, før der tages stilling til det.
Endelig er regeringen ikke overbevist om, at der er et aktuelt akut problem i EU, som gør, at vi er nødt til at arbejde for en fælles bund under selskabsskatten, der indebærer de nævnte risici og udfordringer.
Forslagsstillerne nævner i begrundelsen for beslutningsforslaget, at Holland, Sverige og Storbritannien har meddelt, at de vil lempe selskabsskatten inden for de kommende år, og hertil kan man jo tilføje, at USA har vedtaget en skattereform, som sænker selskabsskatten væsentligt i USA og også er et land, som Danmark er i konkurrence med.
Der har ganske rigtigt været tilkendegivelser fra nogle i Storbritannien om, at man bør lempe selskabsskatten, når de træder ud af EU.
Jeg er dog ikke bekendt med, at man har taget konkrete skridt for at gennemføre det på nuværende tidspunkt.
For både Sverige og Holland gør det sig endvidere gældende, at lempelsen af selskabsskattesatsen kombineres med en udvidelse af basen, hvilket i praksis ikke medfører væsentlige ændringer i forhold til niveauet for selskabsskatten.
Dermed tilnærmer Sverige og Holland sig den danske selskabsskattemodel, som indebærer en relativt bred selskabsskattebase.
Hvis vi ser på selskabsskatteprovenuet over årene, kan vi se, at det heller ikke giver anledning til alvorlig bekymring for udhuling af det danske selskabsskatteprovenu.
Det er siden 1990 steget fra ca. 1½ pct. af BNP til 2½ pct. af BNP i dag, og fra ca. 3 pct. af skatteprovenuet til ca. 5 pct. af skatteprovenuet.
Så mens jeg er opmærksom på bekymringen og hilser debatten velkommen, kan regeringen ikke støtte beslutningsforslaget om, at man aktivt arbejder for en fælles bund.
Danmark bør i stedet for fokusere og bruge kræfterne på at påvirke de EU-forslag på skatteområdet, som aktuelt er og i den kommende tid vil komme under behandling i EU.
Det gælder forslag, hvor vi har væsentlige interesser på spil – forslag om et fælles selskabsskattegrundlag, et fælles konsolideret selskabsskattegrundlag, indberetningspligt for skatterådgivere; det kommende forslag om beskatning af digital økonomi og sidst, men ikke mindst, forslagene om det endelige momssystem.
Dette vurderer regeringen vil være den mest effektive måde, hvorpå vi fra dansk side i EU kan arbejde på at begrænse og bekæmpe ulovlig skatteunddragelse og sikre det danske skatteprovenu.
Det var så, som jeg har redegjort for i Ugebrevet Mandag Morgen, mine tanker om det beslutningsforslag, der er forespurgt til, og det forslag, der går ud på at lave en fælles bund.
Regeringen kan ikke støtte beslutningsforslaget.