Mette Abildgaard (KF), 2024-04-02:
Tak for det.
Jeg synes i virkeligheden, at den ordveksling, der var lige før, var meget interessant i forhold til det her med, at vi jo alle sammen betoner vigtigheden af at blive ved med at sikre, at vi har godt drikkevand i Danmark.
Når vi kan konstatere, hvor svært det er at lave nye boringer rundtomkring, hvor stort behovet er for at lave nye boringer, og hvor stort behovet er for at opblande vandet, fordi det overskrider grænseværdierne rundtomkring, så har vi et kæmpestort problem i det her land.
Vi har taget det for givet i alt for mange generationer, og jeg må nok også sande, at jeg selv bærer et politisk ansvar, i forhold til at vi kan føle os sikre på, at vi fremadrettet ville kunne give det samme gode videre til kommende generationer, som vi selv har nydt godt af i forhold til vores drikkevand.
Jeg synes, at det, man lægger op til at gøre i forhold til de boringsnære beskyttelsesområder i det her lovforslag, er godt, og det kommer vi også til at bakke op om fra Det Konservative Folkepartis side.
Men det er jo, for at blive i terminologien, en dråbe i havet.
Der er stadig væk behov for at beskytte de her 200.000 ha, som er indvindingsområder, og som er der, hvor vi sikrer, at det drikkevand, der skal bores op gennem BNBO'erne fremadrettet, har en tilstrækkelig kvalitet.
Der udestår stadig væk en kæmpestor opgave.
Så er jeg helt med på, at der er en faglig diskussion om, om vi har det kortgrundlag, der skal til, og om vi har den viden, der skal til, som også fru Anne Paulin var inde på tidligere.
Når jeg taler med vandselskaberne, siger de, at de har den viden, i hvert fald til at gå i gang.
Det kan godt være, at de ikke har det ud i den yderste 199.999. ha, men de har en meget god viden at starte ud fra.
Men det her er en sindssyg vigtig dagsorden.
Det er noget, danskerne forventer af os at der kommer styr på.
Jeg synes, der er mange dilemmaer forbundet med det lovforslag, som vi drøfter her i dag.
Ja, jeg synes også, det her er gået alt for langsomt.
Det var en aftale, der blev indgået tilbage i 2019.
Det kom aldrig rigtig til at fungere.
Regeringen skrev ind i sit regeringsgrundlag den 22. december 2022, at der skulle laves en akutplan for de her BNBO'er.
Den her akutplan er jo så det, vi i virkeligheden drøfter i Folketingssalen i dag.
Der er gået 467 dage, fra man skrev i regeringsgrundlaget, at der skulle laves en akut indsats på det her område, fordi det gik så dårligt med at udmønte den aftale, man lavede i 2019 – 467 dage – til vi her i Folketingssalen drøfter, hvad der så konkret skal gøres.
Det er for lang tid.
Jeg ville ønske, vi kunne være kommet videre hurtigere.
Hvem bærer ansvaret for hvad i den her sag?
Jeg synes, det er komplekst.
Jeg er ikke klar til bare at pålægge landmændene et påbud nu og her, og det har jeg heller ikke været tidligere, og det er jeg ikke, fordi der er så mange af dem, der slet ikke er blevet tilbudt at lave en aftale.
De seneste tal, jeg har kunnet finde, er tilbage fra marts 2023.
Der var det cirka en fjerdedel af landmændene, der overhovedet var blevet kontaktet af kommunen om at lave en frivillig aftale.
Så er det jo svært at bebrejde dem, at man ikke har indgået en aftale, når man ikke engang har fået en henvendelse og et tilbud om det.
Det er jo det, der er sagens kerne her.
Kan vi tillade os at komme med den store hammer, som vi truede med i den aftale, vi lavede i 2019?
Kan vi tillade os at komme med den store hammer, når vi ikke har evnet at stille det til rådighed, som vi var forpligtet til, og som kommunerne var forpligtet til?
Derfor er det jo selvfølgelig også bekymrende, som både fru Zenia Stampe, men også andre har været inde på i dag, at kommunerne stadig væk står og synes, at den her opgave er svær at håndtere for dem.
Jeg håber, man tager det meget alvorligt i ministeriet.
Det er også mit indtryk, at man gør det, og at man går i meget, meget tæt dialog med kommunerne for at sikre, at der ikke kommer yderligere forsinkelse som resultat af, at kommunerne ikke føler sig sikre på, hvordan de skal håndtere den her opgave.
For vi har ikke tid til mere forsinkelse.
Som også fru Anne Paulin var inde på, er der også nogle tidsgrænser indbygget i det her, som gør, at hvis ikke de her aftaler bliver indgået, kommer der til at komme et påbud.
Så alt i alt synes jeg, at det her lovforslag er godt.
Jeg synes, det går i den rigtige retning.
Det har taget for lang tid; der er ikke meget akut over noget, der tager 467 dage om at blive fremsat i Folketingssalen.
Det her dækker en del af problemet, men langtfra det store problem, som i virkeligheden nok er det, der mangler en akutplan for, og som jeg håber vi også kunne drøfte i Folketingsregi.
Men vi komme r til i Det Konservative Folkeparti at bakke op om lovforslaget.