Pia Kjærsgaard (DF), 2024-02-01:
Islam er jo ikke den eneste minoritetsreligion i Danmark, men man skulle tro det, fordi den fylder vældig meget.
Vi har f.eks. også buddhister, jøder og hinduer, men hvem her kender til nogle meget konstante særkrav fra dem?
Nej vel?
Det gør jeg heller ikke.
Og det er påfaldende, at der særlig er én religion, islam, som nærmest konstant og hele tiden kræver det ene og det andet hensyn, for at de synes, at de overhovedet kan være her, og hvis ikke de selv kræver det, lader de tossegode danskere gå deres ærinde og bane vejen for dem.
Men vi kender det jo alle sammen, altså en udfasning af svinekød i danske institutioner, det normale håndtryk, også mellem det modsatte køn, når man mødes,
bederum, der bliver indført på uddannelsesinstitutionerne og arbejdspladserne, islamiske tørklæder i det offentlige rum, på uddannelsesinstitutionerne og på arbejdspladserne, ramadanen en måneds tid om året og den afsluttende eidfejring, moskéer med minareter klar til indkaldelse til bøn, bandekriminalitet, ghettoer osv. osv., og listen med islamiske særkrav virker uudtømmelig.
For hver gang et krav er blevet opfyldt, dukker der et nyt op, og i morgen kommer der sikkert et nyt krav fra islamisk side, noget, vi skal forholde os til, eller noget, vi skal håndtere politisk.
Nå ja, og for ikke så længe siden vedtog Folketinget regeringens vanvittige forslag om at begrænse ytringsfriheden og ophøje Koranen til noget, der er vigtigere end den danske grundlov eller det danske flag, Dannebrog.
Pludselig skal religion ophøjes til noget nærmest gudshelligt, som man skal behandle meget mere varsomt end andet – ikke fordi danskerne har ønsket det, men fordi folk, der kommer udefra, har ønsket det.
Vi løber baglæns i historien til dengang, hvor religion netop ikke var noget, man herhjemme måtte kritisere.
Det har vi kunnet gennem mange år herhjemme, men man skal altså ikke kunne det længere, for der er folk, der bliver krænket.
Med vedtagelsen af endnu et islamisk særkrav, den såkaldte koranlov, som dybest set handler om endnu en indskrænkning af vores dyrekøbte ytringsfrihed, og som er på baggrund af et pres fra islamiske kræfter fra særlig udlandet, er vi gået baglæns i historien, en lov, som Dansk Folkeparti naturligvis stemte imod.
Stort set hver dag skal vi forholde os til islams indtog i Danmark og nye særkrav, og det er præcis derfor, vi har fremsat det beslutningsforslag, vi nu behandler.
I stedet for bør vi gå præcis den anden vej og afskaffe de allerede alt for mange islamiske særkrav.
Det er historieløst at fortsætte med at indføre islamiske særkrav i Danmark.
I stedet bør de folk, der er her, lade sig integrere, frem for at de synes, at de skal have særbehandling.
De bør tage Danmark til sig i hjertet, og ellers må de tage hjem.
Vi gider ikke have dem, hvis ikke de gider os.
Så må jeg jo sige, at det, jeg har hørt heroppefra fra nogle ordføreres side, er, at det er vigtigt, at de kommer ud at svømme, at det er vigtigt, at de kommer i arbejde.
Igen bøjer vi os for et islamisk særkrav ved at sige, at man i svømmehallen kan kønsopdele, og at man på arbejdspladserne godt kan rende rundt med tørklæde, fordi de jo skal i arbejde.
Hvad nu, hvis vi vendte den om og sagde, at det, hvis I vil være her i Danmark, og hvis I vil arbejde her, altså er vores regler, der bestemmer?
Nej, vi gør det desværre stadig væk, og så må jeg bare sige, at islamiseringen af Danmark for mig og Dansk Folkeparti er det absolut vigtigste emne – det absolut vigtigste emne.
Der er mange politiske emner, som kommer på dagsordenen i Folketinget, og der er mange politiske emner, som man diskuterer mand og mand imellem, men det her er altså noget, hvor vi ikke bare kan lade stå til og lade det passere.