Kristian Pihl Lorentzen (V), 2021-02-11:
Tak for det, formand.
Jeg synes, at det her har været en rigtig god debat.
Altså, der er mange debatter her i salen, hvor vi fokuserer voldsomt på, hvad der skiller os ad; der krydses klinger, så det brager, og det hører også med til demokrati og folkestyre.
Men her er en sag, hvor jeg faktisk sporer en stor grad af samling, og det synes jeg egentlig er befriende.
Altså, når man ser på folkestyret, er der sådan en myte om, at vi ikke laver andet end at skændes herinde.
Her har vi da et eksempel på noget, hvor vi kan blive enige, og hvor der er en masse fællesnævnere, nemlig om fremme af cyklisme.
Det synes jeg er rigtig godt.
Jeg tror, at der var nogen, der var overraskede over – det hørte jeg – at det var Venstre, der kom med det her beslutningsforslag, hvor man sagde: Hvad i alverden, begynder Venstre nu at tale om cyklisme?
Det der motorvejs- og bilparti!
Er de nu blevet en flok flippere, eller hvad?
Nej, det er helt naturligt for Venstre at fremme cyklisme, for cyklen er med til at give os frihed, bevægelsesfrihed, og endda på en sund måde.
Cyklen er sandelig en del af liberal politik, så man behøver ikke undre sig over, at Venstre nu kommer med det her forslag.
Cyklen kan bare ikke stå alene.
Vi har også brug for biler og toge og alle de andre gode transportmidler, vi har i vores samfund, men cyklen er vigtig.
Jeg blev faktisk inspireret til at lave det her beslutningsforslag i den såkaldte Cykelpolitiske Tænketank, hvor jeg ved flere af mine kolleger er med, og hvor der var en af de dygtige folk, der arbejder med fremme af cyklisme, der sagde, at hun syntes, at det var helt grotesk, at vi som en af de førende cykelnationer i verden ikke havde en samlet kortlægning af, hvad vi egentlig har af cykelinfrastruktur, og hvilken kvalitet den har.
Det har vi ikke.
Selvfølgelig har Vejdirektoratet en kortlægning.
Det har vi set i den der cykelstrategi fra 2014, hvor man har nogle kort osv., men så er det jo egentlig hver kommune for sig selv, og vi har altså brug for den her kortlægning på tværs af landet, i forhold til hvad vi har af cykelinfrastruktur.
Og det er noget, der er let at lave i disse computertider.
Det er bare at få det gjort og så sætte en til at være tovholder på det, og det ville være naturligt, hvis det var Vejdirektoratet i samspil med alle kommunerne.
Så ville vi have det kortlagt, og det kunne man så rulle en gang hvert andet eller hvert tredje år, så vi hele tiden har et friskt beslutningsgrundlag.
Det er sådan set kerneidéen i det her, for det er min opfattelse, at vi får mere for pengene, når vi har det overblik.
Altså, der er bl.a. blevet bygget nogle cykelstier, og det er godt, men der er også kommet ny teknologi og nogle helt nye muligheder for cyklismen; der er blevet nævnt pendling ved hjælp af elcykler, hvilket giver en meget større rækkevidde.
Så derfor har vi brug for en opdatering af den strategi, og det passer jo perfekt med, at vi nu skal ind til en trafikforhandling, hvor jeg forudser – og det er også det, ministeren bebuder – at cyklisme bliver et af temaerne.
Og vi har jo argumenterne; alle er kommet med dem: Det er folkesundhed, det er klimaargumenter om mindre CO 2, mindre trængsel osv.
Så synes jeg, der er et særligt indsatsområde, som jeg ikke er sikker på nogen har nævnt, men nu gør jeg det, og det handler om vores skolebørn.
Der kommer masser af folk kørende hver morgen med deres børn i bil , selv om de kun bor en 2-3 km uden for byen.
Det synes jeg er ærgerligt.
Altså, jeg synes, vi skal prøve at have den holdning i Danmark, hvor vi siger, at en af børns pligter er at cykle til skole.
Det er en rigtig god ting, og så får man det ind fra barnsben af, om man så må sige, og så bliver det jo nogle gange hængende resten af livet.
Det skal være normen.
Selvfølgelig kan der være uvejr og sådan noget, der gør, at man kører sine børn til skole.
Det skal man have lov til at beslutte; det er den enkelte families beslutning.
Men hovedtrenden bør jo være, at børn cykler til skole, hvor man siger: Nu er du blevet stor, nu skal vi ud at købe en cykel, og du skal cykle til skole, og far, mor eller bedstefar kører med dig de første 3-4 dage, så du kan vejen og finder ud af, hvor det er farligt.
Det tror jeg faktisk ville vække genklang mange steder.
Men det kræver jo også, at børnene har en sikker skolevej.
F.eks. er der byen Daugbjerg vest for Viborg, hvor der er mange børn, der gerne vil cykle til skole i Mønsted, men det er altså en stærkt befærdet statsvej, der ikke er ret bred.
Så det er et eksempel på, at der er nogle skolebørn, der bliver kørt i bil, fordi det simpelt hen er for farligt at køre der på cykel.
Jeg kørte der sammen med Klaus Bondam fra Cyklistforbundet, og vi var ikke særlig trygge ved det, men vi kom da helskindet frem, som det fremgår.
Men det er ikke et sted at sende små skolebørn ud på cykel.
Så det er jo et eksempel på, at hvis vi vil have det der med, at f.eks flere skolebørn skal køre på cykel, så skal vi investere de steder, hvor der er sådan nogle farlige veje.
Nogle er sådan nogle smalle nogen, som ikke er særlig sikre, og andre er brede, så to christianiacykler kan passere forbi hinanden, og så har vi cykelmotorveje.
Cykelmotorveje er jo også rigtig spændende som sådan nogle korridorer, der kan fremme pendling ind og ud af befærdede storbyer, så det er selvfølgelig også noget, vi skal have fokus på, og som er i fremmarch, ikke mindst her i hovedstadsområdet, som noget, der har en stor og positiv effekt.