runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Alex Ahrendtsen (DF), 2023-11-09:
Det er jo en form for Christianialiberalisme, som Dansk Folkeparti ikke er tilhænger af, og det er lidt underligt at høre det.
Altså, en voksen skal selvfølgelig passe på børn under 18 år; det er omsorg og har jo ikke noget med frihed at gøre.
Så der tror jeg at hr. Kim Edberg Andersen er gået lidt galt i byen.
Kim Edberg Andersen (NB), 2023-11-09:
Tak for det.
Det er jo rart at høre.
Jeg tror, at hvis folk ser historikken over, hvad der er blevet forbudt, så ville der nok være rigtig mange danskere, inklusive ældre, der ville sige, at så har vi ikke brug for de voksne, men lad det nu ligge.
Hvis man nu skal gå ud ad den tangent med forbud, så bliver jeg nødt til at sige, at noget af det, jeg synes er mest skadeligt, faktisk er noget, der er mere skadeligt end en mobiltelefon i klasselokalet, nemlig at vi opdrager vores børn til, at vi skal give slip på vores personlige frihed og så bare afvente, at der er en voksen i Folketinget, der fortæller os, hvad vi skal.
Det er jo det, Dansk Folkepartis ordfører står og argumenterer for nu, nemlig at de voksne tager de gode beslutninger, og dem skal vi så følge.
Det lærer børn jo af, for det, børn lærer i skolen ud over at lære dansk, er jo også normer, og hvordan samfundet skal sættes sammen.
Så der bliver jeg bare nødt til at sige, at i Nye Borgerlige kommer vi da aldrig nogen sinde til at gå ind for, at der skal være mere stat og mindre frihed, og så indoktrinere vores børn om, at det er den rigtige måde at gøre det på.
Så der har De ret, hr. Alex Ahrendtsen; der vil jeg gerne være den ikkevoksne, hvis det betyder, at der er mere personlig frihed.
Lars Boje Mathiesen (UFG), 2023-11-09:
Alkohol er skadeligt.
Det er sådan, at de i dag til fester på skoler og gymnasier får lov til at drikke alkohol.
Vil DF så også forbyde det?
Det er jo noget, der sker i skoletiden, og som er usundt og skadeligt, og ikke noget, der sker i privaten.
Alex Ahrendtsen (DF), 2023-11-09:
Beslutningsforslaget går ud på et forbud mod mobiltelefoner i skolen og ikke et forbud generelt.
I dag er rygning forbudt i folkeskolen, det er ikke forbudt i hjemmet, eller når man går på gaden, og jeg synes hr. Lars Boje Mathiesen trækker det et sted hen, hvor vi aldrig har været.
Vi ønsker egentlig bare at følge de samme regler, som man i dag har for rygning, nemlig et forbud mod det, medmindre der er en pædagogisk begrundelse for at bruge mobiltelefon i undervisningen.
Lars Boje Mathiesen (UFG), 2023-11-09:
Jeg tvivler desværre ikke på, at hr. Alex Ahrendtsen har ret.
Det skal nok ende med et forbud, men det er jo ikke noget at være stolt af, at vi laver endnu flere forbud i samfundet, og at vi klientgør og umyndiggør borgerne endnu mere, for det er, hvad vi gør.
Ordføreren for forslagsstillerne siger, at vi ikke vil tage ansvaret på os og være de voksne.
Men samme præmis kan man jo sætte i spørgsmålet om rygning.
Der er også masser af borgere, der ryger.
Vi har unge mennesker under 18 år, der ryger.
Skulle vi ikke være de voksne her og forbyde rygning?
Vi kan jo også tage alkohol.
Det ved vi også er usundt.
Der er en lang række ting, vi ved er meget skadelige og meget usunde for borgerne derude og også for vores børn.
Skulle vi ikke være de voksne og bare gå langt videre, så det der forbudstræ, som DF så gerne vil have, kunne vokse sig endnu større?
Der er jo ingen grænser for de dårlige ting, som borgerne udsætter sig selv for, og hvorom vi kan sige: Vi ved bedre herinde; det er ikke godt for jer, så det må vi hellere forbyde.
Alex Ahrendtsen (DF), 2023-11-09:
Tak, formand.
Det har været en sjov debat, men også en lidt pudseløjerlig debat.
For alle ordførere er enige med Dansk Folkeparti i, at mobiltelefonerne skal ud, og at mobiltelefoner er skadelige for børn og for undervisningen, men man vil ikke være den ansvarlige voksne, der så tager ansvaret på sig og sørger for, at mobilerne kommer ud.
Jeg synes, at ministeren havde en interessant sammenligning.
For 30 år siden blev der røget i folkeskolen, og da man begyndte på diskussionen om, at rygning skulle ud af folkeskolen og helt væk fra matriklen, var der også en masse advarsler om, at man helst ikke skulle forbyde det her, og at man måtte tale sig til rette.
Men det endte med et forbud, og det gjorde det, fordi rygning var skadeligt.
Man vidste, at det skadede børn, og man vidste, at det skadede voksne.
Rygning var ikke godt, så man tog ansvaret på sig og forbød rygning i folkeskolen.
Ingen, heller ikke Nye Borgerlige, ville i dag gå ud og sige: Skolerne må da selv finde ud af, om rygning er en god ting; det skal de bare have lov til.
Jeg har ikke hørt det.
På samme måde er det med mobiltelefoner: Vi skal tage ansvaret på os.
Jeg har stor respekt for, at man har tillid til, at kommunerne og skolerne selv kan finde ud af det, og det har jeg også selv haft tidligere.
Vi tror ikke længere på det, vi tror på, at et forbud er vejen frem, men nu har Dansk Folkeparti plantet et frø, og måske kan det vokse op til et stort og dejligt forbudstræ, så vi får forbudt mobiltelefonerne om nogle år.
Det vil så ikke være første gang, Dansk Folkeparti er nogle år foran.
Men jeg takker for debatten.
Det har faktisk været meget spændende, der har også været nogle poetiske taler, og jeg ser frem til udvalgsarbejdet og også ministerens indspark, som jeg kunne forstå på talen at han ville sørge for der kommer.
Tak for det.
Lars Boje Mathiesen (UFG), 2023-11-09:
Jeg er bekymret omkring, hvad skærmbrugen gør ved os som mennesker – algoritmernes fængsel, som man kalder det – hvad det gør ved vores børn, og hvad det gør ved hjernens udvikling.
Det er noget, som vi skal tage alvorligt.
De sociale medier og deres måde at bygge det op på er så nyt, at vi ikke har tilstrækkelig evidens til bare at give det frit og ikke være bekymret omkring de her ting.
Jeg ville som forælder være og er som forælder både meget opmærksom på det, men også dybt bekymret over, hvor meget skærmtid f.eks. mine børn bruger.
Jeg er også bekymret over det, hvis man fra Christiansborg centralistisk endnu en gang vil dukke lærernes faglighed oven i hovedet, og det gør man med et forslag, hvor man vil forbyde det centralistisk.
Det er en kollektivistisk tilgang, hvor man siger, at fordi nogen ikke kan finde ud af det, kan ingen finde ud af det.
Det er ikke sådan, virkeligheden er derude.
Hvad der er rigtigt i nogle klasser, kan være forkert i nogle andre klasser.
Jeg er absolut ikke tilhænger af et kollektivistisk forbud herinde fra Christiansborg af.
Jeg synes, det er fint, at der er skoler, der vælger at forholde sig til, hvad de vil.
Jeg er så heldig, at mine børn går på en skole, hvor de har lagt det op til den enkelte lærergruppe, og det mener jeg er det rigtige, fordi det er den enkelte lærergruppe og den enkelte lærer, som ved, hvad det er, de enkelte elever har brug for på nøjagtig det tidspunkt, hvor de er.
Den faglighed stoler jeg på at lærerne har.
Jeg synes, det her kommer ind i rækken af de her overgreb, man har gjort på lærerne.
2013 vil stå som en skamplet på, hvilke overgreb man gjorde på lærernes faglighed, hvor man gik, fra at lærerne havde en opgave, de skulle løse, til at de blev pølsefabriksarbejdere og skulle være et bestemt antal timer på skolen.
Så var det sådan set lige meget, hvad de leverede.
Det var et kæmpe overgreb.
Heldigvis er Folketinget jo i dag enige om, at det ikke var en rigtig vej at gå, og så skal man ikke komme med flere ting, som så går ned ad den sti.
Så skal man have tillid til, at lærerne godt kan løse det, og hvis der er en lærer, der ikke magter det, så skal den lærer gå til sin ledelse, og så er det en ledelsesopgave.
Det er basal classroom management, for at bruge et engelsk ord, klasseledelse, at sige til sine elever, hvornår man vil have de bruger mobiltelefoner, og hvornår man ikke vil have at de bruger mobiltelefoner.
Og så er det en lærers opgave og pligt at sørge for at have den autoritet, at de elever lytter til, hvad det er, du beder dem om som lærer, og hvis ikke, tager du en samtale med de elever og deres forældre omkring det.
Så jeg er bekymret omkring børn og voksnes forbrug af skærmen, men jeg er faktisk mere bekymret for den tid, som foregår uden for skolen i fritiden.
Når man kigger på tallene, er det faktisk der, de bruger de fleste timer.
Det er der, den meste af skærmtiden ligger, og ikke i folkeskolen.
Så jeg kommer ikke til at støtte forslaget.
Jeg forstår bekymringen.
Jeg deler bekymringen.
Men jeg synes, at værktøjet og redskabet til at løse opgaven er forfejlet.
Alex Ahrendtsen (DF), 2023-11-09:
Altså, man drikker jo ikke alkohol i skoletiden.
Man drikker til fester, så jeg forstår ikke helt sammenligningen.
Vi vil forbyde mobiltelefonen, fordi den er skadelig for børnene og for undervisningen.
Sara Emil Baaring (S), 2023-11-09:
Det kan være, jeg har sagt det forkert.
Jeg mente i hvert fald, at der skulle ligge overvejelser bag.
Men med hensyn til hvordan man bruger mobilen aktivt i undervisningen, kunne det f.eks. være, at en klasse bliver sendt ud at navigere via et kortsystem ude i byen.
Så der kunne det være en klar overvejelse.
Lars Boje Mathiesen (UFG), 2023-11-09:
Ordføreren nævner klare pædagogiske årsager – jeg mener, det var det, der blev sagt.
Kan ordføreren lige definere det?
Hvad er forskellen på klare pædagogiske årsager og pædagogiske eller didaktiske årsager?
Alex Ahrendtsen (DF), 2023-11-09:
Tak, formand.
Jeg har altid været imod brugen af mobiltelefoner i folkeskolen, men har også altid haft den holdning, at det er op til kommunerne og folkeskolerne selv at vurdere, fordi vi jo har en decentral folkeskole.
Men så en dag kom jeg til at tale med min kloge datter.
Hun er 21 år gammel, og som mange unge er hun dybt afhængig af den telefon.
Jeg fortalte hende om, at man diskuterede vidt og bredt om brugen af mobiltelefoner i folkeskolen, at der var lande, der havde forbudt det, og at man også diskuterede, om man skulle gøre det i Danmark.
Så kiggede hun på mig, og så sagde hun: Jeg er for et forbud, far.
Så sagde jeg: Et forbud, som Folketinget vedtager?
Ja, svarede hun.
Så fortalte hun, at da hun havde gået i skole i folkeskolen, havde de en periode på et par uger, hvor hendes lokale folkeskole havde forbudt brugen af mobilen – den blev lagt i et skab – og så opdagede hun, at de begyndte at tale sammen i frikvartererne.
Og der faldt en ro over undervisningen.
Så selv om hun var dybt afhængig af sin mobil og elsker den, kunne hun godt se, at mobilen var et redskab, der forstyrrede skolegangen og undervisningen.
Det er altså bl.a. baggrunden for, at vi fremsætter det her beslutningsforslag i salen.
Jeg håber, at vi får en debat om det.
Det er på høje tid, at vi gør noget ved det.
Det er et redskab, som ikke hører hjemme i folkeskolen, medmindre det har et pædagogisk sigte.
Helena Artmann Andresen (LA), 2023-11-09:
Det er også derfor, at jeg beklagede det.
Anni Matthiesen (V), 2023-11-09:
Jeg vil rigtig gerne se det, for normalt plejer vi jo egentlig også at kunne få en bedre dialog om, hvad vi taler om, og hvad sådan en stor ændring her egentlig vil betyde økonomisk for landet.
For der er jo mange af de ting, som er skrevet i beslutningsforslaget, som jeg også deler med ordføreren, men jeg synes bare, at det er ærgerligt, at man på en eller anden måde er nødt til at hælde det hele ned ad brættet, fordi man simpelt hen ikke har styr på økonomien i forslaget.
Så det er blot en opfordring til en anden gang.
Helena Artmann Andresen (LA), 2023-11-09:
Jo, det har jeg selvfølgelig overvejet, og jeg sender også meget gerne beregningerne over, som vi har fået fra CEPOS.
Anni Matthiesen (V), 2023-11-09:
I Venstre har vi egentlig altid stået på, at vi skulle være økonomisk ansvarlige.
Vi skulle være et økonomisk ansvarligt parti, og det betød også, at da vi sad i oppositionen, kunne jeg aldrig få lov til at fremsætte et beslutningsforslag her i Folketingssalen, uden at jeg kunne dokumentere, hvad det ville koste.
Først og fremmest vil jeg godt spørge, om ordføreren ikke selv har overvejet, da ordføreren skrev beslutningsforslaget, at det formentlig vil koste nogle penge.
Mattias Tesfaye (S), 2023-11-09:
Først og fremmest tak til Dansk Folkeparti for at fremsætte beslutningsforslaget.
Det er et forslag, der pålægger regeringen at fremsætte lovforslag om at forbyde folkeskoleelevers brug af mobiltelefoner i skoletiden, medmindre der er en faglig begrundelse for at bruge dem.
Jeg håber ikke, der er nogen, som er i tvivl om, hvad jeg eller regeringen synes om mobiltelefoner på skolerne.
De bør efter min mening kun bruges, hvis det er den bedste pædagogiske løsning, og ikke, når det er den nemmeste løsning.
Jeg er bekymret for, hvilke konsekvenser et stort, og også for stort, skærmforbrug kan have for både vores børn og unges læring i skolen og for deres trivsel.
Det er også, fordi børn og unge i Danmark har et højt skærmforbrug i forhold til lande, vi normalt sammenligner os med.
Derfor ønsker vi også, at der bliver skabt bedre balance mellem det digitale liv og det virkelige eller analoge liv, og vi ønsker, at eleverne tilbringer mindre tid foran en skærm.
Derfor skal de voksne omkring børn og unge også tage aktiv stilling til, hvordan, hvornår og hvor meget der skal være skærmbaseret i skolen.
Det gælder i undervisningen, og det gælder også i frikvartererne.
Det er også baggrunden for, at jeg har bedt Styrelsen for Undervisning og Kvalitet om at udarbejde retningslinjer for brug af skærme i grundskolen, på sfo'er og på ungdomsuddannelser.
Retningslinjerne skal ses som en hjælp til skolerne, så de har noget at læne sig op ad i deres stillingtagen til skolens politik om brugen af mobiltelefoner og skærme.
Børn og unges digitale liv indgår også som et særskilt tema i den kommission, vi har nedsat, omkring trivsel.
Trivselskommissionen skal se på, hvordan børn og unges digitale liv kan have betydning for deres trivsel, og hvordan børn og unges digitale dannelse, sikkerhed og tryghed kan styrkes.
Når det er sagt, mener jeg ikke, at den rigtige vej er at lave et centralt forbud gennem lovgivning mod mobiltelefoner i folkeskolen.
Der skal være plads til lokale forskelle.
Der kan være ordblinde elever, der har behov for særlig adgang til tekniske hjælpemidler, skoler, der ønsker en bestemt profil, eller forældre i skolebestyrelserne, der finder det passende med en bestemt måde at håndtere mobiltelefoner på.
Alt det mener jeg der skal være plads til.
Beslutninger om brug af mobiltelefoner bør derfor træffes tættere på eleverne, forældrene og personalet, lokalt.
Og derfor er jeg også glad for at se, at flere skolebestyrelser og skoleledelser over hele landet påtager sig ansvaret for at regulere og dermed begrænse brugen af mobiltelefoner på skolerne, både i timerne og i frikvarteret.
Det er argumenterne for, at vi ikke kan støtte forslaget.
Tak for ordet.
Kim Edberg Andersen (NB), 2023-11-09:
Tak for det, formand.
Når man bruger taletiden på at gå herop, må man gøre det rigtig kort.
I Nye Borgerlige kommer vi til at støtte forslaget.
Det er simpelt hen rigtig, rigtig sød musik i vores ører, at pengene skal følge individet.
Det er det på alle områder, og det er det også her.
Så kan man snakke frem og tilbage og sige: Hvad er fordelen ved en friskole kontra det andet?
En del af det er selvfølgelig, at forældrene involverer sig noget mere, som en vis ordfører fortalte mig lige for lidt siden, fordi de har tegnebogen oppe af lommen.
Så kunne man jo ønske sig, at forældrene i folkeskolen måske selv også kunne byde lidt mere ind der.
Hvordan vi kommer frem til det, må vi jo snakke om sammen.
Men selvfølgelig skal vi understøtte friskolerne.
En koblingsprocent på 100 lyder jo fornuftigt for mig, for i sidste ende er de penge, vi bruger på vores uddannelse, nogle, vi bruger på børnene, og så kan jeg ikke se, hvorfor vi ikke bare lader pengene følge barnet.
Så tak for beslutningsforslaget.
Det støtter vi i Nye Borgerlige.
Helena Artmann Andresen (LA), 2023-11-09:
Jeg vil egentlig bare gerne takke DF for, at I også støtter hensigten.
Jeg ved, at fri- og privatskoler betyder meget for DF og også børn med særlige behov.
Så jeg vil egentlig bare gerne sige tak.
Alex Ahrendtsen (DF), 2023-11-09:
Tak, formand.
Mange fri- og privatskoler løfter, de løfter specialpædagogisk, og de løfter mange elever, som folkeskolen ikke kan rumme, men der er ikke frit valg.
De friskoler, som vælger at investere i det her, gør det ud fra den økonomi, de har fået, altså gennem tilskud fra staten og så gennem forældrenes bidrag.
Derfor støtter Dansk Folkeparti hensigten i forslaget.
Så er vi lidt i tvivl om økonomien og økonomimodellen, og jeg har respekt for, at det kan være svært at få det gennemarbejdet, når man ikke har et helt ministerium bag sig og kompetente fagfolk til det.
Man har gjort et forsøg gennem CEPOS.
Vi støtter intentionen, og nu må vi se, om vi i udvalgsarbejdet kan nå frem til en eller anden model, gerne i et samarbejde med Børne- og Undervisningsministeriet, og eventuelt at forbedre det for forældrene, så det bliver lettere for dem at vælge en friskole til, som jo gør det fremragende rundtomkring i Danmark.
Dansk Folkeparti er stærke tilhængere af fri- og privatskoler.
Så der er et ja til hensigten, og så må vi se frem mod udvalgsarbejdet.
Lotte Rod (RV), 2023-11-09:
Når vi kan se, at der næsten i samtlige kommuner lige nu bliver sparet på folkeskolen, så er det jo netop det, at lærerne og pædagogerne har den ekstra tid, som er det første, der ryger.
Jeg har lige været i Esbjerg, hvor man jo har været frikommune i de sidste 3 år, og hvor man lavede hele øvelsen med at lave en kortere skoledag for at kunne have flere timer, hvor der var en ekstra lærer eller pædagog, og hvad er det, de her i år 3 sparer væk?
Det er tovoksentimerne, og dermed falder hele idéen med forsøget jo til jorden, og derfor ønsker jeg da, at vi politisk herindefra, når vi nu skal i gang med at forhandle en 2030-plan og lægge de store planer, skal prioritere, at der er ressourcerne i den almene undervisning.
Helena Artmann Andresen (LA), 2023-11-09:
Tak for en god debat.
I LA mener vi grundlæggende, at det er forkert, at vi i dag har en lovgivning, der giver kommunerne mulighed for at favorisere børn med særlige behov i folkeskolen i forhold til de børn, som går i en fri grundskole.
De elever, der går i en fri- og privatskole, har forældre, der betaler kommuneskat, og som både yder og nyder på samme vilkår som alle andre borgere i kommunen.
Forældrene har blot valgt en anden type skole, og jeg synes ikke, at de historier, vi hører, er rimelige.
Det synes jeg heller ikke om mit eksempel tidligere omkring den privatskole, jeg har været ude at besøge, med en elev med særlige behov, der blev nødt til at flytte, på grund af at der var forskelsbehandling i kommunen, og fordi skolen ikke havde den rette økonomiske ramme til at hjælpe den her elev.
Og når en elev har særlige behov, er noget af det sidste, man har brug for, altså at skifte skole.
De partier, som ofte er de største kritikere af fri- og privatskoler, er samtidig de partier, der ikke altid ønsker at give friskolerne bedre mulighed for at løfte et ansvar.
Der er partier, der også ønsker at sætte koblingsprocenten ned.
Faktum er, at antallet af specialundervisningselever i fri- og privatskoler stiger markant i disse år, og det er fordoblet over de seneste 5 år.
Men det tyder på, at der er nogle kommuner, som i forhold til det sociale ansvar over for friskolerne direkte nedprioriterer dem.
Jeg synes, at det, efter at der er kommet så mange historier frem, ikke kun er i enkelte kommuner, det foregår, og jeg har meget vanskeligt ved at se, hvordan det her kan retfærdiggøres.
Børn er børn, uanset hvor de går i skole.
Med det her beslutningsforslag ønsker Liberal Alliance at gøre op med de skævheder, og generelt mener vi, at det er et godt og fornuftigt princip, at pengene følger borgeren.
Og i det her tilfælde er det, at pengene følger eleven til tilskud til specialundervisning og anden socialpædagogisk bistand, uanset om eleven går i folkeskole eller på en fri grundskole.
Liberal Alliance fortsætter kampen for bedre muligheder for børn med særlige behov og de generelle betingelser for de frie grundskoler og selvfølgelig også vores alle sammens folkeskole.
Sara Emil Baaring (S), 2023-11-09:
Tak for ordet, og tak til Dansk Folkeparti for at fremsætte det her beslutningsforslag.
I Socialdemokratiet har vi længe været meget optaget af og er meget bekymret over skærmforbruget hos vores børn og unge, og vi mener ikke, at mobiltelefoner skal bruges i skolen, medmindre der er klare pædagogiske overvejelser bag.
Danske børn og unge har i dag et alt for højt skærmforbrug sammenlignet med børn og unge i andre vestlige lande, men i stedet for at afskærme elever, der aldrig har kendt en verden uden smartphones, tablets og computere, fra at bruge dem skal vi hjælpe dem og sikre, at de kan bruge dem på den mindst skadelige måde.
Dette er noget, de voksne omkring børn og unge skal arbejde aktivt på.
Vi skal også arbejde på at skabe nogle retningslinjer for brug af skærme i grundskolen, på sfo'er og på ungdomsuddannelserne, for som beslutningsforslaget understreger, er der i øjeblikket behov for en bedre balance i brugen af skærme i de danske skoler.
Og vi skal hjælpe eleverne med at navigere i den digitale verden og give dem en forståelse for, hvornår brugen af mobiltelefoner er passende, og hvornår den ikke er det.
Og vi skal hjælpe eleverne med at blive digitalt dannet og opnå en reflekteret brug af skærme.
Men vi tror ikke på, at vi gør det bedst gennem et absolut forbud.
Når det kommer til børn og unges skærmforbrug, skal vi være forsigtige, men samtidig skal vi også være forsigtige med at træffe beslutninger, der skal gælde en til en på alle skoler.
Det bør være op til skolebestyrelsen og ledelsen på hver skole at vurdere, hvordan deres elever bedst lærer at håndtere brugen af mobiltelefoner i deres dagligdag.
For nogle kan det betyde forbud, og for andre kan det ikke.
Men der skal være plads til lokale forskelle, og i dag kan vi se, at de fleste folkeskoler allerede har lokale mobilpolitikker, og de fleste folkeskoler er således allerede i gang med at håndtere den her udfordring på en måde, som passer til deres lokale forhold og behov.
Derfor mener vi, det er vigtigt, at vi fortsætter med at have tillid til skolernes evne til at træffe de rigtige beslutninger på dette område, og vi skal støtte skolerne i denne opgave, men vi bør ikke diktere dem en standardløsning.
Derfor vil vi i Socialdemokratiet arbejde for en mere nuanceret tilgang til spørgsmål om skærmbrug i skolen.
Tak for ordet.
Mattias Tesfaye (S), 2023-11-09:
Jamen mit argument er ikke, at jeg skal beslutte, om den enkelte lærer kan gøre det.
Mit argument er, at skolens ledelse har et ansvar for, at der er fælles holdninger og fælles retningslinjer på skolen; noget at læne sig op ad.
Så det er ikke et spørgsmål om, om beslutningerne skal trækkes herind, men jeg mener, at skolens ledelse med inddragelse af skolebestyrelsen og eleverne bør fastlægge en fælles politik på skolen, og det er i øvrigt det, der sker på masser af skoler i hele landet lige nu, bl.a. på mine egne børns skole, hvilket jeg synes har været virkelig positivt.
Lars Boje Mathiesen (UFG), 2023-11-09:
Det er da en frygtelig mistillid at have til den enkelte lærer.
Selv om læreren har lavet gode undervisningsforløb, hvor der bruges mobiltelefoner, som højner elevernes læring, og det fungerer fint, så sidder man herinde fra centralt hold og siger: Nej, det ved vi som politikere herinde bedre, altså at du som lærer ikke magter at lave gode undervisningsforløb, hvor man bruger mobiltelefoner.
Det er en mærkelig centralistisk holdning at have.
Jeg synes, det er en underkendelse.
Altså, i 2013 lavede man noget, som var det største overgreb på lærernes faglighed.
Nu går man igen i gang og siger: Jamen vi har ikke tillid til, at I rent faktisk kan varetage de opgaver, I får penge for at stå og løse.
Mattias Tesfaye (S), 2023-11-09:
Nu skal jeg selvfølgelig lige lade styrelsen få lov til at komme med deres anbefaling.
Nu har jeg jo trods alt bedt dem om at udføre et stykke arbejde, men indtil nogen overbeviser mig om noget andet, er min indstilling, at man som ledelse på skolen tager ansvar for at fastlægge nogle fælles retningslinjer, så det ikke er afhængigt af, hvilken lærer der er trådt ind i undervisningslokalet.