Lisbeth Bech Poulsen (SF), 2019-10-11:
I Danmark bruger vi 300 mia. kr. om året fra det offentliges side på at indkøbe varer og tjenesteydelser, og det er jo trods alt en slat.
Når vi har fælles EU-regler for udbud, som vi i Danmark nogle gange med rette synes er for rigide, så er det jo for at sikre nogle regler, som egentlig skal virke i alle lande – også i lande, hvor man har større problemer med nepotisme og korruption.
Så det er egentlig for at sætte ind i forhold til at sikre en mere fair fordeling af udbud af opgaver til virksomheder, at man har det her udbudsdirektiv.
Og der kan man sige, at man bliver nødt til at lave ens regler for alle medlemslande, men jeg vil sige, at i et land som Danmark er det godt nok nogle gange op ad bakke.
Vi bruger 300 mia. kr. om året fra det offentliges side, men virksomhederne bruger 75 mia. kr. om året i transaktionsomkostninger – 75 mia. kr.
For det kunne man få 150.000 pædagoger eller lærere eller sygeplejersker, hvis man satte prisen tilsvarende ned.
Så vi har altså nogle alt, alt for høje omkostninger, i forhold til hvad det koster for virksomhederne at byde ind i det her.
Og der har jeg ikke engang medtaget de omkostninger, der er for det offentlige i de her udbudsrunder, hvor man nogle gange godt kan regne ud hvem der får udbuddet, fordi det er en meget snæver eller nichepræget opgave – eller man ved alligevel på forhånd, hvem der får det.
Jeg siger ikke, vi ikke skal have udbudsregler, men de er altså simpelt hen ikke skruet godt nok sammen, som det er i dag.
Og derfor er jeg også meget utålmodig efter, at vi kommer i gang med at kigge på udbudsloven.
I dag diskuterer vi godt nok mest nogle tekniske ændringer, men evalueringen har været i gang siden december 2018 – det er snart et år.
Og der er altså virkelig brug for at rette op på nogle ting.
Når vi bruger så mange penge på udbud i det offentlige, er der jo også politik i det, fordi der løbende er en diskussion om, hvad der overhovedet skal i udbud, og hvilke grænser der skal være for, hvor små udbuddene må være osv.
Og det er jo noget, vi også diskuterer løbende.
Jeg synes også, at vi tit siger: Jamen det og det kan vi ikke gøre udbudsmæssigt i Danmark, fordi udbudsdirektivet sætter nogle grænser for det.
Og derfor er der nogle muligheder inden for det.
Jeg har personligt mange gange spurgt, hvorfor vi ikke kan kigge mere på skattepraksis.
I dag skal du have en dom for at kunne blive udelukket fra at byde ind.
Men det at bruge sin skattepraksis, som det hedder, til at underbyde dem, der rent faktisk betaler skat, og på den måde have en unfair konkurrence, må man ikke – har vi hørt indtil nu.
Og det er jo endnu et eksempel på, at de her ting ikke står hugget i granit.
Vi har også en tidligere minister, Margrethe Vestager, som jo kiggede på det her med, om man kan stille krav til, hvordan produkterne er kommet frem – altså fair forhold ligesom med økologi osv. – og her fik man først at vide, at det kunne man ikke, men så senere, at det kunne man godt.
Så lige præcis på udbudsområdet skal man i hvert fald ikke tage et nej for et nej, for grænserne rykker sig, og definitionerne ændrer sig også.
En af de ting, jeg også godt kunne tænke mig vi kiggede på, når vi skal revidere udbudsloven, er, hvordan vi kan sikre bedre forhold for vores SMV'er.
Det er helt umuligt for mange overhovedet at komme ind, fordi du igennem flere år skal påvise, at du har vundet kontrakter, for hvordan skulle du kunne gøre det, hvis du aldrig kan komme ind i første omgang?
Det her er altså også en rigtig god mulighed for at bruge de 300 mia. kr. om året til at understøtte SMV'er og danske virksomheder, ligesom det også er en fantastisk mulighed for i højere grad at understøtte en bæredygtig udvikling i forbindelse de produkter, vi køber, og også for at sikre, at vi ikke smider gode penge efter dårlige penge – at vi ikke tvinger borgmestre i det ganske land til at købe produkter og velfærdsydelser af skattelyselskaber.
Vi har en række – faktisk hovedsageligt borgerlige – borgmestre, som siger: I tvinger os efter de her regler til at betale for ydelser hos svenske velfærdsviksomheder, som tydeligvis er i skattely.
Det er simpelt hen ikke i orden.
Så der er rigtig meget at rette op på, og jeg håber virkelig, at ministeren inviterer os over til forhandlinger så hurtigt som overhovedet muligt.
Men derudover støtter SF det her tekniske forslag.