Pernille Rosenkrantz-Theil (S), 2021-04-16:
Først og fremmest vil jeg sige, at jeg også ville ønske, at 2021 kunne stå i alle mulige fornuftige tings tegn, og det jeg tror jeg også at de fleste af os havde en intention om, og hvis man kunne vælge, var der i 2020 og 2021 rigtig mange andre ting, der skulle have fyldt, end det, der er kommet til at fylde, for det, der fylder, er corona.
Så hvis man undrer sig over, at jeg ikke har været meget indstillet på at skulle tage en drøftelse om det her, så er det simpelt hen et spørgsmål om, at jeg mener, at vi har en drøftelse her i dag, og jeg mener, at det er en rigtig god idé at diskutere visioner med hinanden og på den måde få taget hul på det; men med hensyn til i denne tid at begynde at binde sig op på, hvornår vi skal have hvilke forløb, vil jeg bare sige – altså, i nat er der er landet en genåbningsaftale, heldigvis med positive nyheder for uddannelsessektoren – at vi altså står midt i en coronahåndtering.
Så hvor gerne jeg end ville kunne sige til fru Lotte Rod, at vi står i en situation, hvor 2021 kunne blive fritidspædagogikkens, folkeskolernes, gymnasiernes, erhvervsuddannelsernes osv. år, så må man bare sige, at det her i hvert fald indtil nu er coronaens år.
Derfor er det egentlig ikke mangel på vilje i forhold til de mange utrolig gode ting, vi kunne lave med hinanden, men det er et spørgsmål om simpelt hen at sige, at det vigtigste for børnene nu er at komme tørskoet igennem coronakrisen, og det er det, vi som det primære skal bruge vores kræfter på.
Når det er sagt, så skal det også siges, at der kan ske rigtig meget på et årti, og heldigvis har vi forhåbentlig, når vi er nået et årti længere frem, løsrevet os helt fra pandemien, er kommet videre og er et sted, hvor en masse håb og ønsker, bl.a. for fritidspædagogikken og alle mulige andre ting, for en dels vedkommende faktisk er blevet til virkelighed, og at vi arbejder videre med nogle ting, hvor vi ikke hele tiden er under pandemiens åg.
Fritidspædagogikken giver jo en ramme for, at man finder fællesskaber på tværs af både sociale lag, kulturelle skel, og hvad der ellers er.
Det er noget særligt, fritidspædagogikken kan bidrage til, og fra regeringens side er vi overbevist om, at nogle af de allerstærkeste fællesskaber, vi danner, er dem, vi danner i vores fritid som børn.
Hvis man elsker at stå på skateboard, er det fuldstændig ligegyldigt, hvad andres baggrund er, så længe de også elsker at stå på skateboard, og når man som fodboldspiller spiller med andre, så spiller man ikke kun bolden til dem, der har samme baggrund som en selv, og i koret er alle stemmer også lige vigtige.
Det vil sige, at de ting, vi beskæftiger os med i fritiden, har en særlig karakter, og det er noget af det, der er så fantastisk ved de fællesskaber, som børn selv vælger, nemlig at deres udgangspunkt er et andet.
Grænserne forsvinder, og venskaber opstår mellem børn med vidt forskellig baggrund, fordi de brænder for det samme, om det så er skateboard, korsang, fodbold, dans, rollespil, eller hvad det nu er.
Derfor er det helt utrolig vigtigt for børnene, men også for os som samfund, at børnene oplever, at vi ikke behøver være fuldstændig ens for have utrolig meget tilfælles med hinanden og for at kunne gøre ting sammen.
Og det er jo det, vi gør som voksne og som samfund – vi arbejdsdeler, ergo er vi et samfund.
Det er det, de lærer, når de oplever, at det er det at stå på skateboard med hinanden, altså selve begivenheden at stå på skateboard, der binder dem sammen.
Det er jo der, de foregriber alt det, der sker senere i livet, nemlig at vi som mennesker og voksne kan have et fællesskab med hinanden med alt, hvad det indebærer.
Derfor er det også en essentiel del af den demokratiske og kulturelle dannelse, som skaber os som hele samfundsborgere, så at sige, og uden det mister vi jo simpelt hen evnen til at tale med hinanden på tværs af lag, og sammenhængskraften i vores samfund svækkes.
Så der er slet ikke nogen tvivl om, at idræts- og foreningsliv og fritidstilbud i samspil med skolen skal sikre en sammenhængskraft og den brede dannelse af børn og unge i et bredere perspektiv, og derfor skal vi også skabe fritidstilbud, der appellerer til børn, og som tager udgangspunkt i deres interesser.
Børn skal primært bare have det sjovt i fritiden – det er det, det handler om – de skal have lov til leg, og de skal have indflydelse på de rammer, der er omkring dem, og på de aktiviteter, der er i fritidstilbuddene.
De fællesskaber, som børnene selv vælger, er oftest dem, de holder mest af, og det synes jeg egentlig også at den radikale ordførers eksempel heroppe fra talerstolen sagde en hel masse om, nemlig at det, vi selv får lov til at vælge, og det, vi beskæftiger os med i fritiden, er noget af det, vi holder rigtig meget af, og som vi derfor skal bruge som afsæt i vores møde med resten af verden.
Motivationen og glæden er simpelt hen større, og børn, der eksempelvis kan have faglige problemer i skolen, kan få nogle kæmpe succesoplevelser i fritidstilbuddene, som så spejler sig over i, at de også får en større selvtillid i forhold til det, de laver, når de er i skole.