Victoria Velasquez (EL), 2025-03-28:
Så har vi endnu en værdidebat om konsekvenserne af indvandringen.
Jeg kan netop godt savne, at der kommer lidt klassekamp ind i diskussionen, og det er noget af det, jeg gerne vil fokusere på i min tale.
For jeg mener, at det er et af de steder, hvor vi ser at integrationen er fejlslagen, men jeg synes ikke, at det er det generelle billede i vores samfund.
Til gengæld mener jeg, at der er masser af politik, der bliver ført af regeringen og højrefløjen, som vi med rette kan rette en skarp kritik af.
Regeringen og dens blå støttepartier bruger meget energi på at udpege mennesker med en anden baggrund som årsagen til mange problemer, men hvad gør de egentlig selv for at fremme integrationen?
Helt konkret er man gået væk fra det, vi ellers fik opnået, da vi var parlamentarisk grundlag, og som var at sikre sikkerhedsnettet og retten til dagpenge.
Der har man simpelt hen fjernet retten til dagpenge for mange, hvis de mister deres job.
Man har indført en arbejdspligt.
Det er et pænt ord for gratis tvangsarbejde, hvor flygtninge og indvandrere og mange andre, der er røget med i den pulje, såsom internationalt adopterede osv. – nu må vi se, hvor mange vi lykkes med at få undtaget – bliver tvunget til at arbejde, men uden en løn, i stillinger, der før var overenskomstdækkede job.
Desuden fastholder man tusindvis af mennesker på ydelser, der er så lave, at de bliver hægtet af samfundet, og bl.a. boligforeningernes meldinger får alarmklokkerne til at ringe, fordi folk ikke kan betale en husleje af de ydelser.
Derfor kan man blive helt i tvivl om, om regeringen og højrefløjen overhovedet ønsker integration, eller om det i stedet for handler om at få en billig og rettighedsløs arbejdskraft, som kan udnyttes af arbejdsgivere – et B-hold af arbejdere, som kan presses til et arbejde uden løn, uden dagpengeret, uden en fremtid i Danmark og uden rettigheder.
Hvem er det, der taber på det?
For når regeringen kan slippe af sted med at gøre flygtninge og indvandrere til gratis arbejdskraft, rammer det resten af arbejdsmarkedet.
Når folk tvinges i arbejdspligt og skal gøre rent på skoler, plejehjem og sygehuse uden at få en krone i løn, er det overenskomstansatte som rengøringsfolk, der bliver presset.
Når regeringen nægter folk adgang til dagpenge, en hårdt tilkæmpede rettighed for arbejderklassen, så bliver alle lønarbejdere svagere, fordi frygten for at miste jobbet bliver større.
Det betyder, at man helt bevidst skaber et arbejdsmarked, hvor folk accepterer dårligere løn- og ansættelsesvilkår.
Så lad os kalde tingene ved deres rette navn.
Det handler ikke om integration.
Det handler ikke om danske værdier.
Det handler om klassekamp.
Jeg vil gerne en integrationspolitik, der rent faktisk virker, hvor du rent faktisk får løn for dit arbejde, og hvor der ikke er nogen arbejdspligt, hvor du udfører gratis tvangsarbejde, men hvor der er en ret til dagpenge, så du faktisk også er en del af det sociale sikkerhedsnet, vi har i vores samfund, og så folk ikke bliver tvunget ud i fattigdom, og hvor der uddannelse og reelle muligheder for et job og ikke en nedbrydning på arbejdsmarkedet.
Vi ved godt, hvad der virker, for modsat de undersøgelser, vi har set af arbejdspligten, som viser, at det får folk længere væk fra arbejdsmarkedet, så har vi gode resultater med eksempelvis mentorordninger som dem fra KVINFO, som har skabt reelle jobs for tusindvis af flygtningekvinder, og med rigtige uddannelser, ikke tvangsaktivering.
Vi har set det med igu'en i forhold til at styrke den del.
Vi skal have et sikkerhedsnet, der gør, at man bliver en del af samfundet, og at man ikke fastholdes i et liv uden en fremtid.
Det går ud på at presse alle lønarbejdere til at acceptere dårligere vilkår og at bruge integrationspolitikken som undskyldning for det, hvorimod man faktisk i praksis undergraver vores arbejdsmarked, og det vil vi ikke finde os i.