Karsten Hønge (SF), 2024-01-11:
Lad mig da starte med at slå fast, at SF ser Hizbollah som en dybt problematisk organisation, der med sin alt for store indflydelse i Libanon er med til at skabe forfærdelige og unødige spændinger i hele Mellemøsten.
De utallige angreb på Israel komplicerer den helt nødvendige fredsproces – en proces, der lige nu ligger i ruiner.
Men Hizbollah er en kompliceret størrelse.
Den fungerer i praksis både som et politisk parti og som en paramilitær organisation.
Selvfølgelig er det også vigtigt for SF, at man i 2013, i øvrigt da Villy Søvndal var udenrigsminister, aktivt søgte og lykkedes med at få sat den militære gren af Hizbollah på EU's terrorliste.
Det er klart, at Hizbollah ikke bare kan deles op i en militær og en politisk gren, for det er selvfølgelig to alen ud af samme onde stykke, men sådan er det jo ofte med sådan nogle organisationer.
Med den ene hånd sender de missiler ned over civile, mens de med den anden distribuerer fødevarer, medicin og andet til sin egen civilbefolkning, som også på den måde bliver holdt i et jerngreb.
Dagbladet Information afdækkede for nylig i en stor og yderst interessant artikel, at det samme er tilfældet med Hamas.
Som en af eksperterne udtaler i artiklen: »Så hvis man donerer til Hamas humanitære forgreninger, behøver Hamas ikke i samme omfang at bruge midler til det, fordi det så er dækket ind.«
Man kan sagtens argumentere for, at den politiske gren også bør tilføjes EU's terrorliste, og jeg vil godt indrømme, at det for SF har været et dilemma, og at vi godt kan være fristet til egentlig at støtte et beslutningsforslag som det her.
Det er også et forslag, som vi har behandlet før her i salen, og med den ulykkelige situation i Mellemøsten i konstant klar erindring er det svært ikke at fordømme organisationer som Hizbollah.
Det gør SF også, men der er også et dilemma, så længe Hizbollah spiller en central politisk rolle i det civile liv i Libanon.
Der er de sidste 20 år foregået mange forfærdelige ting i Mellemøsten, fordi vi fra Vestens side ikke har formået at gøre os begreb om de samfundsstrukturer, der ligger til grund for nogle af staternes eksistens.
Den ulovlige og dybt tragiske krig i Irak er et foruroligende eksempel på det.
På sigt blev konsekvensen Islamisk Stat og dens forbrydelser mod menneskeheden.
Det er et billede på, at et politisk vakuum er totalitære systemers bedste forudsætning, og vi ser jo lige nu en ny tragedie udspille sig.
Når SF alligevel ikke kan støtte beslutningsforslaget, skyldes det hensynet til ikke at kaste store dele af det libanesiske samfund ud i en endnu mere usikker situation.
Det vil jo reelt gøre det umuligt at have en dialog og også et samarbejde med Libanon, hvor Hizbollah er en vigtig politisk faktor.
Men lad mig så lige slå fast: Når der forhåbentlig snart er indgået en våbenhvile og fredsprocessen er tilbage på sporet, anser vi det for centralt, at organisationer som Hizbollah og Hamas fratages de skæbnesvangre roller, som de har holdt civilbefolkningerne i et jerngreb med.
Så regnestykket for os ender med, at vi ikke kan støtte beslutningsforslaget.
Vi synes faktisk, at det adresserer de dilemmaer, som vi står over for, men at risikoen ved at rykke ved et i forvejen ekstremt usikkert styre i Libanon er for stor.