Søren Søndergaard (EL), 2018-12-13:
Jeg tror egentlig, at jeg vil starte med at læse et forslag til vedtagelse op på vegne af Enhedslisten, Alternativet og Det Radikale Venstre, som lyder: Forslag til vedtagelse
»Folketinget opfordrer regeringen til at undersøge muligheden for at forhindre/forbyde pengeoverførsler fra lande med autoritære regimer, som undertrykker menneskerettighederne, og/eller som ikke selv accepterer, at penge fra udlandet overføres til landets egne politiske, religiøse eller kulturelle organisationer.
Undersøgelsen skal også indeholde en oplistning af fordele og ulemper ved et sådant tiltag, primært i forhold til fremme af menneskerettighederne.«
Jeg står her med en artikel fra Politiken fra den 21. juli, hvori der står: Ny russisk lov stempler ngo'er og som fremmede agenter.
Den stempler alle ikkestatslige organisationer, der får økonomisk hjælp fra udlandet, som udenlandske agenter, oplyser Kreml.
Loven har givet anledning til dyb bekymring blandt aktivister.
De frygter, at den vil blive brugt til at stigmatisere kritiske ngo'er.
Både EU og USA fordømmer loven, der rammer såvel ngo'er som kirker, der hyppigt får bidrag fra udenlandske menigheder.
Kritikerne mener, at præsident Putin forsøger at få skovlen under oppositionen, der nu frygter det værste.
Hvorfor er det her lidt relevant?
Jo, det er jo relevant, fordi vi ser, hvordan autoritære regimer bruger det, at der kommer udenlandsk støtte til ngo'er, til kirker og til demokratiske organisationer, til at begrænse ytringsfriheden
Der er ikke tvivl om, at hvis vi indfører en lignende lov i Danmark, så vil det blive brugt som argument for deres lov.
Nu går jeg ikke ud fra, at der er nogen, der har ønske om at indføre en lignende lov, men det kræver så derfor bare, at den er meget, meget præcis, at det er meget, meget klart, hvad formålet er.
Hvem er det, der skal rammes, og hvem er det, der ikke skal rammes.
Og der synes jeg måske, at det er lidt tankevækkende, at det virker, som om spørgsmålet om, hvorvidt det skal ramme Tyrkiet, kommer helt bag på i hvert fald en af forslagsstillerne.
Nu vil jeg selvfølgelig så senere spørge hr. Martin Henriksen fra Dansk Folkeparti om, hvad hr. Martin Henriksen mener, for det er jo der, at tingene bliver konkrete.
Tyrkiet er et NATO-land, der på alle parametre overtræder eller går i den forkerte retning, hvad angår menneskerettighederne, som sætter oppositionelle parlamentsmedlemmer i fængsel, anklager dem efter paragraffer, der kan give op til 142 års fængsel.
Selv en af præsidentkandidaterne sad i fængsel under valgkampen.
Man undertrykker mindretal, man begrænser i ytringsfriheden, sætter journalister i fængsel.
Tyrkiet er det land, der har flest journalister i fængsel.
Der kommer store donationer og stor hjælp fra Tyrkiet til samfund, også kirkesamfund, i Danmark.
Er det så omfattet?
Så kan man godt skyde det ud og sige, at okay, det kan vi ikke lige tage stilling til her, men hvem er det så, der skal tage stilling til det?
Er det noget, der skal afgøres ved en domstol?
Er det en domstolsafgørelse, eller er det en administrativ afgørelse?
Jeg synes, at der er rigtig mange spørgsmål, som rejser sig, og det er vel at mærke noget, jeg siger ud fra en positiv indfaldsvinkel, for grundlæggende set har jeg den opfattelse, at regimer, som nægter oppositionen at fungere, som angriber kirkesamfund i egne lande osv., skal vi selvfølgelig ikke finde os i bare kan pumpe penge ind i reaktionære institutioner, som bruges til social kontrol og forskellige ting i vores samfund.
Det er jeg da helt enig i.
Jeg har også selv, dengang jeg kørte med nødhjælpskonvojer i Bosnien, oplevet, hvordan De Forenede Arabiske Emirater jo brugte lige præcis støttemidler til at fremme en islamisering af Bosnien.
Det lykkedes så kun delvist, men det var jo helt klart et bestemt mål, hvor de udnyttede deres donationer gennem kirken eller moskeerne, som også serverede mad til folk, der ellers ikke havde mad.
Det brugte de til den slags ting.
Så kort sagt: Det er ikke, fordi jeg og vi er negative over for det at diskutere det her emne – jeg mener faktisk, at der er et reelt problem – men jeg mener, man skal være meget påpasselig, som eksemplet fra Rusland viser, og det er også derfor, at vi mener, at der er behov for en yderligere undersøgelse, hvor fordele og ulemper oplistes.