Mattias Tesfaye (S), 2016-11-08:
For et år siden mødtes jeg med en god bekendt fra Rødovre, som er gift med en ukrainsk kvinde, og gennem hende har han kontakt til nogle østeuropæiske kvinders interne netværk i Danmark.
Mange af dem er her i landet, fordi de har mødt en sød dansk fyr og har fået børn, og langt de fleste klarer sig godt, og det er jo fremragende.
Det samme kan man sige om mange asiatiske kvinders ophold i Danmark, og det er kun godt.
Men der er desværre også tilfælde, hvor det går helt galt, hvor kvinder udsættes for vold og voldtægt af deres ægtefælle.
De er alene i et fremmed land, og de finder sig ofte i alt for meget, før de henvender sig til myndighederne og søger om skilsmisse.
Folketinget har gennem flere år diskuteret, hvordan de her fraskilte kvinders rettigheder skal være, og det er nu nogenlunde på plads.
Hvis myndighederne vurderer, at det kan dokumenteres, at en kvinde har været udsat for vold, så kan kvinden fastholde sin opholdstilladelse i Danmark.
Vurderingen bygger eksempelvis på sygejournaler, kontakt til politiet eller erklæringer fra krisecentre, og sådan nogle vurderinger foretages hele tiden.
Nu kan mine gode bekendte så fortælle mig, at nogle af de her tidligere voldsramte, men nu fraskilte kvinder, har oplevet, at deres eksmand har fået en ny kvinde til Danmark, ofte fra det samme land.
Og det provokerede mig af flere grunde.
Dels fordi vold selvfølgelig er uacceptabelt, som flere har været inde på, men også fordi jeg opfatter det som vores ansvar som Folketing, at vi i et rigt land sikrer, at ingen af vores medborgere udnytter, at nogle kvinder fra fattigere lande vil gøre meget og acceptere endnu mere for at få opholdstilladelse i Danmark og måske sende penge hjem til familien.
Jeg ville selvfølgelig ønske, at den globale ulighed ikke var så stor, men det er den, og det må vi jo så forholde os til.
Derfor kontaktede jeg Landsorganisationen af Kvindekrisecentre i Danmark for at høre, om de opfattede det her som et problem, eller om det bare var en fjer, der var blevet til fem høns.
De foretog en rundspørge og fik en masse svar tilbage og kunne oplyse, at der ikke foretages nogen særskilt registrering af de her tilfælde.
Men de bekræftede, at nogle voldelige mænd får nye udenlandske ægtefæller hertil, og så skrev de til mig: Krisecentrene ser det som et stort problem, at det er muligt at udsætte kvinder for vold for blot at kunne hente en ny kvinde hertil, som udsættes for det samme.
Flere krisecentre udtrykker, at de føler sig magtesløse, når de støder på den her problematik.
Derfor er der ifølge krisecentrene et stort behov for, at lovgivningen tager højde for det.
I søndagens udgave af BT udtalte en psykolog fra Dansk Kvindesamfunds Krisecenter på Frederiksberg: »Problemet er så almindeligt, at vi underviser nye frivillige i, at de her mænd findes.«
Formanden for Landsorganisationen af Kvindekrisecentre påpeger, at der er tale om et stort mørketal.
Hun siger: »Det er helt absurd, at en voldelig mand kan blive ved med at hente en ny kvinde til landet, når der allerede er en anden kvinde, han har gjort fortræd.« Det tror jeg vi er enige om da skal tages seriøst, at den nuværende retstilstand tilsyneladende betyder, at der er adskillige mænd, som hente ægtefæller hertil en efter en og slider dem op.
Da Socialdemokratiet i april 2016 udtalte til medierne, at vi ønskede en lovændring, så de voldelige mænd ikke automatisk kunne få en ny ægtefælle hertil, mødte vi en positiv interesse fra Venstre.
En juraprofessor udtalte i samme forbindelse, at der ikke juridisk var noget, der forhindrede en sådan lovændring.
Vi tog derfor kontakt til Venstres ordfører og har siden været i dialog om, hvorvidt der ville blive fremsat et lovforslag.
Vi vil helst have, at det er regeringen, der fremsætter sådan nogle lovforslag, fordi det gør det muligt at få dem sendt i høring, og det er noget mere gennemarbejdet end det, vi kan sidde og fedte os frem til oppe på vores partikontorer.
Ifølge ordføreren var der dog nogle juridiske betænkeligheder ved, om det er muligt inden for rammerne af grundloven og konventionerne, og det er jo en ærlig sag.
Ingen af os ønsker at bryde grundloven eller konventionerne eller helt almindelig retssikkerhed.
Men jo også i en situation, hvor de usympatiske ægtemænd kan fortsætte med at hente kvinder herop og udsætte dem for ydmygelse og vold.
Socialdemokratiet har respekt for de juridiske bekymringer fra Venstres ordfører.
Vi har derfor med vilje ikke fremsat et lovforslag her i Folketingssalen, ligesom vi med det her beslutningsforslag heller ikke pålægger regeringen at fremsætte et lovforslag.
Det er jo helt centralt.
Det eneste, vi ønsker, er en afklaring af, om det er muligt at begrænse de her mænds adgang til en ny ægtefælle og familiesammenføring, uden at der har været en domsfældelse.
Og i den forbindelse er vi kommet med et eksempel på en løsning.
Derfor står der også i forslaget, at regeringen pålægges at udarbejde en løsningsmodel, som vi kan så kan mødes om og diskutere.
Det opfatter jeg som rimelig udramatisk.
Dagens beslutningsforslag pålægger dem intet, og hvis partierne ikke er trygge ved den model, der fremlægges, så kan de jo bare lade være med at støtte det.
Dagens beslutningsforslag binder ingen af os.
Det eneste, vi ønsker, er, at regeringens jurister får afklaret, om juraprofessoren havde ret i sin vurdering, og med al respekt for Venstres ordfører og nogle mails, som jeg kan forstå flyver frem og tilbage mellem Venstres ordfører og SF's gruppeformand, men som vi andre ikke har set, vil jeg gerne have, at det er regeringen, der foretager sådan en afklaring, og at der på toppen af papiret er et brevhoved fra Justitsministeriet eller Udlændingeministeriet, så vi alle sammen kan forholde os fælles til den samme vurdering og have en ordentlig, kvalificeret diskussion.
I øvrigt vil jeg da opfordre til, at de linjer, jeg kan forstå Venstres ordfører sender rundt til nogle andre ordførere, bliver tilgængelige for os alle sammen.
Det er jo netop det, det her beslutningsforslag handler om.
Beslutningsforslaget har til formål at sikre afklaring og afdækning af, hvilke partier der anerkender problemet – og det kan jeg forstå at vi alle sammen gør – og som ønsker at diskutere en løsningsmodel inden for rammerne af grundlov og konventioner.
Det kan jeg forstå at i hvert fald SF og Dansk Folkeparti ønsker, og det er vi selvfølgelig taknemmelige for.
Jeg håber selvfølgelig på en rigtig god debat, og jeg skal understrege, at jeg er særlig glad for, at ministeren allerede i sin indledende tale tilkendegav, at hun netop havde til hensigt at indkalde Folketingets partier til en diskussion af, hvordan vi håndterer den her udfordring.
Det er sådan set det, der er det afgørende for os; ikke selve løsningsmodellen.
Tak for ordet.