Sólbjørg Jakobsen (LA), 2025-01-08:
Mange tak, formand.
Det er primært af hensyn til lige at få klarlagt, hvad det er, vores forslag går ud på, for jeg bliver nærmest forvirret af at høre, hvad folk tror, det går ud på, altså at man vil tvinge nogen til noget.
Det er der ingen, der har foreslået.
Der er ikke nogen, der er kommet med sådan et forslag forhåbentlig, heller ikke af jer andre – det håber jeg virkelig ikke.
Det er desværre en situation, som en del af os, som er blevet gift, havner i, nemlig skilsmisse og dermed reglerne om deling af den formue, ægtefællerne har inden skilsmissen.
»Kontrakt« lyder ikke særlig romantisk, men det at indgå i et ægteskab er altså mere end blot en kærlighedserklæring; det er også en juridisk aftale, en aftale om at dele af livets pligter og heldigvis typisk også livets glæder.
Man arver hinanden.
Man investerer tid, energi og ressourcer i et fælles liv.
Og skulle det ende med, at parret ikke vil fortsætte dette partnerskab, jamen så deles formuen, det vil sige alt det, man ejede, før man kom ind i ægteskabet, og alt det, man har optjent i under ægteskabet, og alle ens opsparinger, og parterne fortsætter hver til sit; medmindre man har aftalt noget andet, og med mindre vi snakker om pensionsopsparing, for politikere har besluttet at undtage pensionsopsparinger fra hovedreglen, selv om alt andet i udgangspunktet er omfattet af formuefællesskabet.
Som mange også har argumenteret for heroppe, kan der være mange legitime og forståelige årsager til, at det giver mening i et ægteskab at undtage pensionerne fra fællesejet eller formuefællesskabet.
Det kan være, at aldersforskellen er stor, som nogle har nævnt; det kan være, at en har en betragtelig større pensionsopsparing; det kan være, at en sparer op i nogle andre aktiver, og at man ikke skal stille hinanden så helt ulige dér.
Det kan være, at den ene har opbygget en stor virksomhed igennem hele livet, og at man ikke pludselig vil stå og beskylde halvdelen af dens værdi, hvis man havner i en skilsmisse.
Det kan være en besværlig og dyr sag, og det er rent lavpraktisk meget besværligt at dele op, sådan som mange ting er ved skilsmisser.
Så det argument holder vist heller ikke helt i den her diskussion.
Det kan også være, at man har en værdifuld smykkesamling, som jeg kom ind på før, og at den har været i familien i generationer, og at man gerne vil bevare det personlige ejerskab til denne, selv om man skulle blive skilt.
Det synes jeg også ville være rimeligt.
Alle disse nævnte eksempler, herunder skæve pensionsformuer ved ægteskabsindgåelse, eller måske arvemæssige forhold, gør, at det kan være en rigtig god idé at forholde sig til, om udgangspunktet om formuefællesskab er det rigtige for præcis dig og din kommende ægtefælle.
Men det er jo noget, parret selv skal bestemme og ikke Christiansborg.
Det er netop det, vi foreslår.
Så at begrunde det, at man ikke bakker det her forslag op, med, at det bestemmer Christiansborg ikke,
giver absolut ingen mening, hvis man mener, at vi skal have formuefællesskab.
Det er en helt anden sag, hvis man mener, at vi ikke skal have formuefællesskab.
Men at mene, at vi fra Christiansborg side skal bestemme en enkelt undtagelse, og at alt andet skal gælde, har jeg meget svært ved at se logikken i.
Vi skal ikke have ulogiske eller vilkårlige undtagelser, som undtagelsen af pensionerne er.
Det er vigtigt, at vi har et stringent udgangspunkt, altså en klar og logisk standardkontrakt, som folk selv må justere, som de vil.
For det er tilfældet, hvis man f.eks. indretter familielivet ved, at moren eller faren er mere hjemme, eller at moren eller faren arbejder mere, hvor det så kommer til at favorisere den ene af dem.
Det er ikke af hensyn til at beskytte nogen mod de regler, der gælder, men jeg synes ikke, vi kan lave en undtagelse som politikere, der favoriserer nogle bestemte.
Det kan også være, at mureren, der har arbejdet og slidt sig op, kommer til at lide på grund af det her forslag, mener nogle.
Så skal vedkommende dele alt det, vedkommende har sparet op til sin alderdom, med ægtefællen, mens ægtefællen går af sted med hele sin pension.
Det giver ikke mening at have pensionerne uden for.
Den helt substantielle mening bag det kan jeg ikke høre hos nogen.
Jeg kan godt forstå, hvis man mener, at formuefællesskabet ikke skal være udgangspunktet, men så vil jeg også gerne spørge: Hvad skal ægteskabet så indeholde?
Ægteskabet er jo, at man forener hvert sit liv.
Alt det, man ejer, alt det, man kommer til at eje, deler man i tilfælde af skilsmisse.
Du kan spare op til alderdommen på mange måder.
Du kan også have mange andre aktiver, som har en personlig tilknytning til dig, og hvor man siger, at det skal vi ikke dele, hvis vi skilles.
Men hvorfor har vi fra Christiansborg side besluttet at præcis en slags opsparing skal tages ud?
Det forstår jeg ikke.
Der er jo rekordmange, der laver ægtepagt, netop fordi folk selv kan finde ud af det.
Derfor skal vi ikke lave sådan en undtagelse i Folketinget.
Tak for ordet.