Kirsten Normann Andersen (SF), 2023-05-24:
Mange tak for det.
Først tak til Liberal Alliance for at fremsætte forslaget her og for at give os mulighed for at blive bragt lidt tilbage i tiden, kan jeg høre.
Også tak til ministeren for turen ned ad memory lane.
Det er jo lidt, som om det var i går, vi arbejdede med det her emne, og alligevel er det allerede så lang tid siden.
Forslaget handler om en evaluering, i forhold til hvordan børn, unge og andre sårbare borgere er kommet ud på den anden side efter corona og nedlukninger.
For os i SF er det en hjertesag, at vi skal sikre børn og unges trivsel, og det gælder selvfølgelig også for mennesker med handicap eller for den sags skyld ældre borgere.
Det gælder under en pandemi, og det gælder også efter en pandemi.
Men det også vigtigt, at man tænker sig om, når man står i nye situationer, som vi gjorde der for 3 år siden.
Alting var usikkert; alting var ukendt; ingen vidste præcis, hvad det var, vi var blevet ramt af.
I min egen omgangskreds oplevede jeg mennesker, som blev ganske alvorligt syge.
Vi har mistet mennesker i min omgangskreds på grund af sygdommen, og omvendt ved vi ikke, hvad det er for en pandemi, vi står med næste gang.
Så den læring, vi har taget med os, skal vi selvfølgelig bruge i det omfang, det overhovedet er en mulighed, men vi ved ikke, hvad vi kommer til at stå med i fremtiden.
Jeg har lyst til at understrege, at sådan noget som nedlukninger har konsekvenser, altså også alvorlige konsekvenser.
Jeg var selv pårørende under pandemien og var omfattet af nogle af de besøgsrestriktioner, som der var på det tidspunkt.
Det var en svær tid for rigtig mange mennesker, også for børn og unge.
Vi ved allerede rigtig meget, også om, at nedlukningerne påvirkede børn og unges trivsel.
Jeg har også kigget på nogle af dem og har også konstateret, at flere af rapporterne netop påviser, at nedlukningerne påvirkede børn og unge, ikke mindst hvis man kom fra uddannelsesmæssigt svage hjem.
Der var også eksempler på, at nogle børn trivedes med nedlukningerne, nemlig de små børn, og sådan var der i virkeligheden forskellige erfaringer.
Men jeg tror nok, at jeg vil holde fast i, at hovedreglen er, at de fleste konkluderer, at nedlukningerne har konsekvenser for vores trivsel, og det skal vi selvfølgelig tage med os ind i fremtiden.
Betyder det så, at vi aldrig nogen sinde mere skal benytte nedlukninger i forbindelse med en pandemi?
Jeg tænker, at vi i hvert fald skal gøre, hvad vi kan, for at undgå det.
Men det eneste rigtige svar er jo i virkeligheden, at det ved vi ikke.
Vi ved, at det er sandsynligt, at vi bliver ramt af en pandemi igen, men den måde, som vi til den tid skal reagere på, vil altid afhænge af, hvad det er for en sygdom, der eventuelt pludselig måtte ramme os.
Ikke desto mindre har vi allerede lært rigtig meget af den pandemi, som vi har været igennem, bl.a. er vores beredskab jo væsentlig bedre i dag, end det var før covid-19.
Det synes jeg er positivt, og det synes jeg også vi skal tage med os ind i fremtiden.
Og vi skal tage de erfaringer, som vi har i dag, med os ind i fremtiden, og vi skal også søge at kompensere for følgerne.
I SF vil vi fortsat rigtig gerne forbedre børn og unges trivsel, men gerne i konkrete fremadrettede indsatser.
Det betyder, at vi gerne vil forbedre børne- og ungdomspsykiatrien; vi vil gerne have nedbragt ventelisterne; vi vil gerne sikre gratis psykologhjælp til børn og unge; vi vil gerne sikre et lavere klasseloft end det, vi kender i dag, for det ved vi også påvirker børn og unges trivsel; vi vil gerne sikre minimumsnormeringer i daginstitutionerne; og vi vil gerne se på, hvordan sociale medier påvirker børn og unge, og der er masser af initiativer, som vi skal tage fat på.
Vi skal selvfølgelig bruge de erfaringer, vi har, men vi skal også samtidig bruge energien – set med vores øjne – på at interessere os for, hvordan vi løser opgaverne i forhold til børn og unges trivsel fremadrettet.