runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Morten Messerschmidt (DF), 2020-06-18:
Hvis hr. Michael Aastrup Jensen går ind på Europarådets hjemmeside, vil han se det, der hedder pending cases, dvs. afventende sager, og der vil hr. Michael Aastrup Jensen se, at Danmark selvfølgelig er duks, men at der jo er lande som Frankrig og Italien og mange andre, som har masser af domme imod sig, som de ikke implementerer og ikke efterlever.
Jeg har ingen erindring om, at Italien eller Frankrig er blevet ramt af sanktioner fra de andre lande, så mon ikke vi vil være nogenlunde ligestillet med dem.
De sociale medier har jo bidraget med rigtig meget godt.
Afstanden mellem politikere og vælgere er blevet kortere, og adgangen til information er blevet enorm, og man kan sige, hvis man skal se det igennem det negative spejlglas, at diktaturstaterne rundtomkring i verden, som prøver at holde på magten på trods af befolkningerne, gør alt, hvad de kan, for at begrænse deres borgeres adgang til f.eks. internettet.
Så derfor er internettet altovervejende en supergod ting.
Men som med så meget andet godt rummer det også farer og udfordringer, og det oplever vi også i den politiske debat, hvor Facebook, Linkedin og Twitter osv. kan misbruges til at sprede falsk information.
Jeg har flere gange set videoer, hvor folk, jeg kender, lige pludselig står og siger noget, jeg med sikkerhed ved de ikke mener, og det er, hvad man så med et amerikansk udtryk kalder for deepfakes, hvor man nu simpelt hen kan lave billeder og stemmegenkendelse på en sådan måde, at det ikke er til at se forskel fra virkeligheden.
Jeg har også på min egen krop oplevet det ved pludselig at se facebookopslag cirkulere, hvor der stod, at jeg skulle have fremført helt outrerede synspunkter som at kritisere Hendes Majestæt Dronningen, hvilket jeg selvfølgelig aldrig nogen sinde kunne finde på.
Og det er jo ikke så meget det, at man bliver sat i den situation, det er mere, når man kan konstatere, at andre rent faktisk tror på det, at internettet pludselig bliver et redskab, der ikke bare giver adgang til information, men også mulighed for vildledning.
Der har vi brug for – og det er derfor, vi har taget initiativ til den her debat i dag – nogle bud fra regeringen på, hvad vi gør, sådan at man ligesom kan kende skidt fra kanel.
Ligesom vi har en færdselslovgivning, der sikrer, at man kan komme nogenlunde sikkert fra A til B på vejene, så har vi brug for nogle initiativer, der sikrer, at man som borger, vælger, bruger af de sociale medier ved, at man har en vis garanti imod deepfakes eller anden form for vildledende materiale, som jo ikke gavner demokratiet eller fremmer oplysningen, men faktisk gør det modsatte.
Så derfor ser jeg frem til at høre, hvad justitsministeren agter at gøre i forbindelse med det her – må vi jo desværre nok gå ud fra det er – voksende problem.
Pernille Vermund (NB), 2020-06-18:
Ministeren siger selv, at det jo ikke er den eneste domstol, der er politiserende, men kan ministeren ikke bekræfte, at når Den Europæiske Menneskerettighedsdomstol er politiserende, er det anderledes problematisk for folkestyret og demokratiet, al den stund at vi jo så ikke her i Folketinget har mulighed for at ændre lovgivningen og sige, at det sådan set ikke var det, der var hensigten med lovene og med reglerne, og dermed sikre, at man ikke en anden gang dømmer tilsvarende?
Kristian Hegaard (RV), 2020-06-18:
Jamen hvis spørgeren har et oplæg til, hvad det her menneskepligt så nærmere skulle gå ud på, så synes jeg da, det kunne være et spændende oplæg, og det vil jeg meget gerne kigge nærmere på.
Pernille Vermund (NB), 2020-06-18:
I sidste uge behandlede vi et beslutningsforslag om, at Danmark skulle træde ud af Marrakesherklæringen.
Da Danmark i sin tid tiltrådte Marrakesherklæringen og den her globale pagt om migration, var et af kritikpunkterne fra medier og os, der var imod den, at der bl.a. var indskrevet afsnit, som var grænsende til censur.
Man ville fra staternes side kunne blande sig i, hvordan medier beskrev migration.
Nu siger ordføreren, at ytringsfrihed er noget af det allerallervigtigste i menneskerettighedskonventionen og dermed også i domstolens aktivisme – eller man har et forsvar for domstolens aktivisme, fordi her er ytringsfriheden et vigtigt parameter.
Så kan jeg ikke lade være at tænke: Var det et område, hvor man i den sag, vi behandlede i sidste uge, måske alligevel gjorde lidt knuder på sig selv, til trods for at Radikale Venstre stod lige så bannerførende for Marrakesherklæringen og migrationspagten, som man nu gør for domstolen og menneskerettighedskonventionen?
Kristian Hegaard (RV), 2020-06-18:
Nu skal jeg beklage, at jeg ikke lige fulgte med i den formodentlig meget spændende debat, der fandt sted i Folketinget i sidste uge, om Marrakesherklæringen.
Men jeg mener ikke, der er nogen modstrid i at være tilhænger af Marrakesherklæringen og så at sige, at man også er meget stor tilhænger af Den Europæiske Menneskerettighedskonvention, hvor der jo er en bredere beskyttelse af ytringsfriheden end det, vi kender i grundloven.
I hvert fald i ordets forstand i grundloven er det kun den forudgående ytringsfrihed, der beskyttes, altså den formelle ytringsfrihed, hvor den mere materielle ytringsfrihed også beskyttes i Den Europæiske Menneskerettighedskonvention, og det er i det lys, at de dækker ind.
Der vil så være nogle forfatningsretteoretikere, der alligevel mener, at det, der står i grundloven, dækker ytringsfriheden bredere end bare lovens bogstaver.
Pernille Vermund (NB), 2020-06-18:
Men når man giver stater ret til at blande sig i, hvordan medier omtaler migration, så må det vel, hvis det vigtigste for ordføreren og ordførerens parti er ytringsfrihed og en udvidelse af vores frihedsrettigheder, være noget, som alt andet lige skurrer lidt i ørerne på ordføreren, og dermed måske også være et muligt kritikpunkt af det, som man så diskuterede i sidste uge, og som, fair nok, ordføreren ikke var her til, men som jo trods alt er en pagt og en erklæring, som ordførerens parti har bakket helt og fuldhjertet op om.
Kristian Hegaard (RV), 2020-06-18:
Jeg skal nok lige læse den artikel i den konvention nærmere, som spørgeren spørger ind til.
Men det er jo ikke nogen hemmelighed, at når man taler om ytringsfrihed, så gælder der også nogle meget få modifikationer af den omkring tavshedspligt for offentligt ansatte i forhold til statens sikkerhed.
Så jeg vil meget gerne læse nærmere på den artikel, der lige henvises til, og så kan jeg se, hvad det er, ordføreren spørger om.
Rasmus Nordqvist (SF), 2020-06-18:
Jeg ved jo godt, at man plejer at starte med at takke dem, der har indkaldt til debatten, og det vil jeg så også gøre.
Det er jo så endnu en gang Dansk Folkeparti.
Jeg erindrer, at i den sidste samling havde vi denne debat nogle gange, vist mere end en gang – jeg kan se, at Venstres ordfører nikker.
Når vi kigger ud i Europa, ser vi jo desværre, at menneskerettighederne er under pres.
Når vi oplever menneskerettighederne være under pres, som de er i dag, er det jo vigtigt hele tiden at finde ud af, hvordan vi bedst muligt kan sikre, at alle borgere i Europarådets område har menneskerettighederne og er beskyttet af dem.
Altså, hvor langt kan man gå i sin kritik, så man ikke begynder at udfordre og faktisk give ammunition til nogle af de regimer, Rusland, Aserbajdsjan, Tyrkiet – der er også andre lande – som jo gerne vil udfordre hele tiden?
Så når Danmark går ind og snakker om aktivisme og kritiserer domstolen meget kraftigt, jamen er det så ikke faktisk at give en stemme til de lande, som i den grad ikke har brug for det?
Det var jo det, vi også diskuterede rigtig meget i sidste periode, også da Danmark havde formandskabet.
Jeg husker nogle ophedede debatter, også i Strasbourg, om det selv samme.
Jeg var og er af den holdning, at jeg synes, man gik for langt i forhold til at kritisere domstolens arbejde, specielt fordi man netop gav en stemme, der blev ekkoet fra nogle af de lande, som i den grad har brug for, at der er en meget stærk domstol til at slå dem over nallerne, når de krænker borgernes rettigheder.
Samtidig synes vi også fra SF's side, at det faktisk er vigtigt, at vi kan have en dialog om det, for menneskerettighederne er jo i deres essens dynamiske.
Det er jo noget, der hele tiden udvikler sig.
Radikales ordfører var inde på fortolkning af retten til privatliv eksempelvis, og hvordan personer, der har sex med nogle af eget køn, ikke var omfattet tidligere.
Det blev de så i 1980'erne.
Det var ikke, fordi man lige pludselig lavede en helt ny bestemmelse.
Nej, det var faktisk dynamikken i fortolkningen af menneskerettighederne, der gjorde det.
Derfor skal vi også turde have en dialog om både menneskerettighederne, men selvfølgelig også domstolen.
Det skal bare foregå på et niveau, hvor vi ikke lige pludselig går Erdogans eller Putins ærinde og udfordrer for kraftigt.
Jeg vil gerne læse et forslag til vedtagelse op på vegne af SF: Forslag til vedtagelse
Folketinget noterer sig, at regeringen bakker op om et stærkt internationalt samarbejde og overholder Danmarks internationale forpligtigelser, men erkender også, at regeringen ikke er ukritisk over for enkelte tilfælde af domstolens dynamiske fortolkning af lovgrundlaget.
Folketinget konstaterer med tilfredshed, at regeringen har fokus på, at Danmark er et land, der fører – og også fremadrettet vil føre – en åben dialog om og med Menneskerettighedsdomstolen, både nationalt og internationalt, herunder i relevante politiske sammenhænge, i regi af Europarådet og direkte ved Menneskerettighedsdomstolen.«
Naser Khader (KF), 2020-06-18:
Tak til Dansk Folkeparti for at have taget initiativ til den her vigtige debat.
I Det Konservative Folkeparti er vi altid åbne for at tale om menneskerettighederne og domstolene.
Menneskerettighedsdomstolen skal afspejle folkets vilje, og der har været eksempler på groteske afgørelser og indblanding fra domstolens side.
Under den tidligere regering, da vores formand havde justitsministerposten, stod vi for indgåelsen af Københavnererklæringen, der netop har til hensigt, at Menneskerettighedsdomstolen i højere grad skal respektere højesteretsafgørelser i de enkelte lande.
Menneskerettighedsdomstolen skal ikke betragte sig selv som den fjerde instans og skal som udgangspunkt ikke omgøre afgørelser fra nationale domstole, der har foretaget rimelig afvejning af menneskerettighederne, og domstolen bliver også opfordret til at holde sig fra mange af de sager, der handler om udvisninger, og fokusere på større menneskerettighedssager.
Enhedslistens modstand mod Københavnererklæringen, udtrykt af den ordfører, der var heroppe lige før mig, bekræfter bare, at vi gjorde en forskel i forhold til Menneskerettighedsdomstolen og deres afgørelser i den tidligere regering.
Danmark er derfor et land, der tager udfordringerne seriøst og tør reformere menneskerettighederne, så de dynamisk tilpasser sig en verden i konstant bevægelse.
For menneskerettigheder er ikke faldet ned fra himlen.
Kan noget ikke forklares, kan det ikke forsvares, og det gælder også menneskerettigheder.
De må og skal være tidssvarende, for ellers mister vi den folkelige opbakning til dem, og menneskerettighederne bør antage en form, som alle kan bakke op om.
Derfor hilser vi enhver debat om domstolen velkommen, for vi skal sikre os, at nationer som Danmark, der har et ordentligt retssystem, ikke mistænkeliggøres, hver gang der foretages en udvisningsdom, der bekræftes af Højesteret i det land, herunder i Danmark.
Så jeg håber, at den nuværende regering fastholder det, vi opnåede ved Københavnererklæringen, og fortsætter den her proces og det her reformarbejde.
Ole Birk Olesen (LA), 2020-06-18:
Nej, og den retning gælder jo også for de sociale medier og ens adfærd på de sociale medier.
Det er jo ikke sådan, at man ikke er underlagt injurielovgivningen, hvis man ytrer sig på de sociale medier.
Derfor synes jeg ikke, at det, at der er kommet en ny måde at kommunikere på, skulle være et argument for, at der skal en ny regulering til.
For det kan godt være, at de regler, vi har, er gode, uanset hvilke kanaler man kommunikerer ad.
Men jeg synes stadig væk, at der er et modsætningsforhold mellem ønsket om, at vi skal have noget mere regulering på det her område, og så den modstand, man har, imod, at de sociale medier selv forsøger at styre adgangen til at ytre ting, som de ikke finder i orden på deres egne platforme.
Den ret bliver man da nødt til at indrømme dem.
Ligesom traditionelle medier har den ret, skal sociale medier da også have ret til at forsøge at styre debatten på en måde, som er i overensstemmelse med deres opfattelse af, hvad en god debat er.
Morten Messerschmidt (DF), 2020-06-18:
Der tror jeg, at hr. Ole Birk Olesen og jeg kommer fra to forskellige måder at anskue det her på.
Altså, hvis man som virksomhed får en dominerende stilling, vil der også være nogle ting, du ikke må gøre, som en meget lille virksomhed, en konkurrent gerne må gøre.
Der er fusionskontrol og alt muligt.
Facebook har i dag en så dominerende stilling i den offentlige debat, at der må være også en politisk debat om, hvorvidt den måde, Facebook censurerer f.eks. Tommy Robinson på, er i orden.
Pernille Vermund (NB), 2020-06-18:
Jeg tror, at vi på lange stræk deler ønsket om, at man i befolkningen i højere grad har en kritisk sans over for det, man ser, hører og læser, og at man begrænser reguleringen så meget som overhovedet muligt.
Det, der alligevel gør, at vi støtter op om forslaget til vedtagelse her, er jo bl.a. de eksempler, der bliver nævnt.
Hvis man forestiller sig, at hr. Ole Birk Olesen og hans partifæller gennem længere tid bliver bliver fremstillet i deepfakevideoer, hvor de kommer med ikke bare halvsocialistiske, men til og med helsocialistiske ytringer – altså hvis man forestiller sig, at man står et sted politisk, men man gang på gang bliver fremstillet, som om man siger det modsatte, ikke bare med et citat, men hvor det for et utrænet øje ser ud til, at det er hr. Ole Birk Olesen og hr. Ole Birk Olesens partifæller, der siger de her ting – kan hr. Ole Birk Olesen så ikke se, at der er en ny udfordring, som vi jo ikke har haft, når vi har kunnet møde hinanden ansigt til ansigt, læse noget i avisen eller høre det i et forsamlingshus?
Ole Birk Olesen (LA), 2020-06-18:
Altså, først og fremmest kan jeg ikke forestille mig, at man ikke skulle overskride noget lovgivning, hvis man tager et billede af mig eller en video af mig og ligesom får manipuleret min mund til at sige nogle ord, jeg aldrig har sagt, eller hvis man gør det mod hr. Peter Kofod eller en tredje.
Selvfølgelig skal der gribes ind over for det.
Det kan selvfølgelig være svært at finde ud af, hvem der har lavet det, og hvem der startede kæden af spredning af det.
Det er en politiopgave, som kan være svær at løse, men sådan er det jo altid.
Så er spørgsmålet
: Hvis nu man kan løfte bevisbyrden for, at Facebook stiller sig velvilligt til rådighed, eller et andet socialt medie stiller sig velvilligt til rådighed og ikke gør tilstrækkeligt for at stoppe spredningen af sådan en falsk video, gør de sig så medskyldige?
Det vil jeg mene de i et eller andet omfang gør, hvis de ikke har nogle mekanismer, der kan håndtere den slags, og det tænker jeg også kan fanges ind af eksisterende lovgivning.
Pernille Vermund (NB), 2020-06-18:
Men hvad så i det omfang, det ikke kan fanges ind af eksisterende lovgivning?
Eksempelvis har vi, som vi talte om tidligere, et partimedlem, som sidder her i Folketinget, og som har fået en besked om, at hendes billede og navn var blevet brugt til en tinderprofil.
Det er jo yderst kreativt, hvis man ligesom synes, at man nu gerne vil tilsværte en anden person ved at lægge dem op på Tinder.
Så kan man ellers foregive, at personen er til det ene eller det andet eller kan have forskellige interesser, som måske ikke helt er i tråd med, hvad den person, hvis billede og navn er på profilen, er til.
Ole Birk Olesen (LA), 2020-06-18:
Og jeg har svært ved at forestille mig, at politiets vurdering af, at det ikke er strafbart, er rigtig.
Jeg har nogle gange oplevet, at politiet ikke vil tage sager op, fordi de siger, at det er under bagatelgrænsen eller et eller andet, skønt loven burde foreskrive, at sådan en sag skulle tages op.
Men hvis politiet ligefrem påstår, at det her, som jeg opfatter som et identitetstyveri, ikke skulle være strafbart, så undrer det mig, og jeg stiller mig tvivlende over for det.
Ole Birk Olesen (LA), 2020-06-18:
Tak for det.
Jeg vil blot tilkendegive, at vi i Liberal Alliance sådan set synes, at det er en udmærket tekst, som hr. Morten Messerschmidt lige har læst op.
Der er blot det lille element, at der står, at der formentlig er brug for noget regulering.
Men vi er ikke sikre på, at vi har brug for mere regulering.
Det kan være, der er noget af det, der skal ændres lidt – det kan man ikke udelukke.
Men primært handler det for os om kultur, det handler om kritisk sans, og det handler om branchestandarder, som kan håndhæves, uden at lovgiverne skal involveres.
Morten Messerschmidt (DF), 2020-06-18:
Det er jeg glad for at få præciseret, for så er vi måske ikke så uenige om, hvad vi gerne vil.
Så er det mere et spørgsmål om, hvordan man når det.
Altså, intentionen fra vores side er: Det, der i dag er af spilleregler – jeg bruger det billede med færdselsloven – for den debat, der måtte foregå enten i forsamlingshuset eller andre steder, vil vi også gerne have på de sociale medier.
Og det er klart, at hvis man står og påstår, at en eller anden navngiven politiker har gjort noget eller sagt noget, som er forrykt eller helt åbenlyst forkert, så skal der være de samme sanktionsmuligheder – det kan være injurielovgivningen eller andet.
På den måde har vi i Dansk Folkeparti i hvert fald ikke lagt os fast på, om der skal være en materiel udvidelse af reguleringsinstrumentet; det handler mere om, at de værktøjer, man har, også skal kunne anvendes på de sociale medier.
Ole Birk Olesen (LA), 2020-06-18:
Det her med forsamlingshuset er faktisk interessant, for der er ikke nogen nævneværdig regulering af, hvad der må siges i et forsamlingshus – i hvert fald ikke noget, der har nogen daglig eller årlig effekt.
Det, der sker i forsamlingshuset, er, at hvis en i lokalsamfundet har ry for at være en matchspoiler, altså en, der ødelægger stemningen i forsamlingshuset med latterlige synspunkter, der råbes for højt, så siger man: Du er faktisk ikke velkommen i forsamlingshuset.
Og det er sådan set også den måde sociale medier forsøger at håndhæve det her på.
De siger: Du er ikke velkommen.
Så de sletter profiler, og de sletter ting, som folk har skrevet.
Der ser man bare ofte, at Dansk Folkeparti og folk, der har samme holdninger som Dansk Folkeparti, er imod denne sociale kontrol, som Facebook og andre sociale medier forsøger at håndhæve.
Morten Messerschmidt (DF), 2020-06-18:
Men jeg synes, der er forskel på, om man bare er en, der ødelægger den gode stemning, eller om man f.eks. er en, der injurierer.
Nu har jeg faktisk ikke været inde på hr. Ole Birk Olesens facebookprofil for nylig, men jeg har jo været inde på min egen, og jeg kan sige fuldstændig ligesom justitsministeren, at det er sjældent, man bliver i godt humør, når man læser kommentarsporet, hvor både en selv, ens familie, ens venner og ens parti godt nok kan få med krabasken.
Det er jo også i orden, lige indtil det bliver trusler eller injurier eller andet, og dér bør der være de samme spilleregler på de sociale medier som i forsamlingshuset.
Pernille Vermund (NB), 2020-06-18:
Tak for ordet.
Aldrig før har så mange mennesker fået mulighed for at tilkendegive deres holdninger, tale åbent – enten for en lukket skare, som de selv vælger, eller for offentligheden.
Vi har også fået indsigt i og adgang til politikere på en helt anden måde, end man har haft før som befolkning.
Det er positivt.
Tidligere var det jo sådan, at hvis man skulle gøre sig forhåbninger om at få bragt et debatindlæg i en avis eller bare i en lokalavis, krævede det en række færdigheder, ikke bare i forhold til forståelsen af, hvordan samfundet hænger sammen, men også i forhold til evnen til at formulere sig.
Noget af det kan man bare slukke ned for, og andet kan være direkte injurierende eller truende.
Vi er gudskelov i en situation i dag, hvor trusler og injurier kan bringes for en domstol, og så må retten gå sin gang.
Vi er i Nye Borgerlige meget skeptiske over for, at vi skal blande os i den offentlige debat, men vi er omvendt også meget optaget af at beskytte det enkelte individ mod æreskrænkelser og trusler.
Ordføreren for DF, hr. Morten Messerschmidt, var inde på det tidligere, og jeg tror, at enhver, som kender hr. Morten Messerschmidt, vil tænke om et opslag, hvor der står, at hr. Morten Messerschmidt er kritisk over for Hendes Majestæt Dronningen, at han vist har fået en tår over tørsten, eller også vil man tænke, at der nok er en, der har sat sig til tasterne på hr. Morten Messerschmidts computer, for det dér kommer ikke fra hr. Morten Messerschmidt.
Det fører jo frem til det, som jeg synes er mindst lige så vigtigt som regulering, nemlig at vi har øget fokus på kritisk sans.
Men det viste sig, at jeg var den eneste herinde, som kunne gennemskue det.
Så jeg håber, at vi, når vi når til noget lovgivning om det her, hvis der skal lovgives yderligere om det, har for øje, at det jo ikke skal medføre, at vi skaber love, som gør det sværere at ytre sig frit, men at vi laver retningslinjer, som sikrer, at man beskytter individet mod injurier, mod æreskrænkelser og mod identitetstyveri, som i dag er lidt svært defineret i lovgivningen, og som for en stor dels vedkommende ikke er behæftet med et strafmæssigt ansvar, sådan som vi har forstået det, og at man så også holder fokus på, at den her kritiske sans bliver vi nødt til at holde fast i, og hvis vi ikke har den som voksne, må vi gøre en ekstra indsats for, at de unge får den.
Tak for ordet.