Mette Frederiksen (S), 2025-12-09:
En af vores allervigtigste opgaver er at sikre danskernes tryghed: at kunne gå på gaderne om natten uden at skulle kigge sig over skulderen, at kunne tage toget sent om aftenen uden at blive antastet og at kunne sende sine unge mennesker ud i nattelivet uden frygt for, at der skal ske dem noget.
Det er sådan, det skal være i Danmark, uanset hvor man bor.
Vi har gjort meget.
Vi har styrket indsatsen mod terrordømte og radikaliserede indsatte i fængslerne.
Vi har givet politiet mulighed for at udstede opholdsforbud til personer, der skaber utryghed.
Vi indsætter flere tryghedsvagter og mere overvågning i tog og på togstationer.
Vi har indført en forsøgsordning med omvendt fodlænke, så personer, der f.eks. har været udsat for stalking eller for vold fra en kæreste eller en ægtefælle, kan føle sig mere trygge.
Vi er på vej med et lovforslag, hvor vi sætter hårdere og mere kontant ind over for hooligans og andre, der skaber uro ved fodboldkampe, bl.a. ved at udelukke dømte bandemedlemmer og grove voldsforbrydere fra fodboldkampe.
Til februar træder de første dele af strafreformen i kraft, hvor vi gennemfører den største samlede strafskærpelse for personfarlig kriminalitet i nyere tid.
Straffen for vold og for særdeles grov vold fordobler vi – endelig – ligesom vi skærper straffen for voldtægt ved vold eller trussel om vold.
Det er alle sammen forbrydelser, der er så voldsomme og så ødelæggende for de mennesker, det går ud over.
Sparker man et bevidstløst menneske i hovedet, skal man ikke kunne slippe med få måneders fængsel.
Det burde sådan set sige sig selv.
Derfor har vi i Danmark behov for, at de straffe, der er, i højere grad står mål med den grovhed, som vi desværre ser i nogle af forbrydelserne.
Vi skærper også straffen for vanvidskørsel efter straffeloven.
Men betyder alt det her, at vi er færdige?
Nej, lige nu forhandler vi med Folketingets partier om tiltag, der skal styrke beskyttelsen af folkevalgte og offentligt ansatte og deres pårørende, fordi vi aldrig nogen sinde må acceptere, at mennesker, der påtager sig et ansvar i demokratiets navn, skal mødes med trusler, chikane eller det, der er værre.
Det er en aftale, hvor vi styrker politiet og anklagemyndigheden markant med i alt ca. 1,5 mia. kr. mere i 2030 og ruster vores myndigheder til bedre at kunne håndtere de trusler, vi står over for som land.
Vi udvider politistyrken til omkring 12.000 personer.
Det er den største politistyrke, så langt tilbage som vi har tal for.
Vi styrker også politiuddannelsen, gør den længere og indfører mere løn under uddannelse til kommende betjente, så vi forhåbentlig også kan tiltrække nogle erfarne kræfter.
Endelig sætter vi ind imod kvindedrab – kvindedrab, som vi desværre stadig væk ser alt for mange eksempler på i vores land.
Alt det her er for at sige, at danskernes tryghed er det, der er det vigtigste.
Vi har gjort meget, vi kommer til at gøre endnu mere, og forudsætningen for, at det lykkes, er, at vi bliver ved med at føre en stram udlændingepolitik i Danmark.
For de to ting, altså tryghed og stram udlændingepolitik, bliver også i fremtiden nødt til at gå hånd i hånd.
Tak for ordet.
Jeg beklager, hvis det er blevet opfattet sådan.
Jeg har båndbredde til at beskæftige mig med begge elementer.
Men det, jeg gerne vil have med ind i diskussionen her, er, hvad konsekvensen kan være, hvis land efter land melder sig ud af de internationale spilleregler.
Jeg kommer ikke til at stå og bruge den her talerstol til at forsvare alle elementer i de internationale konventioner, for nogle af dem er jeg dybt uenige i.
Jeg er jo på globalt plan sådan set
en af konventionernes største kritikere og er i gang med at få flyttet Europa det rigtige sted hen, så vi kan få lavet indholdet om, så vi kan passe bedre på vores samfund.
Så jeg kommer ikke til at forsvare indholdet af alle konventionerne, men jeg vil vove det ene øje i den her dispensation og være en af dem, der forsvarer, at der er nogle spilleregler internationalt.
Det, jeg oplever lige nu, er desværre en god, gammel allieret, der ikke anerkender alle de internationale spilleregler, og et stort land mod øst, som ikke anerkender nogen af dem overhovedet.
Derfor bliver vi nødt til at have det element med, altså hvad det gør ved verden, hvis land efter land, startende faktisk med USA, der er gået ud af f.eks. klimasamarbejdet, trækker sig ud – hvad er risikoen så?
Jeg er også uenig i den måde, Domstolen har oversat Den Europæiske Menneskerettighedskonvention på, og derfor er det min meget, meget klar anbefaling, at vi får ændret indhold og balancen af den, så vi kan passe bedre på Danmark.