runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Josephine Fock (ALT), 2017-02-07:
Tak for det.
Jeg synes, det er vigtigt at slå fast, at Alternativet har den opfattelse, at tvangsægteskaber selvfølgelig er fuldstændig uacceptable.
Og hvis der er børn involveret, er det helt klart en skærpende omstændighed.
Regeringen indførte jo sidste år retningslinjer, som senere er blevet kritiseret for at være i strid med de europæiske menneskerettigheders hensyn til familiens enhed.
Det mener Dansk Folkeparti jo så ikke var en rigtig beslutning, og derfor har de fremsat det her beslutningsforslag.
Før sidste år var det sådan, at personalet på asylcentre altid skulle foretage en individuel vurdering af, hvad der var bedst i det konkrete tilfælde, og her selvfølgelig med tungtvejende hensyn til barnet, som typisk var gift med en mand, der var ældre.
I nogle tilfælde havde de børn sammen, og de var flygtet over Middelhavet sammen, og de kom til Danmark sammen, hvorefter de så efter en konkret vurdering blev indkvarteret sammen, hvis særligt kvinden ønskede det.
Den individuelle vurdering fjernede regeringen så for et år siden og tvangsadskilte alle par, hvor den ene var under 18 år, uden en individuel vurdering og uden at spørge parret, herunder særligt den mindreårige kvinde, hvad hun ønskede.
Det medførte så ikke bare kritik for at være i strid med menneskeretten, men medførte også en lang række triste sager, som vi har hørt om fra Røde Kors, med kvinder, der forsøgte at begå selvmord, og kvinder, som blev indlagt med psykiske sammenbrud.
Røde Kors var dybt bekymret og bad ved flere lejligheder ministeriet om tilladelse til at afvige fra de pågældende retningslinjer.
På den baggrund har Ombudsmanden udtalt en meget alvorlig kritik i går.
Ombudsmanden har udtalt, at den instruks, som blev sendt ud fra ministeriet, var i strid med loven.
Det synes jeg selvfølgelig er dybt kritisabelt, og jeg er glad for, at ministeren her på talerstolen tager det til efterretning.
I Alternativet har vi den opfattelse, at det altafgørende i den her sag er, at der hvor man skal adskille ægtepar, altså hvor den ene er mindreårig, er, hvis ægteskabet er indgået under tvang eller et utilbørligt pres, men i de sager, hvor det må lægges til grund, at samlivet er frivilligt, og at der ikke er noget, der taler imod en fælles indkvartering, og hvor parret eventuelt har børn sammen, så synes vi, at det er fuldstændig rigtigt at foretage en individuel vurdering og høre, hvad de pågældende ønsker sig, og selvfølgelig i særdeleshed det mindreårige barn.
Så er der det der med, at vi kalder det barnebrude.
I langt de fleste tilfælde er der jo tale om 17-årig kvinder og lidt ældre mænd på mellem 18 og 21 år.
Man har jo ret til også i Danmark at have en kæreste eller ægtefælle – det har man i hvert fald haft hidtil, hvis man var under 18.
Det skal jo også understreges her, at børn under 15 år jo som udgangspunkt adskilles fra ægtefællen.
Jeg synes, det er helt rigtigt, at man skal foretage en individuel vurdering, og jeg er glad for, at det er den praksis, ministeren følger fremover, og derfor stemmer Alternativet imod det her beslutningsforslag.
Laura Lindahl (LA), 2017-02-07:
Vi behandler her et beslutningsforslag fra Dansk Folkeparti, som går på, at regeringen skal sikre, at ingen asylansøgere under 18 år indkvarteres sammen med en samlever eller en ægtefælle.
Vi kalder dem jo barnebrude, og som det sikkert også er tilfældet med jer andre, er det i hvert fald sådan for mig, at det løber mig koldt ned ad ryggen, når jeg siger ordet barnebrud.
Jeg kan huske, at jeg så et billede af en 12-årige pige, som stod i sit hvide skrud og lige var blevet giftet væk til en mand, som så ud til at være 50 år, og der jo slet ikke ord for, hvor grotesk og forkert det er.
Det skal vi naturligvis aldrig nogen sinde blåstemple, det skal naturligvis aldrig nogen sinde foregå i Danmark.
Og sådan er det heldigvis heller ikke i Danmark, for det er jo sådan, at piger under 15 år aldrig bliver indkvarteret med en samlever eller en ægtefælle.
Uanset om de påstår, at ægteskabet er indgået frivilligt eller ej, så skiller vi dem altid ad, og det er jeg glad for.
Når det så kommer til dem mellem 15 og 18 år, så er udgangspunktet jo også her, at de skilles ad, men der kan være særtilfælde, hvor man tillader, at de bliver indkvarteret sammen.
I tilfælde, hvor det eksempelvis, som fru Johanne Schmidt-Nielsen var inde på, drejer sig om en 17-årig og en 18-årig, der er gift, og man har en klar fornemmelse af, at ægteskabet er indgået frivilligt – måske har de et spædbarn – kan vi i Liberal Alliance godt acceptere, at de ikke bliver skilt ad.
Som ministeren var inde på i sin tale, er det jo sådan, at de ved ankomsten rent faktisk bliver skilt ad og får det, som jeg tror ministeren kaldte et pusterum, og her er det jo vigtigt, at man udnytter det pusterum til at tale med pigen og forsikre sig om, at det er frivilligt.
Og det er fuldstændig rigtigt, at det kan man aldrig være hundrede procent sikker på, men vi har heldigvis dygtigt fagpersonalet, som netop skal udnytte den situation til at få et indgående kendskab til holdningen vedrørende det her ægteskab og selvfølgelig gøre det klart for pigen, hvad hendes muligheder er i Danmark for at blive skilt fra manden, hvis det er det, hun ønsker.
Men altså, hvis man vurderer, at der er indgået et frivilligt ægteskab, og der måske endda er et barn i forholdet, og der er tale om f.eks. en 17-årig og en 18-årig, så mener vi i Liberal Alliance ikke, at man altid og pr. definition skal skille de her mennesker ad.
Det er jo lige præcis det, Dansk Folkeparti vil med sit forslag, sådan at der aldrig kan være tilfælde, hvor man ikke skal skille dem ad, og derfor støtter vi i Liberal Alliance ikke forslaget.
Johanne Schmidt-Nielsen (EL), 2017-02-07:
Jeg tror, der er 34 par, hvor den ene er under 18 år.
Jeg tror, der er 4, hvor der er en, der er 17 år, og en, der er 18 år.
Men fru Pernille Bendixen har fuldstændig ret i, at det bestemt er kompliceret at skabe de tillidsrelationer til asylansøgere, som kommer hertil, som gør, at de er trygge ved at sige, at de f.eks. er i et forhold, de ikke ønsker at være i.
Men som sagt er det altså ikke sådan i Danmark, at 17-årige og 18-årige ikke må være kærester og bo sammen, og det er jeg da sådan set glad for.
Pernille Bendixen (DF), 2017-02-07:
Men, altså, i andre tilfælde, hvor børn er udsat for noget, der er meget ubehageligt, og det kunne eksempelvis være vold i hjemmet eller seksuelle overgreb, eller hvad det kunne være, er børn jo enormt dygtige til at holde det skjult for omverdenen
Altså, det er jo ikke sådan, at man frivilligt kommer og siger til de danske myndigheder: Jeg er gift i et tvangsægteskab.
Jeg deler bare ikke fru Johanne Schmidt-Nielsens betryggelse i forhold til de vurderinger.
For mig at se er det i udgangspunktet sådan, at langt de fleste af dem, der kommer, jo er ældre mænd med yngre piger.
Johanne Schmidt-Nielsen (EL), 2017-02-07:
Men den er jo faktisk vent om, for udgangspunktet i dag, hvor man har rettet ind efter Ombudsmanden, er, at par, som kommer til Danmark som asylansøgere, og hvor den ene er under 18 år, som udgangspunkt ikke bor sammen, men man foretager en konkret og individuel vurdering.
Og der kan være tilfælde, hvor man vurderer, at her er ikke noget problem.
Og det kunne f.eks. være et par, hvor den ene er 17 år og den anden er 18 år, altså hvor der er et enkelt års aldersforskel.
Det er ikke min opfattelse, at alle mennesker, som kommer fra Syrien, lever i tvangsægteskaber.
Og i så fald skulle ingen mennesker på asylcentrene jo have lov til at bo sammen.
Det handler jo så om at have nogle dygtige børnesagkyndige på asylcentrene, som er rigtig, rigtig gode til at skabe tillidsrelationer til de asylansøgere, som kommer – ikke mindst de asylansøgere, som er under 18 år, og som lever i sådan et forhold her – og vise, at der i Danmark er alle mulige måder at komme ud af sådan et forhold på, hvis det er det, man ønsker.
Pernille Bendixen (DF), 2017-02-07:
Tak for det.
Og der kan jeg godt blive lidt bekymret, for hvordan kan vi med sikkerhed vide, at der ikke er tale om tvangsægteskaber?
Det virker, som om man er helt tryg ved, at det simpelt hen er vurderet, at det ikke er tilfældet, men som hr. Martin Henriksen også siger, er der jo en enorm social kontrol, så burde man ikke som udgangspunkt sige, at ens mistanke er, at der er tale om tvang, og så kunne tvivlen så komme vedkommende til gode?
Kunne man ikke gøre det i stedet for at gøre det andet, som er at sige, at man ikke tror, der er tale om tvang?
Martin Henriksen (DF), 2017-02-07:
Der står jo i den europæiske menneskerettighedskonvention, at der er ret til familieliv, og det skal man så respektere, altså det skal nationalstaterne respektere.
Men der står jo også, at man kan fravige det, hvis det sker af hensyn til sædeligheden, som fru Pernille Bendixen var inde på, eller hvis det er i overensstemmelse med landets lovgivning.
Så der er jo sådan set to henvisninger i artikel 8 i den europæiske menneskerettighedskonvention, som faktisk er en kattelem, i forhold til at vi selv nationalt kan vedtage nogle regler, som gør, at man ikke kan bo sammen på et asylcenter, hvis den ene er barnebrud og den anden er over 18 år.
For den er der jo, også i konventionen.
Tak for det.
Det er jo sådan, at vi er så godt stillet her i Folketinget, at vi kan lave juraen, og det er en fordel som lovgiver.
Så hvis man vedtager Dansk Folkepartis beslutningsforslag, skal der komme en lovgivning, som så at sige udmønter beslutningsforslaget, og så vil det jo være lovgivning.
Så vil det være hævet over enhver tvivl, hvorvidt det er lovligt eller ulovligt.
Derfor vil jeg egentlig spørge, hvorfor regeringen ikke kan støtte beslutningsforslaget, hvis det rent faktisk er sådan, at regeringen har den opfattelse, at det ikke skal være muligt for barnebrude at bo sammen med deres ægtefælle, hvis personen over 18 år.
Inger Støjberg (V), 2017-02-07:
Altså, umiddelbart er vurderingen, at vi er gået til kanten og jo endda også en tåspids over kanten – i hvert fald efter Ombudsmandens vurdering.
Så mit svar vil være nej.
Men det er et spørgsmål, som Dansk Folkeparti selvfølgelig er hjertelig velkommen til at rejse, og så vil man også få et juridisk svar på det.
Pernille Bendixen (DF), 2017-02-07:
Er der mulighed for, at man kan få skrevet ind, at vi i Danmark vurderer, at det strider imod ordre public?
Det kan vi vel sådan set selv som danske lovgivere definere.
Inger Støjberg (V), 2017-02-07:
Det er vurderingen, at det kan man ikke.
Men det er vurderingen, at det ikke er muligt.
Pernille Bendixen (DF), 2017-02-07:
Først tak til ministeren for den fine tale.
I konventioner har man normalt en paragraf eller et punkt i konventionen, der hedder, at hvis det strider imod ordre public, altså her imod dansk sædelighed og, hvad kan man sige, dansk lov og orden i det hele taget, så har man ret til at undsige at indfri konventionen.
Kan vi ikke i det her tilfælde sige, at når man ikke kan blive gift, medmindre man er 18 år, så kommer det ind under begrebet ordre public og strider altså imod dansk sædelighed?
Inger Støjberg (V), 2017-02-07:
Forslagsstillerne bag B 38 ønsker at pålægge regeringen at sikre, at ingen mindreårige asylansøgere indkvarteres med en eventuel ægtefælle eller samlever.
Lad mig indlede med at gøre min grundlæggende holdning, som jeg ikke tror kommer bag på nogen som helst, fuldstændig klar.
Jeg mener, at det er helt uacceptabelt, hvis en person er tvunget eller presset ind i et ægteskab eller samlivsforhold.
Det gælder selvsagt også asylansøgere under 18 år.
Jeg mener, at vi har en pligt til at værne om de unge – det er typisk piger – og deres frie valg og ret til selvbestemmelse.
Derfor støtter jeg også tanken bag beslutningsforslaget.
Som sagt tror jeg ikke, der er nogen, der er i tvivl om det.
Det er netop disse hensyn, som gør, at jeg selv tog initiativ til at gøre noget ved problemet, straks efter at jeg blev opmærksom på de konkrete sager, der blev rejst.
Ordningen indebærer som bekendt, at mindreårige asylansøgere som udgangspunkt ikke kan indkvarteres sammen med en ægtefælle eller samlever på asylcentrene.
I disse tilfælde gøres der aldrig undtagelser.
Undtagelsesmuligheden skyldes, at ordningen skal administreres i overensstemmelse med Danmarks internationale forpligtelser, herunder artikel 8 i den europæiske menneskerettighedskonvention om retten til respekt for bl.a. familieliv og FN's børnekonvention.
Der skal altså være en undtagelsesmulighed for at tage hensyn til de særlige tilfælde, der måtte være.
Der skal f.eks. gøres en undtagelse, hvis der er tale om et par på henholdsvis 17 og 19 år i tilfælde, hvor der ikke foreligger tvang.
Ligeledes skal der gøres undtagelse, hvis danske myndigheder har meddelt parret dispensation til at indgå ægteskab i Danmark.
Det er altså det, vi kalder for kongebrev.
Når det er sagt, vil jeg understrege, at ordningen har betydet, at der i vidt omfang faktisk sikres adskillelse af mindreårige ægtefæller eller samlevende på asylcentre og i hvert fald i en periode ved ankomsten her til landet, som dermed sikrer de unge et pusterum.
Par med stor aldersforskel vil f.eks. som det helt klare udgangspunkt ikke kunne indkvarteres sammen.
Som det vel er mange bekendt, har Folketingets Ombudsmand i går offentliggjort et udkast til sin redegørelse i den her sag.
Sammenfattende finder Ombudsmanden altså fremgangsmåden i sagen særdeles kritisabel.
Det er klart, at jeg tager Ombudsmandens kritik til efterretning.
: »... at det ikke var ministeriets samlede intention at pålægge Udlændingestyrelsen at iværksætte en ulovlig praksis.« Det bringer mig frem til min konklusion vedrørende regeringens holdning til beslutningsforslaget.
Det fremsatte beslutningsforslag pålægger som nævnt regeringen at etablere en retstilstand, hvorefter ingen mindreårige asylansøgere indkvarteres med en eventuel ægtefælle eller samlever.
Det har vi også tidligere sagt at vi vil.
Dermed kan vi ikke støtte forslaget, som det ligger her.
Jakob Engel-Schmidt (V), 2017-02-07:
Tak for det.
Vi behandler et beslutningsforslag, B 38, der pålægger regeringen at indføre forbud mod, at mindreårige asylansøgere kan indkvarteres med deres ægtefæller eller samlevere.
Det er regeringen sådan set enig i, vi deler intentionen.
Som ministeren grundigt har redegjort for, implementerede man en instruks så beslutsomt, at Ombudsmanden i går har rettet en kritik af vores praksis.
Jeg skal beklage over for hr. Martin Henriksen, at det ofte bliver en skuffelse, når vi to mødes her i Folketingssalen, men jeg er bange for, at det ikke bliver meget bedre i dag, når det kommer til den her sag.
Men det er såmænd ganske alvorligt.
Vi befinder os i et land, hvor jeg ikke kan forestille mig noget mere kulturelt naturstridigt end en ældre herre, der gifter sig med et barn.
Det vil vi ikke acceptere.
Det vil vi heller ikke acceptere på vores asylcentre eller for den sags skyld andre steder i samfundet.
Kulturelt har det så også været sådan her i landet, at forelskede et 18-årigt menneske sig i andet menneske på 17 år, kunne man i gamle dage få det, man kaldte et kongebrev, hvis det blev vurderet, at intentionerne var ægte, og at der var kærlighed i forholdet og ingen tvang.
Det er Venstres holdning, at ankommer et menneske under 18 år, som er gift med et menneske over 18 år, til et dansk asylcenter, så skal parterne som udgangspunkt adskilles.
Og det er kun i det særlige tilfælde, hvor der er argumenter, der taler for, at det ikke skal være tilfældet, at de kan blive sammen.
Jeg havde gerne set, og det havde mit parti også, at praksis i morgen ville være, som den var for en uge siden.
Det lader sig desværre ikke gøre, jævnfør den europæiske menneskerettighedskonventions artikel 18. Jeg tror, der er mere end en – ministeren, mig selv og andre – der har spurgt i ministeriet, om der var mulighed for at stramme yderligere på det her område.
Men som de fleste ved, og det ved forslagsstillerne også, er vi i en situation, hvor menneskerettighedskonventionen foreskriver, at der skal være en undtagelsesmulighed.
Når det er sagt, vil jeg gerne signalere på vegne af Venstre, at vi ser med meget stor alvor på området.
Det tror jeg at jeg har gjort klart.
Har Dansk Folkeparti nogen interesse i at arbejde videre med en beretning eller en redegørelse, er vi meget interesseret i det.
Det håber jeg at vi efterfølgende kan finde ud af.
Tak for ordet.
Inger Støjberg (V), 2017-02-07:
Som jeg også nævnte i talen, er den juridiske vurdering af det her altså, at der ikke er mulighed for at benytte en kattelem i den her forbindelse.
Christian Langballe (DF), 2017-02-07:
Der er noget, jeg ikke rigtig forstår rent principielt i den her problematik, og det er, at hvis et ægteskab med en barnebrud er illegitimt ifølge dansk lovgivning, er de personer jo ikke i familie, og så kan der heller ikke være nogen ret til et familieliv.
Jeg synes bare, det er mærkeligt, at man ikke lige prøver at sætte sig ned og se på, hvad det er for nogle præmisser, der indgår i det, vi diskuterer.
Mattias Tesfaye (S), 2017-02-07:
Til det første vil jeg sige, at jeg mener, vi signalerer danske værdier ved den politik, der er lagt frem her, for de danske værdier er, at vi beskytter børnene først og fremmest, og i det her tilfælde, hvor der er et ægtepar med et spædbarn, vil der være to børn i den her trekant, vi skulle tage hensyn til.
Det gælder både den store pige, der er blevet gravid og har fået et barn, som vi selvfølgelig skal tage hensyn til, og som derfor ikke skal kunne sove under samme dyne som manden, men også spædbarnet.
Pernille Bendixen (DF), 2017-02-07:
Så er det jo selvfølgelig lidt ærgerligt, at man, når man gerne vil signalere danske værdier, så ikke vil gå hele vejen og trække en streg i sandet og markere ret hårdt, at sådan er det altså her.
I forhold til det her med, at det er frivilligt, og at der ikke er nogen tvang i forhold til de her ægteskaber, hvordan kan man så vide det med sikkerhed?
Jeg har ikke hørt det.
Jeg hører mange gange det her med, at det også er frivilligt, og at der ikke er tale om tvangsægteskab, men hvordan kan vi vide det?
Mattias Tesfaye (S), 2017-02-07:
Jeg tror, at det vel efterhånden er omkring et år siden, at Metroxpress begyndte at skrive artikler om, at mindreårige bliver indkvarteret sammen med deres ægtefæller eller samlevende på danske asylcentre, og der skrev jeg på Facebook, at uanset om det drejer sig om 1 eller 100 eller 1.000 tilfælde, så synes jeg, det er alvorligt, for det handler ikke kun om det ene par, den ene mindreårige kvinde, pige og den anden mand over 18 år, det er jo også et signal, man sender til alle andre, der bor på asylcenteret.
Jeg synes, det er ret vigtigt, at vi bruger den asylansøgningsperiode til også at signalere, hvad de danske værdier er, så det bliver tydeligt, hvad det er for et land, de er kommet til, og derfor synes jeg, det er ret afgørende, at de danske værdier også er til stede på de danske asylcentre, og det er også derfor, jeg startede med i min tale at understrege, at jeg ikke synes, man skal negligere det her, uanset om det handler om 1, 10 eller 100 par.
Pernille Bendixen (DF), 2017-02-07:
Tak for det.
Jeg kunne forstå, at ordføreren havde spurgt ind til, hvor mange tilfælde der var, og havde så fået oplyst, at det drejede sig om seks tilfælde.
Med yngre børn er et tilfælde jo altid et tilfælde for meget, og så må man jo lidt definere, hvor Socialdemokratiets grænse går, både i forhold til antal, men også i forhold til at gradbøje loven, for nu har vi jo en lov, der klart siger over 18 år – punktum – der er ikke mere at snakke om.
Mattias Tesfaye (S), 2017-02-07:
Vores holdning er, at de ikke skal kunne bo på værelse sammen.
Men i de her ganske særlige tilfælde ser vi ikke noget problem i, at de f.eks. vil kunne bo på asylcenter sammen, og at spædbarnet derfor vil kunne bevare kontakten til sin far.
Sådan er vores holdning.
Martin Henriksen (DF), 2017-02-07:
Så skal jeg bare lige forstå det rigtigt –
hr. Mattias Tesfaye var også inde på det i sin ordførertale.
Er det Socialdemokratiets holdning, at hvis en person, som er under 18 år, er blevet gift med en person, der er over 18 år, så burde det slet ikke kunne lade sig gøre, at de bor sammen på de danske asylcentre?
Eller er det Socialdemokratiets holdning, at det godt kan lade sig gøre i visse tilfælde?
Er det sådan en nultolerancepolitik, eller er det en lidt mere tolerant politik?
Mattias Tesfaye (S), 2017-02-07:
Tak for spørgsmålene.
Til det første spørgsmål om, om vi er indstillet på at deltage i udvalgsdiskussioner og eventuelt skrive en beretning, vil jeg sige: Ja, det er vi altid indstillet på.
Og det, jeg har sagt her i dag, er vores politik, og det vil selvfølgelig være vores udgangspunkt for sådan nogle diskussioner.
Men som jeg også sagde i min ordførertale: Hvis regeringen vurderer, at det ikke kan lade sig gøre at tilvejebringe den praksis, jeg har nævnt i min ordførertale, så må den fortælle Folketinget det, og så må vi tage diskussionen derfra.
Martin Henriksen (DF), 2017-02-07:
Tak for ordførertalen.
Jeg kan forstå, at Socialdemokratiet ikke vil støtte Dansk Folkepartis beslutningsforslag.
Det er vi selvfølgelig ærgerlige over i Dansk Folkeparti.
Men jeg vil høre, om Socialdemokratiet er indstillet på eventuelt at drøfte, om man kan lave en form for beretning i udvalget, sådan at man i hvert fald sætter nogle retningslinjer op for, hvad det er, vi mener der er acceptabelt for landets asylcentre.
Og så må vi jo se, om vi i udvalget kan finde ud af, hvor snittet præcis skal ligge.
Det er det ene spørgsmål.
Det andet spørgsmål tager udgangspunkt i, at jeg faktisk forstod det sådan – det var vel i den seneste åbningsdebat, da vi fik en, i gåseøjne, ny regering i Danmark – at det var fru Mette Frederiksens opfattelse, at det er fuldstændig tudetosset, som hr. Mattias Tesfaye også er inde på, hvis konventionerne forhindrer os i at passe på børnene. Mener hr. Mattias Tesfaye så ikke, at vi i Folketinget bør lave en lovgivning, der klart og tydeligt slår fast, at det er lovgivningen her i huset og hensynet til barnet, der har førsteprioritet, og så må konventionerne komme i anden række?
Inger Støjberg (V), 2017-02-07:
Men det, jeg kan sige, er, at det f.eks. kan være en 17-årig og en 19-årig, der helt frivilligt ønsker at bo sammen.
Det kan jo være en af de undtagelser, der er.
Christian Langballe (DF), 2017-02-07:
Ministeren er vel enig med mig i, at hvis der indgås ægteskab mellem mindreårige og det er illegitimt i Danmark, kan man da ikke påberåbe sig retten til familieliv, for så er man jo ikke i familie.
Altså, jeg kunne godt tænke mig at se juraen i det, for jeg har en gang imellem en fornemmelse af, at bare der er nogen, der siger internationale forpligtelser, bukker og skraber man, og så accepterer man alt.
Inger Støjberg (V), 2017-02-07:
Jeg kan med sindsro sige, at jeg tror, at vi har været ude i alle hjørner i den her forbindelse.
Det har vi selvfølgelig, fordi jeg også selv, og det har jeg også ofte gjort opmærksom på, er stærkt kritisk på det her felt og ønsker en meget restriktiv linje.
Det er selvfølgelig også derfor, at der blev lagt en meget, meget restriktiv linje.
Det har jeg så fået et – hvad hedder sådan noget? –
hak i tuden eller klip i øret for i går af Ombudsmanden, og det må jeg så leve med.
Pernille Bendixen (DF), 2017-02-07:
Tak for det.
Det er jo rart at høre, at hr. Naser Khader stort set er på linje med Dansk Folkeparti.
Det kan vi jo høre på ordførertalen.
Så undrer det jo bare, at man ikke kan tiltræde forslaget.
Hr. Naser Khader siger, at barnebrude skal forhindres, og at vi skal beskytte de her piger.
Burde man så ikke i udgangspunktet antage, at der for alle, der kommer ind, er tale om tvang?
Så er der en individuel vurdering, og så kunne man jo vurdere, at der i enkelte tilfælde måske ikke var tale om tvang.
Men er det ikke forkert at antage, at det gennemgående er frivillige ægteskaber, og så kan der være enkelte tilfælde, hvor der er tale om tvang?
Har vi ikke taget den forkerte hat på?