Nicolai Wammen (S), 2017-03-23:
Jeg vil gerne i lighed med statsministeren starte med at udtrykke både min medfølelse og solidaritet med Storbritannien og ikke mindst de familier, som er blevet ramt, og de sårede, som også netop nu kæmper for deres liv på hospitaler i Storbritannien.
Det er et angreb på ikke alene London og Storbritannien, det er et angreb på vores demokratier, og det er vigtigt, at vi fra dansk side og i det hele taget fra europæisk side og fra verdenssamfundets side udtrykker vores fulde opbakning til Storbritannien, også i denne sag.
I dag er så også en dag, hvor vi diskuterer det transatlantiske forhold.
Det er flere måneder siden, Donald Trump blev valgt som ny præsident i USA, og de seneste uger og måneder har vist os, at der med sikkerhed er en ny politisk retorik i Det Hvide Hus – en retorik, som i meget klar tale angiver Amerika først som retningen for Trumps regering.
Mere usikkert er det dog stadig, i hvilket omfang retorikken vil følges af konkret handling, når det gælder dag til dag-politikken og de helt centrale omdrejningspunkter for det transatlantiske samarbejde.
Derfor er dagens forespørgselsdebat vigtig.
For Socialdemokratiet er det afgørende, at det internationale samfund fortsat er funderet på FN, EU og NATO som de bærende søjler.
Det er nemlig i Danmarks interesse, at vi bygger det internationale fællesskab på folkeret og ikke alene på den stærkes ret.
Socialdemokratiet insisterer på, at der i rammen af en international retsorden sættes en progressiv dagsorden, når det gælder fred og sikkerhed, klimaindsats, bæredygtighed, frihandel, udvikling af demokrati og menneskerettigheder.
Derfor er det også afgørende vigtigt, at vi i EU står sammen om disse værdier, og at det gælder, uanset hvad politikken måtte være i Det Hvide Hus.
Vi vil samtidig kraftigt opfordre til, at USA fremadrettet understøtter arbejdet i FN og NATO, og at vores nære allierede på den anden side af Atlanterhavet ser EU som en partner og ikke som en forhindring, når der skal findes fælles løsninger på de globale problemer.
Forholdet mellem USA og Europa er unikt og stærkt.
Det har dybe rødder i mange familier, i vores kultur, i vores værdier og i vores historie.
Det er et bånd, som er bundet sammen af demokratiske samfund, der i generationer og i krig og fred har været nære allierede og venner.
Det transatlantiske forhold er opbygget på gensidig respekt, og det har været afgørende i forhold til at sikre fred, stabilitet og vækst på begge sider af oceanet.
Dette har været udgangspunktet for alle de seneste administrationer, uanset om præsidenten har heddet Kennedy, Reagan, Clinton, Bush eller Obama.
Derfor har det vakt bekymring, at præsidentkandidat Trump ved flere lejligheder retorisk satte spørgsmålstegn ved NATO-samarbejdet, EU's betydning, FN's rolle, en stærk og konsekvent kurs over for Rusland, frihandel og kamp mod klimaforandringer – for blot at nævne nogle af de vigtigste nedslagspunkter.
Det vitale spørgsmål er så nu: Hvad er retorik, og hvad er realpolitik?
Her er billedet endnu ikke klart, for vi har set både positive og stærkt bekymrende skridt fra de ledende folk i den nye regering.
På plussiden gælder det eksempelvis, at såvel vicepræsident Pence, udenrigsminister Tillerson og forsvarsminister Mattis klart og utvetydigt har understreget USA's fulde deltagelse i NATO-samarbejdet med markante ønsker om et stærkere europæisk engagement, nuvel, men – nok så afgørende – med umisforståelige tilkendegivelser om, at NATO ikke er en forældet institution, men derimod selve grundstenen i den transatlantiske sikkerhedsstruktur med alt, hvad det indebærer, herunder musketereden i artikel 5.
Dette er uhyre vigtigt, ikke mindst i en tid, hvor vi ser et stadig mere aggressivt Rusland, der har annekteret Krim, og som rasler med sablen i forhold til de baltiske lande og i Østersøen.
I en sådan situation er der ikke plads til, at NATO-landene går hver sin vej.
Vi skal stå sammen, så Putin og Rusland ikke kan udnytte uenighed og splittelse på tværs af Atlanterhavet.
Her er der ikke grund til at lægge skjul på, at der var tale om et uhyre bekymrende skridt i den helt forkerte retning, og set med danske og europæiske øjne er det vigtigt, at det signal bliver sendt til den amerikanske præsident og hans folk, for her handler det om vækst, arbejdspladser og vores klodes fremtid, og her har vi brug for et USA, som sammen med Europa går forrest, og ikke et USA, som vælger at være stopklods.
For Socialdemokratiet er det transatlantiske forhold fortsat af den største betydning.
Vi tror på, at Europa er afhængig af USA, men også at USA er afhængig af Europa, når det gælder vores fælles sikkerhed, og farerne er mange, og der er meget mørke tordenskyer på himlen.
Vi oplever et ustabilt Nordafrika og et Nordkorea, der fortsat bevæger sig i en mere og mere foruroligende retning.
Den globale virkelighed tilsiger os således ikke mindre, men mere samarbejde mellem Europa og USA, og det vil være en historisk fejltagelse, hvis USA vælger at trække sig tilbage fra verden fremfor at prøve at præge den.
Selv USA kan ikke stå alene, og det internationale samfund behøver USA's og EU's fælles progressive indsats, hvis verden for alvor skal blive et bedre sted at leve.
Jeg tror dog samtidig, at vi realistisk må forvente, at der på en række områder vil være større forskelle i de politiske holdninger, end vi traditionelt har været vant til, i forholdet mellem USA og Europa.
Det gælder ikke mindst i forhold til frihandel, klimapolitik og vigtigheden af et stærkt FN.
Her er det afgørende, at Danmark og EU med en engageret indsats gør, hvad vi kan for at trække USA i en progressiv retning, og at vi ikke over for vores amerikanske venner lægger skjul på, at her har vi med vitale danske og europæiske interesser at gøre, at vi i Europa ser frem til samarbejdet med den nye amerikanske regering, men at vi fortsat vil kæmpe for det, vi tror på, også når det betyder, at vi er uenige med præsidenten i Det Hvide Hus.
Danmarks budskab til præsident Trump bør derfor være, at Amerika først ikke må betyde samarbejde med Europa sidst, at vi vil arbejde sammen, og at det er i gensidig interesse.
Jeg vil nu læse et forslag til vedtagelse op.
Nu, hvor jeg har hørt, at statsministeren er på vej til møde med Donald Trump i Det Hvide Hus, håber jeg meget, at den tilkendegivelse, der her er i vedtagelsen, er en, som statsministeren vil tage med sig, og det gælder også de bekymringer, der klart bliver givet udtrykt for, altså at de vil blive rejst over for den amerikanske præsident.
På vegne af Socialdemokratiet, Dansk Folkeparti, Venstre, Liberal Alliance, Det Radikale Venstre og også Det Konservative Folkeparti vil jeg gerne fremsætte følgende:
Forslag til vedtagelse
»Det transatlantiske forhold udgør en hjørnesten i dansk udenrigs- og sikkerhedspolitik.
De stærke transatlantiske bånd har bragt fred, stabilitet og vækst gennem årtier.
Folketinget bakker op om regeringens arbejde for et fortsat nært transatlantisk forhold med udgangspunkt i de mange fælles interesser og værdier.
Folketinget konstaterer, at der altid vil være politikområder, hvor USA og Danmark har forskellige holdninger, og at det også er og vil være tilfældet med den nye amerikanske administration.
Folketinget ser med bekymring på udmeldingerne på bl.a. frihandel og klimaforandringer, men konstaterer samtidig, at Trumpadministrationen ikke grundlæggende har sat spørgsmålstegn ved vigtigheden af de tætte transatlantiske relationer.
Folketinget bakker op om, at regeringen løbende tager stilling til den nye administrations udenrigs- og sikkerhedspolitik, i takt med at den formuleres.
Folketinget opfordrer i den forbindelse regeringen til at arbejde for, at det transatlantiske samarbejde baseres på de værdier og interesser, som er kendetegnende for Danmarks udenrigspolitik.«