Lotte Rod (RV), 2026-02-03:
Tak for det.
Jeg har en drøm.
Alle børn i Danmark skal have de fedeste vuggestuer, børnehaver, skoler, fritidshjem og klubber, for verden er fuld af fantastiske ting.
Der er hovedstæder med sjove navne, der er stjernebilleder, der er digte, der er lækre tyske ord, der er fascinerende formler, der er teater og sange og alt muligt, man kan bygge af træ.
Der er en hel verden, der kan åbne sig for børn.
Der er ikke noget, der er federe end at møde en lærer, som virkelig brænder for sit fag, og der er jo ikke noget som at blive forstyrret af noget, som er virkelig svært, og hvor man bliver helt vildt frustreret, og når man så kommer igennem det, og man mestrer det, og man ser verden på en ny måde, er det den fedeste følelse i verden, og den følelse synes jeg at alle børn fortjener.
Skole betyder jo fri tid.
Det var der, man var fri for både sine forældre og for arbejde.
Noget af det, som jeg selv kan huske fra min skoletid, var jo netop nogle af de her ting, som rørte mig, og som frustrerede mig.
Jeg kan huske, første gang jeg stod der på scenen og skulle spille teater foran alle eleverne og alle forældrene.
Jeg kan huske den der dag, hvor vi havde besøg af forældrene og vi i kemi fik hele den ene fløj til at stinke af rådne æg, fordi vores lærere synes, det kunne være megasjovt.
Jeg kan huske matematikdyster, og jeg kan huske, første gang vi fik læst »Gullivers rejser« højt, og man skulle sidde der og tegne, hvordan han ligger ned og er bundet og der er alle de der minimennesker, som myldrer op på ham.
Jeg tror, at noget af det, der har formet mig, var, at jeg gik på den her tyske skole, som jo var en lille skole.
Vi var de der 15-17 elever i klassen.
Vi lavede teater hvert eneste år.
Vi var på lejrskole hvert år.
Det første år sov vi henne på skolen, og ellers var vi på tur hvert år.
I de små klasser havde vi fri lidt i 12, og så gik vi over og spiste varm med over på fritten.
Og fritten var sådan et sted, hvor der var kaniner og guitarer og cykelværksted og træværksted og en gammel færge, man kunne lege inden i, og så sådan nogle kæmpe, høje huse, hvor man kunne kravle virkelig højt op og gemme sig nede i sådan nogle underjordiske tunneller.
Jeg ved godt, ligesom Stefan Hermann sagde, da han var inde i min podcast, Legeministeriet, at man skal altid, når folk taler om deres barndom, trække momsen fra.
For der var også noget, der ikke fungerede dengang, og det er ikke, fordi vi bare skal tilbage.
I dag ved vi jo meget mere om mobning og om ordblindhed, bare for at nævne et par eksempler.
Men der er alligevel grund til at kigge på, om ikke vi skulle have lidt højere ambitioner for vores skole i dag.
Jeg er ikke socialist, så for mig handler det ikke om, at der bare skal være flere penge.
For mig handler det om faglighed.
Det er derfor, jeg har lavet et børneløfte, som koster 15 mia. kr. om året, til at sikre høj kvalitet, både i vuggestuer, børnehaver, skoler, fritidshjem og klubber.
For jeg vil gerne have, at der skal være faste dygtige lærere i skolen, og de skal have tid og materialer til at forberede undervisning af høj kvalitet.
Og der skal altid være ekstra lærere, sådan at man har muligheden for at lave små hold, både intensive læsehold, men også hold for nogle af de højt begavede, og så man ikke behøver trække vikarer ind.
Der skal være overskud, sådan at man kan sætte ind med det samme i en klasse, når der er børn, som mistrives, eller til på skolen at have autismevenlige klasser.
Der skal være penge til efteruddannelse og tid til, at man kan have pædagogisk udvikling på skolen.
For jeg vil have, at vi skal have en folkeskole med levende undervisning, hvor der er oplevelse, fantasi og virkelyst, hvor der er masser af musik, kunst og kultur, hvor der er skolemad, og hvor det er slut med de klamme toiletter.
Når man regner alt det sammen, jeg gerne vil, kommer man samlet set op på det her børneløfte på 15 mia. kr. om året.
Det kender I.
Det er det, der er det allervigtigste for Radikale Venstre.
Men når jeg så også har siddet her og lyttet til debatten i dag, kan jeg ikke lade være med at blive helt vildt glad og også stolt.
For i årevis har jeg kæmpet for at få en timebank til skolen, og efter at jeg for 6 år siden kæmpede for at få en lærermilliard ind på finansloven for at få flere lærere, og der så var rigtig mange skoler, der meldte tilbage, at de faktisk ikke rigtig så de der penge, så fik vi lavet timebanken, og i dag åbner ministeren så med at sige, at hans prioritet vil være, at vi faktisk kaster flere penge i at kunne få flere lærere ved at bruge timebanken.
Derfor bliver jeg jo bare fuld af håb for, at vi forhåbentlig kan komme til at gøre nogle af mine drømme til virkelighed.