Finn Sørensen (EL), 2019-04-05:
Jeg må fastholde, at jeg ikke fra den her talerstol har sagt, at det nærmest var til grin.
Jeg kan høre på hr. Karsten Hønge, at vi faktisk er enige om, at det var en lille ændring, og at der kræves en grundlæggende ændring af den her reform.
For det synspunkt, som jo hele tiden har drevet Enhedslisten i den her diskussion og utallige mennesker uden for Christiansborg og en lang række fagforeninger og andre organisationer, er, at det er et problem, at vi stadig væk mangler den grundlæggende ændring, der kan beskytte mennesker, som har meget lille eller ingen arbejdsevne.
Så hvis det er det, vi er enige om, så kæmper vi videre for det.
Om det er den her ændring, der er årsag til, at antallet af tilkendelser af førtidspension stiger, mangler vi jo stadig væk en analyse af – det havde jeg faktisk med i min præsentation af forespørgslen.
Det kan skyldes flere ting: Det kan skyldes, at kommunerne har fanget signalet, det kan også skyldes en ketchupeffekt, som ligger i, at en masse ressourceforløb bliver afsluttet, og hvor det går, som det plejer, om man så må sige, nemlig at ca. halvdelen af dem, der afslutter ressourceforløbet, får tilkendt en førtidspension.
Det kan også være en kombination af begge dele, men det vil vi meget gerne være med til at undersøge.
Vi glæder os bare over, at der har bredt sig en fornuftigere holdning ude i kommunerne på det her.
Og hvis det signal har medvirket til det, svarer det også på, hvorfor vi stemte for det.
Tak for det.
Så siger ordføreren, at de, der kan arbejde, skal arbejde.
Dem, der ikke kan, skal ikke arbejde – underforstået at de skal have en førtidspension.
Jeg går ud fra, at det er det, der menes.
Længere er den ikke, siger ordføreren.
Man kan sige, at længere burde den ikke være, men den er jo længere, fordi det ikke er det, der står i loven.
Der står, at hvis kommunen vurderer, at borgeren kan udvikle arbejdsevne på sigt – det er et direkte citat – så skal kommunen ikke give en førtidspension.
Så skal kommunen forsøge at udvikle den arbejdsevne, som ikke er til stede i øjeblikket, i form af yderligere arbejdsprøvninger eller ressourceforløb, eller den skal sende borgeren i et minifleksjob, for nu at bruge det ord, altså et fleksjob med meget få timer.
Så der står ikke det i loven, som ordføreren siger.
Hvis der gjorde det, tror jeg, at vi havde en lidt anden situation.
Det er den, der gør borgeren retsløs.
Det eneste konkrete, der nævnes i det forslag til vedtagelse, som forligspartierne har lagt frem – det er muligt, at jeg hørte forkert eller ikke fik det hele med – er, som jeg hørte det, at der kun er én konkret ting, og det er endda ikke særlig konkret, nemlig at der skal være et bedre indhold i ressourceforløbene.
Så spørger jeg: Er det den eneste ændring, Venstre vil være med til?
Eller vil Venstre være parate til at imødekomme Socialdemokratiets ønske – sådan opfattede jeg det – om, at der også skal være en nemmere adgang til at få førtidspension?
Tak, formand.
Det har jeg jo spurgt ministeren om en hel del gange, senest ved en forespørgselsdebat den 9. november sidste år, hvor ministeren erkendte, at der var en række punkter, hvor reformen ikke var i mål.
Ved den lejlighed sagde ministeren, at han forventede, at man kunne konkludere på evalueringen i februar måned.
Nu skriver vi den 5. april, og vi har stadig væk ikke hørt noget.
Vi har faktisk ikke hørt noget fra de forligspartier siden foråret 2018, hvor de fremsatte et forslag om en lillebitte lovændring, der sagde, at nu skal ressourceforløbene være relevante og rumme et udviklingsperspektiv.
Siden da har der været et øget antal tilkendelser af førtidspension.
Om det så skyldes, at kommunerne har fanget signalet fra lovændringen i juni sidste år, eller om det er en ketchupeffekt af afsluttede ressourceforløb, eller om det er begge dele, ved vi ikke.
Men som ministeren selv sagde, betyder de nye regler ikke, at der er flere, der får førtidspension.
Vi hører jo også stadig væk om mennesker med en meget lille arbejdsevne, der sendes i utallige arbejdsprøvninger og så lige et eller flere ressourceforløb oveni, før de kan indstilles til førtidspension eller fleksjob.
Oven i deres lidelse oplever de ofte, at de mødes med mistillid af kommunen, og at de trods lægernes advarsler ofte tvinges ud i forløb, som de ikke kan klare, og som de bliver mere syge af.
De er med god grund bange for deres fremtid, frustrerede og vrede.
Det er på høje tid, at forligspartierne kommer med nogle konkrete svar til de mennesker, der er blevet og stadig væk bliver ramt af den her reform: Nogle svar til dem, der ofte, stik imod lægernes advarsler, bliver sendt ud i det ene udsigtsløse forløb efter det andet, som de i mange tilfælde får det værre af; til dem, der bliver nægtet førtidspension, selv om de kun har meget lille eller slet ingen arbejdsevne; til dem, der gerne vil have et fleksjob på deres nuværende arbejdsplads, men ikke kan få det på grund af den måde, loven er indrettet på; til dem, der går ned i løn, fordi de skifter fra det fleksjob, de har haft i mange år, til et nyt, eller som oplever, at de får en lavere timeløn end deres kollegaer; og til dem, der oven i sygdom og handicap oplever, at de bare bliver fattigere og oven i købet oplever mistænkeliggørelse på jobcenteret.
Tiden er jo ved at rinde ud.
Lige om lidt er der folketingsvalg.
Har forligspartierne virkelig tænkt sig at møde vælgerne uden at have en løsning på de mange problemer, som deres reform har skabt?