runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Jan E. Jørgensen (V), 2024-04-16:
Det tager vi et skridt ad gangen.
Og nu er det jo altså regeringen, der fører udenrigspolitikken, og ikke Folketinget.
Det er jo sådan, grundloven har bygget det op.
Trine Pertou Mach (EL), 2024-04-16:
Jeg synes, det er virkelig interessant med retssagen, men det er jo et andet spor.
Det er jo civilsamfundsorganisationer, som vurderer – i virkeligheden lidt det samme som i den diskussion, vi har her – at der er en overhængende risiko for, at Danmark faktisk kan komme til med eksporten at bidrage til krigsforbrydelser, og at vi ikke er i overensstemmelse med de forpligtelser, vi har internationalt, ved fortsat at eksportere til Israel.
Herinde foregår det politiske, og der kunne vi jo i fællesskab vælge at sige: Vi ønsker faktisk at stoppe eksporten eller i hvert fald suspendere den i en periode, fordi der er alvorlig risiko for menneskerettighedskrænkelser og krigsforbrydelser.
Tak for det.
De regelsæt, vi diskuterer her, og som er dem, der ligesom er med til at indramme dansk våbeneksportkontrol, er jo FN's våbenhandelstraktater og EU-reglerne med de berømte otte kriterier, som vi har drøftet så mange gange.
De regler er jo netop kommet til for at sikre, at vi som stat og de stater, der er dækket af det, forebygger, at man kommer til at bidrage til eller indirekte er medvirkende til krigsforbrydelser og folkedrab.
Det er jo det, de er sat i verden for.
Derfor ligger der også det i dem, at der ikke skal være konkluderet endeligt på f.eks. en dom om muligt folkedrab eller være jurister, der vurderer, at det, der er sket, er et sæt af krigsforbrydelser, men at det netop er en risikovurdering, som skal ligge i den sikkerhedspolitiske vurdering.
Spørgsmålet er, om ikke man kunne se det forslag, som vi har fremsat her, som gående fra det restriktive til det meget restriktive til det meget, meget restriktive, så vi for at være sikre på, at vi ikke bidrager, rent faktisk i en periode suspenderer våbeneksporten.
Lars Løkke Rasmussen (M), 2024-04-16:
Det kunne man da godt, hvis man ville, men det vil regeringen ikke.
Altså, det er jo ikke en retssag, vi befinder os i nu; det er et parlament, og jeg gør rede for regeringens linje.
I forhold til den politiske tilgang er der jo ingen grund til at lægge skjul på, at det her beslutningsforslag jo er fuldstændig sammenhængende med de andre to beslutningsforslag, vi lige har diskuteret, og hvor vi har diskuteret, hvad vores tilgang til det her er.
Jeg synes, at jeg har brugt meget taletid i dag på at forklare regeringens tilgang.
Uanset hvad for en politisk tilgang, man så har, er jura jo jura, selv om man kan diskutere, om jura er en eksakt videnskab – jeg er selv jurist – og juraen skal respekteres.
Når vi lægger den linje, vi har lagt, gør vi det selvfølgelig med afsæt i, at vi føler, at vi har et sikkert fundament, for så vidt angår den juridiske vurdering af, hvorvidt vores administration af våbeneksportkontrolområdet er i overensstemmelse med EU's retlige grundlag, de otte principper og de konventionelle bestemmelser.
Trine Pertou Mach (EL), 2024-04-16:
Vi kunne fint have gjort det over tre forskellige uger, men jeg tror, det også er af hensyn til udenrigsministerens kalender, at det er lagt samtidig.
Når det sagt, vil jeg sige, at der selvfølgelig er en sammenhæng.
Det er jo, fordi vi søger efter veje til, at Danmark kan flytte sig væk fra ordene og til også at gribe til handling.
Derfor spørger vi jo også bare til regeringens linje i det her.
Det er også en anerkendelse.
Når ministeren siger, at man går over til en meget restriktiv linje, må det antages at være, fordi der er en vurdering af, at risikoen for at bidrage til krigsforbrydelser rent faktisk er eksisterende.
Derfor er spørgsmålet: Hvorfor i virkeligheden ikke bare suspendere fuldt ud?
Hvad skal der til for at gå fra meget restriktiv til suspension?
Lars Løkke Rasmussen (M), 2024-04-16:
Jeg beklager ikke, at de her beslutningsforslag er lagt på det samme møde.
Det skaber også en sammenhæng.
Det er bare det, der gør, at jeg synes, at det bliver tungt, hvis jeg skulle starte mit indlæg med, hvad jeg godt kunne, at sige, at der er en alvorlig situation, den er dybt bekymrende, der er kamphandlinger, der er 32.300 dræbte, 85 pct. af befolkningen er fordrevne, det er en katastrofal situation, der er omfattende israelske militæroperationer, der er angreb fra bosættere, 400 palæstinensere er dræbt på Vestbredden osv. osv., for vi har rundet det, og det er ikke for at negligere det.
Det er selvfølgelig også alvoren i den situation, der gør, at vi har justeret vores tilgang.
Det er også baggrunden for, at vi, selv om vores F-35-program jo sådan set er et program, som hviler på en rammegodkendelse, hvor vi ikke skal høres, midlertidigt har bedt Rigspolitiet om at have en anden praksis for det og altså høre os.
Jesper Petersen (S), 2024-04-16:
Der er jo egentlig i den seneste ordveksling her blevet redegjort meget godt for, hvad bagtæppet for diskussionen her er, og vi har det tredje beslutningsforslag her i aften.
Og som udenrigsministeren redegjorde for, er tilgangen til eksport og våben til Israel for nylig blevet skærpet til en meget restriktiv tilgang.
Fra sag til sag vil ansøgninger blive vurderet med baggrund i de kriterier, der ligger på europæisk niveau i Rådets fælles holdning og de krav, der er i FN's våbenhandelstraktat.
Danske virksomheder er lykkedes med at blive leverandører til elektronisk udstyr og skrogdele på F-35-flyene.
Danmarks tilgang og praksis i forhold til udviklingen af F-35-programmet, som er væsentligt for Danmarks sikkerhed, vurderes også at være i overensstemmelse med vores internationale forpligtelser.
Også her er der så sket det, at man vil have, at Udenrigsministeriet giver en vurdering, når der er eksportansøgninger.
Regeringen tilkendegiver, som udenrigsministeren lige gjorde, at emnet her fortsat følges nøje, og at der er dialog med vores partnere om det.
Der er også redegjort udmærket for forholdene omkring danske køb af våben, hvor Israel som land falder inden for de hensyn og krav, der gælder, når der laves udbud og træffes beslutning om køb af våbensystemer.
Så jeg kan på Socialdemokratiets vegne bakke op om udenrigsministerens konklusion om ikke at støtte beslutningsforslaget.
Og så synes jeg, at weekendens begivenheder gør, at konteksten for debatten her jo ikke kan isoleres til at handle om kampen mellem Israel og Hamas, men at også den øvrige sikkerhedssituation i Mellemøsten og truslen mod Israel, som vi blev mindet om i weekenden, må tages i betragtning.
Hamas' våben, Hizbollahs våben og houthiernes våben kommer fra Iran, som også på andre områder spiller en destabiliserende rolle i regionen, i tillæg til at regimet i landet med voldelige og dødelige midler undertrykker sin egen befolkning.
Iran og andre kræfter anerkender slet ikke Israels eksistens, og hvis de kunne, ville man for længst have fjernet Israel fra landkortet.
Også F-35-fly bliver brugt til formål i Gaza, men det er vigtigt at huske på, at de også bliver brugt i forsvaret af Israel mod angreb som det, Iran foretog natten til søndag.
Avanceret våbenteknologi og antiluftskyts anvendes løbende til at forsvare sig mod raketangreb og nu senest det store angreb med missiler og droner.
Det ændrer ikke på, at der er skærpet tilgang til den nu meget restriktive tilgang, og at vi selvfølgelig fortsat skal iagttage de forpligtelser, Danmark har, i forhold til våbeneksport.
Men det konkluderende er altså, at vi ved at gøre, som vi gør her, ligger på linje med lignende lande, og at Socialdemokratiet ikke kan støtte beslutningsforslaget.
Jan E. Jørgensen (V), 2024-04-16:
Tak for ordet.
Jeg skal også prøve at gøre det forholdsvis kort, for det er jo tredje beslutningsforslag, vi behandler i rap, som et eller andet sted handler om det samme, nemlig den forfærdelige og ulykkelige krig, der finder sted i Gaza.
Der er en humanitær situation, som er dybt alvorlig, og Enhedslisten har så med det her beslutningsforslag foreslået, at al direkte og indirekte handel med Israel og israelske virksomheder med våben m.v. skal standse.
Når det kommer til import og indkøb af våben, militært isenkram og dual use-produkter, er Forsvarsministeriets Materiel- og Indkøbsstyrelse underlagt nogle udbudsregler, præcis som resten af den offentlige sektor er det.
Og det betyder, at man ikke bare sådan kan udelukke Israel fra at byde.
Når vi taler om eksport af danske produkter, vil jeg godt gøre opmærksom på, at der altså, som udenrigsministeren også var inde på, nu er lagt en meget restriktiv linje, og at det bliver vurderet sag for sag.
Der vil som sagt blive foretaget en konkret vurdering fra gang til gang.
På den baggrund må jeg meddele, at Venstre ikke kan støtte beslutningsforslaget.
Charlotte Munch (DD), 2024-04-16:
Med forslaget her ønsker Enhedslisten at pålægge regeringen omgående at indstille direkte og indirekte handel med Israel og israelske firmaer med våben og våbenteknologier, hvilket skal sikre, at Danmark ikke direkte eller indirekte medvirker til brud på folkeretten.
Udenrigsministeriet skal give tilladelse til eksport af våben.
Udenrigsministeren har oplyst, at Udenrigsministeriet i marts 2024 yderligere har skærpet tilgangen til eksport af militærudstyr til Israel.
Vi lægger derfor til grund, at danske virksomheders handel med våben og våbendele med Israel sker inden for rammerne af tilladelsen fra Udenrigsministeriet og dermed også lever op til folkeretten.
Danske virksomheder har tilladelse til at levere komponenter til de amerikanske F-35-kampfly, der produceres i USA, og som Israel anvender i konflikten.
Beslutningsforslaget kan derfor have negativ indvirkning på danske virksomheders deltagelse i F-35-programmet, og det ønsker vi ikke.
Forslaget kan derfor også have indvirkning på det allerede indkøbte israelske artilleri fra Elbit og et muligt kommende køb af et nyt luftforsvar fra Israel.
Et stop for våbenhandel med Israel kan derfor ikke blot have negativ indvirkning for danske virksomheder, men også for det danske forsvar og dermed Danmarks sikkerhed, hvis ikke forsvaret kan købe de våbensystemer til forsvaret af Danmark, som vi har brug for.
Danmarksdemokraterne følger Udenrigsministeriets linje i forhold til dansk eksport af våben og våbendele, og vi lægger til grund, at danske virksomheder følger betingelserne til de tilladelser, der er givet.
Derfor støtter Danmarksdemokraterne ikke forslaget.
Karsten Hønge (SF), 2024-04-16:
Dommen slår fast, at Israels regering er ansvarlig for, at tilstrækkelig nødhjælp kommer ind, og at det skal være muligt at leve i Gaza.
Det er ubegribeligt, at nogen skulle kunne mene det modsatte, når vi alle må være påvirket af de åbenlyse civile lidelser – familier, som rædselsslagne flygter rundt på et meget lille landareal uden beskyttelse mod bomber, kulde og sygdomme; børn, der sulter og tørster.
Ja, det er så langt ude, at der på de palæstinensiske hospitaler er en særlig betegnelse, som man kobler op på nogle af børnene, og forkortelsen er wcnsf, som på engelsk står for wounded child, no surviving family – oversat til dansk: et såret barn uden overlevende familie.
Det siger vist alt om situationen.
Kendelsen indeholdt ikke krav om en våbenhvile her og nu, og vi ser, at krigen har bevæget sig langt ud af proportioner.
Domstolen tager senere stilling til, hvorvidt der foregår et egentligt folkedrab i Gaza, og vi må så se på kendelsen, når den falder.
Benjamin Netanyahu og andre religiøse og nationalistiske ekstremister skal erkende, at palæstinenserne faktisk også er mennesker med rettigheder.
Internationale konventioner og menneskerettigheder gælder for alle, også for dem, der i en periode måtte være ens modstandere.
Her må vi sætte vores lid til, at Israel faktisk som den eneste nation i Mellemøsten er et demokrati.
Ja, Netanyahu udfordrer demokratiet ved at ville forsøge at skubbe til højesteret, og ja, retsstaten er under pres, når Israel foretager vilkårlige og administrative fængslinger.
Vi kan se bosættere med bulldozere fjerne palæstinensernes hjem, faktisk nogle gange beskyttet af soldater fra den officielle israelske hær, og når så en 12-årig dreng kaster en sten mod en soldat, hvad han selvfølgelig ikke skal gøre, risikerer han at skulle tilbringe 5 år i fængsel, mens de bosættere, der kværner de palæstinensiske boliger, går straffri.
Der er organisationsfrihed, og som vi så tit har set det, er der i høj grad demonstrationsfrihed.
Derfor må vores håb gå på en stærkere centrum-venstre-fløj, en stærkere frihedsbevægelse og en stærkere fagbevægelse, for Israel er, uanset angrebene på dem, både en retsstat og et demokrati – faktisk, som jeg sagde før, som den eneste stat i Mellemøsten.
SF mener bare ikke, at det nuværende tidspunkt er det rette til fuldstændig at stoppe våbenhandel med Israel.
Mellemfolkeligt Samvirke og Amnesty International, Oxfam og Al-Haq har lagt sag an, og vi vil afvente sagens gang.
Og i øvrigt vil vi afvente de konkrete konsekvenser af regeringens nye praksis.
Måske vil det faktisk på et tidspunkt være relevant og nødvendigt at stoppe al våbenhandel.
Vi synes bare ikke, at det er nu, og derfor vil SF til det her beslutningsforslag hverken stemme for eller imod.
Christian Friis Bach (RV), 2024-04-16:
Tak for det.
Jeg vil blot høre, om hr. Karsten Hønge ikke anerkender, at både EU-reglerne og FN's våbenhandelstraktat jo ikke taler om konkrete og dokumenterede krigsforbrydelser eller overtrædelser af menneskerettighederne, men om en risiko for, at det finder sted.
Og med den meget stærke tale, som jeg synes ordføreren holdt, mener ordføreren så ikke, at der er en klar og veldokumenteret risiko for, at der sker alvorlige krænkelser af menneskerettighederne og eventuelt krigsforbrydelser i den konflikt, vi ser?
Karsten Hønge (SF), 2024-04-16:
Jo, det tyder alt på.
Det er ikke dokumenteret endnu, men det vil jeg helt klart give hr. Christian Friis Bach ret i, nemlig at som vi ser det nu, er der en overhængende risiko for det.
Og det er der god grund til at respondere på.
I forbindelse med et tidligere forslag i dag har vi jo diskuteret indførelsen af restriktioner, hvor SF støtter, at der bliver indført restriktioner målrettet mod de mest ekstremistiske bosættere, ganske som man har gjort det i USA, men også, som jeg foreslog i min tale fra SF's side, at man også målretter det mod flere af de her ministre, som jo også af zionistiske israelere bliver betegnet som både racister og fascister.
Man kunne have målrettede sanktioner mod nogle af de ministre, der puster til hadet og skaber sådan den idémæssige og stemningsmæssige baggrund for, at man kan gennemføre et folkedrab.
Jeg tror bare ikke lige, at det at stoppe våbenhandelen lige nu er det rigtige svar.
Det kunne godt være, det kunne blive det på et tidspunkt, men vi synes ikke, det er nu.
Christian Friis Bach (RV), 2024-04-16:
Ja, men det beslutningsforslag, vi diskuterede tidligere, handlede jo om økonomiske sanktioner mod Israel og netop ikke de måske helt specifikke personer – og det var grunden til, at vi tøvede lidt i forbindelse med det forslag – mens det her jo meget mere konkret er målrettet mod nogle internationale traktater og risikoen ved anvendelse af våben i den eksisterende konflikt, som kan føre til menneskerettighedskrænkelser.
Anerkender ordføreren ikke – og det er et meget åbent spørgsmål – at man, hvis man læser de her traktater, næsten ikke kan se en anden vej,
end at man må indføre et stop, som det ligger nu?
Karsten Hønge (SF), 2024-04-16:
Nej, jeg vil faktisk sige, at det ikke er rigtigt læst.
Sådan læser jeg i hvert fald ikke det beslutningsforslag, vi havde tidligere, om sanktioner.
Det var tværtimod meget åbent formuleret, altså at man opfordrer regeringen til først at lægge de mulige sanktioner, som man kunne bringe i anvendelse, frem og dernæst gøre det konkret ud fra de valgmuligheder af sanktioner, der er.
Der skulle regeringen så lægge en plan frem for, hvilke sanktioner man vil bringe i brug, og der var det så SF's indspark til det, og det var to typer sanktioner, som vi syntes kunne være meget interessante.
Men jeg giver bare hr. Christian Friis Bach ret i, at det da er et spørgsmål om tidspunktet, hvis man bliver nødt til at stoppe våbenhandelen.
Vi synes bare ikke, det er lige nu, fordi der er en retssag på vej, og fordi Udenrigsministeriet netop nu har ændret praksis.
Trine Pertou Mach (EL), 2024-04-16:
Tak til hr. Karsten Hønge for talen.
Jeg er lidt nysgerrig på, hvad det egentlig er, der gør, at SF vil vente på retssagen.
Det er ikke bundet op på, at der skal være dokumenterede krigsforbrydelser eller dokumenteret folkedrab, men at man skal vurdere sin eksport ud fra, om der er en overhængende eller alvorlig risiko for, at man med den eksport kan komme til at bidrage til krigsforbrydelser eller alvorlige menneskerettighedskrænkelser.
Karsten Hønge (SF), 2024-04-16:
Jeg synes da, det vil være rimeligt nok at afvente den og se, hvad der sker med den.
Dermed synes jeg da også, det er rimeligt at afvente, hvad de sådan helt konkrete ændringer fra Udenrigsministeriet bliver, når man skifter praksis fra restriktiv til meget restriktiv.
Så jeg synes faktisk, at det – i stedet for at gå frem til konklusionen med det samme og sige, at vi her og nu skal stoppe al våbenhandel – er lidt mere seriøst at sige, at vi afventer de ting, der er i gang.
Jeg afviser jo ikke, at det på et tidspunkt kunne blive til et stop for våbenhandelen, men som det ligger lige nu og med de konsekvenser, det vil få for Danmarks køb af F-35-jagerfly , synes vi, at det måske ikke lige er tidspunktet.
Det får konsekvenser for vores indsats i Ukraine, hvis vi ikke kan levere de komponenter til F-35-jagerflyene.
Og er det så lige netop nu, man skal gøre det, hvor det er risikoen for os?
Der er jo til gengæld også mulighed for, at sagen bliver afklaret på anden vis.
Lars Løkke Rasmussen (M), 2024-04-16:
Bare for lige at præcisere det vil jeg sige, at det ikke er Udenrigsministeriet, der giver nogle eksporttilladelser.
Det er henholdsvis i Rigspolitiet og i Erhvervsministeriets ressort, man gør det.
Vi giver den udenrigs- og sikkerhedspolitiske vurdering, der ligger til grund for det.
Det er så den ene ting.
Nej, jeg har ikke nogen forventning om, at vi taber nogen retssager.
For hvis vi havde en forventning om, at vi tabte nogle retssager, så havde vi jo lagt en anden linje.
Altså, vi mener jo, at den linje, vi har lagt, er i fuld overensstemmelse med vores forpligtigelser.
Helle Bonnesen (KF), 2024-04-16:
Vi ønsker en tostatsløsning, det har vi gjort i årtier, så udgangspunktet for en selvstændig palæstinensisk stat er korrekt og godt og ønsket, så længe det sker i samhørighed med Israel.
En stat, der er fra river to sea eller fra flod til hav, som jeg nok hellere må sige her i salen, vil jo betyde, at et land skal udslettes.
Det er ikke konservativ politik.
En tostatsløsning har måske ikke de bedste forudsætninger for at blive opnået via en debat her i Folketinget eller en beslutning her.
Vi kommer ikke til at stemme for Enhedslistens forslag om at anerkende en selvstændig palæstinensisk stat.
Reelt har vi jo allerede en politik på området.
Vi har et ønske om en tostatsløsning, og det ændrer vi ikke på.
Det er allerede et anerkendt ønske.
Og hvilken stat ville det så være, vi anerkendte, hvis vi aktivt gik ind og sagde det nu?
Ja, for os ville det nok være en fantaststat ledet af Hamas – en stat, som ikke selvstændigt kan fungere lige nu – og det vil være Hamas' ærinde, hvis vi går den vej.
For hvis vi ikke gør det her arbejde gennem en fredsaftale med Israel, vil staten Palæstina styret af Hamas gøre, som det passer dem, og det mener vi ikke at palæstinenserne fortjener.
Noget af det mest centrale, vi har i den her sag, er jo, at forudsætningerne ikke rigtig er på plads.
Lige nu er det ikke realiserbart, og vi mener faktisk, at det beslutningsforslag, som forslagsstillerne har fremsat, måske netop ville kunne betyde en øget konflikt mellem de parter, vi forsøger at få til at samarbejde.
Det ville faktisk være en form for anerkendelse af Hamas eller en honorering af Hamas, som jo ikke anerkender Israels ret til at eksistere, og det har hverken Israel eller Palæstina brug for.
Så Konservative kommer ikke til at støtte forslaget.
Jeppe Søe (M), 2024-04-16:
Krig er voldsomt, og den er i særdeleshed voldsom, når dem, man er oppe imod, bruger civile som skjold.
Det er der mange der dør af.
Så krig er voldsomt.
Krig, som det er her, er voldsomt at se på.
Jeg har jo selv siddet ved udlandsdisken masser og masser af år som journalist og set råbåndene, og noget er gået videre til befolkningen.
Jeg har set det her før.
Krig er voldsomt.
Franciska Rosenkilde (ALT), 2024-04-16:
Hvornår så?
Jesper Petersen (S), 2024-04-16:
Jeg synes jo, det begynder at køre noget i ring.
Udenrigsministeren på regeringens vegne har nævnt det, og jeg har også tidligere nævnt det som en ret central del af mit indlæg.
Men der er behov for, at det sker på en måde, hvor det faktisk kan føres igennem og ikke alene har en symbolsk karakter.
Det skal være som resultat af en forhandlet tostatsløsning eller det alternativ, udenrigsministeren åbnede for, altså som led i en meget bredt koordineret EU-indsats på et tidspunkt, hvor det reelt kan fremme, at der kommer en tostatsløsning, og det vurderes altså ikke at være tilfældet nu.
Jan E. Jørgensen (V), 2024-04-16:
Jeg vil egentlig også gerne rose udenrigsministeren, ligesom hr. Jesper Petersen gjorde – det er måske ikke helt så uvant historisk set for mit vedkommende.
Men jeg synes, det var en rigtig fin og afbalanceret tale, der blev holdt, og jeg mener bestemt også, at den her debat er ualmindelig splittende og sort og hvid, og af samme grund har jeg selv meldt mig helt ud af debatten på sociale medier og andre steder, fordi debatten er så voldsom, som den er.
Så vil det måske overraske nogle, at jeg nu lægger ud med at rose forslagsstillerne for forslaget, for i Venstre er vi helt enige i, at Palæstina på sigt skal anerkendes som en selvstændig stat.
Venstre ønsker, at der afholdes frie og uafhængige valg i både Gazastriben og på Vestbredden.
Men vi må nok også se i øjnene, at det desværre ikke er et realistisk scenarie i øjeblikket.
Anerkendelsen af Palæstina som stat skal ske på baggrund af en forhandlet tostatsløsning.
Det er essentielt for både legitimiteten og den langsigtede fred i regionen, og derudover er det altså også på linje med, hvad hovedparten af de øvrige EU-lande ønsker.
Forhandlingerne om en tostatsløsning har mere end almindelig svære vilkår i øjeblikket, og det skyldes ikke kun den forfærdelige krig mellem Israel og Hamas, men regimerne, som sidder på magten i de palæstinensiske områder, har også store problemer som repræsentanter for et samlet Palæstina.
Hamas er en terrororganisation, som arbejder på at fjerne Israel fra landkortet, og på Vestbredden styrer Fatahstyret med præsident Abbas ved roret, og det palæstinensiske selvstyre har haft meget svært ved at tage entydigt afstand fra Hamas og terrorangrebet den 7. oktober.
En forhandling om en fredelig tostatsløsning kan ikke ske med Hamas ved forhandlingsbordet.
Hamas må fjernes, før det kan komme på tale, og samtidig må Abbas og Fatahstyret distancere sig klart og tydeligt fra Hamas.
Derudover er der også flere ting at ønske fra Israels side.
De må og skal tage et opgør med bosættelsespolitikken.
Israel har tidligere fjernet alle bosættelser fra Gaza, men på Vestbredden fortsætter de ulovlige bosættelser.
Og endelig er der jo altså desværre ikke en politisk vilje hos den nuværende israelske regering i forhold til en tostatsløsning.
Så for at opsummere vil jeg sige, at en anerkendelse af Palæstina som stat skal ske gennem en forhandlet tostatsløsning; det har svære vilkår, men mit håb for Israel og Palæstina er en langsigtet og varig fred med to stater, som lever fredeligt side om side, to folkeslag, der respekterer hinanden og accepterer hinandens forskelligheder.
Venstre støtter ikke beslutningsforslaget.