Kristian Jensen (V), 2019-03-13:
Tak for forespørgslen her, som giver anledning til, at vi kan få drøftet, hvordan vi håndterer de udfordringer, der er på ældreområdet i Danmark.
Vi har i Danmark et velfungerende og et levende kommunalt selvstyre, og det indebærer, at folkevalgte i 98 lokale demokratier tager ansvar for og har udstrakt frihed til at tilrettelægge og prioritere den lokale service efter lokale behov og ønsker.
Det gælder også på ældreområdet, lige så vel som det gælder på dagtilbudsområdet, på skoleområdet og på socialområdet, blot for at nævne nogle af de sådan store og vigtige velfærdsområder, som kommunalbestyrelserne er betroet ansvaret for.
Der findes ikke én opskrift på den rigtige prioritering, og derfor bør valget foretages lokalt.
Det er kernen i lokaldemokratiet og en forudsætning for det arbejde, som de mange dygtige kommunalpolitikere udfører i de enkelte kommuner.
Regeringen mener derfor ikke, at vi her fra Christiansborg skal detailstyre kommunerne, ligesom vi heller ikke skal blande os i, hvordan de enkelte kommunalbestyrelser lægger deres budgetter, og jeg kan konstatere, at der her i Folketinget er opbakning til den linje, i hvert fald på papiret.
De økonomiske rammer omkring det kommunale selvstyre, herunder ældreområdet, skal så til gengæld være i orden.
Lad mig starte med økonomiaftalerne.
Med aftalen om økonomien for kommunerne for 2018 aftalte regeringen og Kommunernes Landsforening, KL, at løfte kommunernes serviceramme med 0,8 mia. kr. i forhold til udgangspunktet til prioritering af borgernær kernevelfærd, herunder for at understøtte kommunernes arbejde med at yde en værdig pleje og omsorg for ældre medborgere.
Med aftalen om kommunernes økonomi for 2019 aftalte regeringen og KL at prioritere et markant løft af servicerammen på 1,7 mia. kr. i forhold til udgangspunktet til en styrket velfærd, herunder til at understøtte den nære sundhedsindsats og kommunernes arbejde med at yde en værdig pleje og omsorg for ældre borgere.
Det er det største løft af den kommunale service, siden der sidst var en borgerlig regering.
Under de S-ledede regeringer blev de aftalte kommunale serviceudgifter beskåret med knap 3,5 mia. kr. fra 2011 til 2015, inklusive det løft, der måtte have været på finansloven.
Omvendt har vi med de regeringer, der har været siden 2015, øget kommunernes aftalte serviceudgifter med mere end 2 mia. kr. fra 2015 til 2019, inklusive løftet på finanslovsaftalerne.
Udviklingen skal måske også ses i lyset af, at regeringen og Dansk Folkeparti målrettet har prioriteret at løfte ældreområdet i de årlige finanslovsaftaler.
Så hvis jeg vender mig til dem, kan vi starte med finanslovsaftalen for 2016, den første finanslovsaftale, der blev indgået efter valget, hvor vi afsatte den årlige værdighedsmilliard.
Med finanslovsaftalen for 2018 afsatte vi 0,5 mia. kr. årligt til en bedre bemanding i hjemmeplejen, på hjemmeplejecentrene og i friplejeboligerne, og senest har vi med finansloven for 2019 bl.a. prioriteret midler til at bekæmpe ensomhed blandt ældre.
Samlet set har regeringen og Dansk Folkeparti altså prioriteret og finansieret ganske mange midler på ældreområdet.
Det har vi netop gjort, fordi det ligger os meget på sinde, at der skal være adgang til en værdig ældrepleje for dem, der på den ene eller den anden måde ikke har mulighed for at klare sig uden hjælp og har et behov for hjælp.
I tillæg til de bedre rammer for ældreplejen har regeringen og Dansk Folkeparti også sørget for, at ældre får flere penge mellem hænderne selv.
Folkepensionen har fået et løft og får et løft her i 2019, og fra 2020 og fremefter følger folkepensionen lønudviklingen frem for den nuværende reguleringssats, hvor det bliver mindre end lønudviklingen, man regulerer folkepensionen med.
Det løfter pensionisternes rådighedsbeløb år for år, og det glæder mig, at næsten alle partier i Folketinget har tilsluttet sig aftalen efterfølgende.
Det er heller ikke bare regeringen, der har prioriteret ældreområdet.