Lisbeth Bech-Nielsen (SF), 2025-04-10:
Det her beslutningsforslag er en opdateret og styrket version af det forslag, som vi også fremsatte i folktingsåret 2022-2023.
Dengang rejste vi idéen, og i dag fremsætter vi den igen, fordi vi stadig mener, forslaget er nødvendigt.
Klimakrisen og tabet af natur udgør reelle og voksende risici for den økonomiske og finansielle stabilitet, og det er udover de åbenlyse, planetære og menneskelige omkostninger.
Derfor bør Nationalbankens mandat opdateres til at afspejle virkeligheden i 2025.
Nationalbanken har igennem mange, mange år lavet forskellige tiltag og haft forskellige delmål med overordnede formål at sikre den økonomiske stabilitet.
De sidste 40 år har det åbenlyst været fastkurspolitikken, der har været måske det måske vigtigste middel til at opnå det mål.
De kommende årtier og hundrede år vil der komme nogle meget, meget voldsomme forandringer af vores verden, både her i Danmark og sikkert endnu værre andre steder på kloden i form af vildere vejr, migrationsstrømme, strandede aktiver, tab af biodiversitet, hvilket igen påvirker landbruget osv., osv.
Vi taler også om tippingpoints, som jeg faktisk ikke ved hvad hedder på dansk, men som altså betyder, at når der sker nogle forandringer, har det også andre og igen alvorlige og alvorlige konsekvenser.
Netop i dag har ministeren for beredskab holdt et pressemøde for at tale om det trusselsniveau, der er i Danmark, og at det er på det højeste niveau siden anden verdenskrig.
Udover de mange åbenlyse årsager, vi desværre kender, hvor mange jo kommer over os med fuldt overlæg fra andre dele af verden, så er det også det vildere vejr og de risici, det udgør i Danmark, både for mennesker og dyr og for vores fysiske infrastruktur osv., men jo også for de økonomiske skader, det fører med sig.
Det kan man jo bare se, hver eneste gang der har været en voldsom storm eller andet, altså hvilke økonomiske konsekvenser, det har for helt almindelige mennesker, for skatteborgere, for forsikringsselskaber osv.
Så det her forslag handler altså ikke om at tvinge Nationalbanken til at plante træer eller investere i vindmøller.
Det handler om at sikre vores økonomi mod de risici, som klimakrisen og tabet af biodiversitet medfører.
Det er ikke et mikroproblem; det er en økonomisk systemrisiko.
Det anerkendes i dag af både IMF, ECB og Bank of England, altså Englands centralbank.
Over 140 centralbanker og finanstilsyn har nu tilsluttet sig det her Network for Greening of the Financial System, altså et netværk af centralbanker for at sikre et grønnere finansielt system, fordi klimarisici truer den finansielle stabilitet.
Vi har som land forpligtet os til Parisaftalen og til at begrænse temperaturstigningen til under 2 grader, helst 1,5 grader, og det er ikke en valgfri ambition, men en international forpligtelse.
Hvis vi gør, som vi har lovet og ikke ændrer alt andet, altså en alt andet lige-situation, så har det økonomiske konsekvenser.
FN’s klimapanel forudser et tab på over 4.000 mia. dollars i fossile aktiver alene, hvis vi når 2-gradersmålet.
Og det handler om den her bekymring for strandede aktiver, altså at banker og finansielle institutioner ikke skiller sig af med de her risikofyldte produkter i deres porteføljer, tidsnok til at de ikke taber værdi.
Så får vi en dominoeffekt, og det er det, som de forudser kommer til at koste 4.000 milliarder dollars alene i fossile aktiver.