Astrid Krag (S), 2022-06-03:
Tak for det, formand.
Med beslutningsforslaget her ønsker forslagsstillerne at pålægge regeringen at igangsætte et lovforberedende arbejde, som skal munde ud i et lovforslag, der styrker indsatsen mod stofbrug og afhængighed gennem social- og sundhedsfaglig intervention frem for straf til stofbrugeren.
Regeringen er enig med forslagsstillerne i, at stofmisbrug er et væsentligt samfundsproblem.
Stofmisbrug er forbundet med store negative konsekvenser både for den enkelte borger med misbrug, for de børn, der vokser op i hjem med misbrug ikke mindst, og for samfundet som helhed.
Derfor er regeringen også enig i, at borgere med stofmisbrug skal sikres relevant hjælp, ligesom vi har et ansvar for at forebygge, at flere, herunder særlig børn og unge, udvikler et misbrug.
Når man læser beslutningsforslaget, kan man fejlagtigt få det indtryk, at det primære våben mod stofmisbrug og de negative konsekvenser, det har, er at straffe for besiddelsen af stoffer, og at ophævelsen af straf er en forudsætning for, at borgere med et stofmisbrug kan få relevant behandling og både social- og sundhedsfaglig hjælp til at komme ud af misbruget.
Så lad mig derfor bare indledningsvis slå fast: Borgere med stofmisbrug har ret til stofmisbrugsbehandling inden for 14 dage, og det gælder også borgere, der har modtaget en bøde for besiddelse af euforiserende stoffer.
Man kan som borger henvende sig direkte til kommunen med ønske om at komme i behandling.
De gældende regler skal bl.a. ses, i lyset af at stofmisbrugsbehandling beror på frivillighed, og at det må betragtes som det bedste udgangspunkt for at opnå et godt resultat, at borgeren er motiveret for behandling og oplever indsatsen som meningsfuld.
Den frie adgang til stofmisbrugsbehandling gør det imidlertid ikke alene.
Der kan f.eks. være tale om borgere, som har mange år med misbrug og hjemløshed bag sig, og som det etablerede hjælpesystem kan have svært ved at nå, og borgere, som i øvrigt også for ofte har oplevet at blive svigtet af systemet.
Vi har et ansvar for at sikre, at stofmisbrugsbehandling også er tilgængelig for de mennesker – ikke kun på papiret ved skåltalerne, men også i praksis.
Derfor er jeg også glad for, at vi sammen med forslagsstillerne og i øvrigt næsten alle de resterende folketingspartier med reserveaftalen fra november sidste år afsatte 25 mio. kr. til en styrket indsats for de mest udsatte borgere med stofmisbrug.
Der er bl.a. afsat midler til, at en række kommuner og lokale civilsamfundsaktører i et forpligtende samarbejde kan tilpasse og implementere en allerede afprøvet model for opsøgende indsatser.
Modellen skal understøtte udgående medarbejderes synlighed og tilgængelighed i de miljøer, hvor de mest udsatte borgere med stofmisbrug færdes, med henblik på at få igangsat en indsats, så de får den hjælp og får den støtte, de har behov for, og med udgangspunkt i deres egne ønsker.
Samtidig har vi med aftalen afsat midler til, at kommunerne i samarbejde med civilsamfundsaktører skal afprøve og opnå erfaringer med fremskudt stofmisbrugsbehandling, så de mest udsatte borgere kan få hurtig og tilgængelig misbrugsbehandling der, hvor de opholder sig; det kan være på væresteder, det kan være på herberger.
Jeg ser frem til at følge resultaterne af den her indsats og vil jo i øvrigt gerne sige til kollegaerne her i Folketinget, at jeg altid er åben over for en drøftelse af, hvordan vi gør den eksisterende stofmisbrugsbehandling endnu mere både tilgængelig og relevant også for de allermest udsatte stofmisbrugere.
Beslutningsforslaget her indebærer et forslag om afkriminalisering af besiddelse af euforiserende stoffer til eget brug.
Det er regeringens holdning, at ulovlig besiddelse af euforiserende stoffer er en lovovertrædelse, som bør have konsekvenser, også når det kun er til eget forbrug.
Med bødestraffen i dag sender vi et klart signal om, at vi fra samfundets side tager afstand fra brug af stoffer.
Efter regeringens opfattelse kan en strafferetlig sanktion for besiddelse af euforiserende stoffer bidrage til at dæmme op for misbrug af ulovlige stoffer.
Bødestraffen er tilstrækkelig markant og egnet til at afholde navnlig unge fra at begynde at eksperimentere med brugen af ulovlige stoffer.
Og som tidligere nævnt, og det er jo helt afgørende, udelukker straffen ikke nogen fra at modtage den nødvendige behandling.