Torsten Schack Pedersen (V), 2020-11-26:
Tak for ordet.
Det er et meget omfattende lovforslag, vi nu behandler.
501 side fylder lovforslaget, og jeg vil nu gennemgå lovforslagets 29 delelementer i detaljer, men det tillader taletiden nok ikke.
Jeg tror i øvrigt, at sådan en gennemgang kunne bruges til en podcast til en meget effektiv behandling af personer med søvnbesvær.
I stedet vil jeg vælge en lidt overordnet tilgang og have par konkrete nedslagspunkter.
Det store lovforslag udmønter to EU-direktiver, nemlig det såkaldte BRRD II, som omhandler finansielle virksomheders evne til at håndtere tab og rekapitaliseringskapacitet, og som også kaldes krisehåndteringsdirektivet.
Det andet er CRD V, som bl.a. drejer sig om aflønning og tilsyns- og kapitalbevaringsforanstaltninger, og som har til formål at styrke kreditinstitutternes robusthed.
Det er også det, der bliver kaldt kapitalkravsdirektivet.
Noget af det vigtige i det her lovforslag er for Venstre, hvordan vi i Danmark vælger at implementere direktiverne, for der er jo altså lidt plads til at afgøre, hvordan man vil gøre det nationalt, så længe man overholder direktivet.
Der er plads til forskellighed inden for visse grænser.
Der er det altså Venstres klare holdning, at vi skal have det udgangspunkt, at vi minimumsimplementerer fælles EU-regler, så vi ikke stiller bebyrdende ekstra krav til danske virksomheder, for det kan jo potentielt svække virksomhedernes konkurrenceevne, og dermed risikerer vi, at det koster danske arbejdspladser.
Er der så tale om overimplementering i dette lovforslag?
Det må jeg jo indrømme at der faktisk er.
Noget af det følger en række af de aftaler, som er indgået i den finansielle forligskreds.
Jeg tror, at det både er i 2010, 2012 og 2013 i forhold til lønpolitik i den finansielle sektor, og det betyder, at vi ligger lidt anderledes, end vi kunne gøre, men det har vi politisk aftalt.
Der er også et andet sted, hvor vi i Danmark i forhold til reglerne, som skal gælde for SIFI-institutterne, har valgt at sige, at det gælder dem alle og ikke kun 30 pct., som direktivet giver mulighed for.
Det sikrer sådan set også en ensartet behandling af SIFI-institutterne.
Særlig på et område har vi i Venstre i den finansielle forligskreds presset på for at få en lempelse igennem i det forslag, som var sendt i høring.
Det er ikke, fordi det er særlig simpelt at forklare, og det skal jeg være den første til at indrømme, men lad mig forsøge.
For at sikre, at ingen simple kreditorer, altså i høj grad kunderne, hvis et pengeinstitut går konkurs, skal lide noget tab, stilles der jo i dag en lang række kapitalkrav, således at der er en robusthed i de enkelte institutter og banker, således at der, måtte det gå galt, er kapital til at dække de simple kreditorers krav.
Et af de krav, som er NEP-krav, altså nedskrivningsegnede passiver, er en såkaldt subordination.
Det er et meget mundret ord, som jeg har levet i lykkelig uvidenhed om i mange år, særlig indtil processen om det her lovforslag for alvor tog fat, og det blev det temmelig centralt.
For direktivet giver mulighed for, at subordinationen sker efter en individuel, konkret vurdering, og ikke som vi hidtil har kørt med, nemlig at det skal ligge på maks.
Vi er faktisk meget fra Venstres side tilfredse med, at vi i forligskredsen har fået ændret lovforslaget, så det bliver en individuel, konkret vurdering.
Det betyder faktisk en lempelse af kravet til finansielle virksomheder i Danmark.
Og som Dagbladet Børsen i dag skriver, er det den største lempelse for bankerne i Danmark i 15 år
For det er et dansk særkrav, som giver den finansielle ekstra omkostninger til funding, altså omkostninger til at kunne stille den nødvendige kapital, som skal bære tabet.
Det er altså ekstra omkostninger, som banker i andre EU-lande ikke har, og det er jo sådan, at når vi stiller ekstra krav til den finansielle sektor, presser det priserne op for danske kunder og danske virksomheder.
Nu går vi den anden vej og letter nogle omkostninger.
Endelig glæder det også mig og Venstre, at der for det såkaldte gældsbufferkrav fortsat er en undtagelse for danske realkreditinstitutter.
Vi skal værne om den danske realkreditmodel, og det gør vi med den valgte model.
Alt i alt er det et tungt og kompliceret lovforslag, men jeg synes, at der er landet en fornuftig balance, som både sikrer en robust finansiel sektor i Danmark, men som også fjerner meromkostninger i hundredmillionerkronersklassen i forhold til en dansk særregel.
Så Venstre støtter lovforslaget.