runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Karin Nødgaard (DF), 2018-05-23:
Tak, og tak til ministeren for talen.
Det kommer nok ikke helt bag på mig, at ministeren siger, som ministeren nu engang gør, og jeg anerkender også, at ministeren synes, det er et sympatisk forslag, men det kommer vi bare ikke så meget videre med.
Ministeren remser en hel masse ting op om, hvad der er værdifuldt ved et fritidsjob, og hvorfor det er vigtigt, og jeg ved også, at ministeren selv er optaget af anbragte børn og unges forhold osv.
Jeg har bare lige nu svært ved at se, hvad det egentlig er, der taler imod det her forslag.
Ministeren bliver ved med at gentage noget om økonomi, og hvad det vil koste og sådan noget, men tror ministeren virkelig, at det er således, at der er kommuner, der sidder og kalkulerer med, at de skal have en indtægt fra en ung anbragt eller fra nogle af de unge anbragte, som man har i kommunen, på baggrund af deres job måske som avisbud eller som flaskedreng i en brugsforening?
Det undrer mig lidt, at ministeren vil sige, at det her kan ende med virkelig at være noget med, at der skal dut'es og alt muligt andet.
Det vil jeg i hvert meget gerne have en kommentar til, for det ville undre mig meget, hvis det var sådan man gjorde.
Så synes jeg faktisk, at vi har en stor udfordring, i forhold til hvordan man agerer.
Det andet er sådan set, at det jo er et meget lille og begrænset forslag, og jeg synes netop, at Dansk Folkeparti har prøvet at indkredse det sådan ret detaljeret.
Karin Nødgaard (DF), 2018-05-23:
Og tak for de pæne ord om Dansk Folkepartis forslag og selvfølgelig også deltagelsen i det, som vi jo netop fra flere partiers side – måske endda næsten alle partiers side – er meget optaget af, nemlig at forbedre forholdene for de udsatte børn og unge, som er anbragt.
Vi ved faktisk, der er den mulighed.
Ministeren redegjorde for den mulighed, der er i dag.
Så derfor vil jeg spørge: Hvad er det egentlig, vi skal have afklaret ekstra, for at Socialdemokratiet kan sige nu, at det her er det, vi skal stemme for?
Altså, jeg tror, vi skal lade skattediskussionen ligge et andet sted, for jeg mener faktisk ikke, at den har noget med det her lille afgrænsede forslag at gøre.
Og jeg er godt klar over, at Liberal Alliances ordfører er meget optaget af det, fordi ordføreren jo også sidder på beskæftigelsesområdet og ved, hvad det betyder.
Så jeg er sikker på, at ordføreren kender til mange af de resultater, der er kommet, som viser, hvad det egentlig har af betydning for et ungt menneske at tjene en sum.
De fleste af os har jo sikkert også prøvet det selv.
Jeg kan jo godt – med et smil på læben – stille spørgsmålet: Hvis nu man sagde, at Liberal Alliance – og nu er det igen sådan lidt tænkt – var i opposition, eller i hvert fald ikke var en del af regeringen, hvordan ville man så forholde sig til det her forslag?
Claus Kvist Hansen (DF), 2018-05-23:
Så kommer vi det nok ikke nærmere i generelle vendinger i vores diskussion om en konkret sag, som vi så ikke ønsker at diskutere ud fra, og det er sådan set rimeligt nok.
Jeg vil dog også lige komme med en lille bemærkning.
Jeg noterede mig, at ministeren sagde, at vi skal værne om vores fortidsminder, og at vi skal gøre det meget bastant.
Jeg vil høre, om ministeren deler det synspunkt?
Laura Lindahl (LA), 2018-05-23:
I de seneste år har der jo været stort fokus på gode rammer for unges fritidsjob, og vi ved, at unge, som har fritidsjob, på en lang række parametre klarer sig bedre end unge, som ikke har fritidsjob.
Der er ingen tvivl om, at det er sundt, at unge fra en tidlig alder får en tilknytning til arbejdsmarkedet, og i Liberal Alliance kan vi kun glæde os over forslag som det her.
Regeringspartierne kan ikke støtte forslaget af en række kedelige årsager.
Og det synes vi i Liberal Alliance at man bør.
Så vil jeg egentlig også lige tage fat i nogle af bemærkningerne til beslutningsforslaget.
For da jeg læste bemærkningerne, var der især en passage, som jeg syntes var rigtig interessant.
Og det er, at forslagsstillerne skriver, at der efter deres opfattelse sker det, at hvis man inddrager en del af lønnen fra et job, så fjerner man incitamentet til at arbejde.
Og så går barnet eller den unge jo glip af alt det gode, som et job kan give: muligheden for at føle sig nyttig og lære at gå på en arbejdsplads og generelt se fordelene ved at have et arbejde.
Og netop lige præcis det her med, at man ved at inddrage en del lønnen fjerner incitamentet til at arbejde, er jo bare noget af det, vi i Liberal Alliance taler rigtig meget om, når vi taler om det høje skattetryk i Danmark.
Så hvis man mener det her fra forslagsstillernes side – altså at hvis man fjerner en del af en løn, så fjerner man også incitamentet til at arbejde – så har vi rigtig mange gode og spændende forslag liggende i skuffen, som vi kan hive frem, og som Dansk Folkeparti jo så kan støtte.
Så det synes jeg er spændende.
Det konkrete forslag støtter regeringspartierne jo ikke, men som sagt synes vi i Liberal Alliance, at det her er noget, vi skal arbejde med og også lidt hurtigt for at få fundet ud af, hvad omfanget af det er, og hvad det koster, så vi kan få det her ændret.
Tak for ordet.
Pernille Skipper (EL), 2018-05-23:
Jeg synes, at Dansk Folkeparti har ret i, at det er et problem, hvis vi ikke kan finde ud af at vedtage det her.
Jeg har ikke fået talt til de gyldne 90 endnu, men vi er sørensjaskeme tæt på, tror jeg.
Hvis jeg kender både Alternativet og SF ret, er der også nogle stemmer at hente der.
Nu skal jeg selvfølgelig ikke tale på ordførernes vegne, før de kommer herop, men hvis jeg kender dem ret, har man også ramt noget hjerteblod i de to partier.
Så vi begynder at være deroppead.
Og så må vi jo forsøge, om vi ikke kan presse regeringen.
Det er dybest set i sidste ende – det ved fru Karin Nødgaard jo godt – mandaterne, der tæller her, så mon ikke vi kan få presset regeringen til det.
Jeg ville i hvert fald synes, at det var ærgerligt, hvis det bliver syltet ind i en lang forhandlingsproces, når det sådan set ligger lige for og er noget, vi kan få ordnet forholdsvis hurtigt.
Karin Nødgaard (DF), 2018-05-23:
Det er vi faktisk rigtig glade for, det er meget klart sprog.
Men alligevel vil jeg sige: Ordføreren bruger udtrykket et bump på vejen, og jeg er fuldstændig enig i, at det er et lille bump på vejen.
Vi står tit og drøfter ting politisk, hvor vi kan se, at det nærmest er bjerge, vi skal klatre op ad og komme til toppen af for overhovedet at kunne få ændret noget.
Her taler vi om et lillebitte bump på en vej, og hvad kan vi så gøre for at få regeringen med på, at nu skal der gøres noget ved det her?
For det er rigtigt, at vi godt kan ende med en beretning, og vi kan sende det til afstemning.
Der bliver refereret til nogle forhandlinger eller drøftelser, der er påbegyndt i dag osv. Men det her er jo bare sådan et lille afgrænset område.
Så hvad er det, Enhedslisten kunne gøre sammen med Dansk Folkeparti, for at vi får overbevist regeringen om, at det er et lille bump, og at det faktisk burde være noget, vi kunne gøre her?
Og er det ikke et spørgsmål om, at der – rent ud sagt – nu går lidt for meget politik i det?
Pernille Skipper (EL), 2018-05-23:
Jeg vil gøre det kort.
Jeg synes, det er et rigtig godt forslag, Dansk Folkeparti er kommet med.
Det er helt åbenlyst ikke bare en urimelighed, men også en dum og uintelligent situation, når vi ved, hvor meget fritidsjob kan betyde for udsatte unge, hvordan det kan have en positiv effekt på ens evne til at fastholde et arbejde og en uddannelse senere i livet.
Vi snakker om fritidsjob så mange gange, når vi snakker om forebyggelse, når vi snakker om social udsathed, og når vi snakker om ungdomskriminalitet.
Der er fritidsjob jo bare kronen på værket, og vi burde skaffe mange flere af dem, og her er så et bump på vejen for, at anbragte unge ikke bare får, men også kan se en mening med et fritidsjob.
For det er jo det, der er det positive ved at have et fritidsjob: At man lærer at have og tage et ansvar.
Man får et ansvar, man opfylder det, og man kan se, at man også får nogle penge ud af det, som man kan bruge til sig selv.
Sådan skal det ikke være.
Samtidig synes jeg også – og det er måske en dimension, der lige mangler i debatten – at det sender et signal om, at den udgift, der er til et anbringelsessted for unge anbragte, er en udgift, som den unge skal belastes med eller har skyld for.
Man sender et signal om, at de er en byrde og en udgift, og det har vi bestemt ikke behov for.
Det er både for de unges skyld, når der sker en anbringelse, men det er jo sådan set også for vores fællesskabs skyld, fordi det gavner os alle sammen på sigt, hvis vi kan komme sociale problemer og lignende til livs så tidligt som muligt.
Så jeg synes, det er et rigtig godt forslag.
Alle kan se og høre, at det at snakke om, hvad det her skulle koste, er grebet ud af den blå luft.
Altså, det kan ærlig talt ikke være særlig mange penge, vi taler om.
Det er et grotesk lille beløb, som nærmest formentlig ikke engang vil fremgå af noget som helst, så det er et halmstrå, man griber efter.
At der er forhandlinger på anbringelsesområdet er selvfølgelig også et andet halmstrå, man kan gribe efter.
Vi kunne også bare for en gangs skyld blive enige om, at nu er der fundet et problem og en løsning, som ligger lige for.
Og der er sågar et meget overvældende flertal i Folketinget, der er enige om det.
Så vi kunne jo bare gøre det, og jeg tror, at der er en hel masse mennesker, der ville blive rigtig glade, hvis vi kunne finde ud af gøre det herinde fra.
Så Enhedslisten stemmer for, når og hvis det kommer til afstemning.
Vi er også meget åbne for at lave en eller anden form for beretning sammen.
Carl Holst (V), 2018-05-23:
Med hensyn til forhandlingsforløbet ser jeg gerne, at vi også gør det her til en del af forhandlingsforløbet omkring hele anbringelsesområdet, hvis det er i det regi, vi kan blive enige om det.
Men jeg er enig i, at det er så afgrænset, at selv om det ikke bliver en del af en større reform, har det her så meget etisk-holdningsmæssigt indhold, at det fuldt kan berettige, at vi så laver en – lad mig sige – særlovgivning eller målrettet lovgivning.
I forhold til spørgsmålet om de økonomiske konsekvenser vil jeg sige: Tror jeg, det her vælter kommunernes økonomi?
Kan jeg vide det hundrede procent?
Hvis jeg vidste det, var der ingen grund til at spørge Ankestyrelsen.
Men jeg er meget overbevist om, at det her ikke vælter nogen som helst kommuneøkonomi.
Jeg er enig i, hvad konsekvenserne er, nemlig en følelse af eksklusion, i forhold til at det ikke kan betale sig for et ungt menneske at tage et fritidsjob, for samtidig med at man får en lønseddel, kan man få et girokort, hvor man skal betale det, man har tjent i løn, som betaling for at være anbragt som under 18-årig.
Og derfor skal det laves om.
Nogle vil så sige, at det har en økonomisk konsekvens, og det var den konsekvens, jeg talte om, ikke konsekvensen for det unge menneske, men konsekvensen for dem, der har retten til at opkræve pengene i dag, nemlig kommunerne.
Når vi kender konsekvenserne – f.eks. med hensyn til hvor stort omfanget er m.v. –
Jeg er ikke et sekund i tvivl om, at loven skal laves om.
Karin Nødgaard (DF), 2018-05-23:
Tak til Venstres ordfører, også for de positive tilkendegivelser.
Ordføreren siger, at det er uetisk at opkræve penge, og at det egentlig er en vanvittig lovgivning, men hvorfor så ikke lave den vanvittige lovgivning om og gøre det nu?
Det er jo korrekt, at folketingsåret slutter snart, men vi har stadig væk nogle dage, og vi kan stadig væk nå at sætte det til afstemning – det er ikke noget problem, og derfor vil jeg selvfølgelig gerne høre ordføreren, om det ikke er det, vi skal gøre, når nu det er en vanvittig lovgivning.
Hvorfor er der så behov for en større undersøgelse?
Ordføreren siger også noget med, hvad konsekvenserne kan være.
Jamen det er jo sådan set dem, som jeg og andre ordførere nu har skitseret – det er faktisk, at vi ekskluderer nogle anbragte børn og unge fra i så høj grad som muligt at kunne leve en almindelig en tilværelse som andre børn og unge ved at have et fritidsjob, og ved at kunne forvalte deres penge, som de nu har lyst til – om det er til en biografbillet, til en koncert, nogle ekstra flotte trøjer eller noget andet.
Jeg kan simpelt hen ikke se, hvad det er, Venstre mangler at få afklaret i forhold til det her.
Carl Holst (V), 2018-05-23:
Tak for det.
Jeg vil gerne starte med at udtrykke en ros til Dansk Folkeparti, fordi de med beslutningsforslaget rejser en problemstilling, som er yderst relevant.
Og jeg skal for mit eget vedkommende sige, at indtil jeg blev bekendt med den kronik, som fru Karin Nødgaard også refererede til i sin ordførertale, var det her ikke en problemstilling, jeg havde meget inde under huden.
Altså det faktum, at man i dag har et regelsæt, der gør, at kommunerne ikke skal, men har mulighed for at sige til unge mennesker, der er anbragt, selv om de er under 18 år, at de penge, du tjener ved et fritidsjob, har vi krav på at tage nogle af.
Det giver sig selv, hvorfor det er, ja, nærmest uetisk, at kommunerne kan finde på at indkræve pengene.
Det er vanvittigt, at man har lavet lovgivningen, og det er ikke særlig befordrende for det, man gerne vil opnå ved at sige til unge mennesker, at det er fornuftigt, at man får et fritidsjob.
Det er fornuftigt i forhold til, at man lærer at begå sig, får et arbejdsfællesskab.
Mange anbragte børn ved vi statistisk set er opvokset i et miljø i hjemmet, hvor en plads på offentlig forsørgelse mere var hverdagen end en plads i arbejdsfællesskabet.
Og derfor skal den tilgang, den mulighed, som kommunerne i dag har, stoppes.
I beslutningsforslaget lægges der op til, at det skal ske i indeværende folketingsår.
Indeværende folketingsår slutter snart, men det skal ske snarest muligt, og lad os så få afdækket, hvad konsekvenserne ved at afskaffe denne mulighed er.
Og det er det, vi får, for som ministeren gjorde opmærksom på, har hun allerede anmodet Ankestyrelsen om en redegørelse.
Vi får nogle tal.
For mit og for Venstres vedkommende vil jeg sige, at vi anser det for at være tidligst efter Folketingets åbning, at vi kan lave en aftale med henblik på – med udgangspunkt i, hvad de økonomiske konsekvenser er – at få fundet pengene og få det afskaffet.
Så kan vi lave mange tekniske udredninger om DUT og hvad ved jeg.
Jeg nægter at tro på, at kommunerne vil stå stejlt på retten til fortsat at opkræve betaling for anbragte børn.
Det er Venstres tilgang, og derfor giver vi opbakning til alle intentionerne og afventer tallene fra Ankestyrelsen.
Troels Ravn (S), 2018-05-23:
Jeg mener også, det er vigtigt, at vi og DF kan glæde os over, at forhandlingerne er påbegyndt.
Man skal lægge mærke til, at vi siger, at vi har en klar forventning om, at regeringen vil følge op på problematikken og sammen med de øvrige satspuljepartier finde en løsning i de kommende forhandlinger.
Og man skal lægge mærke til, at jeg siger til ministeren, at dette skal løses som en del af de allerede påbegyndte forhandlinger.
Karin Nødgaard (DF), 2018-05-23:
Altså, nu vil jeg sige, at det her er et beslutningsforslag, som Dansk Folkeparti har lavet for lang tid siden, og nu er det så datofastsat til i dag.
Og ministeren har så lige præcis i dag til morgen indkaldt til de første drøftelser.
Det er ikke forhandlinger, men drøftelser inden for plejefamilieområdet.
Og vi skal jo heller ikke glemme, at når vi indleder et forløb med nogle drøftelser – forhandlinger, eller hvad man nu end vil kalde det – så ved vi også, det er noget, der tager tid.
Og det er også det, jeg egentlig formoder at det vil gøre i forhold til det her meget, meget komplekse område.
Så når nu det er et lille afgrænset område, og hvis nu vi siger, at Dansk Folkeparti vælger at sætte det til afstemning her i salen, hvad vil Socialdemokratiet så stemme til det?
Ordføreren er inde på, at der er et forhandlingsforløb.
Ordføreren har så meget erfaring fra det her hus og også fra forhandlingsforløb og drøftelser i ministeriet, at han ved, det er noget, der tit kan trække ud i længere tid – mildt sagt i hvert fald.
Men jeg kunne jo godt høre, at ordføreren er enig i intentionerne, så derfor vil jeg spørge, om det egentlig er nødvendigt, at det her meget fine, lille afgrænsede forslag skal trække ud.
Hvorfor kan vi ikke vedtage det nu, når ordføreren også siger, at det faktisk er en vanvittig lovgivning, der ligger til grund for det her?
Så vil jeg også gerne lige høre til det, ordføreren siger om de økonomiske konsekvenser for kommunerne.
Det er jeg nødt til at få uddybet noget mere, for tror ordføreren virkelig, at det her vil være noget, der nærmest kan vælte en kommunes økonomi?
Troels Ravn (S), 2018-05-23:
For at svare på det sidste først vil jeg sige: Nej, det tror jeg faktisk ikke der er.
Men det, der er vigtigt for os, er jo at sige, at vi bakker stærkt op om intentionerne.
Der står tydeligt, at anbragte børn og unge skal have de samme vilkår som ikkeanbragte, så der skal ikke modregnes.
Men vi mener, at timingen er problematisk, idet vi jo netop nu drøfter anbringelsesområdet, og i den forbindelse er der flere ting, der skal løftes og ændres.
Og det skal forhandles; det skal der tales om i et forhandlingslokale; det skal der ikke tales om lige netop nu her fra talerstolen.
Derfor er det så vigtigt for mig at sige, at det ikke er intentionen, der fejler; det er timingen.
Stine Brix (EL), 2018-05-23:
Nu ved hr. Carl Holst jo godt, at hvis vi laver lovgivning herindefra, som forpligter kommunerne til at lave et tilbud, så følger der også et ansvar med herindefra til at finansiere det.
Og det ville jo gælde for alle kommuner, det er klart, også de kommuner, som allerede har etablerede tilbud.
Så det ville jo være en måde at sikre på, at det rent faktisk fortsætter også i de kommuner, uanset hvordan økonomien så udvikler sig.
For man kan sige, at konsekvensen af det synspunkt, som hr. Carl Holst repræsenterer her, jo er, at de kommuner, der har en ringe økonomi, ikke vil kunne etablere det, hvorimod de kommuner, der har en god økonomi, måske har en bedre chance.
Og der synes jeg bare, at vi har at gøre med en gruppe, som er alt for sårbar og som har så meget brug for, at der er et tilbud til dem, til at overlade det til, at det handler om den lokale kommunes økonomi.
Jeg er helt enig i fru Liselott Blixts pointe om, at vi bliver nødt til at se det i sammenhæng med en samlet psykiatriplan, og der har vi jo nu efter at have spurgt regeringen mange gange fået et klart tilsagn om, at sådan en kommer der.
Der synes jeg, at det er helt oplagt at tage det her tema med, for det, jeg efterspørger, er, at vi generelt på psykiatriområdet, og det gælder både regionerne og kommunerne, har en større systematik, har en større grad af sammenhæng, hvor det er klart for borgerne, hvad der er for nogle tilbud, hvordan man kan få hjælp.
Jeg kunne godt tænke mig at spørge fru Liselott Blixt, om hun deler min holdning, der er, at der er alt for meget projekter, forsøg, midlertidighed, og at vi har at gøre med en gruppe borgere, som virkelig ikke har brug for det.
Liselott Blixt (DF), 2018-05-23:
Jeg vil sige, at når jeg læser evalueringen, har jeg selvfølgelig kigget meget på min egen kommune, det er jo klart.
Men af de henvendelser, man har fået, er ca. 40 pct. ikke kriserelaterede, 42 pct. let krise, 17 pct. middelsvær krise og 2 pct. alvorlig krise.
Det er vigtigt at se, hvad det er for udfordringer, vi får.
Noget af evalueringen er ikke taget fra start til slut – der indgår tal fra 2016 og frem.
Så jeg synes, det er svært at udlede hundrede procent, at den her kan passe ind i alle kommuner.
Som jeg sagde, blev sengene i vores kommune ikke brugt.
Du kunne tælle de dage, de blev brugt.
Nogle gange var det mere for at sidde i den end at ligge i den og sove.
Det er også derfor, jeg siger i forhold til noget af det her, at sådan ønsker jeg det skal være, men vi bliver nødt til at se det i sammenhæng med en hel psykiatriplan.
Vi bliver nødt til at se, hvordan vi bruger pengene bedst.
Vi har diskussionen med regionerne, der nedlægger sengepladser, kommunerne skal overtage, uden at der følger penge med.
Det bliver vi også nødt til at se på, for vi gør det ikke godt nok for de psykisk syge.
Stine Brix (EL), 2018-05-23:
Tak, og tak til Dansk Folkepartis ordfører.
Fru Liselott Blixt siger, at hun håber, at kommunerne løfter den opgave, og det er jo et fromt håb.
Men hvordan synes fru Liselott Blixt det går i dag i, i forhold til at kommunerne løfter den her opgave med forebyggelse og tidlig opsporing og behandling af psykisk sygdom?
Jeg synes ikke, det er tilfredsstillende, og jeg synes, vi ser en urimelig stor variation på tværs af landet, hvor det er ret afgørende, hvilken bopælskommune man har, i forhold til hvilken hjælp man kan få.
Derfor kunne jeg godt tænke mig at spørge fru Liselott Blixt, om hun ikke mener, at vi har et større ansvar for at sikre, at der er en større grad af geografisk lighed på det her område.
Så siger fru Liselott Blixt, at det kan være forskellige tilbud, man skal have i forskellige kommuner, og det er jeg med på.
Selvfølgelig skal der være en tilpasning, og det har der jo også været i forsøget.
Men evalueringen viser jo, at stort set alle steder, hvor man har lavet det her, altså i mange forskellige kommuner over hele landet, har det været en god ting.
Hvad tænker fru Liselott Blixt, når hun læser evalueringen, i forhold til det spørgsmål?
Troels Ravn (S), 2018-05-23:
Jeg vil gerne indlede med at sige tak til Enhedslisten for at sætte fokus på psykiatrien og forebyggende og tidlige indsatser.
Det er et vigtigt område at drøfte, og der er ingen tvivl om, at der er rum for forbedring, når det handler om at forebygge og forhindre, at mennesker med psykiske lidelser bliver indlagt igen, eller bliver syge igen og igen, fordi de opfølgende og forebyggende indsatser ikke er gode nok.
Der er lang vej igen, før vi kan være tilfredse med den behandling og særlig de overgange, der er mellem behandling i psykiatrien og hjælpen i kommunerne, som patienter med psykiske lidelser oplever.
Alt for mange bliver udskrevet for hurtigt uden den nødvendige hjælp.
Vi hører, at vores politi og medarbejderne i den almene boligsektor eksempelvis fortæller om et stigende antal af grupper af mennesker, som overlades i deres varetægt uden behandling eller nødvendige sociale indsatser.
Konsekvenserne er store for både de berørte borgere og for vores personale, som ikke er i stand til at hjælpe på bedste vis.
Vi mener, at der er behov for bedre, sammenhængende forløb, og at man sikrer, at der er tilbud til stede for de mennesker, som har behov for det.
Vi tror dog ikke nødvendigvis, at den rigtige løsning er at pålægge alle kommuner at indføre et socialt akuttilbud i nøjagtig den form, som er beskrevet i beslutningsforslaget.
Vi ved, at der i mange kommuner og regioner findes forskellige tilbud, som fungerer rigtig godt.
F.eks. Psykiatriens Hus i Silkeborg og et lignende tilbud i København, og i andre kommuner og regioner findes der andre gode tilbud.
Der er ingen tvivl om, at sociale akuttilbud, som det beskrives i beslutningsforslaget, og som er afprøvet i satspuljeprojekterne, er gode.
Men det er ikke nødvendigvis det samme, som at det giver mening at etablere noget oven i de tilbud, som findes andre steder, og at alle skal have præcis de samme tilbud.
På den baggrund kan vi ikke stemme for forslaget.
Men vi noterer os de gode resultater af satspuljeprojektet og forventer, at kommuner og regioner tager deres ansvar på sig og etablerer de rette tilbud til de mennesker, som har behov for hjælpen.
Mai Mercado (KF), 2018-05-23:
Det er virkelig en rigtig interessant debat at tage.
For det, som jo ligger indlejret i serviceloven og sådan set helt op i formålsparagraffen i serviceloven, er lige præcis, at man tager afsæt i en individuel og konkret vurdering.
Og det er jo lige præcis, fordi der på socialområdet kan være rigtig mange forskellige løsninger, der skal til for at hjælpe et menneske i akut krise, som er socialt udsat.
Men det, som jo er hovedlinjen, og som jo er skrevet meget tydeligt, er, at det stadig væk skal være baseret på en individuel og konkret vurdering.
Og er der tale om, at man har hjælp behov, skal man jo også have hjælp; der skal kommunen så også levere det.