Morten Messerschmidt (DF), 2019-12-12:
Hvis EU træffer uhensigtsmæssige beslutninger for Danmark, kræver det, at vi går ud og overbeviser 27 andre befolkninger om, at det er dårligt, sådan at man igennem en lang, sirlig proces kan få ændret reglerne.
Så er det, som hr. Jan E. Jørgensen illustrerer her, er jo sådan set en grundlæggende respektløshed over for det danske folkestyre, ved at han på den måde sidestiller det med det EU-organ, som dag for dag æder sig ind på den grundlov, som hr. Jan E. Jørgensen faktisk har lovet at ville overholde.
Tak, formand, ikke mindst for viderebringelsen af informationer fra Enhedslisten.
Der er noget interessant over at diskutere EU og udlændingepolitik i en sammenhæng.
Det vidner jo ikke bare debatten i dag om, men også hele den facet af diskussioner, der siden folketingsvalget har været, kredsende om netop de to temaer, og det kan jo for en udefrakommende forekomme underligt.
For ser man de politiske debatter, der har været i forbindelse med vedtagelse af traktater eller folkeafstemninger osv., ja, så vil man jo kunne finde utallige citater fra de partier, der har anbefalet folk at stemme ja til det EU, vi har i dag, hvor man slår fast, at EU ikke kommer til at styre dansk udlændingepolitik.
I dag er vi så nået dertil, at EU's indflydelse på dansk udlændingepolitik er af en sådan karakter, at den siddende regering finder det for ressourcekrævende overhovedet at redegøre for den.
De to ting står jo unægtelig i skærende kontrast til hinanden.
Det er der selvfølgelig meget af EU-politikken der gør, kan man sige, så hvorfor hæfte sig særlig ved det?
Jo, det gør man, fordi netop udlændingepolitikken som intet andet tema har styret og påvirket de seneste 30 års debat – man tør nok sige, at årsagen til, at ministeren i dag er minister, er, at ministeren stadig mener det samme, som han mente, inden han blev minister, uanset hvilket parti han der tilhørte.
Altså, udlændingepolitikken har været fuldstændig definerede for den moderne politiske forståelse, og nu har vi altså en regering, som siger, at der er et område, hvor forholdene alligevel er så voldsomt afvigende fra det, man har lovet, at det simpelt hen vil være for ressourcekrævende at bringe befolkningen indsigt i sagerne.
I Dansk Folkeparti har vi det grundlæggende syn, at EU ikke skal blande sig i dansk udlændingepolitik.
Derfor er vi stærkt bekymrede for ikke kun det fremadrettede, hvor man jo meget rørende lover at ville gøre en hel masse for at afbøde kommende problemer, nej, vi er også meget bekymrede for, hvor stort problemets omfang er allerede i dag.
Hvor mange retsakter, direktiver og forordninger er der vedtaget, som direkte hindrer dette Folketing i at gennemføre den udlændingepolitik, som et flertal af vælgere har besluttet sig for?
Hvor mange domme, henstillinger og andre bindende retsakter er der truffet afgørelse om, siden vi trådte ind hin dag i 1973 i De Europæiske Fællesskaber, som forhindrer det her Folketing i at gennemføre det, som vælgerne gerne vil?
Det er helt kort fortalt essensen af det forslag, som Dansk Folkeparti har sat til behandling i dag, det er essensen i det afslag, som regeringen giver i dag.
Har man stemt på Socialdemokratiet ved folketingsvalget i år, kan man måske derfor sidde med en lidt underlig fornemmelse, for man fik jo i valgkampen og op til den og med hele det der hamskifte, som jeg tror man har døbt det hos spindoktorerne ovre i Statsministeriet, klart det indtryk, at Socialdemokratiet ikke bare har vedstået sig sine fejl i 1990'erne, men også var klar til at føre en anden politik.
Burde forudsætningen for, at man kan føre en anden politik, ikke være, at man så også er moden nok til at kigge bagud og sige: Hvad er det så, der er sket?
Hvad er det, vi har med at gøre?
Nej, tilsyneladende ikke.
Den regering, vi har i dag,
vil kun kigge fremad; kun redegøre for kommende nederlag; kun redegøre for, hvad Folketinget her i fremtiden ikke må efterleve af det, som vælgerne ønsker.
Er det demokratisk?
Er det hæderligt?
Ja, det må enhver jo afgøre med sig selv.
EU's indflydelse på dansk udlændingepolitik er uoverstigelig stor, og det bliver stadig værre.
Flere ordførere har nævnt nogle af de domme, vi har kæmpet med bare siden folketingsvalget, men derudover ser vi jo også domme, der nu begynder at lægge begrænsninger på, hvad de nationale parlamenter må foretage sig f.eks. i relation til tildeling og fratagelse af indfødsret.
Altså alene spørgsmålet om, hvem vi må gøre til danske, eller hvem vi må fratage det privilegium at være blevet danske, er ikke længere noget, Folketinget her kan tage sig af.
Det står der godt nok i grundloven, men der har EU-Domstolen jo meget bekvemt afgjort, at EU-Domstolen står over grundloven.
Derfor vil vi gerne i Dansk Folkeparti have en redegørelse for: Hvad betyder det for vore handlemuligheder?