Jacob Mark (SF), 2018-11-08:
Jeg synes, det er fedt at sidde på den her måde; man kommer ligesom hinanden mere ved.
Det er så i øvrigt også det, kunst og kultur kan bidrage til, nemlig at man kommer hinanden mere ved, at man mødes på tværs, og at man mødes om oplevelser, man ikke lige havde forudset man ville finde vildt begejstrende eller udfordrende, eller oplevelser, som fører til en hård diskussion bagefter om, hvorvidt der overhovedet var mening i de kunstværker, man lige så.
Det er det, jeg synes er fantastisk ved kunst og kultur.
Det skaber værdi for vores land, benhård økonomisk værdi, ved at det trækker turister til og gør, at folk synes, at Danmark er et spændende sted at besøge, sådan at vi lige pludselig har en hovedstad, der er nummer et på Lonely Planets liste over byer, man skal besøge i den her verden.
Men det skaber også værdi på en måde, som vi glemmer at tale lidt om en gang imellem.
Det skaber nemlig helt basal livskvalitet og glæde og følelsen af at have noget sammen med andre.
Jeg tror måske i virkeligheden, at vi skal begynde at tale lidt mere om den værdi, kultur skaber, og som ikke kun er den, man regner på ovre i Finansministeriet.
Derudover er kunst og kultur med til at binde vores land sammen, både fordi det giver os en bedre forståelse for hinanden, men i virkeligheden også på grund af noget andet, som jeg synes især venstrefløjen nogle gange har en tendens til at glemme – altså den fløj, jeg selv tilhører – nemlig at vi står på skuldrene af noget i et land, at vi har nogle traditioner, at vi kommer ud af noget, og at vi godt kan være ret stolte af det.
for at forstå, hvad det er, vi skal bevæge os hen imod – noget bedre, noget mere progressivt, noget håbefuldt – skal vi også forstå, hvor vi kommer fra, og den forståelse er vores danske kulturarv jo med til at give os. Alt det her oplever jeg enten smuldrer en smule eller eroderer, når man konstant sparer på det.
Men er det så besparelser eller omprioriteringer?
Det kan jo godt lyde lidt som sådan en politikerdebat.
For man har haft omprioriteringer i Danmark – det har vi selv været med til at vedtage i SF – hvor man har sagt: Nu har vi et område, hvor vi kaster en del af pengene op i luften, og så bruger vi pengene på det samme område igen, men måske på nogle andre ting.
Men hvis man kigger på det samlede regnestykke, er det, der er sket i den her periode, både på kultur-, men også på uddannelsesområdet, at man har kastet pengene op og ikke ladet pengene falde ned på kunst og kultur igen, i hvert fald ikke alle sammen.
Man har brugt dem på andre ting, som f.eks. var vigtige for Liberal Alliance.
Jeg ved godt, at det vil være en sejr for Liberal Alliance, men når formanden for Liberal Alliance går og blærer sig med, at nu har man givet 1 mia. kr. i skattelettelser om måneden i et år, så synes jeg, det lyder lidt hult, når man samtidig ved, at det bl.a. kommer fra vores uddannelser og fra, at vi ikke kan passe på vores danske kulturarv på samme måde, som vi kunne, når vi ikke kan udvikle kulturen på samme måde, som vi kunne.
Så er der så den tid, der kommer.
Efter en masse besparelser er der jo sat en reserve af i 2022.
Problemet er, tror jeg, at når man først har bedt alle institutionerne om at spare og så også ude i fremtiden vil bede dem om at lægge så stor en andel, altså 2 pct., i reserve,
så vil de jo hvert år fremover igen skulle budgettere med, at de ikke har de penge, som de troede de havde.
De skal spare 2 pct., og det skaber usikkerhed om økonomien.
Så jeg mener også stadig, at man kan tale om besparelser ude i fremtiden, og jeg tror, at hvis vi skal styrke det danske kunst- og kulturliv, så skal det stoppe.
Det vil SF gerne, og kan det ikke blive nu, så i hvert fald i starten af næste valgperiode, hvor der forhåbentlig er et nyt flertal – men jeg synes egentlig, at jeg hører mange sige, at det vil de gerne.
Det leder mig til det forslag til vedtagelse, som Socialdemokratiet, Enhedslisten, Alternativet, Det Radikale Venstre og SF står bag, og som lyder:
Forslag til vedtagelse »Folketinget konstaterer, at regeringens og Dansk Folkepartis omprioriteringsbidrag, der årligt pålægger danske kulturinstitutioner at spare 2 pct., de seneste år har medført nedskæringer på kunst og kultur i hele landet for 539 mio. kr. og dermed væsentlig svækket dansk sprog og kultur og forringet kunst- og kulturtilbuddene til borgerne.
Kunst og kultur er et vigtigt fundament for vores velfærdssamfund – som stærk bidragyder til menneskers almene dannelse og den enkeltes livsglæde, som former af vores historiske identitet og stærk bidragyder til det danske fællesskab gennem deltagelse og fælles oplevelser.
Derfor skal vi værne om og understøtte det danske kulturliv, så det har gode betingelser for at udvikle sig i hele landet.