Franciska Rosenkilde (ALT), 2024-05-29:
Der er simpelt hen så mange ting, der bliver rodet sammen i spørgerens udtalelser.
Jeg ved knap nok, hvor jeg skal starte.
Først og fremmest er det palæstinensiske flag jo ikke det samme som en terrororganisation.
Altså, de palæstinensiske civile mennesker, der lige nu lever med fuldstændig forfærdelige krigsforbrydelser og handlinger fra et israelsk militær, kan man godt støtte op om og så samtidig støtte op om, at selvfølgelig skal jøder i Danmark og i hele verden leve i fred.
Det er jo lige præcis det, der er pointen.
Det er, at alle liv er lige meget værd, og at alle skal kunne leve i fred.
Så at slutte, at man støtter op om terrorisme, fordi man går på gaden og støtter budskabet fred for palæstinensiske liv, er simpelt hen ikke sandt.
Jamen det tror jeg er, fordi den er udsat for trusler, og det er jo dybt beklageligt.
Det er da dybt beklageligt.
Der er ingen børn, der skal gå i skole under trusler.
Men der er også andre institutioner, der oplever former for trusler, desværre.
Tak til jer politiske kollegaer for endnu en sæson her i Folketinget.
Lad mig starte min tale i Gaza, nærmere betegnet i Rafah.
I fredags beordrede Den Internationale Domstol Israel til at stoppe deres blodige kamphandlinger i Rafah i Gaza.
I søndags lavede Israel så et af deres hidtil blodigste angreb i byen.
Og i går kunne vi læse, at kampvogne er set på vej ind i området.
Det er grotesk, og det er frygteligt, og det skal stoppes.
Samtidig er der et skib på vej til Israel med dansk våbenteknologi, fordi den danske stat stadig væk tillader, at danske virksomheder forsyner det israelske militær med våben.
Jeg savner, at regeringen tager skarpt afstand fra Israels militær og deres vanvittige krigshandlinger mod den palæstinensiske befolkning.
Jeg savner, at regeringen bruger deres diplomatiske muskler til at få stoppet det her vanvid, når Israel nu ignorerer Den Internationale Domstol.
Men i Alternativet har vi øjnene på Rafah, og det har vi haft i snart 8 måneder.
Vi har set enormt høje dødstal, vi har hørt israelske politikere omtale palæstinenserne som undermennesker, vi har set israelsk militær fejre og feste i Gaza på ruinerne af palæstinensernes smadrede liv.
Vi har set, hvordan de har destrueret nødhjælp for at få palæstinenserne til at sulte – sult, som ifølge Genèvekonventionen er at betragte som en krigsforbrydelse.
Det er simpelt hen dybt forkasteligt og ganske forfærdeligt.
Men vi ser også et modtryk.
Flere og flere fordømmer det.
Flere og flere lande tager stilling til efterspillet, når Israels regering holder inde.
Senest har Norge, Spanien og Irland anerkendt Palæstina som en selvstændig stat.
Og siden i går er Danmark så det eneste land i Skandinavien, der ikke anerkender Palæstina som en selvstændig stat.
Det skal vi have lavet om på.
Det kan godt være, at folketingsåret slutter nu, men Alternativet fortsætter kampen for Palæstinas anerkendelse.
Jeg har været medlem af Folketinget i halvandet år nu, og jeg blev politiker på grund af den grønne bevægelse, på grund af klimakrisen.
Før jeg blev engageret i klimaaktivisme og siden borgmester og nu medlem af Folketinget, arbejdede jeg som kok.
Jeg har haft med mad og fødevarer at gøre på professionelt plan hele mit liv.
Jeg har haft at gøre med, hvad maden betyder for vores kroppe og for kloden.
Der er jo noget helt særligt med mad, og det er, at vi alle sammen har brug for at spise noget hver dag.
Vi kender også alle sammen det at gå en tur i supermarkedet og i grønsagsafdelingen.
Hvad møder os så egentlig der?
Mere eller mindre de samme ti grønsager hver gang på tværs af sæsonerne.
Og hvor kommer de fra?
Formentlig ikke fra Danmark.
På trods af at vi har noget af det bedste landbrugsjord i Danmark, importerer vi i omegnen af 70 pct. af den frugt og det grønt, vi spiser, primært fordi vi bruger 80 pct. af vores opdyrkede land på at producere foder til dyr på marker, hvor vi ellers kunne dyrke gode, danske grønsager.
Grøntafdelingen ser ud, som den gør, fordi det kan betale sig.
Går vi videre i supermarkedet, ja, så når vi køledisken.
Hvad finder vi der?
Der finder vi bunker af hakket kalv og flæsk, helt ned til 14 kr. for en pakke.
Det er bl.a. de grise, som avisen Information har skrevet artikler om på det seneste.
Det er artikler om livet som produktionsgris i Danmark, om voldsomme skader på de her dyr, om udskudte endetarme, om rådne fostre og om et helt ekstremt forbrug af penicillin.
Hvorfor ligger de der, grisene?
Fordi det kan betale sig – på trods af at biodiversiteten lider under, at vi skal producere så meget dyrefoder, og selv om miljøet både på land og i vand lider under den massive forurening af kvælstof og pesticider, og selv om klimaet lider under landbrugets enorme drivhusgasudledning.
På trods af det har Folketinget besluttet, at Danmark skal være verdens største kødproduktion.
Vi skal en anden vej.
Alternativet vil en anden vej.
Som Danmarks nye landbrugsparti vil vi forme fremtidens landbrug.
Vi mener, at det er på tide, at vi laver politik, så det kan betale sig at producere planter i stedet for dyr – en politik, der gør, at de dyr, vi så har, får langt bedre liv, og en politik, der gør, at naturen får mere plads, og at livet kommer tilbage i vores åer, søer og fjorde.