Torsten Gejl (ALT), 2019-11-28:
Tak, formand.
Det her lovforslag har forskellige dele, men det, som optager os, er sanktionsdelen og tvangsdelen, og vi er blevet meget optaget af høringssvarene.
Resultatet af lovforslaget kan øge uligheden og fattigdommen.
Danske Handicaporganisationer anfører, at man er særlig bekymret for, at de nye sanktionsregler vil ramme borgere med psykiske og kognitive handicap.
Rådet for Socialt Udsatte siger, at mange af de foreslåede ændringer derfor fremstår uhensigtsmæssige og potentielt skadelige for socialt udsatte og kan rumme en risiko for yderligere marginalisering.
Og så er det, jeg spørger: Hvordan kan snakken om ret og pligt dog være kommet så vidt, at sanktionssystemet er potentielt skadeligt for socialt udsatte og kan rumme risiko for yderligere marginalisering?
Hvorfor bliver vi ved med at anse alle danskere som nogle, der ikke vil arbejde?
Problemet er, at det bilder folk ind, at ledigheden er de lediges skyld, at arbejdsløsheden er de arbejdsløses skyld, at de arbejdsløse vil hævde deres ret uden at gøre deres pligt.
Men ledighed er ikke de lediges skyld.
Ledighed er en del af markedsmekanismen og vil altid være i vores samfund, som det ser ud i dag.
Så det er altså ikke de lediges skyld.
Forsøg i Danmark og i udlandet, hvor man ser på, om folk gerne vil arbejde uden at være tvunget til det, er enormt interessante.
I Finland har der lige været forsøg, hvor 2.000 mennesker blev fritaget fra sanktioner og tvang og kontrol, og der var en kontrolgruppe på 2.000.
De 2.000 mennesker, der ikke blev tvunget, fandt lige så meget arbejde som dem, der blev det.
I Danmark har vi haft et forsøg i Kalundborg, hvor man lod de 100 mest udsatte borgere selv bestemme, om de ville komme til møder, om de ville tage imod tilbud.
De blev helt sat fri.
Det er jo ekstremt interessante resultater.
Så det tyder måske i virkeligheden på, at det slet ikke er nødvendigt med de her sanktioner.
Hvorfor er der ikke nogen opmærksomhed omkring det i Danmark?
Hvorfor er vi så sikre på, at folk vil snyde, at vi ikke engang vil prøve at lave et forsøg?
Jeg prøvede i den sidste folketingsperiode at sige til den borgerlige beskæftigelsesminister: Kan vi ikke få lov til at lave et forsøg, der i det mindste viser, at vi tager fejl?
Kan vi ikke prøve det og se, om det også viser sig i Danmark, at når folk får lov selv at bestemme, opsøger de faktisk de muligheder, der er i livet?
Det lykkedes desværre ikke, men jeg håber, at vi i den her periode får lov til at lave forsøg med kontanthjælp uden modkrav i Danmark.
Jeg ved ikke, om regeringen har nerver til det.
For tænk sig, hvis vi har ret!
Tænk sig, hvis det viser, at vi kan spare mange af de penge, vi går og bruger på kontrol og tvang i systemet!
Hvis regeringen og de borgerlige partier er så sikre på, at vi tager fejl i, at folk gerne vil arbejde, hvis man sætter dem fri, sætter systemet fri og sætter sagsbehandlerne fri, så kunne man jo give os lov til at bevise, at vi tager fejl.
Så det håber vi hen ad vejen måske bliver muligt i Danmark – i hvert fald at lave forsøg med det her.
I Alternativet stemmer vi nej til det her forslag.
Vi går ind for kontanthjælp uden modkrav.
Vi er sikre på, at det vil få flere i arbejde, når folk bliver fritaget fra systemet.
I Finland fik de 2.000 mennesker, som ikke længere var under tvang, det også betydelig bedre, og vi er sikre på, at folk vil bidrage til fællesskabet på den måde, de nu kan, hvis de får lov og får deres myndighed tilbage og får lov til selv at bestemme over deres liv.
Tak, formand.