Pernille Vermund (NB), 2022-04-22:
Tak for det.
Som flere ordførere har sagt, behandler vi i dag et lovforslag, som mildest talt er teknisk komplekst.
Det er komplekst, fordi det omhandler et område, nemlig vores retspolitik, som vi har et forbehold på.
Jeg tillod mig, lige inden jeg gik på talerstolen, at spørge justitsministeren, hvordan det kan lade sig gøre, at der er et krav fra EU til Danmark inden for noget, som lader til at være retspolitik.
Vi behandler det i hvert fald i Retsudvalget og med justitsministeren i Danmark.
Det kan være, at det ligger et andet sted i EU, og at det er derfor.
Det er både ministeren og jeg lidt i tvivl om, og derfor tænker jeg jo også, at der må være andre, der er i tvivl om det.
Det er jo sådan det helt grundlæggende i det her.
Og hvis man stiller et krav, er vi jo tvunget til at underlægge os det.
Hvordan implementerer vi det så?
Er det Rigspolitiet, som der lægges op til her, der både skal være den myndighed, der laver forbuddene og håndterer opgaverne og også efterfølgende administrerer dem i forhold til hostingtjenesterne, eller er det en anden myndighed, som skal håndtere de her opgaver?
Jeg synes, der er en række ubesvarede spørgsmål, som både handler om retssikkerheden for hostingfirmaerne og for de danskere, som måtte benytte sig af det.
Jeg er med på, at der i bilaget fra EU står noget om alle de hensyn, der handler om, hvordan det er, hvis man benytter det i undervisningsøjemed osv.
Det er der i nogen grad taget højde for, men har man ligesom udboret alle de områder, hvor man kunne forestille sig at den her type terrorrelaterede indhold bliver delt, og udboret, at det så ikke gør, at vi kriminaliserer almindelige lovlydige borgere?
Da den helt grufulde sag i Marokko kørte og det indhold blev delt, ved jeg, at der var en del danskere, som delte det, ikke fordi de var ude på at bakke op om terroren, ikke fordi de sympatiserede med terroristerne, men fordi det fra myndighedernes side i Marokko hed sig, at de her to unge kvinder var blevet slået ihjel, og som jeg husker det, stod der noget om et stik i halsen eller en formulering i den retning.
Det viste sig jo så, at det var langt, langt værre.
Jeg må bare sige, at når vi taler om stater, hvor man ikke altid kan have tillid til, at medierne og myndighederne giver et retvisende billede af, hvad der er foregået, så er det jo sådan noget, der sker.
Når man finder ud af, at det er langt, langt værre end det, myndighederne i Marokko og medierne fortalte, så er der folk, der begynder at undre sig, deler materialet og siger: Der er altså noget, der ikke stemmer her.
Betyder det, at det er i orden at dele det?
Det skal jeg ikke gøre mig til dommer over.
Jeg skal bare sige, at jeg ved, at der er mange af dem, der delte det her i den periode, som gjorde det netop af den årsag, at man blev misinformeret fra de marokkanske myndigheders side, og at der var noget, der tydede på, at de marokkanske myndigheder ikke var interesseret i, at det kom ud, at det her var terror.
Så der er nok ikke nogen tvivl om, at vi, et samlet Folketing, ønsker at komme terroren til livs, ønsker at gøre det sværere for folk, der er i de her terrororganisationer, at rekruttere nye, typisk unge, radikaliserede medlemmer.
Når det er sagt, synes jeg også, at vi skal være meget varsomme, i forhold til hvad det er for nogle midler, vi tager i brug, og til hvem vi giver myndigheden til at håndhæve og administrere den lovgivning, som vi indfører, og hvad der er af retsvilkår for dem, som den her lovgivning måtte berøre.
Så med de ord vil jeg sige, at vi også har en række spørgsmål i udvalgsbehandlingen, og at vi tager den derfra.