Kirsten Normann Andersen (SF), 2018-05-25:
Tak til ministeren for besvarelsen.
Hvis nogen så Debatten i aftes, må man anerkende, at debatten kan være ophedet, og det er måske også forklaringen på, at der har været meget lidt vilje til at tage debatten i Folketinget.
Jeg beklager faktisk derfor også, at ministeren selv bidrager til at få debatten til at handle om alt muligt andet end børns rettigheder, når der argumenteres med risiko for store konflikter og manglende respekt for minoriteter.
Jeg forstår simpelt hen ikke, at små drenges ret til egen krop kan give anledning til nogen som helst krise, medmindre vi selv taler problemerne op i stedet for at holde os til sagen.
I SF tror vi faktisk på, at vi er i stand til at tage en sober debat om børns rettigheder renset for ophidsede diskussioner og stråmænd.
For os handler debatten ikke om manglende respekt for religiøse minoriteter.
For os handler debatten alene om børns ret til selv at træffe beslutninger om indgreb af irreversibel karakter.
I SF anerkender vi forældres ret til at opdrage deres børn i en bestemt tro, men forældre ejer ikke deres børn, og der kommer et tidspunkt, hvor den unge selv skal tage stilling til, hvad den unge selv tror på, og hvordan den unge selv ønsker at leve sit liv.
Netop derfor er det også vigtigt, at en bestemt tro eller for den sags skyld kulturel baggrund ikke sætter sig irreversible spor i form af ændringer af kroppen.
Som jeg sagde i min indledning, har vi tidligere truffet svære beslutninger om regulering af, hvad forældre kan bestemme på deres børns vegne.
Det har vi gjort i forhold til pigeomskæringer, det har vi gjort i forhold til revselsesretten, og forældre kan heller ikke længere forhindre deres børn i at modtage blod, hvis det er nødvendigt.
Vi har før været i stand til at træffe beslutningerne i respekt for, at forældre elsker deres børn og ikke har videreført traditioner, kultur eller ritualer for at skade deres børn, men fordi forældrene ville deres børn deres bedste.
Vi har derfor også gentaget mange gange, at SF ikke ønsker et forbud mod drengeomskæring, vi ønsker en mindstealder, og derfor har et konstant spørgsmål i debatter også været: Er det muligt at være rettroende jøde eller muslim, hvis man udsætter omskæring, til drengen er gammel nok til selv at træffe beslutningen?
Og jeg har indtil videre fået bekræftet, at det kan man. Jeg anerkender, at det vil betyde, at de respektive trossamfund udfordrer os på, hvordan man hidtil har udfyldt ritualet, men for SF er det også vigtigt, at de berørte parter selv deltager i drøftelserne og eventuel udformning af en lovgivning.
For når vi netop ikke ønsker et forbud som det, der gælder for pigeomskæring, men derimod en minimumsalder, er det netop for at sikre, at man fortsat har muligheden for at benytte kropslige markører inden for de respektive trossamfund.
Debatten er derfor set med SF's øjne også en invitation til en drøftelse af, hvordan religiøse minoriteter kan tilrettelægge deres særlige ritualer i respekt for børnekonventionen.
Vi har ikke fået socialministerens bud på, i hvilken grad drengeomskæring er i strid med børnekonventionen, men det er og bliver et faktum, at indgrebet er smertefuldt og irreversibelt, og vi ved, at voksne i stigende grad anklager samfundet for, at vi ikke har ydet dem barnets beskyttelse mod indgrebet.
Netop det forhold og ingen andre begrunder i den grad, at vi som Folketing tager debatten og holder den til det, som det handler om, nemlig barnets rettighed til egen krop.
Med de ord vil jeg læse et forslag til vedtagelse op på vegne af Enhedslisten og Socialistisk Folkeparti:
Forslag til vedtagelse »Folketinget mener, det er vigtigt, at man respekterer børn og unges ret til ukrænkelighed og ret til egen krop, hvorfor man er enig om at arbejde for en aldersgrænse for ikkemedicinsk omskæring af drenge.
Folketinget opfordrer samtidig regeringen til at igangsætte en informationsindsats for at mindske ikkemedicinsk drengeomskæring.«