Sophie Løhde (V), 2026-01-22:
Tak for det, formand.
Vi behandler her et beslutningsforslag fra en række partier og løsgængere om en ændring af reglerne om mandatfordelingen ved folketingsvalg.
Forslagsstillerne ønsker, at regeringen skal fremsætte et lovforslag om at ændre reglerne, sådan at bestemmelsen om kredsmandaternes såkaldte endelighed ophæves, og i forslaget er det forudsat, at reglerne skal træde i kraft inden næste folketingsvalg.
Efter de gældende regler foregår mandatfordelingen ved et folketingsvalg i flere trin.
Kredsmandaterne er på forhånd fordelt imellem landets ti storkredse på baggrund af forhold som befolkningstal i de forskellige landsdele i Danmark.
Når der ved et folketingsvalg fordeles kredsmandater til partierne ude i de enkelte storkredse, har det i udgangspunkt til formål at sikre, at de enkelte valgte kandidater har en lokal forankring, og at alle storkredse bliver repræsenteret i Folketinget.
De fordeles til partierne, sådan at der opnås en højere grad af proportionalitet mellem partiernes antal stemmer og antal mandater.
På den måde bliver der altså varetaget flere hensyn i valgsystemets metode for fordelingen af mandater, både hensynet til, at vælgerne kan se sig repræsenteret af nogle lokalt forankrede kandidater overalt i hele landet, og hensynet til en høj grad af proportionalitet mellem partiernes antal stemmer og antal mandater.
Som reglerne i loven er i dag, er det sådan, at hvis et parti først har opnået et kredsmandat, er tildelingen af dette kredsmandat endelig.
På baggrund af kredsmandaternes endelighed fik Socialdemokratiet ved sidste valg et mandat mere, end hvad deres stemmetal rent proportionalt rakte til.
Reglerne om kredsmandaternes endelighed er siden blevet diskuteret.
Det er godt.
For mange forekommer det nok uretfærdigt, at et parti kan opnå en større andel af mandaterne end deres andel af stemmerne, også selv om man lige skal huske at tilføje, at det altså foregik helt efter reglerne ved sidste valg, i forhold til hvordan loven i dag er skruet sammen.
Det siger sig selv, at reglerne om, hvordan vores valg skal foregå i Danmark, altså hvordan vælgernes stemmer skal veksles til mandater, er en del af kernen i forhold til vores demokratiske spilleregler.
Det er vigtige spørgsmål.
Det er også teknisk stof.
For hvis man fjerner reglen om kredsmandaternes endelighed, skal vi jo nemlig også sørge for, at vi sætter noget andet i stedet.
Altså sagt meget lige ud kan man ikke bare fjerne en paragraf i loven, og så er problemet løst.
Det vil jeg gerne give nogle konkrete eksempler på her i dag.
For den lette del er sådan set at regne ud, hvilket parti der rent proportionelt skal afgive et mandat, og hvilket parti mandatet så i stedet skal gå til.
Det er den lette del.
Så vidt, så langt.
Men hvor i landet skal det mandat så helt præcis tages fra?
Er det f.eks. det stemmemæssigt billigste af partiets mandater, der skal afleveres?
Hvad hvis det stemmemæssigt billigste mandat i øvrigt også er partiets eneste mandat i den storkreds?
Er det så o.k., at partiet mister sit mandat i den kreds?
Har vi f.eks. brug for regler, der tager højde for, at der kun er to kredsmandater på Bornholm?
Enhver kan regne ud, at de bornholmske mandater næsten altid vil være de stemmemæssigt billigste mandater.
Jeg tager blot det forbehold, at jeg af gode grunde ikke ved, hvornår der bliver udskrevet folketingsvalg i Danmark.
Det er mig ikke tillagt som indenrigsminister at have det privilegie at kunne beslutte det.
Prøv at høre her, jeg prøver jo i dag – og det er også det, jeg har svaret Folketingets partier på baggrund af det brev, som jeg modtog i oktober måned – egentlig at åbne en åben dør nu her og sige: Lad os se på det her i fællesskab.
Det var derfor, jeg bad Indenrigs- og Sundhedsministeriet om at gå i gang med et arbejde med at udarbejde forskellige modeller for, hvordan man kan gøre det.
For man kan gå forskellige veje.
Det, der jo er grundlæggende for det beslutningsforslag, vi behandler i dag, er, at alle de forskellige dilemmaer og spørgsmål, jeg har stillet her i salen i dag, kan jeg ikke finde noget svar på i beslutningsforslaget.
Det er jo også et udtryk for – og det her siger jeg ikke for at drille partierne – at det er noget, der også kræver, at vi lige tænker os om: Hvad er det, vi ønsker at sætte i stedet?
Vi kan sætte noget i stedet, hvor det pr. definition er det billigste mandat, der så skal afleveres, men så er det, vi også med åbne øjne skal sige: Det er pr. definition altid Bornholm.
Vi bliver da nødt til at diskutere, om det er den model, eller om vi skal finde en anden model, som vi synes er mere hensigtsmæssig.
Det er derfor jeg blot nu i al stilfærdighed siger: Lad os få det her belyst ordentligt; lad os kan sætte os sammen rundt om bordet og diskutere, hvad det så er for en model, som vi synes mest hensigtsmæssigt kan tage vare på det her i forhold til også at imødekomme det, som jeg ser der er et bredt flertal her i Folketinget der også ønsker vi får set på.