Kirsten Normann Andersen (SF), 2021-02-26:
Tak for det.
Det er dejlige nye toner fra Venstre, og det glæder mig rigtig meget, for det var jo først lige før valget, at Venstre havde lejlighed til selv at komme med et meget stort sundhedsudspil, hvor man heller ikke havde taget den her forebyggende behandling hos fodterapeuterne med som et indsatsområde.
Og det er jo i virkeligheden, på trods af at det her ikke er en ny debat; det er jo en debat, som er rejst igen og igen og igen.
Men lytter jeg mig til, at Venstre i fremtiden er indstillet på, at vi skal medregne dynamiske effekter, der er forbundet med forebyggende behandling, altså sådan at vi undgår de dyre behandlinger i form af amputation ved at løse opgaverne med eksempelvis fodpleje i tide og dermed undgå fodsår, som resulterer i de her meget dyre behandlinger?
Tak for det, og også tusind tak til Dansk Folkeparti for at sætte emnet til debat.
Det er en vigtig debat, også for SF, om at sikre kvalitet og patientrettigheder for borgerne.
Derfor har jeg også været ærgerlig over, at de tidligere sundhedsministre ikke har handlet på det her spørgsmål, heller ikke, da jeg tidligere spurgte ind til udvidet helbredstillæg for fodbehandling.
Nu er det venstrefløjens opgave at sørge for, at de berørte borgere endelig sikres kvalitet og patientrettigheder i behandlingsprocessen helt fra henvisningen til behandlingen.
Den nuværende lovgivning stemmer ikke overens med de krav, som normalt stilles i sundhedsloven eller ved de almindelige og regionale tilskud til fodbehandling.
Her er der nemlig krav til autorisation hos behandleren, og behovsvurderingen baseres på lægefaglig viden.
Derfor mener vi for det første også i SF, at behovsvurderingen skal foretages af autoriseret sundhedspersonale med faglig ekspertise til at vurdere det reelle behov for behandling og i virkeligheden også følgevirkninger ved manglende behandling.
For det andet bør fodbehandling udelukkende varetages af autoriserede fodterapeuter for at sikre kvalitet og patientrettigheder.
Og det her er, som andre ordførere har sagt, ikke et spørgsmål om at prioritere de autoriserede fodterapeuter på bekostning af fodbehandlere – det hedder de ikke, men det er også lige meget; altså, der gives ikke en fordel dér; det er simpelt hen et spørgsmål om at få en sundhedsfaglig vurdering indover.
For det fjerde skal det ikke være borgerens ansvar at hitte rede i, om en fodterapeut med ydernummer er autoriseret eller ej.
For det femte skal der være autoriserede fodterapeuter med ydernumre nok.
Og for det sjette skal bevilling, ansøgning om tilskud og pris være overkommelig.
Ændringerne vil på kort sigt føre til øgede udgifter.
Danske fodterapeuter har beregnet, at vi snakker om sølle 8 mio. kr
Det er dog ingenting i forhold til gevinsterne, som resultatet af øget forebyggelse vil give, også i forhold til patientrettigheder og kvalitet i behandlingen og sammenhæng i sundhedsvæsenet.
Det kan have fatale konsekvenser, hvis udsatte borgere ikke får den nødvendige fodbehandling.
Eksempelvis har autoriserede fodterapeuter kompetencen til at diagnosticere og forebygge diabetiske fodsår, og omvendt kan en forkert behandling eller ingen behandling resultere i amputation af benet med alt, hvad det medfører af tab af livskvalitet.
Af de årsager synes vi i SF, at det er rigtig, rigtig vigtigt, at vi arbejder videre med den forebyggende indsats, fordi forebyggelse betaler sig, og fordi det også øger livskvaliteten for patienterne.
Der er ikke meget livskvalitet i at vente på, at man er blevet en tung patient i sundhedsvæsenet.
Og SF støtter også den vedtagelsestekst, som den socialdemokratiske ordfører allerede har læst op.
Jeg vil se frem til den undersøgelse, som forhåbentlig også kan resultere i et godt sammenhængende forløb for patienter, som har brug for fodbehandling i fremtiden.
Tak for det.
I den virkelige verden, når det er sådan, at man pludselig bliver en sårbar patient med kredsløbsforstyrrelser og får brug for fodbehandling, som man ikke selv kan varetage, spørger man jo først hjemmeplejen, om de kan være behjælpelige med det.
Det er så dem, der ligesom starter med at sige fra i forhold til det.
Så skal borgeren efterfølgende navigere ud fra det selv.
Jeg vil bare spørge beskæftigelsesministeren: Når jeg nu selv har problemer med at følge med i, hvornår jeg kan få tilskud til hvad, hvornår jeg har krav på, at det er en autoriseret fodterapeut, der tager sig af det, hvem der har ydernummer, hvem der eventuelt kan yde hjemmebehandling, og hvor ofte jeg skal genansøge om min bevilling, synes beskæftigelsesministeren så stadig væk, at det er let at navigere i?