runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Rosa Lund (EL), 2021-04-27:
Undskyld, jeg troede, jeg havde logget ind.
Jeg har et enkelt spørgsmål til ordføreren.
Politikere fra ordførerens eget parti taler jo ofte om, at der er meget rygtedannelse og rygtespredning i netop de her parallelsamfund, som jeg forstår at Dansk Folkeparti er meget optaget af.
Hvis man laver et system, hvor man skal anmelde anonymt, kan hr. Peter Skaarup så ikke se, at vi kommer til at sætte de her kvinder, som bliver udsat for den negative sociale kontrol, i en situation, hvor den faktisk vil øges, fordi den, der udøver den negative sociale kontrol, jo vil være mistænksom over for, hvem der har indgivet den her anmeldelse, og vil spørge: Er det dig, er det dig?
Og så kan straffen, som tit bliver udøvet i hjemmet, jo blive endnu hårdere, og dermed kan det her forslag jo faktisk være med til at gøre situationen værre, og det tror jeg ikke at der er nogen inde i den her sal der ønsker at den skal blive.
Kristian Hegaard (RV), 2021-04-27:
Ordføreren sagde i sin tale, at dating i fængslerne slet ikke skulle finde sted, og derfor vil jeg spørge, om ordføreren da mener, at hvis det stod til Dansk Folkeparti, skulle det ikke bare gælde livstidsdømte, men gælde alle.
Og så vil jeg også spørge: Hvilket indtryk gør det på ordføreren, at dem, der arbejder med det her, altså dem, der er i fængslerne som fængselsbetjente gennem Fængselsforbundet, ikke kan anbefale at gå den her vej?
Nick Hækkerup (S), 2021-04-27:
Nej, det er nu ikke rigtigt, når det bliver udlagt sådan, at Socialdemokratiet gerne vil vente lidt med det her.
Altså, realiteten er, at der er relativt kort tid af den her folketingssamling tilbage.
Og realiteten er også, at der jo er nogle ting, som vi skal have afklaret, før vi kan finde ud af, hvordan forslaget skal se ud.
Men som jeg også har sagt ret tydeligt, tror jeg, i min indledende tale, deler vi jo intentionen i det her og forargelsen over nogle af de situationer, vi har set.
Karina Lorentzen Dehnhardt (SF), 2021-04-27:
Jeg kan egentlig godt forstå, hvis man som pårørende sidder derude og tænker, hvad det er for noget, at man kan rulle sådan nogle kærlighedsforhold op på skærmen.
Jeg husker i hvert fald, at vi for år tilbage vedtog regler om, at man kunne hindre sådan nogle som f.eks. Peter Lundin i at tone frem på skærmen, at de altså ikke bare sådan kunne være med i presseoptrædener, og derfor undrer jeg mig bare en lille smule over, hvordan de regler bliver håndhævet i dag, hvordan det overhovedet er muligt at rulle sådan et kærlighedsforhold op, så vi alle sammen kan kigge med.
Det troede jeg egentlig man havde regler til at forhindre man kunne.
Nick Hækkerup (S), 2021-04-27:
Det tror jeg også der er, eller det er der, men spørgsmålet er, om maskerne i nettet er for store.
Nogle af de eksempler, som vi har set, har været, at man har ret til at ringe ud og have kontakt til en bestemt person, som så på ens vegne opdaterer ting eller giver oplysningerne videre til en anden person, der så opdaterer ting, f.eks. på Facebook, sådan at det ikke er den indsatte, som gør det direkte, men gør det via personer.
Et andet eksempel har været det med den unge pige, som også havde kontakt til en af vores livstidsdømte, hvor det er en brevveksling, som finder sted.
Kriminalforsorgen har jo mulighed for at kunne gennemse posten, men hvis der ikke er noget krænkende, ulovligt eller andet i det, vil brevvekslingen jo kunne foregå alligevel, og det er vel sådan noget, vi skal prøve at finde ud af hvordan vi håndterer.
Karina Lorentzen Dehnhardt (SF), 2021-04-27:
Selv om det også er en relevant diskussion, er det spørgsmål, jeg er mere optaget af i den her forbindelse, det her med, at vi faktisk har mulighed for at sikre, at de ikke toner frem på tv.
Det er derfor, jeg bliver lidt nysgerrig efter, hvordan det så kan lade sig gøre i det her tilfælde.
Jeg synes jo også, at vi har en forpligtelse til at skåne ofrene, dem, som er pårørende til en person, som måske er blevet dræbt, og sikre, at deres tv-skærme ikke ligefrem fyldes med billeder af den pågældende.
Nick Hækkerup (S), 2021-04-27:
Det er jeg enig i.
Jeppe Bruus (S), 2021-04-27:
Tak for det, formand.
Justitsministeren har været så venlig at redegøre for regeringens og dermed også Socialdemokratiets syn på beslutningsforslaget.
Som jeg forstår det, er det også et beslutningsforslag, som Dansk Folkeparti tidligere har fremsat – en genfremsættelse af det hedengangne B 72 – og dengang var det alene Socialdemokratiet og DF, der stemte for forslaget, sådan som jeg lige har kunnet orientere mig i historikken.
Nu er vi jo flinke mennesker, så vi står ikke sådan på den måde og udråber navne her fra talerstolen, men jeg tænker, at de fleste, hvis der sidder nogen og følger med, nok har et ret tydeligt billede af, hvem det er, vi snakker om.
Det er jo folk, der har begået bestialske mord, og som jo også for en dels vedkommende har en, må man sige, ret klar gerning, der udsætter nogle kvinder for nogle uhyrligheder – og så kan man bagefter se de her mænd date eller blive gift igen og igen.
Og det virker jo helt forrykt.
Det er ikke et spørgsmål om et hævnmotiv over for nogen, der har fået en dom, men jo simpelt hen et spørgsmål om, hvad der er ret og rimeligt i forhold til retsfølelsen.
Og retsfølelsen er jo ikke en objektiv størrelse, men i sidste ende politisk defineret.
Man må bare sige, at i forhold til retsfølelsen for de pårørende, der står tilbage, behøver man ikke være ekspert for at regne ud, at det ikke kan være specielt spændende at opleve det her.
Derfor er der grund til at se på, om vi kan begrænse det yderligere, altså i forhold til de begrænsninger, der allerede i dag eksisterer angående det her persongalleri.
Og som justitsministeren også var inde på, er det ikke bare i forhold til livstidsdømte, men altså også for dømte, der har modtaget en forvaringsdom.
Så det vil vi sådan set gerne være med til at støtte – ikke beslutningsforslaget i sin nuværende form, fordi det pålægger at gennemføre en lovgivning her inden for en måneds tid eller halvanden – men jo forhåbentlig i form af en fælles beretning, hvor vi så, i og med noget af det, justitsministeren var inde på, finder en model for det her.
Og så er opgaven jo at finde et flertal, forhåbentlig, og det er så den næste opgave, jeg tænker vi kan vi kan prøve at hjælpe hinanden med.
For det er jo trods alt sjovere at fremsætte et lovforslag, hvis der er flertal for det.
Og det har Socialdemokratiet og DF trods alt ikke alene.
Men det kan dagen her jo forhåbentlig også afspejle om er muligt.
Med de bemærkninger afslutter jeg hermed mit indlæg.
Jan E. Jørgensen (V), 2021-04-27:
Tak for ordet, og også tak til Dansk Folkeparti for at fremsætte det her beslutningsforslag, som jo handler om et mildest talt besynderligt fænomen, hvor ofte meget unge kvinder forelsker sig i livstidsdømte mordere, som regel kvindemordere.
Et eller andet sted kan man jo godt undre sig over, at de her piger ikke får noget psykiatrisk bistand, for det er da vist tydeligt, at det har de behov for.
Jeg tror, at de fleste herinde godt kan forstå den forargelse, som beslutningsforslaget jo er udtryk for, og jeg giver også forslagsstillerne ret i, at jo ikke mindst de efterladte til ofrene må føle det som en hån, at de mennesker, som har begået de værste uhyrligheder mod deres allerkæreste, kan leve et liv med dating, samvær og sågar familieforøgelse inde fra fængslet.
Så vidt jeg forstår det, er beslutningsforslaget delvis en genfremsættelse af et lignende forslag, som min gode kollega Preben Bang Henriksen i sin tid var ordfører på, og når man læser debatten fra dengang, kan man se, at den tidligere justitsminister, Søren Pape Poulsen, ville iværksætte en undersøgelse af, hvad der kunne gøres for at begrænse livstidsdømte personers besøg i fængslet.
Det venter vi på i spænding.
Der er omkring 25 personer med en livstidsdom rundtomkring i danske fængsler, og som der blev gjort opmærksom på fra justitsministerens side, er der også forvaringsdømte, hvor meget af det tilsvarende gør sig gældende.
Det er jo f.eks. en Peter Lundin og en Peter Madsen.
Selv om man jo i sit stille sind godt kunne ønske sig, at de aldrig nogen sinde kom ud igen, har vi jo ikke amerikanske tilstande herhjemme.
Livstidsdømte afsoner jo ikke, i hvert fald ikke som udgangspunkt, til de dør, men en 16-17 år og i nogle tilfælde længere.
Vi skal jo være opmærksomme på, at når de kommer ud, skulle de meget nødig, om jeg så må sige, fortsætte, hvor de slap, og derfor skal vi kigge på forslaget i en sammenhæng, for det kan vel ikke helt afvises, at der kunne være en eller anden form for en resocialiserende effekt, hvis man har kontakt til nogle uden for fængslet, som man måske ikke kendte i forvejen.
Det kunne være en præst, eller hvad ved jeg.
Men som nævnt før, tager vi meget gerne debatten igen.
Vi forholder os forholdsvis positivt over for forslaget, og så venter vi og ser, hvad der står i undersøgelsen fra Justitsministeriet.
Tak for ordet.
Nick Hækkerup (S), 2021-04-27:
Det med de internationale forpligtelser handler først og fremmest om at se på, om der er nogle højre- og venstrebegrænsninger, som vi skal befinde os inden for.
Jeg ved ikke, om det konkret rammer dating, men jeg ville jo også gerne se bredere på området end bare dating, altså på, hvilke begrænsninger man i øvrigt kunne sætte for de aktiviteter, der kan finde sted for livstids- og forvaringsdømte.
Så det er mere et forbehold i forhold til at kunne brede det lidt mere ud.
Hvad angår tidsperspektivet, er det, tror jeg, klart, også for forslagsstillerne, at det ikke bliver i indeværende folketingssamling.
Jeg håber til gengæld meget på, vi kan komme af sted med det i næste folketingssamling – forudsat at de undersøgelser, der skal til, kan bringes på plads.
Men der er intet ønske om ikke at fremme det – slet ikke.
Kristian Hegaard (RV), 2021-04-27:
Tak for ordet.
Jeg kan godt forstå, at mange er forargede over, at nogen kan blive forelsket i en person, der er livstidsdømt.
Den forargelse bærer jeg også selv.
Det er ikke attraktivt at begå alvorlig kriminalitet, det er afstumpet.
At der opstår intime relationer mellem en livstidsdømt og en person uden for fængslet er mig derfor ganske uforståeligt, og jeg forstår slet ikke, hvorfor det er interessant for medierne, når to mennesker påbegynder en relation.
Det gør mange mennesker hver dag.
Når det er sagt, mener vi fra Radikale Venstres side ikke, at fængselsbetjente også skal have karakter af at være datingbetjente, der skal tjekke, om breve eller besøg er dating eller ikke dating.
Der må være en grænse.
Overholder to eller flere parter for den sags skyld de regler, der gælder vedrørende personlige relationer såsom seksuel lavalder, samtykke og andet, så ser vi ingen grund til, at et hårdt presset korps af fængselsbetjente også skal være datingbetjente.
Mads Andersen (KF), 2021-04-27:
Tak for det, og tak til justitsministeren for forslaget.
Jeg sad længe og kiggede på det her ord whistleblower og tænkte, om det virkelig var det bedste, vi kunne komme op med, men da jeg så fik oversat ordet, gav det sådan set meget god mening, at vi bruger den engelske betegnelse, tror jeg.
Jeg ved, det er en nødvendig del af det her med at skabe et stærkere fokus på de overtrædelser og regelbrud, vi ser på arbejdspladser såvel i det offentlige som i det private.
At have en whistleblowerordning er i offentlighedens interesse, og derved er vi også nødt til at værne om den og passe på den.
Jeg kommer rent faktisk selv fra en af de kommuner, der har sat det i gang.
Jeg tror ikke, den har været brugt så forfærdelig meget endnu, men den er der, og det er godt at have.
Vi er som udgangspunkt også positive i forhold til forslaget og vil egentlig godt indstille til, at vi også bruger lidt krudt på i udvalget at drøfte, hvordan vi kan kigge ind i at undgå at gøre det bureaukratisk og bøvlet for arbejdsgiverne og erhvervslivet derude i forhold til den praktiske udførelse af det her forslag.
Det kunne være super, hvis vi kunne få filet nogle af de kanter af, som der måtte være, så vi undgik en stor unødvendig bureaukratisk byrde for vores erhvervsliv.
Jeg tror ikke, jeg vil sige så meget mere.
Men vi er som sagt positive i forhold til forslaget.
Pernille Vermund (NB), 2021-04-27:
Nærværende lovforslag, som jo er en overimplementering af et EU-direktiv, vil utvivlsomt belaste danske virksomheder økonomisk, og med lovens ikrafttrædelse i december i år vil belastningen ramme virksomhederne særlig hårdt.
I Nye Borgerlige ønsker vi mere åbenhed i det offentlige.
Det er bl.a. derfor, vi for nylig har stillet forslag om at afskaffe ministerbetjeningsreglen i offentlighedsloven.
Vi kæmper for, at man også som offentligt ansat i højere grad har ytringsfrihed i sin ansættelse.
Men at pålægge private virksomheder yderligere byrder, som det her forslag jo vil gøre, i en tid, hvor de i forvejen er belastet, og uden at fremlægge reel dokumentation for, at lovforslaget vil løse reelle problemer og er proportionalt, finder vi ikke rimeligt.
Derfor kan vi i forslagets nuværende stand ikke stemme for forslaget.
Vi ser dog frem til udvalgsbehandlingen, og det lyder, som om der enkelte steder er et ønske om at tage nogle af de torne, der er i forslaget, ud, og så må vi jo se, hvor vi lander.
Men som det ligger her, kan vi ikke støtte forslaget.
Ole Birk Olesen (LA), 2021-04-27:
Dette lovforslag rummer et pålæg om at oprette whistleblowerordninger i såvel offentlige institutioner og myndigheder som private virksomheder.
Vi bakker fuldt ud op om, at offentlige organer, myndigheder og institutioner skal have en whistleblowerordning, og det hænger sammen med, at når man indtræder i et offentligt job, er ens arbejdsgiver formelt set naturligvis den kommune eller den region eller den stat, man er ansat i, mens det i en mere meningsfuld forstand er offentligheden og det danske samfund, man arbejder for, og hvis man i sit job konstaterer, at den myndighed eller institution, man er ansat i, ikke overholder loven, så er det i offentlighedens interesse, som er ens reelle arbejdsgiver, at man fortæller offentligt om det.
Det er anderledes med en privat ansættelse.
Når man er ansat privat, arbejder man ikke for offentligheden, men man arbejder for sin arbejdsgiver, og jeg har meget svært ved at forestille mig, hvordan en privat arbejdsgiver skulle kunne få tingene til at fungere, også med andre medarbejdere, hvis en medarbejder havde benyttet sig af et bevidst eller et ubevidst fejltrin, som arbejdsgiveren havde lavet i forhold til gældende lovgivning, til at anmelde arbejdsgiveren til en myndighed, hvorefter man så som den, der havde gjort det over for sin arbejdsgiver, havde krav på fortsat at være i sit job og gå på det samme arbejde som ens kolleger.
Man er i en privat virksomhed ikke ansat for offentlighedens skyld, men for den private virksomheds skyld, og derfor er der en grundlæggende forskel på, hvem man arbejder for, når man er offentligt ansat, og hvem man arbejder for, når man er privat ansat, og derfor giver det ingen mening at behandle de to stillinger på samme måde i forhold til en whistleblowerordning.
Vi er ikke tilhængere af, at man pålægger private, at de skal oprette whistleblowerordninger.
Men hvis man benytter sig af dem, går det ikke an, at man efterfølgende har krav på at være ansat til evig tid, fordi man simpelt hen ikke kan få en arbejdsplads til at fungere på den måde.
Så også af den grund vil vi ikke kunne stemme for lovforslaget, som det ligger her.
Jeppe Bruus (S), 2021-04-27:
Tak for det.
Det er den her adskillelse mellem det offentlige og det private, jeg ikke helt forstår.
Der er jo i lovforslaget her også en beskyttelse af whistlebloweres identitet.
Vi kan måske forestille os en medarbejder ansat i en stor entreprenørvirksomhed, som oplever, at entreprenørvirksomheder bevidst og ret groft overskrider måske ikke bare EU-lovgivningen, men også en dansk lov – det kan være EU-lovgivningen i forhold til udbud, og det kan være en dansk lov i forhold til at blande fortyndet cement i et eller andet, eller hvad det nu kan være – og det foregår på en måde, der er så voldsom og så ulovlig, og man netop også er nervøs for de repressalier, der kan komme, hvis man går til sin arbejdsgiver, og at der altså anvendes en whistleblowerordning for at gøre opmærksom på det her forhold.
Hvorfor er det, at det ikke er rimeligt at indføre sådan en ordning?
Men det er jo også interessant, for her adskiller ordføreren det så imellem samfundsmæssige interesser og illoyaliteten over for en arbejdsgiver, men anerkender jo samtidig, at den illoyalitet så skulle bestå i, at man gør opmærksom på noget, der er i vores allesammens interesse, nemlig om det er sikkert at flytte ind i den her bygning.
Og samtidig lægger vi jo her op til, at man skal kunne være anonym, og at det, hvis der er repressalier i den forbindelse, så også vil være ulovligt.
Det er jo så antaget, at den ordning virker, og at man kan være anonym.
Er det så ikke rimeligt, at der er en bedre adgang til at kunne gøre opmærksom på de her forhold, end der er i dag, hvor man, hvis man sidder nede i systemet, måske ikke helt er tryg ved at gå til Ekstra Bladet, eller ved, hvor man ellers kan få afløb for det her, men at der faktisk er en formaliseret adgang til at kunne lufte det, hvis der er noget, der er meget, meget grelt, og hvis det er i vores allesammens interesse, at det kommer op til overfladen?
Ole Birk Olesen (LA), 2021-04-27:
Som sagt: Jeg synes, at man, hvis der er grelle forhold, skal whistleblowe om det, at man skal fortælle om det til de relevante steder.
Men man skal ikke regne med, at man kan få en velfungerende arbejdsplads ud af, at man efterfølgende også er der.
Peter Skaarup (DF), 2021-04-27:
Jeg vil sige tak til justitsministeren for en positiv modtagelse af det her forslag.
Man er sågar klar i regeringen til at tage forvaringsdømte med, og det er vi jo i Dansk Folkeparti helt enige i.
Hvis vi kan få den gruppe med, sådan at de heller ikke kan lave dating med kvinder eller for den sags skyld mænd uden for fængslet, samtidig med at de sidder i fængsel på enten ubestemt tid eller på livstid, så vil det være godt.
Så langt, vi kan komme, og så hurtigt, vi kan komme igennem med det her, som muligt, vil være godt, synes vi i Dansk Folkeparti.
Det, som jeg godt lige vil spørge til, er: Når vi nu er enige om, at vi skal have stoppet den her dating, når man sidder som livstidsdømt i et fængsel, hvornår regner justitsministeren så med, at vi kan lave lovgivningen?
Det er det ene spørgsmål.
Et andet spørgsmål vedrører, at ministeren nævner mulige internationale forpligtelser, der skulle kunne forhindre noget af det, som vi gerne vil her i Dansk Folkeparti.
Hvad kunne det være?
Altså, hvad er til hinder for, at vi som et selvstændigt land siger: Vores livstidsdømte skal ikke kunne date i fængslet?
Ole Birk Olesen (LA), 2021-04-27:
Jeg synes bestemt, at det, hvis vi har at gøre med nogle alvorlige lovovertrædelser som f.eks. det, som hr. Jeppe Bruus nævner med, om man har anvendt den korrekte beton til opførelsen af en stor bygning – af rent sikkerhedsmæssige grunde er det vigtigt, at man har anvendt den korrekte beton – så er prisværdigt, at ansatte fortæller offentligt om det, hvis man ikke har gjort det.
Men omvendt har jeg svært ved at se, hvordan man får sådan en arbejdsplads til at fungere efterfølgende, hvis der har været den loyalitet over for en samfundssamvittighed, men illoyalitet over for arbejdsgiveren.
Så tror jeg, at det er bedst, at arbejdsforholdet bringes til ophør.
Det ville jeg i hvert fald vurdere var det bedste, og hvis man gennem en whistleblowerordning beskytter den ansattes ret til fortsat at blive på arbejdspladsen, tror jeg bare, det er svært at få tingene til at fungere.
Og det gælder jo så også i sager, hvor der er mindre grelle forhold på spil, hvor beskyttelsen også gælder, og hvor godet ved, at man gør det, er mindre.
Jan E. Jørgensen (V), 2021-04-27:
Er det ikke at gøre dem en bjørnetjeneste at lade dem udleve deres vanvittige fantasier og besøge de her livstidsfanger i fængslerne?
Rosa Lund (EL), 2021-04-27:
Jeg vil sige til hr. Jan E. Jørgensen, at vi jo desværre nogle gange ser, at kvinder forelsker sig i – for at sige det mildt – åndssvage mænd.
Jeg har også meget svært ved at sætte mig ind i de kvinder, som er taget til Syrien for at kæmpe side om side med Islamisk Stat, eller som har giftet sig med en, der gør det.
Det kan jeg da overhovedet heller ikke forstå.
Men det ændrer bare ikke på, at det, vi diskuterer her, er rettigheder.
Altså, hvis vi kunne lave en lov, der sagde, at mænd skulle holde op med at være åndssvage, så skulle jeg da være den første til at stemme for den.
Jan E. Jørgensen (V), 2021-04-27:
Jeg går ud fra, at det så også omfatter, at kvinder heller ikke skal være åndssvage.
For den adfærd, hvor man måske spilder flere år af sit ungdomsliv på en fuldstændig håbløs affære med en livstidsindsat, kan umuligt gøre noget godt for nogen.
Og vi gør jo, hvad vi kan, for at forhindre eksempelvis unge piger og unge mænd i at tage til Syrien og tilslutte sig Islamisk Stat.
Det er jo et fænomen, der ikke bare eksisterer i Danmark, men også rundtomkring i verden.
Er det ikke mangel på hjælp til de her piger bare at sige, at jamen det er da bare fint, af sted med dig, og det kan godt være, at du kan lave ham om, og at han i bund og grund har noget godt inde i sit bankende hjerte?
Rosa Lund (EL), 2021-04-27:
Det er klart, at Enhedslisten aldrig kunne finde på at foreslå en lov, som var kønsdiskriminerende, vil jeg sige til hr. Jan E. Jørgensen.
Så bare rolig.
Hvis vi kunne lave en lov, der sagde, at man skulle holde op med at være åndssvag, så skulle den selvfølgelig også gælde for kvinder.
For at svare på spørgsmålet, så synes jeg jo heller ikke, at min argumentation imod det her beslutningsforslag er en opfordring, altså overhovedet ikke.
Og jeg vil da sige, at hvis jeg var tæt på en person, som begav sig ud på det her, ville jeg da også som det første sige, at er du sikker på, at det der er en god idé?
Jeg tror, det er noget andet, der skal til.
Peter Skaarup (DF), 2021-04-27:
Jeg er ret målløs over, at Enhedslisten ikke vil støtte et forslag som det her, for det er jo dobbeltsidigt.
Det er jo som det ene et spørgsmål om, at vi laver et forslag, som vi finder er i meget stor overensstemmelse med befolkningens retsbevidsthed.
Altså, man er dybt forarget over, at de her livstidsdømte, selv om de har begået de værste forbrydelser, fortsætter i fængslet, som om ingenting var hændt.
Men det kan man sige er én ting.
Noget andet er jo de kvinder, de meget unge piger, som bliver misledt af typer som Peter Madsen eller Peter Lundin, eller hvad de ellers hedder, og som kommer ud i noget rigtig skidt, kommer i uføre.
Hr. Jan E. Jørgensen var lidt inde på det.
Har Enhedslisten slet ikke nogen omsorg for de piger og de kvinder, der kommer ud i det her, eller nogen vurdering af, hvad der skal til for at hjælpe dem?
Det er jo ikke nok, at fru Rosa Lund snakker med dem.
Jeg tror ikke, fru Rosa Lund kommer til at tale med alle dem, det handler om her.
Der er nødt til at ske noget mere end det.
Måske kan de også komme til at medvirke til flugtforsøg og lignende.
Der er jo masser af manipulatoriske ting, som har kørt over for de her piger.
Hvad siger Enhedslisten til det?
Rosa Lund (EL), 2021-04-27:
Men hr. Peter Skaarup har jo ret.
Der findes jo desværre mange eksempler på mennesker, der manipulerer andre mennesker til at gøre noget, som ikke er hensigtsmæssigt for dem.
Jeg tror bare ikke, at vi i den her situation kan lovgive os ud af det, og jeg vil også gerne igen understrege, at jeg altså ikke opfatter det som en badeferie at være i fængsel.
Hr. Peter Skaarup får det til at lyde, som om man bare kan fortsætte sit liv helt normalt, når man bliver livstidsdømt.
Det kan man jo ikke.
Det er en lidt forkert opfattelse, synes jeg.