runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Kristian Jensen (V), 2017-12-08:
Nå, så hvis der er økonomisk krise, behøver man ikke at leve op til den demografiske vækst.
Prøv lige at genlæse jeres eget beslutningsforslag.
Det vil sige, at så kunne man ikke gøre det, som fru Christine Antorini gjorde som regeringsmedlem.
Så kan man ikke variere det og sige, at nu er der krise, så vi gør det anderledes.
Altså, enten er det uigennemtænkt, hvad I har skrevet i jeres beslutningsforslag, eller også er det bare hykleri.
Det skal jeg lade være op til andre at bedømme.
I forhold til hvad vi ønsker at gøre, så ønsker vi at kigge på, at der i det råderum, der er, er plads til både god velfærd og til skattelettelser.
Og vi tager en mindre del af det råderum, der er, og prioriterer det til skattelettelser.
Christine Antorini (S), 2017-12-08:
Jeg ved, at finansministeren er velorienteret, og også, at der var en økonomisk krise, der gjorde, at det var en helt anderledes økonomisk situation, der var under Helle Thorning-Schmidts regering.
Lige nu står vi heldigvis i en situation, hvor der er gang i væksten.
Der er et økonomisk råderum.
Derfor er den politiske diskussion: Hvad skal det økonomiske råderum bruges til?
Det, vi ser nu, er, at regeringen med sine regeringspartnere ønsker at fremme, at det råderum skal bruges til skattelettelser.
Det er jo der, hvor det politiske valg er.
Anerkender finansministeren, at det er der, diskussionen er, altså at hvis man ønsker bare at have status quo i forhold til udgiften til ældre og børn, så er det en diskussion, vi kan tage i dag?
Der er et økonomisk råderum, men regeringen ønsker noget andet.
Den ønsker skattelettelser i stedet for.
Kristian Jensen (V), 2017-12-08:
Altså, jeg tror egentlig, at alle anerkender, at der kommer flere ældre og flere børn, eftersom det er et faktum.
Det er statistisk set
et faktum, at der kommer flere ældre, og jeg har ikke hørt nogen benægte det.
Men fru Christine Antorini var, hvis jeg husker rigtigt, minister i hele Helle Thorning-Schmidts regeringsperiode, og så er det jo interessant at se på, om man så levede op til sine egne ord, altså om man, mens man sad i regering, så også leverede en vækst i de offentlige udgifter, der svarer til det demografiske træk.
Og hvad er så fakta?
Fakta er, at fra 2011 til 2015 var der den gennemsnitlige årlig vækst i det offentlige forbrug i den regering, fru Christine Antorini var en del af, på 0,1 pct., og det gennemsnitlige træk demografisk set var på 0,5 pct.
Så man levede altså ikke op til de principper, man her står og forfægter, og det er jo det, der er problemet med Socialdemokratiet.
Man har en politik, når man er i regering, og en anden, når man er i opposition.
Derfor er det lidt svært at finde ud af, hvilken politik man egentlig skal forholde sig til, fordi Socialdemokratiet ikke lever ikke op til den politik, de står her og fortæller om i Folketingssalen, når først de sidder som regering.
I forhold til Venstres borgmestre har vi faktisk som regering leveret flere penge til dem, da vi med økonomiaftalen for 2018 løftede det råderum, kommunerne havde, med 800 mio. kr., sådan at vi gav dem flere penge, i øvrigt i modsætning til, da hr. Bjarne Corydon var finansminister, altså dengang kommunerne fik færre penge.
Christine Antorini (S), 2017-12-08:
Vi står i den situation, at der er et flertal af Folketingets partier, som faktisk anerkender, at der kommer flere ældre, der kommer flere børn, og det betyder, at hvis der kommer en vækst på 0,7 pct., betyder det, at det er status quo i forhold til de udgifter, der er til flere børn og flere ældre.
Nu kan jeg forstå på finansministeren, at det bare er nogle teknikaliteter, og at sådan kan man overhovedet ikke se på det, for nej, nej, det kan sagtens være lavere end det, fordi der er uanede mængder af muligheder for at effektivisere, som jeg hører som næsten det eneste svar, finansministeren er kommet med.
Jeg vil spørge, om det betyder, at finansministeren er uenig med de mange Venstreborgmestre, som har sagt, at hvis ikke der kommer en vækst på 0,7 pct., som vel at mærke betyder nulvækst i forhold til de udgifter, de kan se kommer, så kan vi ikke holde det velfærdsniveau, som man må forvente ude i kommunerne for børn, unge og ældre.
Og finansministeren er også fuldstændig uenig med politibetjente, lærere, pædagoger, sygeplejersker, alle de offentlige velfærdsmedarbejdere, som ved, at de allerede i dag er under pres af stramme budgetter, altså at hvis der ikke kommer 0,7 pct. i vækst, så vil det betyde besparelser på deres område.
Kristian Jensen (V), 2017-12-08:
Det vil der være tidsnok til, at vi kan vedtage en finanslov inden årets udgang.
Det er sådan, at vi har undersøgt fristerne for det.
Ellers er det jo sådan, at der er hundredtusindvis af danskere, der går på arbejde mellem jul og nytår.
Hvis der skulle være 179 flere, der gjorde det en enkelt dag, så tror jeg ikke, at der ville være nogen arbejdende danskere, der ville have særlig ondt af os.
Det vigtige er, at vi får en god finanslov, der lever op til at styrke kernevelfærden; en finanslov, der lever op til at styrke trygheden, og som er ansvarlig i forhold til den økonomiske situation, Danmarks står i.
Benny Engelbrecht (S), 2017-12-08:
Tak, formand.
Jeg benytter mig af den samme tidsmåling, som regeringen bruger, når den siger, at den arbejder hurtigt med finansloven.
Når det nu er sådan, at vi netop har en uafklarethed omkring det, synes jeg egentlig, det havde været meget passende, at ministeren kunne have løftet lidt mere af sløret for, hvor stor en del af de 5¼ mia. kr., man regner med af besparelser, der vil kunne gennemføres.
Jeg kan så forstå, at det kan vi ikke blive klogere på.
Men kan finansministeren så løfte sløret for, hvornår han forventer, at der vil være en færdig finanslovsaftale?
Christian Rabjerg Madsen (S), 2017-12-08:
Med hensyn til at være ny i Folketinget har man i hvert fald hevet argumenterne frem fra den allernederste hylde.
Man kan vel undskylde finansministeren med, at han må være ganske presset af nogle kuldsejlede forhandlinger med sit støtteparti, et støtteparti, som ifølge dagens avis ikke er meget begejstret for finansministeren.
Så vi lader det ligge.
Hvis man skærer alt det her med tal og effektiviseringer væk, og hvad finansministeren ellers ser af fatamorganaer, så kan man bare se på finansministerens svar, at den offentlige vækst, som finansministeren og regeringen lægger op til, er lig med besparelser i den offentlige sektor.
Jeg synes, regeringen skylder at fortælle danskerne, hvordan de kommer til at mærke de besparelser, og mikrofonen er altså åben nu, så finansministeren har muligheden.
Kristian Jensen (V), 2017-12-08:
Jeg vidste ikke, at hr. Christian Rabjerg Madsen var så sårbar og følsom om sin anciennitet i Folketinget.
Det beklager jeg.
Det er jo sådan, at ligesom den daværende regering påpegede, at det var muligt at skabe en god vækst med et offentligt forbrug, der kun steg med 0,1 pct. i gennemsnit om året, så mener vi som regering også, det er muligt at lave en god velfærd med et offentligt forbrug, der, sådan som regeringsgrundlaget lægger op til, stiger med 0,3 pct. om året – det er i øvrigt 0,3 pct., plus det, vi lægger til – til danskernes tryghed, til politiets, til forsvarets, til beredskabets budgetter.
Vi har løftet kræftbehandlingen, vi har tilført sundhedsvæsenet flere penge, vi har givet flere penge til de ældre, og vi har afsat 0,5 mia. kr. over 4 år til at løfte kvaliteten i de folkeskoler, der har været dårligst til at give vores børn en god start på tilværelsen.
Jeg ønsker at fortsætte med at løfte kvaliteten og løfte velfærden, og det gør vi inden for rammen af en ansvarlig økonomisk politik.
Den daværende S-ledede regering, som hr. Martin Lidegaard var en del af, opererede med et demografisk træk på 0,5 pct. og en offentlig forbrugsvækst på 0,1 pct.
Det giver en forskel på 0,4 pct.
Hvis hr. Martin Lidegaard har ret i, at det demografiske træk er 0,7 pct. og regeringen lægger op til en vækst på 0,3 pct., så er det en forskel på 0,4 pct.
Jeg har svært ved at se den store forskel på det, som blev leveret af den regering, hr. Martin Lidegaard var en del af, og det, som jeg lægger op til at levere.
I forhold til uddannelserne er det jo sådan, at vi kigger på, hvornår det er tid til at ændre retning.
Det gjorde vi f.eks. på sygehusområdet, hvor der er en årrække har været et produktivitetskrav på 2 pct., men hvor vi i år har lavet en aftale om at afskaffe det produktivitetskrav fra 2019 og fremefter, altså holde det i ro i 2018 og afskaffe det fremadrettet og sætte et andet styringssystem ind.
Så når det er relevant, når det er nødvendigt, er vi åbne for at ændre styringsværktøjet.
Martin Lidegaard (RV), 2017-12-08:
Det er helt klart vores opfattelse – og lad os bare slutte den diskussion der – at det er mere end optimistisk, ja, at det er urealistisk at forestille sig, at vi både kan følge med den demografiske udvikling og tilbyde danskerne alle de nye muligheder, som teknologien giver os, inden for en offentlig vækst på 0,3 pct., som regeringen foreslår.
Men jeg vil holde mig til formandens anbefaling og gå til det spørgsmål, der i virkeligheden ligger mig mest på sinde.
Siden den her regering er trådt til, har den faktisk skåret ned med det, der svarer til 17.000 stillinger på uddannelsesområdet uden for de store byer.
Er der ikke et eller andet tidspunkt, hvor regeringen overvejer, om den der automatiske grønthøstermetode med 2 pct. hvert år, når den bliver til 10 pct. eller 15 eller 20 pct. i alt, har betydet, at man har skåret så dybt i antallet af lærere og undervisningstimer, at man måske skulle overveje at finde en anden model, f.eks. reformer, til at skaffe budgetter til fornyelse?
Kristian Jensen (V), 2017-12-08:
Jeg skal prøve at holde mig inden for taletiden.
Det er jo sådan, at vi har sagt, at der skal være plads til vækst i de offentlige udgifter.
Vi anerkender, at der er et udgiftspres, at der er et demografisk træk, og vi mener, at det kan håndteres ved både et løft af de offentlige udgifter og effektiviseringer, rationaliseringer og moderniseringer.
Det har regeringer før os gjort.
Det har den regering, hr. Martin Lidegaard var en del af, jo også gjort.
Man har tilpasset politikken efter den økonomiske situation.
Det er rigtigt, at noget af det, som vi interesserer os for, er at lave et omprioriteringsbidrag – et omprioriteringsbidrag, hvor man tager lidt fra de ordinære budgetter, men investerer det igen i noget nyt.
Det er bl.a. derfor, vi kan investere i en kvalitetspulje til erhvervsskolerne, sådan som det er aftalt i trepartsforhandlingerne.
De 2-procentsbesparelser, vi har nu, ligger jo i forlængelse af andre produktivitetsbesparelser, der faktisk kan føres tilbage til engang i 1980'erne.
Og hvis det var sådan, at man ikke førte nogen penge tilbage, ville der nærmest ikke være nogen budgetter, der var noget på.
Men vi har et rekordstort offentligt forbrug, fordi pengene er blevet geninvesteret, også i uddannelsesområdet og forskningsområdet.
Martin Lidegaard (RV), 2017-12-08:
En del af de mere principielle betragtninger, som finansministeren indledte med, er jeg sådan set enig i, men det fritager jo ikke, synes jeg, finansministeren for at tage mere grundlæggende stilling til, om det er realistisk at forestille sig, at vi kan have den demografiske udvikling i de kommende år, som vi får – det er ministeren også enig i, kan jeg forstå – uden at forholde os til, om vi også kan følge med i de offentlige udgifter.
Det er jo, fordi vi ud over den demografiske udvikling også får en teknologiudvikling, hvor der vil blive mulighed for yderligere sundhedsydelser og yderligere services, som vores borgere forventer at få, og derfor tror jeg altså, at det er helt realistisk, at vi skal op på 0,7 pct. i offentligt forbrug.
Det kræver så nogle reformer, og det kræver også effektiviseringer i den offentlige sektor – det er jeg helt enig med finansministeren i – men bør man ikke erkende, at det altså ikke er så enkelt, at vi kan effektivisere os til det hele?
Det mener regeringen man kan; det mener vi ikke; vi mener, at der skal reformer til.
Hvis man har en vækst på 0,3 pct. i den offentlige sektor og en demografisk udvikling, der giver 0,7 pct., så sparer man som minimum 0,4 pct., så vidt jeg kan vurdere.
Det andet er, at der i hele regeringens fremskrivning jo ligger, at man fortsætter med grønthøsteren på uddannelser.
Er der ikke en eller anden grænse for, hvor mange år man kan spare 2 pct. hvert år på alle uddannelser og al forskning i Danmark?
Kristian Jensen (V), 2017-12-08:
Jeg er glad for, at hr. Magnus Heunicke understreger og gentager det, vi sagde.
Vi lovede, at der var råd til det samme antal, og det er der også.
Spørgsmålet er, hvordan kommunerne har brugt pengene, og det var derfor, jeg trak på smilebåndet.
For hvis borgmestrene beklager sig over, at der er for lidt penge til velfærd, så undrer det mig, at de samme borgmestre har reduceret deres velfærdsramme for at bygge nogle flere svømmehaller og rådhuse og andre offentlige bygninger.
De har jo reduceret den ramme, vi som regering har tildelt dem.
De har brugt færre penge på serviceydelser og flere penge på mursten.
Det skal jeg ikke blande mig i.
Det er deres valg, men så går jeg ud fra, at de også selv står på mål for det.
Magnus Heunicke (S), 2017-12-08:
Det vil sige, at mens vi i valgkampen hørte Venstre love danskerne, at der var råd til præcis lige så mange ansatte i den offentlige sektor i morgen, som man havde i går, så kan vi se, at der 2 år inde i valgperioden er 10.000 færre i den offentlige sektor.
Og når man taler med borgmestre fra alle partier og i hele Danmark, siger de jo, at der har været nedskæringer, og at der nu er færre penge pr. ældre.
Ja, det kan man godt grine af som finansminister, men det tror jeg ikke de gør ude på vores plejehjem, ude i vores ældresektor, hvor vi kan se, at de skal løbe stærkere, og at der er mindre tid til flere ældre.
Siden sidste gang Venstre lovede noget, kan vi nu 2 år efter se, at det overhovedet ikke holdt.
Det var et rent bluffnummer.
Kristian Jensen (V), 2017-12-08:
Det er gået sådan, at der er færre offentligt ansatte.
Men det er ikke, fordi man har sparet.
Vi har faktisk brugt flere penge, end vi lagde op til.
Det er, fordi man har valgt rundtomkring i kommunerne i højere grad at købe tjenesteydelser.
Det er sådan, at graden af tjenesteydelser købt i den offentlige sektor er steget siden regeringsskiftet, og det betyder, at der f.eks. er nogle kommuner, der vælger at sige: Vi vil gerne have madudbringningen udført af et privat selskab i stedet for selv at have chaufførerne til at gøre det.
Det tror jeg ikke, og det tror jeg faktisk heller ikke at hr. Magnus Heunicke inderst inde tror på.
Så derfor er antallet, altså hvor mange der er ansat, eller hvor meget man køber som vareydelser, ikke afgørende for, hvor god velfærden er.
Jeg tror f.eks. på, at de privatpraktiserende læger leverer en lige så god service som de læger, der er ansat i et regionssygehus.
De leverer en god service.
Den ene er privatansat, og den anden er offentligt ansat.
Jeg tror ikke, det er deres ansættelsesform, men deres service, vi skal måle dem på.
Magnus Heunicke (S), 2017-12-08:
Med hensyn til en ansvarlig økonomisk politik: Finansministeren og jeg var i rigtig mange tv-debatter ved sidste folketingsvalg, hvor vi netop talte om, hvad der er Venstres økonomiske politik, og jeg husker så tydeligt, hvordan hr. Kristian Jensen igen og igen sagde: Der er råd til præcis det samme antal offentligt ansatte med Venstres politik, som der er i dag.
Jeg har nu siddet og slået op i vores mediearkiv og set, hvad der blev sagt, ikke kun af finansministeren, men også af den nuværende statsminister, og nu citerer jeg fra svaret på et spørgsmål om, hvad Venstres økonomiske politik vil betyde: Den vil ikke føre til færre offentligt ansatte, man får råd til præcist så mange ansatte i morgen, som man havde i går, lød løftet fra den nuværende statsminister og daværende oppositionsleder, altså præcis det samme antal ansatte i morgen, som man havde i går.
Hvordan er det så gået de første 2 år af regeringens levetid?
Kristian Jensen (V), 2017-12-08:
Nå, der var et spørgsmål til sidst.
Jeg blev helt i tvivl, om det var starten på en ordførertale, der var kommet.
Men sagen er jo den, at vi er i gang med at lave en række aftaler i øjeblikket.
Det er i øvrigt aftaler, som ligger i fin forlængelse af de mange aftaler, vi har lavet her i efteråret.
Det er en stor trepartsaftale, og jeg er faktisk glad for, at det er lykkedes den her regering at genoplive trepartsaftalerne som et virkemiddel til her at understøtte beskæftigelse og efteruddannelse.
Vi har lavet en stor aftale omkring bilbeskatningen, en aftale, som Socialdemokraterne startede med at være skeptiske over for, men efterfølgende har tilsluttet sig og bakket op omkring, og sidst, men ikke mindst, har vi lavet en rigtig stor erhvervs- og i iværksættereraftale baseret på et flertal i Folketinget bestående af regeringen, Dansk Folkeparti og Det Radikale Venstre.
Så der har allerede været mange aftaler, og jeg er også sikker på, at der kommer aftaler på plads i den kommende tid.
Hvordan vi så finder finansieringen, ja, det er sådan set et spørgsmål, som hr. Benny Engelbrecht har stillet flere gange, og jeg skal give det samme svar som tidligere, for der kunne jo være nogle, som ikke har hørt vores foregående diskussion.
Jeg vil bare sige, at det er meget enslydende.
Vi ville gerne indføre flere optjeningsprincipper, for vi mener, det er et godt princip, at man skal yde, før man kan nyde, at man skal være i Danmark og være med til at bidrage til det danske samfund, før man fuldt ud kan nyde de rettigheder, danske skatteydere har i dag.
Vi mener, at det er rimeligt, at de personer, der kommer hertil for at arbejde eller for at blive familiesammenført og har et ønske om at lære dansk, også i højere grad selv betaler for nogle af de omkostninger, der er ved at få et danskkursus her.
Benny Engelbrecht (S), 2017-12-08:
Tak, formand.
Ministeren indledte sin tale med at sige, at udgiftspolitikken planlægges løbende af et flertal i Folketinget.
Det understreger jo ganske fint ministerens synspunkt, og hvorfor Socialdemokratiet har fremsat dette beslutningsforslag, al den stund vi jo har konstateret, at et flertal af Folketingets partier ønsker, at der er en offentlig vækst, som lever op til det demografiske træk.
Det er jo selvfølgelig klart, når der er et flertal af Folketingets partier, som giver udtryk for det, så ønsker vi naturligvis også at afsøge, om det er sådan, at de partier har tænkt sig at leve op til de synspunkter, de har.
Nu er det jo ikke, fordi den nuværende regering sådan ligefrem udviser spændstig handlekraft lige for tiden, så derfor er det også meget passende, at vi får muligheden for at diskutere det her emne, når det er, at der endnu ikke er en afklaring omkring hverken finanslov, skattereform eller alle mulige andre elementer.
Og det leder mig til et spørgsmål, fordi for at forstå, hvor regeringens planer for det offentlige forbrug egentlig ligger henne, er vi jo også nødt til at kende nogle af de tanker, der tilsyneladende ligger meget klart på bordet, hvis vi forstår det ret, omkring en skattereform.
Derfor kunne jeg godt tænke mig at høre, om finansministeren nu langt om længe kan løfte sløret for den finansiering på 5¼ milliard, som man har planlagt i forhold til sin økonomiske politik som besparelser bl.a. på overførselsområdet.
Kan vi blive lidt klogere på det?
Hvor meget af det forventer finansministeren går igennem, og hvor meget ønsker man i forhold til skatteplanen at tage af råderummet?
Søren Egge Rasmussen (EL), 2017-12-08:
Jamen der er ligesom sat spørgsmålstegn ved, om der vil blive bygget mere, hvis man vedtager vores forslag her.
Jeg tror, at hvis de kommuner, som har en prioritet om at bygge flere almene ungdomsboliger, havde udsigt til, at de kunne bygge dobbelt så meget for den samme pris, så ville de gøre det.
Det er jeg ret overbevist om at man f.eks. kunne finde på i Aarhus.
Hvis man havde råd til at bygge mere for den samme pris, så ville man gå i gang. Men jeg synes, at det er rimeligt, at vi får den proces og prøver at finde ud af, hvad det er for nogle barrierer, men også italesætte, at den her opgave sådan set er noget, man i det storkøbenhavnske område skal finde nye løsninger på, for det går ikke med den udvikling, der kører, med flere og flere studiepladser, men ikke flere studieboliger.
Martin Lidegaard (RV), 2017-12-08:
Det vil vi gerne være med til.
Jeg deler sådan set opfattelsen af, at hovedstadskommunerne burde lave en samlet plan på det her område.
Alle de andre steder i landet har man altså så kunnet gøre det under de nuværende regler, og det får mig også til at spørge: Er det her et spøgsmål om et manglende samarbejde, eller er det et spørgsmål om, at staten skal skyde flere penge i det?
Jeg er ikke sikker på, at det er det sidste.
Det er overskuelige midler, der skal til, og jeg er i hvert fald ikke bekendt med – men det er muligt, at Enhedslisten har oplysninger, jeg ikke har, og det er også derfor, at jeg har en lidt spørgende tilgang – at det er det, der er hurdlen for de kommuner, der ligger uden om Københavns Kommune, altså at de skulle være i finansiel knibe.
Nu er jeg selv valgt i Nordsjælland.
Jeg har ikke indtryk af, at det på den måde er mangel på likviditet, der er udfordringen der, men det er muligt, at der er andre omegnskommuner, hvor det er udfordringen.
I hvert fald synes jeg bare, at man skal tænke sig lidt om, før man bruger trods alt betydelige midler, som vi oven i købet ikke har en solid finansiering for, på det her område.
Søren Egge Rasmussen (EL), 2017-12-08:
Tak for de positive bemærkninger.
Jeg tror, der er god grund til at kigge på, om de finansieringsproblemer, der er i kommunerne, er forskellige.
Det er korrekt, at der er nogle kommuner, som på grund af deres økonomi ikke kan bygge mere.
Men det kunne måske være med til at åbne øjnene for andre kommuner, som måske ville have nemmere ved at bygge.
Jeg synes virkelig, at der ligger en opgave i at finde en løsning i det storkøbenhavnske område, så det ikke kun er de tre kommuner, hvor hovedparten af uddannelsesinstitutionerne ligger, men at det også kan være andre kommuner, som er med til at sikre, at der bliver en form for boliggaranti i det storkøbenhavnske område.
Jeg synes virkelig, at Københavnsområdet skulle lade sig inspirere af, hvad der er foregået i Aarhus og Aalborg igennem mange år, hvor man har forskellige tag over hovedet-garantier, når de studerende starter, og hvor man vitterlig har bygget meget.
Man er ikke færdige med opgaven, men man er trods alt nået enormt langt.
Så en drøftelse i udvalget af, hvad barriererne er i de forskellige typer af kommuner omkring anlægsloft og den slags, synes jeg faktisk ville være en god proces at tage.
Martin Lidegaard (RV), 2017-12-08:
Tak til Enhedslisten for ligesom os andre at kere sig om, at de unge kan få en ungdomsbolig der, hvor de har problemer med at finde den.
Den radikale ordfører kunne ikke være til stede i dag, så jeg er blevet bedt om at sige, at vi fra Radikales side har et par spørgsmål til det her forslag, inden vi beslutter os, for vi er lidt skeptisk indstillet, vil jeg gerne melde ud.
Og det skyldes en række forhold.
Det handler ikke om, at vi ikke ønsker, at der skal bygges flere ungdomsboliger, men spørgsmålet er – hvad flere ordførere egentlig også har antydet – om det her forslag rent faktisk vil føre til det.
Man har mig bekendt en del midler på kistebunden i Københavns Kommune, og spørgsmålet er, om det, der er til hinder for at få bygget flere ungdomsboliger, ikke mere er enten anlægsloftet, som gælder, eller mangel på plads eller planlove eller andre faktorer, end det egentlig er yderligere finansielle midler fra statens side.
Dertil kommer, at finansieringen er lidt skrøbelig, som det er blevet sagt.
Vi støtter sådan set Enhedslistens forslag, og så vidt jeg husker, havde Enhedslisten det også oppe tilbage i tiden, men det blev desværre afvist her i Folketinget, og vi kan nok ikke bruge de penge, før der er et flertal, der er i stand til at tilvejebringe dem.
Så der har vi også et lille udestående, selv om vi fra Radikales side sådan set godt kunne støtte det finansieringsforslag.
Vi kommer til at spørge lidt ind til, om det her rent faktisk vil løse nogen problemer, og hvis det ikke er tilfældet, vil vi ikke støtte beslutningsforslaget.