Marcus Knuth (KF), 2020-09-08:
Tak, hr. formand.
Jeg skal lige have rullet ærmerne op og den her pult ned en gang.
Det er jo konservative, borgerlige stemmer, der arbejder.
Nu er hr. Morten Messerschmidt her desværre ikke længere – han var jo ikke så imponeret over Gurli Gris eller Rasmus klump – men jeg må begynde med at skuffe og sige, at min tale nok ikke når samme højder, heller ikke i forhold til fru Sofie Carsten Nielsens tale, der jo kom helt op på Harry Potter-niveau.
Jeg må sige, at jeg befinder mig på et lidt mere infantilt stadie, hvor jeg altid lever i sådan en dyreverden, og jo vildere og mere eksotiske dyrene er, jo bedre er det.
Og sådan er det også med mine politiske taler.
Det gør også, at mange, ikke mindst mine vælgere, bedre kan følge med i, hvad det er, jeg siger.
I den forstand er jeg jo glad for, at Socialdemokratiets formand og jeg har rigtig meget tilfælles.
Det er jo ikke mere end et års tid siden, at statsministeren stod her på talerstolen og blev mildest talt verdensberømt – 70 millioner mennesker i Kina så hendes lille tale om elefanten Ramboline og dens gode ven, kamelen Ali.
Faktisk var jeg på Lolland her i weekenden, hvor jeg mødte Ramboline, som har det rigtig, rigtig godt, og jeg skulle hilse og sige tak fra Ramboline for at komme med på sidste års finanslov.
Jeg ved ikke, om der nogen sinde har været en elefant på en finanslov før; det ved finansministeren måske.
Ramboline havde i hvert fald aldrig hørt om en elefant på en finanslov, så jeg tror godt, at vi kan sige, at det er første gang.
Men ud over Ramboline var der jo desværre ikke supermange lyspunkter på finansloven sidste år – og desværre heller ikke på den i år.
Som jeg ser det, ser vi en bekymrende drejning over i retning af en socialisme, som vi ikke har set i mange år: for 13 mia. kr. nye skatter og afgifter, enten vedtaget eller på vej, der gør det dyrere at være dansker, forskelsbehandling og jantelovsbeskatning af sunde danske familievirksomheder, ene og alene fordi man gerne vil give roret videre til datter eller søn, mistænkeliggørelse af dansk erhvervsliv, der holder hjulene på dansk økonomi kørende, og nu også maksimal belåning af danskerne for at bygge en endnu større og tungere offentlig sektor op.
Og det er jo altså tiltag, som i det store hele alene har opbakning fra en venstrefløj, der i mine øjne desværre bliver mere og mere venstreorienteret.
Og nu tænker jeg ikke på de coronatiltag, der har hjulpet dansk økonomi og mange virksomheder, og som Folketinget overordnet er enige om; jeg tænker på regeringens overordnede retning for Danmark.
Som sagt lever jeg jo i dyrenes verden.
Så jeg har tænkt på, hvad jeg skulle tale om i dette års finanslovstale, og med den retning mod socialisme faldt det mig ind at tale om kammerat Napoleon.
Jeg håber, at I alle sammen kan huske ham.
Det er jo historien om dyrene, der overtager magten på den lokale bondegård for at forsøge at indføre et nyt, retfærdigt samfund med en række love, der bygger på, at her er alle dyr lige.
Men der går ikke så lang tid, før grisene – det er dem, der har startet revolutionen på gården – lader sig forfalde til magtfuldkommenhed, socialisme, pamperi og positiv forskelsbehandling af ingen andre end dem selv.
Lovsystemet bliver derfor kogt ned til én enkelt sætning: Alle dyr er lige, men nogle dyr er mere lige end andre.
Det er jo nogle af de første tegn, vi har set her i de seneste år.
Familievirksomheder skal ned med nakken, de skal særbeskattes, ene og alene fordi de er familievirksomheder.
Generationsbeskatningen berører ikke offentlige virksomheder, den berører ikke børsnoterede virksomheder, den berører ikke fonde, den er målrettet ene og alene private familievirksomheder, fordi de åbenbart er lidt mere ulige end alle andre.
Så havde vi hele miseren om Socialdemokratiets presserådgivere.
Jeg mener at huske, at Udenrigsministeriet sparer omkring 20 mio. kr. på rådgivere.
Og det er fint, men der er bare ét ministerie, hvor man ikke sparer, og det er Statsministeriet, for her er man åbenbart lidt mere lige end alle andre.
Det synes jeg jo er bekymrende.
Det er nogle af de mandater, som støttede statsministerens finanslov sidste år.
Sidste år var det så fra partiet Alternativet.
Uffe Elbæk, Sikandar Siddique og deres nye parti, som de kalder Frie Grønne, stod i går og erklærede, at de først og fremmest er et venstrefløjsparti – dvs. at de jo dermed støtter den røde regering – og at de vil lave et frontalangreb på danske virksomheder.
Bare prøv at høre, hvordan det lyder: et frontalangreb på danske virksomheder.
De kalder den danske økonomi for en syg kræftøkonomi, og her taler vi altså om den danske økonomi, som igennem årtier har skabt en af verdens sundeste og mest klimavenlige velfærdssamfund, som jeg tror alle os, som sidder her i salen i dag, har bidraget til.
Men i det nye venstrefløjsparti, Frie Grønne, synes man, at Danmark er en sygdom, der med had, frygt og grøftegravning skal angribes, ødelægges og rives ned.