runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Charlotte Munch (DD), 2025-05-02:
Det er altid godt med en lille opsang fra formanden, inden man går i gang her.
Tak for ordet.
Det er jo ikke nyt, at vi står her.
Vi har efterhånden mødtes utrolig mange gange i salen omkring tostatsløsninger og løsninger generelt i Israel.
Beslutningsforslaget her går ud på, at regeringen i FN's Sikkerhedsråd skal arbejde for anerkendelse af en selvstændig palæstinensisk stat i FN.
Sidste år behandlede vi et lignende forslag, og det nye i forhold til forslaget dengang er, at Danmark nu er medlem af FN's Sikkerhedsråd.
Derfor mener forslagsstillerne, at den position skal bruges til at anerkende staten Palæstina og give den fulde rettigheder som medlemsstat i FN's organer.
Da vi behandlede forslaget sidste år, sagde jeg, at på et tidspunkt skal der anerkendes en palæstinensisk stat, der kan eksistere side om side med Israel, altså en tostatsløsning, hvor det israelske og palæstinensiske folk kan leve i fred og med respekt for hinanden.
Når jeg sagde »på et tidspunkt«, er det, fordi forudsætningerne dengang og nu ikke er til stede.
En stat skal have et præcist defineret territorium og en statsmagt, der kan handle indadtil over for egne borgere og udadtil i udenrigspolitiske sammenhænge.
I dag har det palæstinensiske selvstyre kun kontrol over noget af Vestbredden og da slet ikke over Gaza, hvor terrororganisationen Hamas stadig væk spiller en rolle.
Forudsætningerne for at anerkende en palæstinensisk stat er altså ikke til stede, og derfor giver det heller ikke mening at pålægge regeringen at anerkende et selvstændigt Palæstina i FN.
Derfor støtter vi ikke forslaget.
Martin Lidegaard (RV), 2025-05-02:
Jeg havde egentlig ikke tænkt mig, at jeg skulle tage ordet her, men jeg syntes bare lige, at jeg for en god ordens skyld, og for at ingen skulle være forvirrede derude, ville sige, at ordføreren jo kan bekræfte, at der er forskel på Radikale Venstres holdning og Venstres holdning til det her, og dermed har ordføreren jo også skiftet holdning, i og med at han jo nu er ordfører for Venstre og ikke for Radikale Venstre.
Altså, Radikale Venstres holdning er ganske klar.
Vi tror, at sådan som situationen er i Mellemøsten lige nu og i en situation, hvor en stribe europæiske lande har anerkendt Palæstina – jeg tager dem lige lynhurtigt: Norge, Slovenien, Irland, Spanien, Sverige, Island, Georgien, Polen, Bulgarien, Ungarn, Rumænien, Ukraine, Cypern, Albanien, Slovakiet, Serbien, og oven i dem kommer så nu Frankrig og sandsynligvis England – må Danmark også på et eller andet tidspunkt i realpolitikken gøre op, hvor man ønsker at stå i EU-debatten.
Og der er Radikale Venstres position helt klart, at der bør vi stå der, hvor flertallet af EU-landene snart står.
Christian Friis Bach (V), 2025-05-02:
Jeg anerkender til fulde – og det redegjorde hr. Martin Lidegaard jo selv for – at hr. Martin Lidegaard har skiftet holdning til spørgsmålet fra sin tid som udenrigsminister til i dag.
Der vil jeg bare i al stilfærdighed sige, at det, jeg sagde fra talerstolen, da vi drøftede det her spørgsmål sidst, er meget, meget tæt på det, jeg siger i dag.
Selv om jeg ønsker og håber, at der bliver en palæstinensisk stat med fuld anerkendelse – det sagde jeg dengang, og det siger jeg i dag – så kræver det, at nogle betingelser er opfyldt.
Hastigheden på vejen derhen kan vi håbe på kan blive sat op, i lyset af at palæstinenserne forhåbentlig selv erobrer muligheden for at skabe et demokratisk fundament.
Jeg tror jo på, at vi ikke kan skabe demokrati udefra.
Måske har vi prøvet det for tit og for ofte i de palæstinensiske områder.
Martin Lidegaard (RV), 2025-05-02:
Demokrati kræver først og fremmest fred.
Demokrati kræver fred, sådan at den palæstinensiske befolkning ikke er forfulgt og terroriseret.
Derfor tror jeg, at det første skridt er, at der bliver lagt et pres på Israel for at skabe en ny våbenhvile og skabe fundamentet for, at palæstinenserne får mulighed for at opbygge en bedre, mere demokratisk og stærk stat.
Derfor er det, tror vi, ret væsentligt.
Det er også derfor, at man må tage bestik af den nye virkelighed dernede, og at man ikke bare kan stå og sige det samme nu som for 10 år siden.
Der er behov for, at EU træder i karakter, og det gælder også Danmark.
Christian Friis Bach (V), 2025-05-02:
Jeg anerkender, at krig og bosættelser står i vejen for en levedygtig demokratisk palæstinensisk stat.
I Gaza havde man i en længere periode alle muligheder for at bygge og opdyrke et demokrati nedefra og indefra, men desværre gik udviklingen den modsatte vej.
Så alle parter skal være villige til at træde frem for demokrati, menneskerettigheder og for fred i regionen, og det vil skabe fundamentet for en tostatsløsning.
Trine Pertou Mach (EL), 2025-05-02:
Jeg ved ikke helt, hvordan det er, ordføreren forestiller sig at der skal kunne skabes et levedygtigt, levende demokrati i Palæstina, når der ikke eksisterer et statsapparat, der ikke er underlagt en besættelsesmagt.
Det er vel rent faktisk ikke noget, der realistisk har et perspektiv.
Vil ordføreren anerkende det?
Christian Friis Bach (V), 2025-05-02:
En tostatsløsning og forhandlinger hen mod en tostatsløsning vil kræve, at der er et demokratisk fundament i Palæstina, og at der er fredsforhandlinger, så jeg ser de ting som sammenhængende – et sammenhængende fundament for anerkendelsen.
Det var også det, jeg anførte, da vi drøftede det sidst, og det er den samme holdning.
Jeg ser, vi er på linje i regeringspartierne, og jeg fornemmer i virkeligheden ikke, at vi er så langt fra hinanden her i salen, men der skal være et demokratisk fundament for en stat, og det er ikke til stede, og det skal være en stat, der kan eksistere i en tostatsløsning, og det kræver fredsforhandlinger, og de er gået i stå.
Henrik Møller (S), 2025-05-02:
Jeg ved ikke, om vi er bange for noget som sådan, men jeg tror sådan set, at udenrigsministeren meget godt har redegjort for, at det her vil være noget, vi vil gøre i fællesskab med EU, og at vi gerne vil have de andre europæiske lande med i det her.
Det kunne vi sådan set ikke blive enige om.
Så jeg tror også, at det er et spørgsmål om noget af det, der har været debatten herinde, altså de der strategiske overvejelser om, hvornår det her er det rigtige tidspunkt at gøre det på.
Man må bare sige, at vi konstaterer nu her, at vi ikke kan se, at det er på nuværende tidspunkt, vi skal gøre det.
For os at se skal der være noget mere fremdrift, og der skal være noget mere enighed i EU, før vi tager det videre.
Trine Pertou Mach (EL), 2025-05-02:
Tak til fru Charlotte Munch for talen.
Det er jo rigtigt, at vi har haft mange debatter om Israel og Palæstina her i salen.
Vi har dog ikke diskuterede præcis det her spørgsmål, for det knytter sig jo til, at Danmark i år og næste år, altså i 2025 og 2026, er midlertidigt medlem af FN's Sikkerhedsråd.
Det er det, der er omdrejningspunktet.
Vi kommer nok også til at mødes en del gange fremadrettet, for jeg kan jo godt høre, at der ikke er et flertal for at bakke op om det her forslag.
Vi kommer til at rejse spørgsmålet igen og igen, fordi vi faktisk mener, at palæstinenserne har krav på frihed og ret til selvbestemmelse.
Jeg vil egentlig gerne bede ordføreren om at udmønte lidt mere konkret, hvad det er, det betyder, når ordføreren siger, at engang skal palæstinenserne have deres egen stat, men at betingelserne skal være til stede.
Henrik Møller (S), 2025-05-02:
Tak for det, formand.
Det er sådan, at jeg i dag vikarierer for vores udenrigsordfører, hr. Flemming Møller Mortensen, som ikke kunne være til stede, og det gælder sådan set også de næste to sager.
Allerførst vil jeg selvfølgelig sige tak til forslagsstillerne for at fremsætte det her beslutningsforslag.
Man kan sige, det langtfra er første gang, at det her spørgsmål bliver diskuteret her i Folketingssalen, og desværre kan man også sige, at det bliver ved med at have en relevans.
Regeringen og Socialdemokratiet støtter, som vi hele tiden har gjort det, fortsat målet om en tostatsløsning med udgangspunkt i 1967-grænserne, ligesom skiftende danske regeringer har gjort det i mange år og heldigvis med en bred opbakning fra Folketinget.
Danmark arbejder aktivt for at fremme betingelserne for, at målet om en tostatsløsning kan realiseres, ikke mindst gennem EU, fordi det sådan set for os at se er den eneste vej til en varig fred på den lange bane, og fordi begge befolkninger, både israelerne og palæstinenserne, har ret til at leve i deres egen stat i frihed og uden frygt.
Det er vores faste standpunkt, og det er selvfølgelig også udgangspunktet for vores stillingtagen i Sikkerhedsrådet.
Som vores udenrigsminister også nævnte, stemte Danmark sidste år for resolutionen i FN's Generalforsamling om et fuldgyldigt medlemskab til Palæstina i FN.
Det gjorde vi, både fordi vi ønsker, at Palæstina får en stærkere stemme i FN, men også for netop at markere vores støtte til en tostatsløsning.
Det er sådan, at der fra dansk side er taget en række initiativer med henblik på at engagere sig konstruktivt i konflikten og prøve at skabe en fremdrift hen imod en tostatsløsning.
Det har vi bl.a. gjort ved at støtte reform- og kapacitetsopbygningen af det palæstinensiske selvstyre.
Tidligere har Danmark også styrket de diplomatiske forbindelser til Palæstinas mission i Danmark, og det må siges at være et skridt i retning af en anerkendelse af Palæstina som stat.
Som udenrigsministeren også har påpeget, er spørgsmålet om en anerkendelse af Palæstina som stat et skridt, der bør indgå som et led i reelle forhandlinger om en tostatsløsning frem for at blive fremtvunget af eksterne parter.
Det her er også holdningen blandt størstedelen af vores allierede i EU-kredsen.
I regeringen og Socialdemokratiet er vi optagede af, at EU så vidt muligt har en koordineret tilgang til konflikten, herunder spørgsmålet om en anerkendelse af en palæstinensisk stat.
Det er desværre sådan, at der lige nu ikke er opbakning i fællesskab til det her.
Socialdemokratiet kan derfor ikke støtte beslutningsforslaget.
Tak for ordet.
Trine Pertou Mach (EL), 2025-05-02:
Tak til hr. Henrik Møller, også for at være vikar på den her sene fredag eftermiddag efter en 1. maj, som jeg håber var god.
Beslutningsforslaget her handler jo ikke om den bilaterale danske anerkendelse, men om, at Danmark i kraft af vores plads i FN's Sikkerhedsråd i 2025 og 2026 skal bringe det op i FN's Sikkerhedsråd og få FN's Sikkerhedsråd til at anbefale generalforsamlingen i FN, at Palæstina etableres som en ligeværdig, selvstændig stat i FN-regi.
For så er det netop verdenssamfundet, der dermed taler og gør klart, hvad det er for en løsning, man gerne vil se i Mellemøsten.
Det, der er spørgsmålet her, er, hvad det set med Socialdemokratiets øjne er, der gør, at Danmark ikke skal træde ind på verdensscenen med det her aktive skridt og bringe det ind i FN's Sikkerhedsråd.
Jeg er helt med på magtforholdene; det er vi alle sammen.
Vi forventer heller ikke, at USA vil støtte det.
Men det vil jo vise noget om, hvor Danmark står, og hvordan Danmark mener at man i FN's Sikkerhedsråd bør agere på det her spørgsmål.
Hvad er det, Socialdemokratiet er bange for sker?
Igen tror jeg helt ærligt ikke, at jeg forstår det argument.
Det er ikke kun ordføreren.
Beklager, at det er over for ordføreren, som jo er stedfortræder, at jeg stiller det her spørgsmål, men det er trods alt et regeringsbærende parti.
Det her handler vel grundlæggende om, at Danmark kan bidrage til at skabe et momentum, og at vi kan være med til at ændre det.
Momentum opstår kun, hvis nogen gør noget andet, end de har gjort hidtil.
Henrik Møller (S), 2025-05-02:
Jamen man kan bare sige, at som den nuværende situation er, har der ikke de sidste 2 år været noget, der har indikeret, at udviklingen har været til det bedre, måske snarere tværtimod.
Der kan man selvfølgelig bruge det argument, at man siger, at hvis vi gør det her, kan vi måske løsne op for den her konflikt.
Jeg tror ikke, at det er det, der skal til for at løse det her.
Jeg tror, at vi i forhold til den stemme, vi har i EU, har nogle muligheder for i fællesskab at rejse det her spørgsmål.
Udenrigsministeren var også inde på, at det, at en del lande har lavet den her anerkendelse, ikke er noget, der har rykket noget nogen steder.
Det er også min vurdering, at selv om vi får rejst den fra vores side i forhold til FN, får vi ikke rykket på noget, desværre.
Sascha Faxe (ALT), 2025-05-02:
Som jeg jo kan høre, er det et spørgsmål om timing.
Det er meget det, som vi står og nok kommer til at diskutere ret meget i dag.
En af de ting, som jeg tænker på, er, at udenrigsministeren taler om, at det er noget med at finde ud af, hvordan vi kan skabe noget fremdrift, altså at der skal være et fundament for at skabe fremdrift.
Danmark har lige nu et momentum i forhold til at kunne skabe noget fremdrift, først og fremmest fordi vi sidder i FN's Sikkerhedsråd.
Der er ikke en lov, der siger, at vi ikke må fremsætte og arbejde for noget, som der endnu ikke er flertal for.
Det kan jo netop være en motor til at skabe noget der.
Nu har jeg også respekt for, at det er en stedfortræder, men hvordan forholder Socialdemokratiet sig til, at Danmark kan have en fremdriftsfunktion i internationale fora i det hele taget?
For det er jo lidt det, vi diskuterer.
Må vi tage teten på noget, eller skal vi vente på, at vi allerede har et flertal?
Henrik Møller (S), 2025-05-02:
Jeg vil sige, at det jo vil være at underkende vores egen rolle at sige, at vi er fuldstændig ligegyldige.
Det hverken håber eller tror jeg på vi er, heller ikke i forhold til den internationale scene.
Men man må bare sige, at hvis man kigger på den realpolitiske verden, som er der lige nu, så er der jo nogle meget, meget store kræfter, og her tænker jeg især på USA, som et eller andet sted har en nøglerolle i forhold til, om der overhovedet kan skabes noget fremdrift i forhold til det her.
Og det er bare for at sige, at det tror jeg sådan set er mere afgørende og vigtigere, i forhold til hvad vi eventuelt kan gøre i forhold til FN.
Jeg mener også, at udenrigsministeren nævnte nogle af de lande i Mellemøsten, som kommer til at spille en nøglerolle i forhold til det her.
Det, der jo stadig væk for mig er det centrale,
er, at vi stadig væk, som jeg hører, i fællesskab herinde har et ønske om en tostatsløsning.
Vi er så ikke helt enige om, hvilken vej der skal til for at nå derhen.
Sascha Faxe (ALT), 2025-05-02:
Jeg håber, vi er enige om vejen.
Jeg hører lidt mere, at det er tempoet og timingen i forhold til det.
Jeg har heller ikke en forestilling om, at Danmark revolutionerer verden, men jeg ved også, at folk ser på Danmark, og i og med at vi har haft den position, vi har historisk mange steder, og den stemme, som vi har valgt at sige, at det er det, vi går ind i FN's Sikkerhedsråd med på det folkeretlige område, så har vi også stillet os i en position, som forpligter, i min optik.
Så når der bliver sagt realpolitik versus idealpolitik, for det er jo det, vi står og diskuterer, så er mit spørgsmål: Kan vi ikke også arbejde for noget, vi tror på, selv om det realpolitisk ikke ser ud, som om det er muligt lige nu?
Henrik Møller (S), 2025-05-02:
Hypotetisk set og teoretisk set: Jo, selvfølgelig, og det skal vi også gøre i nogle sammenhænge.
Jeg tror bare, regeringen og Socialdemokratiets udgangspunkt er, at det ikke bliver i denne her sag.
Christian Friis Bach (V), 2025-05-02:
I Venstre deler vi håbet og ønsket om, at Palæstina en dag kan blive en fri og selvstændig stat, der lever op til folkerettens kriterier, er fuldt og helt medlem af FN, og er en stat, der bygger på demokratiske principper, frie og uafhængige valg og respekt for menneskerettighederne.
Det vil være afgørende for langsigtet fred i regionen.
Det var jo også derfor et vigtigt signal, da Danmark sidste år stemte for resolutionen i FN's generalforsamling om fuldt medlemskab til Palæstina i FN.
Det skete, fordi Danmark støtter, at Palæstina får en stærkere stemme i FN, og for at markere støtten til en tostatsløsning.
Men en anerkendelse af Palæstina som stat kræver, at der er skabt et demokratisk fundament i Palæstina, både på Vestbredden og i Gaza.
Det kræver, at der er skridt mod fredsforhandlinger, og at anerkendelsen ikke mindst sker på baggrund af skridt og mod en forhandlet tostatsløsning.
Og den forhandling har jo desværre rigtig svære vilkår i disse år, for udviklingen går den forkerte vej.
De fortsatte bombardementer i Gaza og den helt desperate humanitære situation for palæstinenserne er dybt bekymrende.
Israelerne kan ikke leve i sikkerhed, så længe Hamas, en terrororganisation, sidder på magten i store dele af Gaza og fortsat holder gidsler og opildner til vold.
Situationen på Vestbredden bliver mere og mere vanskelig.
Bosættere og voldelige bosættere skaber store udfordringer for palæstinenserne, og der er bekymrende tegn på, at der også på Vestbredden sker en radikalisering.
Der er ikke et demokratisk fundament i Palæstina fra både Vestbredden og Gaza.
Forhandlingerne og fredsforhandlingerne er gået i stå.
For at vi kan opnå forhandlinger, er det afgørende, at der på begge sider vises den nødvendige vilje til at indgå en tostatsløsning.
Det har vi ikke i dag, og derfor kan Venstre ikke støtte beslutningsforslaget.
Men vi håber og ønsker, at vi en dag vil opleve to stater, Israel og Palæstina, der lever fredeligt side om side og gensidigt anerkender og respekterer hinanden.
Tak for ordet.
Trine Pertou Mach (EL), 2025-05-02:
Tak for det.
Nu var der en ordveksling før omkring, hvorvidt man havde skiftet synspunkt.
Jeg ved, at ordføreren jo i hvert fald har skiftet parti, men spørgsmålet er, om ordføreren har skiftet synspunkt i den her sag – fristes jeg til drillende at spørge.
I tillæg til det har jeg et spørgsmål.
Den vurdering, som ordføreren giver udtryk for er den politiske situation og den faktiske udvikling i Mellemøsten, er, at det bliver sværere og sværere at se perspektiverne for en tostatsløsning, og hvem det er, der skal bære den igennem på henholdsvis den israelske og den palæstinensiske side.
Det er jo en vurdering, vi deler.
Men det er lidt, som om den politiske debat foregår i et parallelunivers, hvor man bliver ved med at tale om, at der skal skabes et momentum, at måske kan nogle gøre noget andet, at nogle skal gøre sig klar, at nogle skal gøre sig værdige, og at nogle skal have opfyldt bestemte betingelser for at kunne berettige, at man fra dansk side vil løfte den her sag ind i FN's Sikkerhedsråd.
De to ting hænger ganske enkelt ikke sammen i mine ører.
Så vil ordføreren ikke prøve at gøre klart, hvad det fra Venstres side er, palæstinenserne skal gøre for at være værdige til, at Danmark vil løfte den her sag ind i FN's Sikkerhedsråd?
Christian Friis Bach (V), 2025-05-02:
Det er jo rigtigt, at jeg her fra talerstolen har diskuteret spørgsmålet som medlem af et andet parti, men jeg ved også med sikkerhed, at jeg dengang sagde, at jeg støttede en palæstinensisk stat, men at det skulle ske, når der var skabt et demokratisk fundament i Palæstina for både Vestbredden og Gaza og der var skridt mod fredsforhandlinger.
Det er det samme budskab, jeg står med i dag – der skal være skridt mod fredsforhandlinger og skridt, og gerne tydelige skridt, mod en tostatsløsning, og kun dermed vil det give mening at anerkende Palæstina som en selvstændig stat.
Men Danmark sendte et klart signal – og det var jeg glad for, både i mit tidligere parti og bestemt også som medlem af Venstre – da man stemte for resolutionen i FN's Generalforsamling.
Det var med en stemmeanmærkning om, at det ikke var en anerkendelse af den palæstinensiske stat, men det var et klart signal om, at vi støttede en stærkere stemme i FN, og vi markerede støtten til en tostatsløsning.
Trine Pertou Mach (EL), 2025-05-02:
Men igen vil jeg sige: Det her forslag handler ikke om, hvad Danmark skal gøre bilateralt i forhold til en anerkendelse, eller det her argument, som nu flere har fremført, om, at andre lande også har anerkendt, uden at det har gjort noget.
Det, vi taler om her, er ikke det, vi talte om for et år siden, hvor flere af partierne her i salen fremsatte beslutningsforslag om, at Danmark skulle anerkende bilateralt.
Det, vi taler om, er netop, at Danmark i kraft af sit medlemskab af FN's Sikkerhedsråd skal bringe spørgsmålet ind der, hvor det hører til – i verdenssamfundet, FN's Sikkerhedsråd, organet for fred og sikkerhed – og rejse anerkendelsesspørgsmålet i FN-regi.
Vil ordføreren ikke anerkende, at det kan bruges til at signalere til palæstinenserne, at der er en vej frem mod fred og frihed og retfærdighed og en bremseklods på Israels fortsatte besættelse og udvidelse af bosættelserne?
Sascha Faxe (ALT), 2025-05-02:
Ordføreren taler om, at det ikke er det rigtige tidspunkt, og det er der flere andre før ordføreren der har talt om.
Jeg er nysgerrig på, hvad der med ordførerens egne ord skal til, for at det tidspunkt er det rigtige.
Altså, hvilke kriterier er der?
Henrik Frandsen (M), 2025-05-02:
Vi må bare sige, at som situationen er lige nu, er det svært at finde håb.
Man må sige, at udviklingen går i den gale retning, når det gælder situationen i Mellemøsten.
Det er vores inderlige håb, at vi på et tidspunkt kommer i en situation, hvor man fra begge sider kan anerkende hinanden som selvstændige stater og Danmark også kan gå ind og gøre det.
Den situation er bare ikke til stede nu.
Jeg kan ikke stå her på talerstolen og sige, at vi skal lige præcis så langt hen, og så kan det lade sig gøre.
Men som situationen er lige nu – og det er jo det, det konkrete beslutningsforslag går på – mener vi ikke, at tiden er moden til at anerkende en palæstinensisk stat.
Sascha Faxe (ALT), 2025-05-02:
Jeg deler absolut ordførerens holdning om, at der ikke er meget håb at finde.
Til gengæld mener jeg ikke, at håb er en strategi, i forhold til hvordan vi løser det her.
Så jeg er ikke der, hvor det for mig er et håb om, at vi kan komme et sted hen, hvor vi kan gøre noget i forhold til situationen.
Jeg tror på, at vi skal handle.
Jeg tror på, at vi er nødt til at agere.
Jeg tror på, at der er nødt til at være et aktivt globalt lederskab i det her.
Det er derfor, jeg spørger til kriterierne og ikke bare til det med, at som det er nu, kan vi ikke gøre det.
Altså, man må jo have en vurdering af, hvad det er, der er til stede nu, som gør, at det ikke kan lade sig gøre, sat op imod, hvad det er, der skal være til stede, for at det kan lade sig gøre.
De to ting skal jo hænge sammen.
Henrik Frandsen (M), 2025-05-02:
Som jeg ser konflikten i Israel og de palæstinensiske områder, er den jo havnet i en eller anden form for blindgyde.
Du har Hamas, som jo kontrollerer Gaza.
Du har et palæstinensisk selvstyre, som man kan samarbejde med.
Du har Israel, som er vores venner, men du har en israelsk regering, som man må sige reagerer fuldstændig uproportionalt, i forhold til hvad der er almindeligt rimeligt.
Terrorangrebet den 7. oktober var på alle måder uacceptabelt og voldsomt brutalt, men vi må også sige, at den fremfærd, vi ser lige nu fra israelsk side, ikke er proportional i forhold til det.
Så det er en totalt fastlåst situation, vi står i lige nu.