Sofie Lippert (SF), 2024-12-04:
Først og fremmest tusind tak for det tætteste, man kommer på et flertal for et beslutningsforslag med den her regering.
Jeg er glad for, at samtlige ordførere har modtaget vores forslag positivt.
Der er ikke nogen tvivl om, at det er et samlet Folketing, der er enige om, at SPS har stor værdi.
Det betyder, at flere unge mennesker får adgang til overhovedet at tage en uddannelse, og det stigende behov for SPS er blevet nævnt flere gange.
Jeg ser det som et meget positivt tegn på, at langt flere unge forsøger sig med en uddannelse og tør prøve, fordi vi faktisk har skabt et system, der gør, at unge mennesker, uanset hvilken funktionsnedsættelse de måtte have, reelt kan gennemføre en uddannelse.
Det er enormt positivt, men der er heller ikke nogen tvivl om, at samtlige partier også er enige om, at vi ikke er helt i mål; SPS-systemet kunne være bedre.
Et af de problemer, som betyder meget for mange studerende, og som er enormt vigtigt at finde en løsning på for SF, er et af dem, der er blevet nævnt flere gange i dag, altså den manglende mulighed for at modtage støtte fra den første dag på studiet.
Studiestart eller skolestart er for rigtig mange unge mennesker, uanset om man er 16 år og starter på en erhvervsuddannelse eller på gymnasiet, eller om man er lidt ældre og starter på en videregående uddannelse eller er lidt ældre og starter på en erhvervsuddannelse, en overvældende tid.
Man skal lære meget nyt.
Man skal lære, hvordan det er at gå på den nye uddannelse, og man skal lære nogle nye klassekammerater at kende, og for rigtig mange er det en meget, meget stejl læringskurve i starten af et uddannelsesforløb.
For de unge med funktionsnedsættelser er der en ekstra belastning, de skal nemlig igennem et hav af ansøgninger og afklaringsprocesser.
Og selv om STUK nu kan bryste sig af en sagsbehandlingstid på 20 dage, hvilket helt klart er langt bedre end det, vi stod og talte om for et år siden, så starter de 20 dage ikke fra dag et, og der er ingen sikkerhed for, at man, når man starter på studiet, 20 dage senere kan få de hjælpemidler, man faktisk har brug for for at gennemføre det pågældende studie.
For SF er et af de største problemer altså, at SPS reelt kun er et tilbud til dem, der kan klare sig igennem studiestarten uden SPS.
Et andet problem er det voldsomme behov for genansøgninger.
Det er genansøgninger, når man starter på en ny type uddannelse, f.eks. går fra en ungdomsuddannelse til en videregående uddannelse, men på både uddannelser med semesterstruktur og på erhvervsuddannelserne er der også behov for genansøgninger løbende under studiet eller skoletiden.
På erhvervsuddannelserne skyldes det, at man på papiret deltager i tre forskellige uddannelsesforløb: et grundforløb et og to og et hovedforløb.
Samtidig har man her udfordringen med at skifte mellem skole og læreplads, hvor der ikke kan tilbydes de samme støttemuligheder.
På flere af de videregående uddannelser oplever elever at skulle søge hvert eneste semester, og enkelte steder er det stadig et problem, at de skal søge, også selv om det er en varig funktionsnedsættelse, de har, f.eks. et fysisk bevægelseshandicap eller ordblindhed, som nu engang ikke har en tendens til bare at gå væk fra det ene semester til det andet.
Når man starter på en ungdomsuddannelse, er man ikke nødvendigvis afklaret, i forhold til om man har ret til SPS, og man kan derfor ende med at stå i en situation, hvor man bruger det første halve år af sin uddannelse på overhovedet at blive afklaret som havende ret til SPS.
Og først derefter kommer de 20 dages sagsbehandlingstid i STUK af den konkrete tildeling af SPS.
Det bliver vi også nødt til at finde en bedre løsning på, hvor afklaring eventuelt kan ligge før studiestart.
Vi ved, at de steder, der har SPS inhouse, har en noget højere tilfredshed med den støtte, de kan udbyde.
Det er selvfølgelig ikke muligt for alle uddannelsesinstitutioner at have SPS inhouse, nogle er alt for små til den slags.
Men vi bliver nødt til at finde en model, hvor man ikke står over for en ny udbudsrunde hele tiden og som institution frygter at miste sin inhouseudbyder og som studerende står og frygter, at en ny nu skal varetage de støttesamtaler, man før endelig havde lært sin kontaktperson at kende i.
Så der er masser af tage fat i.
Det vigtige for SF er, at vi løser de problemer, at vi finder en vej, og at vi faktisk har forhandlinger – og ikke, om løsningen i forhold til det her beslutningsforslag er at sende det til afstemning eller lave en fælles beretningstekst.
For som jeg hører det, er der ikke stor uenighed om det konkrete i Folketinget.
Uenighederne går nok nærmere på, hvordan vi gør det bedst.
Det er ikke vigtigt for SF, hvilken model vi vælger her, men det er fuldstændig afgørende for SF, at vi faktisk får indkaldt til forhandlinger, og at vi får kigget på hele systemet, som Radikales ordfører også påpegede.
Det er ikke nok at putte et plaster på her og der; der er brug for, at vi faktisk kigger på noget grundlæggende med ansøgningsprocesser, med overgange og med muligheden for at tage en bevilling med sig fra ét sted til et andet.
Tusind tak for opbakningen til et meget vigtigt emne.
Jeg glæder mig rigtig meget til at forhandle.
Jeg tror på, at vi i fællesskab alle sammen kan finde nogle løsninger, der gør, at langt flere studerende har en god oplevelse med at modtage støtte, når de går på en ungdomsuddannelse eller videregående uddannelse.
Tak for ordet.