runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Christoffer Aagaard Melson (V), 2020-01-29:
Tak for det.
Det er Venstres holdning, at snyd med eksamensopgaver er uacceptabelt, og vores holdning til eksamenssnyd levner ikke rum for fortolkning, bagatelgrænser eller rundkredsforståelse.
Formålet med en prøve eller eksamen er at dokumentere, i hvilken grad eksaminanden opfylder de mål og krav, der er fastsat for faget og uddannelsen.
Den objektivitet har de studerende nytte af; det har aftagerne – virksomhederne, de videregående uddannelser – også, når de skal vurdere og sammenligne de studerendes personlighed og potentiale, også i de tilfælde, hvor en karakter ikke i sig selv er dækkende, men bør og skal suppleres af et interview eller en snak med den enkelte ansøger.
Vi skal være opmærksom på de muligheder, som nye teknologier giver os, og vi skal også være opmærksom på de steder, hvor de modarbejder vores interesser, og det her er et af dem.
I det aktuelle tilfælde har en lidt for entreprenant gruppe opstillet og markedsført et system for bestilling af skriftlige opgavebesvarelser m.v., som Socialdemokratiets ordfører så godt gjorde rede for.
Det er en forretningsmodel, som modvirker og underminerer målet med vores prøver og eksamener.
Det skal vi have gjort op med.
Der må ikke kunne sås tvivl om, at det er eksaminanden selv, som har opnået et givet prøve- og eksamensresultat.
Vi er rigtig glade for den generelle opbakning til lovforslaget blandt de høringsberettigede parter.
Det er et rigtig godt og stærkt signal, som forhåbentlig også kan være medvirkende til, at der bliver opbakning til at håndhæve det her fremadrettet.
Vi støtter fuldt op om lovforslaget – og vi har lovet at hilse fra De Konservative, der også bakker op om forslaget.
Så tak for ordet.
Mette Thiesen (NB), 2020-01-29:
Jeg vil også sige tak for, at den her debat bliver rejst.
Familiepolitik er jo ekstremt vigtigt.
Jeg bliver lidt nysgerrig på noget af det, som ministeren sagde.
Ministeren taler meget om det at have et godt og rigt børneliv og de her nære fællesskaber osv.
Mener ministeren ikke, at det egentlig er familierne, der er bedre til at tage den beslutning, om man skal gå hjemme med barnet i de første år, eller om man skal sende sit barn i institution?
Pernille Rosenkrantz-Theil (S), 2020-01-29:
Til det andet: Nej.
Jo, det er da absolut op til familien selv at foretage den prioritering, hvis man synes, det er vigtigt.
Skal det være noget, vi understøtter med fællesskabets penge?
Vi har lige sat rigtig mange penge af på finansloven til at forbedre vuggestuer og børnehaver.
Dem kunne vi jo have valgt at bruge på det her forslag i stedet for.
Man skal prioritere, og vi har valgt at prioritere, at vi får gode vuggestuer og børnehaver.
Betyder det så, at det er den eneste rigtige måde at indrette sig på?
Det vil sige, at vi mener, at vi som samfund og fællesskab skal bruge de penge, vi har betalt ind i skat, på at sørge for, at der er ordentlige vuggestuer og børnehaver.
Det er det, det betyder.
Mette Thiesen (NB), 2020-01-29:
Jo, men anerkender ministeren ikke også, at det for rigtig mange børnefamilier simpelt hen ikke er muligt, fordi vi i Danmark har så enormt højt skatte- og afgiftstryk?
Det er simpelt hen ikke muligt for danske børnefamilier at indrette sig på netop den måde, som de ønsker, hvis de ønsker, at den ene går hjemme og tager vare på barnet de første år.
Anerkender ministeren ikke, at det er meget, meget svært økonomisk for langt de fleste familier at gøre det?
Pernille Rosenkrantz-Theil (S), 2020-01-29:
Det der med at sige »langt de fleste« køber jeg ikke.
Der er jo rigtig mange i Danmark, der faktisk går på deltid, vil jeg bare sige.
Så i hvert fald for den utrolig store del er det jo muligt at indrette sig på en anden måde end ved at have to fuldtidsstillinger.
Og jeg skal ikke sætte mig til dommer over de valg, man træffer for sin egen private økonomi.
Jeg mener, at der, hvor det rigtig svært for folk at skulle opretholde at have et fuldtidsarbejde, er, hvis de ikke har en følelse af, at der er ordentlige rammer omkring deres børn i børnehaven, altså antallet af mennesker, der går på arbejde.
Så tænker man: Okay, jeg bliver virkelig, virkelig nødt til at komme tidligt, tidligt tilbage i dag, for der har ikke været nok voksne.
Den følelse skal man ikke gå med på arbejdet.
Der skal være ordentlige rammer omkring vores børn, og derfor har vi prioriteret at sætte ekstra penge af til børnehaverne.
Pernille Bendixen (DF), 2020-01-29:
Tak for det.
Jeg vil godt følge lidt op på det, som fru Mette Thiesen siger omkring familien som kernen; som basen i barnets liv.
Så jeg vil høre ministeren, om ministeren ikke anerkender, at hvis ikke barnets base, altså den kerne dér, er velfungerende og tryg og sikker for barnet at være i, så er det sådan set ligegyldigt, hvad der ellers er af tilbud omkring barnet.
For så er der ikke noget, der kan erstatte det tab, som barnet lider, hvis familien ikke fungerer; hvis barnet ikke får den tætte tilknytning til bl.a. sine forældre, men også til familien i øvrigt.
Mange forældre, der har deres børn hjemme, vælger jo selv at gå i nogle vuggestuer eller i nogle kommunale tilbud, hvor de kan komme ned og få netop de dér børnefællesskaber, som ministeren mener er så vigtige.
Og bare for at slå det helt fast: En pædagog kan aldrig erstatte en forælder.
Det håber jeg at vi er enige om.
Og så virker det jo bare mærkeligt, for der er rigtig stor efterspørgsel på den her mulighed, og der er rigtig mange familier, der siger, at de gerne vil det her, men at de ikke kan komme til at prioritere det.
Og der synes vi jo bare, at det kunne være rart, hvis de i det mindste fik valgmuligheden.
Pernille Rosenkrantz-Theil (S), 2020-01-29:
Jeg tror bare, det er vigtigt at have fat i her, at det er en prioritering.
Vi prioriterer ikke, at fællesskabets penge skal gå til, at man kan gå 4-6 år derhjemme med sine egne børn.
Vil mener ikke, at det nogen sinde kan erstatte forældrene eller relationen til forældrene – den er helt afgørende.
Vi prioriterer ligeledes folkeskolen, for vi mener også, at forældrene er helt afgørende, når børnene er mellem 6 år og 16 år.
Men folkeskolen kan så levere noget undervisning, som er helt afgørende for barnet, og som man ikke kan få leveret derhjemme i de fleste tilfælde.
Og så er der nogle, der hjemmeunderviser, så undtagelserne er der jo altid.
Så det er ikke en dom, men et spørgsmål om, hvor vi bruger penge henne, og der bruger vi dem på folkeskolen og i øvrigt på de frie grundskoler og så på vuggestuer og børnehaver.
Marie Krarup (DF), 2020-01-29:
Det var igen en meget ideologisk tale, hvor man altså prioriterer ligestilling og det, som Socialdemokratiet mener er det rigtige for børnene, højest.
Institutioner er jo noget, man har bygget, for at børnene kan være af vejen, så forældrene kan arbejde.
Der er ikke noget forskning, der viser, at det er bedre for børn fra velfungerende hjem at være i institution, end det er at være hjemme.
Der er forskning, der viser, at det er bedre for børn fra meget dårligt fungerende hjem at være i institution, men hvis man kommer fra en okay familie, hvad langt de fleste jo heldigvis gør, så er der ikke noget, der viser, at det er bedre.
Måske er det faktisk værre, måske er det rigtig slemt.
Det ved vi heller ikke.
Pernille Rosenkrantz-Theil (S), 2020-01-29:
Jo, jeg anerkender fuldstændig, at det er uerstatteligt.
Men jeg er ikke med på, at det så er ligegyldigt.
Der tror jeg måske også, at ordføreren selv gik lidt for langt, i hvert fald i forhold til hvad jeg mener at ordføreren normalt sådan plejer.
For det er jo ikke ligegyldigt, hvad vi giver et barn, der har forældre, der omsorgssvigter; det er jo faktisk ret afgørende.
Vi kan ikke gøre det lige så godt som forældrene, men vi kan gøre forsøget og komme så tæt på, som vi overhovedet kan.
Det er rigtigt, at vi ikke kan erstatte det.
Og det var sådan, at jeg hørte spørgsmålet fra ordføreren, nemlig om vi kan erstatte det.
Nej, det kan vi ikke – det skal vi heller ikke.
Der er forældrene fuldstændig afgørende, og for mig er det her ikke et spørgsmål om forældre eller ikke forældre, men simpelt hen et spørgsmål om oven i det at have forældre, som er gode og solide, hvilket er basis for ethvert barn.
Hvordan vægtes børnefællesskabet så?
Ja, og det er vel også derfor, at der er ingen, der foreslår, at alle børn i Danmark skal gå i institution 24 timer i døgnet.
Altså, jeg har ikke hørt nogen argumentere for, at man skulle hen et sted, hvor man ikke skulle have den tætte relation.
Det er jo det, der er basen for et barn.
Og det vil sige, at hvis vi skal give barnet de bedste forudsætninger for at indgå i fællesskabet og samfundet, skabe relationer, jamen så har vi den værdi, at det er den vigtigste del af den demokratiske dannelse, at barnet kommer ud og er en del af et børnefællesskab.
Marie Krarup (DF), 2020-01-29:
Det er ikke en dansk værdi at sætte børn i institutioner.
Det kan godt være, at det er blevet en dansk praksis, men jeg vil virkelig sige, at det ikke må være sådan noget, som man går rundt og siger er en dansk værdi – uha, uha.
Børn kan jo sagtens lære at tage hensyn, selv om de er hjemmepassede de første år.
Det, de ikke kan lære i en institution, er at få det tætte, tætte bånd.
Der er ikke nogen af pædagogerne, der vil dø for det enkelte barn, men det vil en mor eller en far.
Den her helt, helt tætte relation, som der jo kun kan være mellem forældre og børn eller folk, der er meget tæt på hinanden, får man ikke andre steder.
Og det er jo det, der er i centrum her.
Det er jo det, der gør, at det er så vigtigt for de små børn at have mulighed for at knytte sig tæt til deres familier.
Tak for det.
I Dansk Folkeparti støtter vi L 98.
Vi synes selvfølgelig, det er vigtigt, at man ikke kan gøre det nemt for eleverne at snyde til eksamen, og derfor synes vi naturligvis, at det her med at udbyde eksamensopgaver, som man direkte kan købe på et frit marked, er forkert, og at det er noget, vi skal have stoppet.
Men det er bare ikke nok – vi skal også lade være med at lave eksamensformer, som gør det let at snyde.
Heldigvis er vi jo kommet i mål på gymnasieområdet i forbindelse med SRP-opgaverne, hvor vi også har indført en mundtlig eksamen, så det ikke er tilstrækkeligt at få nogle andre til at skrive sin opgave; man skal også selv kunne stå inde for den mundtligt, så det kræver i hvert fald en længere manuduktion fra en anden person for at få en god karakter – man kan ikke bare nøjes med at købe en opgave ude i byen.
Men man kan snyde på andre områder, og det er ikke blevet stoppet.
Den her lov er selvfølgelig fin, og den sætter en prop i et sted – dog et sted, hvor vi sådan set allerede havde repareret skibet, fordi vi har indført den her mundtlig prøve i forbindelse med SRP'en.
Men der er desværre mange andre huller i skibet, som vi skal have kigget på, og det håber jeg selvfølgelig kommer, for der er så mange forskellige muligheder i dag via internettet og via forskellige elektroniske dimsedutter og dingenoter, som gør, at man desværre har mulighed for at snyde til skriftlig eksamen, medmindre der er nogle, der strenger sig voldsomt an.
Så der er noget at komme efter, som denne lov ikke dækker, og det håber jeg selvfølgelig at ministeren får set på, så det her ikke bliver det eneste lovforslag, som vi får set i denne samling, som vil forsøge at gøre op med snyd.
Men selvfølgelig støtter vi i Dansk Folkeparti lovforslaget.
Astrid Carøe (SF), 2020-01-29:
Tak for det.
I SF bakker vi også op om det her forslag om at skulle forbyde, at man kan købe sig til opgaver i skolen.
Selvfølgelig skal elever og studerende lave deres opgaver selv, og virksomheder skal ikke kunne tjene penge på, at nogle elever føler sig presset til at kunne købe sig til bedre karakterer.
Jeg synes dog også, at det er vigtigt at lægge mærke til nogle af kommentarerne i høringssvarene om det bagvedliggende problem i forhold til det karakterpres, vi oplever i vores uddannelsessystem, og som kan presse nogle af de unge til at købe sig til de her opgaver.
Jakob Sølvhøj (EL), 2020-01-29:
Jeg synes ligesom den foregående taler, at det er på sin plads lige at give en bemærkning om, at det er tankevækkende og bekymrende, at der i dag har udviklet sig så voldsom en præstationskultur, et karakterpres på elever og studerende, at det er muligt at skabe et organiseret marked for udbud af hjælp til at omgå de regler, der gælder for eksamener og prøver i vores uddannelsessystem.
Hele spørgsmålet om karakterpres og præstationsræs er vi nødt til at gøre noget ved, men det er så ikke det, der er temaet i dag, men derimod et forslag om at indføre et strafbelagt forbud mod at udbyde og markedsføre særlige opgavebesvarelser eller anden uretmæssig hjælp til eksaminander.
I Enhedslisten er vi rigtig godt tilfredse med den måde, forslaget er skåret til på, sådan at vi retter det mod firmaer og enkeltpersoner, som synes, det er rimeligt – eller i hvert fald gør det – at de beriger sig ved at hjælpe med at omgå de regler for prøver og eksamener, vi har.
Vi noterer os, at der med forslaget ikke lægges op til nye sanktioner mod elever og studerende, og vi har bemærket os, at det af høringsnotatet tydeligt fremgår – det er også understreget – at der med forslaget ikke sker en ændring af de opgaver, der ligger hos uddannelsesinstitutionerne med hensyn til at føre tilsyn med prøveafviklingen.
Vi synes, det er fornuftigt, at vi skiller tingene ad, så på den baggrund kan vi støtte forslaget.
Torsten Gejl (ALT), 2020-01-29:
Dengang jeg første gang stiftede bekendtskab med den her problemstilling, fik jeg godt nok kaffen galt i halsen.
Det var, fordi jeg på tv så en udsendelse om en driftig ung iværksætter, som havde systematiseret produktionen af eksamensopgaver, så han simpelt hen havde et netværk af mennesker, der var klar til at skrive eksamensopgaver for andre, og så solgte han dem.
Og det tjente han kassen på.
Jeg tænkte: Er det her lovligt?
Men det var det.
Men det bliver det ikke længere, for nu lukker vi selvfølgelig det hul, og det er fuldstændig vanvittigt, at man har kunnet gøre sådan.
Jeg synes, det er fint at rette reglerne mod firmaet, så man ikke må markedsføre, at man gerne vil lave folks eksamensopgaver for dem.
Mette Thiesen (NB), 2020-01-29:
Dette er et forslag om et forbud rettet mod de her virksomheder, der spekulerer i at sælge opgaver til skoleelever og studerende, altså firmaer, som tjener penge på, at unge mennesker snyder til eksamen.
De unge kan man allerede i dag straffe, hvis de snyder med deres eksamener, men virksomhederne, der sælger opgaverne udelukkende med henblik på, at de unge kan snyde, er her stadig.
Man kunne helt sikkert have det synspunkt, at det udelukkende er dem, der snyder, der skal straffes, og ikke de virksomheder, som har spottet en god mulighed for indtjening, men i dette konkrete tilfælde mener vi dog ikke, det er muligt og heller ikke særlig hensigtsmæssigt.
Det er moralsk forkasteligt og ganske enkelt ikke i orden, at der er firmaer, der tjener penge på at sælge snyd.
Så her sætter vi en grænse, og her kommer den tvære skolelærerinde op i mig: Børn og unge har selvfølgelig et ansvar for ikke at snyde.
Det er vigtigt at pointere.
Vi som forældre har også et ansvar for at lære vores børn og unge, at man ikke må købe opgaver og derved snyde ved ikke at lave dem selv, men firmaer, som decideret spekulerer i at sælge snyd, må vi stoppe – siger den strenge skolelærerinde.
Så vi bakker op om lovforslaget.
Henrik Dahl (LA), 2020-01-29:
Min morfar var ufaglært arbejder, og min mor blev cand.mag., og det var selvfølgelig som den første i sin familie.
Det kunne lade sig gøre, fordi min mor havde en god forstand, men det kunne også lade sig gøre, fordi vi har et uddannelsessystem, der var og er meritokratisk, og det vil altså sige et system, hvor man bliver belønnet for det, man kan, i modsætning til det system, der kom før, hvor man blev belønnet for det, man var.
Og – er der jo onde tunger, der siger – i modsætning til det system, der er kommet efter, hvor man bliver belønnet for det, man ikke kan.
Det meritokratiske system er en af de bærende søjler i vores samfund.
Det er en af de ting, der er med til at definere, hvad et politisk liberalt samfund er, og derfor bakker vi selvfølgelig op om det her lovforslag.
Det er et fuldstændig nødvendigt forsvar for det meritokratiske system, som både løfter dygtige unge mennesker som min mor op i uddannelseshierarkiet og jobhierarkiet, men også gør det modsatte – det skal man jo også huske.
Og derfor er systemet også godt, for det løfter udygtige mennesker den anden vej.
Så nu får de udygtige mennesker lidt sværere ved at komme op, og til gengæld får de dygtige mennesker det lidt lettere.
Det er godt, at det er sådan, og det bakker vi selvfølgelig op om.
Tak for ordet.
Marie Krarup (DF), 2020-01-29:
Som jeg forstår ministerens indvending, er det ikke kun finansieringsmodellen, ministeren er imod, men også selve ideologien, altså at det ifølge Socialdemokratiet er bedre for børn at blive sat i institution end at have en mulighed for at leve de første år hjemme hos en af forældrene.
Der må jeg bare sige, at det er meget skråsikkert sagt, for det er der ikke noget forskning der viser.
Der er rigtig mange børneforskere, der siger, at det her er et eksperiment, som vi slet ikke ved hvor ender henne, og det kan måske være, at den høje grad af stress og depression blandt unge mennesker i dag faktisk skyldes det her.
Vi ved ikke, om det er godt eller dårligt, og der er rigtig mange, der mener, det er dårligt.
Måske vil de penge, man bruger på at hjælpe familier, der selv vil passe deres børn, komme tilbage, ved at de børn, der får den form for opvækst, vil have en bedre psykisk og fysisk sundhed, når de vokser op.
Så måske er pengene givet rigtig godt ud.
Pernille Rosenkrantz-Theil (S), 2020-01-29:
Det er jo helt klart, at det her er en værdi.
Vi havde også diskussionen i forbindelse med aftalen om parallelsamfund, hvor det faldt nogle for brystet, at vi havde skrevet ind, at man skulle lære danske værdier at kende allerede i vuggestuen.
Der blev gjort sådan lidt grin med, om man så skulle sidde og læse grundloven.
Og tænk, for mig er det utrolig fundamentalt.
Ikke at man skal læse grundloven, men at det, der foregår i en vuggestue – hvor børnene lærer at tage hensyn til hinanden på tværs af alle de forskelle, der er i en børnegruppe – er noget, der både foregår tidligt og foregår i øjenhøjde, og at det er en fundamental dannelse i forhold til at være en del af et fællesskab og demokrati.
Betyder det så, at alle skal sende deres børn i en institution i lige mange timer, og at man aldrig kan forestille sig, at der er nogle, der kan gå hjemme med deres børn?
Nej, selvfølgelig ikke.
Det er jo et spørgsmål om at sige, at man som udgangspunkt synes, at det fællesskab er vigtigt, selv om der selvfølgelig kan være afvigelser.
Og her mener jeg, at vi, når vi har en pose penge, vi skal bruge, skal bruge dem på at styrke daginstitutionerne og den fællesskabsmekanisme, der er.
Jeg mener ikke, at det ligger for, at vi skal bruge økonomi på det andet – og slet ikke i det omfang, Dansk Folkeparti lægger op til her.
Så jeg mener, det er fint, at kommunerne har den mulighed for at vælge, om de vil den ene eller den anden model, og at man i øvrigt som forælder har mulighed for at vælge til eller fra.
Fællesskabets midler mener jeg skal bruges på at bygge stærke, sunde, gode, solide vuggestuer og børnehaver og børnefællesskaber.
Kasper Sand Kjær (S), 2020-01-29:
Jeg synes, at noget af det helt fantastiske ved vores daginstitutioner og det system, vi har bygget op i fællesskab over nu mange år, jo er, at vi i virkeligheden kan løse to opgaver på samme tid: Vi kan give mulighed for, at både mor og far kan gå på arbejde – det er godt for os alle sammen – og samtidig kan vi med daginstitutionerne tage de første skridt til at bygge et stærkt fællesskab, hvor vi mødes på kryds og tværs af, hvor vi kommer fra, og hvor vi i fællesskab kan lære noget.
Jeg anerkender ikke, at institutionerne ikke har nogen værdi for børnene.
Jeg tror, at de steder, hvor det fungerer, hvor man bygger nogle stærke børnefællesskaber, og hvor der er masser af pædagogik og læring undervejs, går børnene styrkede derfra, og de går i hvert fald derfra klar til at begynde i folkeskolen og begynde deres rejse i uddannelsessystemet.
Der er jo masser af forskning, der viser, at den tidlige indsats, indsatsen tidligt i barnets liv, er helt afgørende for de byggesten, som man står på resten af livet i uddannelsessystemet.
Marie Krarup (DF), 2020-01-29:
Men der er så meget af det, som ordføreren siger, der ikke er rigtigt.
Det er jo rigtigt, at hvis man kommer fra et meget, meget dårligt miljø, så er det en stor fordel at komme i en institution.
Men der er ikke noget forskning, der viser, at det er sådan, hvis man kommer fra en normal familie.
Det er måske grundstenen til stress og depression, når man kommer i teenageårene.
Det ved vi ikke.
Derfor synes jeg, det er underligt at komme med sådan en lovprisende tale og mane noget i jorden, som bare giver valgfrihed for nogle forældre, der gerne vil have lov til at passe deres børn selv, fordi de er bekymrede over, hvordan deres børn har det i en daginstitution.
Marlene Ambo-Rasmussen (V), 2020-01-29:
Jeg vil sige, at det er både-og, og vi har jo haft debatten her i løbet af aftenen om, at familien lige så vel kan tage vare på barnet, som en daginstitution kan.
Vi er ikke for eller imod de her to ting.
Det økonomiske incitament er jo, at der er den udfordring, at virksomhederne ikke kan undvære medarbejderne over længere tid, og ja, det kan blive en udfordring.
Mette Thiesen (NB), 2020-01-29:
Tak for talen og for anerkendelsen af, at det er et vigtigt område.
Jeg kan forstå på Venstres ordfører, at man egentlig synes, at det overordnet set er en god idé, at danske familier har bedre mulighed for at indrette sig, som de vil.
Hvad tænker ordføreren så om, at man, hvis man i stedet for et tilskud, lavede det til et beskæftigelsesfradrag, som man i familien så kunne benytte og derved måske i en lidt kortere periode gå hjemme og passe børnene?
Altså hvad tænker ordføreren om, at det er et beskæftigelsesfradrag, som gives til familien, og som man så kan bruge på den, hvad skal man sige, arbejdende part?
Marlene Ambo-Rasmussen (V), 2020-01-29:
Det kunne være et meget godt forslag at kigge ind i.
Det er jeg slet ikke afvisende over for.
Jeg synes bare, at det er vigtigt at sige her, at det her er en beslutning, der er hundrede procent op til familien.
Det er ikke noget, vi her i Folketinget kan træffe beslutninger om.
Det er den enkelte familie, der bedst selv ved, hvad der er bedst for deres eget barn.
Og det er også en benhård prioritering, lige så vel som det er, hvis man gerne vil studere, mens man har småbørn – der er det også en prioritering, og det er det også her.
Og det bakker vi derfor ikke op om.
Mette Thiesen (NB), 2020-01-29:
Det lyder godt, at ordføreren mener, at det er en god idé – det sætter vi pris på.
Men når ordføreren lægger så stor vægt på det her med, at det jo er familiernes valg, anerkender ordføreren så ikke også, at det for rigtig, rigtig mange familier i dag er meget, meget svært økonomisk at få det til at hænge sammen, hvis den ene forælder skal blive hjemme måske bare 1, 2 eller 3 år og passe børnene, mens de er helt små, på grund af det meget høje skatte- og afgiftstryk, vi har i Danmark?
Marlene Ambo-Rasmussen (V), 2020-01-29:
Jo, hvis ikke der er et tilskud.
Og det er jo, som det er i dag, frivilligt for kommunerne, om de vil give det tilskud til familien.
Jeg synes sådan set, det er fint i forhold til de kommuner, der har det, og at det ligger på noget, der ligner et su-niveau.
For det er, som jeg sagde før, en benhård prioritering for familierne.
Jeg synes også, det kan være en rigtig sund prioritering for nogle børn.
Det er op til familien selv, lige så vel som det er, om man har lyst til at studere, mens man har småbørn.