Henrik Brodersen (DF), 2016-10-25:
Jeg vil starte med at kvittere for, at det arktiske område får en selvstændig redegørelse, sådan at vi ikke bare har det som syv linjer i en redegørelse om Norden eksempelvis.
Redegørelsen, som jo i den grad tager udgangspunkt i de internationale samarbejder, der er, i det arktiske, og som rigsfællesskabet mellem Grønland, Færøerne og Danmark er en del af, bygger på mange års arbejde, forskning i problemstillinger om tilhørsforhold og meget andet.
Arktis er jo et kæmpestort område, hvor de fem kyststater eller lande, som støder op til området – Canada, USA, Rusland, Norge og så kongeriget Danmark qua Grønland – er en naturlig del og fortsat bakker op om den Ilulissat-erklæring, der blev lavet, om, at hvis der skulle opstå konflikter, uenigheder i Arktis, så forsøger man så vidt muligt også at løse dem i arktisk regi.
Men der er også lande som Island, som jeg synes er en helt naturlig del af området.
Kina, Japan, EU og resten af Norden er store aktører i Arktis, eller vil i hvert fald meget gerne være det.
Det synes jeg er godt, i særdeleshed hvis man vil det gode, men det er jo ikke altid tilfældet.
Jeg vil ikke undlade at hæfte mig ved EU's indblanding, som den ene gang efter den anden konflikter med nogle dele af rigsfællesskabet, og hvor vi ser, at EU hverken vil lytte til Grønland eller Færøerne.
Da EU så i den grad fik afvist deres ansøgning om observatørstatus i Arktisk Råd, var det kun, fordi Canada blev ved med at sige nej til, at de fik lov at være med.
Det har jeg ikke nogen problemer med.
Jeg synes faktisk, at det er et problem, at EU blander sig i det arktiske og dermed skaber konflikt mellem Danmark og Færøerne og Grønland.
I Norden vil vi jo alle det arktiske godt, selvfølgelig med de særinteresser, der må komme.
Men vi ved, hvor stor en betydning det har, at vi passer godt på det, og at befolkningen, der bruger de ressourcer, der er, gør det med omtanke, og at der bliver fisket og fanget i det omfang, som området kan bære.
Men med udsigt til et fremtidig fiskeri i højsødelen af Det Arktiske Ocean, ved vi godt, at der er mange, der ser nye muligheder og hermed indtjening i området.
Derfor skal vi passe rigtig meget på og se rigtig godt efter, hvad det er, der sker deroppe.
Det har vi i hvert fald i Norden en forpligtelse til.
Tænk bare på alle de tiltag omkring fiskeriet, som finder sted gennem internationale fiskeriaftaler mellem en lang række lande.
Her i november er det så Færøerne, der skal være vært ved det tredje møde i deltagerkredsen om at sikre en bæredygtig fiskebestand.
Nordisk Ministerråd, senest med dansk og finsk formandskab, lægger også stor energi i det og har fokus på det, og der er også sat en lille smule penge af til det i de kommende år.
Samarbejdet landene imellem er jo mange ting, bl.a. kontinentalsokkelprojektet om, hvad der hører til hvem og hvorhenne.
Forsvarets hovedopgave er jo selvfølgelig militær, altså at være et forsvar af Grønland og Færøerne både til lands, til vands og i luften; Siriuspatruljen, som utrættelig kører op og ned ad den øst- og nordlige kyst af Grønland; vores folk på station Nord og Mestersvig, som de to bittesmå enheder, de er, i deres ensomhed det meste af året, får tingene til at fungere og er dermed også en del af beredskabet.
Det var en stor oplevelse at besøge dem og se deres hverdag, da vi var rundt med Forsvarsudvalget i Grønland for nylig.
Jo, vores forsvar gør stor nytte deroppe.
Så er der hele det omkring land- og søkortlægning, hvor der er langt igen, før vi er i mål.
Der er ikke nogen helt optimale landkort, og der er kun foretaget opmåling af nogle ganske få procent ude på søen.
Sundhed både blandt mennesker og dyr: Rigtig meget møg fra hele verden flyder op og ligger som en dyne i farvandet mod nord.
Man ser dyr, som ikke længere er i stand til at forplante sig, og mennesker, der dør for tidligt på grund af dårlig livsstil med alkohol og anden rusmiddel.
Politiet varetager helt almindelige opgaver af den slags, som politiet nu engang gør, dog med den hage, at politikredsen typisk er kæmpe, kæmpe stor.
Hvordan med fremtiden?
Det må man spørge sig selv om.
Med de store interesser, der er i det arktiske, kan det ligefrem gå hen at blive et sted, hvor der vil være ufred.
Kan vi være sikre på, at vi kan snakke os til rette om alt?
Når der er så store mængder af råstoffer, som man for enhver pris vil have fat i, vil man måske komme dertil, at man ikke kan komme overens om, hvordan man gør det.
Er der gas og olie, som det vil være interessant at få fat i om få år, fordi det er svært at holde og passe på området?
De vil sejle med alt fra små dimser til måske farligt gods som kemi og gødning og anden eksport til Europa og Nordatlanten.
Så alt i alt har vi brug for alle de talerør, vi kan finde, på kryds og tværs, på alle niveauer, uanset om det gælder fiskeri, sundhed, energi eller alt mulig andet.
Det har vi en forpligtelse til, og vi kan i hvert fald heller ikke være andet bekendt.
Tak for ordet.