Carsten Bach (LA), 2018-01-23:
Tak for det.
Mange tak til ministeren for redegørelsen, både tidligere på skrift og nu også i tale her fra talerstolen.
Og tak for et solidt overblik og en opdatering af den aktuelle status på Danmarks klimaindsats.
Vi har faktisk her i Danmark verdens bedste energisystem – det er det, de har vurderet – og vi har opnået den ranglisteplacering hele 2 år i træk.
Og nogle af os har også fået det markeret i dag, ved at vi har fået en grøn hoptimist i gave og et fint lille kort, hvor der står, at Danmark har verdens bedste energisystem.
Hvordan ender man så på toppen af ranglisten over energisystemer i verden?
Som i alle andre konkurrencesituationer, er vejen til succes en kombination af et stærkt fokus på flere faktorer – først og fremmest en stabil energiforsyning og høj forsyningssikkerhed, en høj andel af grøn CO2-fri energi samt pris og tilgængelighed, også kaldet markedet.
Det at sikre alle adgang til en pålidelig, bæredygtig og moderne energiforsyning til en overkommelig pris er et af FN's i alt 17 verdensmål for bæredygtig udvikling.
Vi kan altså ikke satse ensidigt på udbygning med vedvarende energi på vores vej mod verdens bedste energisystem i fremtiden.
Og de vanvittig høje energiafgifter herhjemme taget i betragtning skal vi ikke nøjes med mindre end fortsat at være det land i verden, der har det bedste energisystem.
Det tiltrækker i øvrigt også positiv international opmærksomhed i form af eksportmuligheder, vækst og arbejdspladser i Danmark, f.eks. i form af de datacentre, der p.t. skyder op rundtomkring i landet.
For den globale klimaindsats er en holdsport, hvor Danmarks individuelle præstation kun tæller meget lidt i det samlede regnskab.
Vores nabolande, EU, USA, Kina og i øvrigt alle andre ansvarlige nationer skal med på vognen og op på samme niveau som Danmark, før det for alvor batter noget og for alvor flytter noget.
Det er blot en trædesten på vej mod fremtidens danske energisystem, der også skal være verdens bedste.
Det langsigtede mål må og skal være, som det også er formuleret i regeringsgrundlaget, en løbende omkostningseffektiv omstilling frem mod et lavemissionssamfund i 2050, hvorved Danmark så også lever op til sine internationale forpligtelser.
Jeg vil dog gerne udvide målsætningen til, at vi også undervejs skal toppe ranglisten over verdens bedste energisystemer.
For fortsat at have verdens bedste energisystem skal der udvikles ny teknologi i alle dele af værdikæden, og det er selvfølgelig vigtigt at styrke forskningen på energiområdet, men er vores nuværende forskningsstrategi så også den bedste?
Det er jeg faktisk ikke helt sikker på, og derfor skal vi, inden vi målretter flere forskningskroner til energiforskning, sikre, at vi har den rette samlede strategi.
Jeg mener f.eks., at forskningen p.t. er fragmenteret for meget, og at den såkaldt lineære innovation fylder alt for meget.
Den kommende energiaftale bør primært sætte rammerne for økonomien og finansieringen af Danmarks klimaindsats frem mod 2030 samt udstikke klare omkostningseffektive her og nu-initiativer og ellers være en overordnet langsigtet strategi med plads til løbende tilpasninger og udmøntning af initiativer baseret på den konkrete udvikling inden for bl.a. teknologien.
På den måde ender vi ikke, som det er tilfældet med den eksisterende energiaftale, i et fastlåst og uhensigtsmæssigt planøkonomisk paradigme med et ensidigt fokus på det, jeg vil kalde en nationalromantisk udbygning med vedvarende energi, der i bedste fald ikke har været skadelig for Danmarks økonomi og konkurrenceevne og i værste fald har givet hele Danmark tunnelsyn uden blik for andre vigtige faktorer i klimaindsatsen såsom forsyningssikkerhed og markedet.
I den sammenhæng vil jeg gerne her til sidst nævne, at for Liberal Alliance er en markant sænkelse af elafgifterne nærmest et selvfølgeligt element i den kommende energiaftale, så oplagt udnyttelse af overskudsvarme bliver rentabel og dermed interessant at investere i; så omlægningen til mere el i vores varmeforsyning, både i den kollektive og den individuelle, kan drives af et energimarked uden skævvridende og alt for høje afgifter – men også så elektrificering af andre områder, f.eks. transportområdet, kan nyde godt af lavere afgifter på el.
Den generelle linje for alle statens fremtidige klimainitiativer må og skal være omkostningseffektivitet og markedsdrevet udvikling, både når det gælder energieffektivisering og elektrificering, men så sandelig også, når det gælder udbygningen af grøn CO2-fri energiproduktion, som det faktisk allerede flere steder i Europa har vist sig godt kan ske uden egentlig statsstøtte.
Med de ord tager jeg og Liberal Alliance derfor regeringens klimaredegørelse til efterretning og støtter det af Venstre fremsatte forslag til vedtagelse.