Lars Løkke Rasmussen (M), 2025-05-02:
Tak for det, og tak til forslagsstillerne for at rejse denne vigtige debat.
Jeg vil gerne starte med at understrege, at Danmark står fast ved den grundlæggende folkeretlige regel om, at territorium ikke kan erhverves gennem magtanvendelse.
Magtanvendelsesforbuddet er nedfældet i FN-pagten, og Danmark bakker fuldt ud op om den internationale retsorden og de institutioner, som vi i fællesskab har skabt siden anden verdenskrig.
Det er i øvrigt et synspunkt, vi desværre i forskellige sammenhænge har været nødt til at understrege, også i offentlig orden, det seneste stykke tid, også i relation til andre områder end det, der er fokus for forslaget her, nemlig Mellemøsten.
Det hænger jo sammen med, at det er en hjørnesten i dansk udenrigs- og sikkerhedspolitik, og det har det været igennem mange år, og som et lille land, fordi det er vi jo trods alt, har vi en stor interesse i, at staters internationale adfærd er reguleret af regelsæt, som det internationale samfund bakker op om.
Det er også disse principper, der ligger til grund for vores mellemøstpolitik, vores tilgang til Israel- og Palæstinakonflikten, som vi jo relativt udtømmende diskuterede for et par dagsordenspunkter siden.
Grunden til, at vi arbejder for en tostatsløsning med udgangspunkt i 1967-grænserne, er, at regeringen ligesom EU ikke vil anerkende ændringer i 1967-grænserne, medmindre parterne er nået til enighed herom.
Derfor anerkender vi heller ikke israelsk annektering af besatte palæstinensiske områder, hverken formelt eller reelt.
Fra både dansk og EU's side skelnes der derfor mellem Israel og de besatte palæstinensiske områder.
I aftaler, som Danmark og EU indgår med Israel, indgår en territorialklausul, der understreger, at aftalen ikke finder anvendelse i de besatte palæstinensiske områder.
Derudover har Europa-Kommissionen tilbage i 2015 udsendt en såkaldt fortolkende meddelelse om oprindelsesangivelse for varer fra de besatte områder, som indskærpede, at varer fra bosættelser ikke må mærkes med Israel som oprindelsesland, men derimod klart skal deklarere som lavet i en israelsk bosættelse.
Af samme grund har regeringen os fordømt både bosættelser og bosættervold.
Juridisk er bosættelserne i strid med folkeretten, og politisk udgør bosættelserne en væsentlig barriere for en tostatsløsning, og desværre har vi jo set en stigning i bosættervolden på Vestbredden, som er komplet uacceptabel.
Af samme grund har vi helt uden tøven støttet EU's sanktioner mod ekstremistiske bosættere, der fordriver og udøver vold mod palæstinenserne på det besatte Vestbredden, og vi vil fortsat støtte op om eventuelle yderligere sanktioner på området.
Fra regeringens side har vi i vores diplomatiske arbejde haft stort fokus på at bidrage til at fremme en tostatsløsning.
Som jeg også nævnte tidligere i dag, er jeg selv i løbende dialog med kolleger i Israel og Palæstina, som jeg også har besøgt nogle gange siden Gazakrigens udbrud, ligesom jeg er i tæt kontakt med kollegerne i de mere proaktive arabiske lande som f.eks. Saudi-Arabien, Egypten, Jordan m.fl. – lande, som også alle ønsker fremdrift hen imod en fredelig løsning.
Desværre er udviklingen lige nu jo bedrøvelig, idet de implicerede parter i den israelsk-palæstinensiske konflikt står langt fra hinanden.
Gazakonflikten ser i hvert fald ikke ud til at have fået israelerne til at erkende, at besættelserne er uholdbare og på lang sigt heller ikke i israelsk interesse.
Med andre ord har tostatsløsningen nok aldrig været mere truet, end den er netop nu.
Men det rokker ikke ved, at vi må og skal holde fast i målet om en fredelig løsning på den årtier lange konflikt.
Bl.a., som jeg også har sagt det tidligere i dag, har vi deltaget i alle de møder, der indtil videre har været afholdt i den såkaldte globale alliance for implementering af tostatsløsningen.
For så vidt angår Syrien, ligger regeringen ligesom bl.a. EU vægt på, at alle aktører skal respektere Syriens suverænitet og territorielle integritet.
Derfor må det internationale samfund også holde Israel op på, at de skal trække sig ud af den demilitariserede zone i Golanhøjderne og det sydlige Syrien, hvor Israel har etableret militær tilstedeværelse umiddelbart efter Assads fald.
Det har Danmark fremhævet, bl.a. i FN's Sikkerhedsråd, i øvrigt også i EU-kredsen, og vi tager afstand fra de seneste udtalelser fra bl.a. den israelske forsvarsminister Katz om, at tilstedeværelsen fra Israel kan fortsætte på ubestemt tid.