Tommy Ahlers (V), 2019-02-26:
Tak for ordet.
Vi skal i dag debattere et forslag om et uddannelsesprogram målrettet udenlandske studentersaktivisters demokrati- og menneskerettighedskamp.
Forslagsstillerne ønsker at pålægge regeringen inden udgangen af folketingsåret 2018-19 at oprette et dansk uddannelsesprogram, der skal give udenlandske studenteraktivister, som på en ikkevoldelig facon kæmper for demokrati og menneskerettigheder i deres hjemlande, et fuldt uddannelsesstipendium og tilladelse til at studere i Danmark, hvis de udsættes for f.eks. forfølgelse, diskrimination eller udelukkelse fra deres uddannelse i deres hjemlande.
Forslaget begrundes med, at Danmark som et demokratisk land har et ansvar for at støtte op om udenlandske studenteraktivisters kamp for demokrati og menneskerettigheder i deres hjemlande, hvis de på grund af deres kamp udsættes for f.eks. forfølgelse, diskrimination eller udelukkelse fra deres uddannelse.
Intentionerne bag forslaget er sympatiske, og jeg tror, at vi alle på tværs af partier er optaget af at understøtte demokrati og menneskerettigheder samt studerendes muligheder for at gennemføre en videregående uddannelse.
Der eksisterer allerede en ordning, der giver mulighed for, at dygtige studerende fra lande uden for EU eller EØS, herunder kriseramte lande, kan komme til Danmark og gennemføre en hel uddannelse på et dansk universitet.
Det er universiteterne selv, der varetager udbud og administration af fripladser og stipendier.
Det giver universitetet relativt frie rammer i forhold til udvælgelsen af de udenlandske studerende.
Det er naturligvis en forudsætning, at de udenlandske studerende er fagligt kvalificerede efter universiteternes regler og standarder, og at stipendierne tildeles de fagligt bedst kvalificerede, men universiteterne fastlægger selv de faglige kriterier for kvote 2- og 3-optag, som studerende fra tredjelande typisk optages igennem, og for kandidatoptaget.
Her kan universiteterne godt lægge vægt på, at de studerende har et drive for at forandre verden, hvilket studenteraktivister efter min mening har.
Så hvis et universitet eksempelvis via deres samarbejdspartnere bliver opmærksom på en fagligt velkvalificeret studerende, der udelukkes fra uddannelse i hjemlandet eller på anden vis forfølges på grund af studenteraktivisme, har de altså mulighed for at opfordre den studerende til at søge om optag og anmode om en friplads og et stipendium i Danmark.
Det forudsætter selvfølgelig, at den studerende ansøger om og optages på uddannelsen i Danmark på lige fod med andre ansøgere.
Jeg er bevidst om, at de nuværende rammer og stipendiemuligheder ikke giver mulighed for at indføre det foreslåede program en til en, men jeg ser ikke grund til at etablere en helt ny ordning, når universiteterne i dag, hvis de altså selv ønsker det, har de muligheder, som jeg netop har beskrevet.
Dertil kommer, at de specifikke erfaringer fra det norske pilotprogram, som forslagsstillerne omtaler, endnu ikke giver os et solidt grundlag for at vurdere, om ordningen virker efter hensigten.
De institutioner og studerende, der er involveret i ordningen i Norge, er overordnet tilfredse.
Men jeg har noteret mig, at Norges udenrigsminister i juni 2018 har tilkendegivet, at der på baggrund af de hidtidige erfaringer fra Norge ikke er grundlag for at vurdere, at »Students at Risk«-programmet er en god mekanisme til understøttelse af demokrati og menneskerettigheder.
Udenrigsministeren henviser her til, at der er for få studerende, der har gennemført uddannelsen, og at kun to studerende, der har gennemført på daværende tidspunkt, er rejst hjem igen.
Mit ministerium har været i dialog med Norge omkring udviklingen siden sidste sommer, og der er nu 12 studerende, der har gennemført en uddannelse.
Det tredje er, at regeringen allerede gør meget for at understøtte demokrati og menneskerettigheder i nærområderne.
Under udviklingsbistanden ydes der tilskud til en række organisationers arbejde rettet mod menneskerettigheder og demokrati i udviklingslande.
Der er eksempelvis afsat 60 mio. kr. i 2019 til et program, der dels er rettet mod længerevarende forskningssamarbejde, dels kortere ophold for partnere fra danske prioritetslande.
Der laves ligeledes kortere kurser for myndighedspersoner fra lande, som Danmark har et strategisk sektorsamarbejde med.
Hovedparten af uddannelsesforløbene har en varighed på 3 måneder.
Derudover adresseres menneskerettigheder og demokrati som et af flere emner i en lang række bilaterale programmer og i samarbejde med adskillige multilaterale organisationer.