runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Ole Birk Olesen (LA), 2017-12-06:
Tak for spørgsmålet.
Ifølge energi-, forsynings- og klimaministeren gav EU-landene den 13. oktober hinanden et grønt håndslag på den mest ambitiøse klimakurs i verden.
For nærmere at forklare, hvad det kommer til at betyde for transportsektoren, vil jeg gerne fremhæve tre forhold, som har tæt tilknytning til, at vi i Danmark fører en omkostningseffektiv klimapolitik.
For det første sender vi ikke bare kravet om en reduktion på 39 pct. direkte videre til landbruget og transport- og boligområdet.
For det andet anser vi det for positivt, at aftalen indeholder en række fleksibilitetsmekanismer, der kan bidrage til, at vi får mest muligt klima for pengene.
For det tredje vil Danmark som udgangspunkt være positivt stemt over for de fælleseuropæiske instrumenter til CO2-reduktioner i transportsektoren, som Kommissionen har fremlagt i sin vejpakke.
Omstillingen af transportsektoren er en stor opgave.
Vi har i Danmark ikke en bilindustri og har derfor begrænsede muligheder for at drive udviklingen.
Derfor har vi brug for ambitiøse fælleseuropæiske CO2-standarder for biler, der kan fremme udviklingen af nye teknologier på en omkostningseffektiv måde.
Regeringen er med energi-, forsynings- og klimaministeren for bordenden i gang med at udarbejde en strategi for opfyldelsen af Danmarks klimamål frem mod 2030.
Der vil være en række muligheder for, at vi kan leve op til forpligtelserne.
Regeringen vil i sin strategi tegne mulighederne op.
Afslutningsvis vil jeg gerne summere op: Udledningen af drivhusgasser skal fortsat falde, og Danmark er parat til at påtage sig et ambitiøst 2030-mål for sektorerne uden for kvotesystemet.
Regeringen er ved at udarbejde en omkostningseffektiv strategi for, hvordan vi lever op til vores mål for reduktion af drivhusgasser uden for kvotesystemet.
Ved den konkrete udmøntning af klimaindsatsen påtager jeg mig som transport-, bygnings- og boligminister naturligvis ansvaret for de klimatiltag, som regeringen og Folketinget beslutter på mit område.
Kaare Dybvad (S), 2017-12-06:
Nu skal jeg jo heller ikke foregribe det, når ministeren nu sagde, at han troede det.
Men jeg kan i hvert fald se, at Københavns overborgmester er uenig i det og mener, at man skal have Folketinget til at dispensere, som han siger til den udgave af fagbladet Boligen, der kom den 26. oktober.
Men ministeren må jo endelig gerne uddybe det.
Rasmus Prehn (S), 2017-12-06:
Jeg synes, det er lidt forunderligt, for ministeren starter sit første svar med at sige: Lad os nu lade være med det politiske skyderi; lad os nu få løst de udfordringer, der er.
Og jeg har jo valgt her i dag at tage en konkret problemstilling med i Folketingssalen, hvor Nordjyske Stiftstidende på dygtig vis har påvist, at der er lavet en beregningsfejl.
Det er oven i købet en beregningsfejl, som ministeriet har været opmærksom på siden 2014, som jeg forstår det.
Nu har ministeren jo et ansvar.
Ministeren har siddet i over et år nu.
I stedet for at tale om, hvad andre har gjort forkert, kunne ministeren så ikke løse den her udfordring og rette op på fejlen?
Søren Pind (V), 2017-12-06:
Det vil ligge mig fjernt at anfægte hr. Langballes regnestykke, men man kunne jo f.eks. også indregne, hvor meget udlændinge, der arbejder i Danmark, i øvrigt bidrager.
Man kunne også spørge sig selv: Er det meningen, at vi skal bryde EU-retten?
Jeg har mærket mig, at hr. Morten Messerschmidt i dag i et indlæg gør sig til talsmand for, at Storbritannien går en stor fremtid i møde uden for EU, og at den fremtid også venter Danmark lige om hjørnet.
Jeg ved ikke, om det også er hr. Langballes opfattelse.
Det, jeg kan sige, er, at vi inden for EU-retten gør alt, hvad vi kan, for at fastholde en rimelighed og dermed også indramme nogle af de problemer, som hr. Langballe og jeg begge opfatter som værende det, jeg selv kalder dem, nemlig problemer.
Simon Emil Ammitzbøll-Bille (LA), 2017-12-06:
Der var nu ikke noget polemisk i det, jeg sagde.
Det var alene ment som en serviceoplysning om, at der er forskellige steder i systemet, som det er berettiget at kigge på.
Noget har man ladet ligge rigtig længe.
Noget andet, som er det, vi taler om nu, har ligget i kortere tid.
Det er rigtigt, at man i 2014 blev gjort opmærksom på, at der kunne være en problemstilling, men der var ingen, der havde en fornemmelse af, at omfanget var så stort som f.eks. med udlændingeudligningen.
Det, der så til gengæld er, er, at i september måned får vi tal fra Danmarks Statistik, altså en ny opgørelse, der viser, at der er et problem, som måske er større, end man har troet.
Det er derfor, jeg siger, at det så er godt, at vi allerede arbejder med det.
Lige straks i det nye år inviterer jeg Folketingets partier til forhandlinger.
Så lige om lidt kommer vi jo til at se på både det ene og det andet – og også lidt mere end det.
Inger Støjberg (V), 2017-12-06:
Det er noget, danskerne har skabt.
Det er ikke noget, regeringer har skabt.
Peter Kofod Poulsen (DF), 2017-12-06:
Jeg synes, det mest logiske ville være, at det var Folketinget, der påtog sig ansvaret for det, der foregår i vores land.
Det må altså være sådan, at der er en ensretning, og at der er en lovgivning, sådan at uanset om man befinder sig på Nørrebro, eller man befinder sig et hvilket som helst andet sted i det her land, er det selvfølgelig danske værdier, der er i højsædet.
Det må vi jo stå på mål for.
Jeg har måske mere en kommentar end et spørgsmål til ministeren, for jeg kunne godt savne, at den danske regering i virkeligheden prioriterede det, der er vigtigt, nemlig vores kultur og vores værdier, frem for hele tiden at tage nogle svulstige, flygtige menneskerettigheder i forsvar og bruge dem som hovedargumentation.
Det må da være vores tusindårige kultur, der går forud for de her sådan relativt nyere ting.
Det er da danskheden og Danmark, der er det vigtige.
Jeg må sige, at jeg bare ærgrer mig over, at den danske regering ikke har den samme modstandskraft over for de her ting som f.eks. den polske eller den ungarske regering, der jo virkelig viser et europæisk lederskab i det her spørgsmål.
Inger Støjberg (V), 2017-12-06:
Jeg håber også, at fru Karina Due også mener, at hvis man sidder i en kommunalbestyrelse, har man et ansvar for de kommunale institutioner, og at man, hvis man er leder af f.eks. en børnehave, også har et ansvar for den børnehave, man er leder af.
Jeg mener blot, at forsvaret for et dansk værdisæt og danske traditioner står bedst, hvis det er noget, vi hver især påtager os.
Jeg er godt klar over, at det kan være en svær diskussion at tage rundtomkring, og jeg vil heller ikke afvise, at man på et tidspunkt – det har jeg også sagt tidligere – kan nå derhen, hvor man kan blive tvunget til at indføre lovgivning.
Men jeg mener ikke, at det vil være det bedste.
Jeg mener, det bedste er, at vi hver især påtager os det her ansvar.
Karina Due (DF), 2017-12-06:
Nu er ministeren jo ligesom den allerøverste ansvarlige for det her område i hele Danmark, og vi har set et integrationsområde, som ikke har virket, uanset hvor mange år vi kigger tilbage.
Det har aldrig virket.
Vi har muligheden for at lave om her, og så har man berøringsangst netop for, at folk skal komme og sige: Jamen det er dem inde på Christiansborg, der har bestemt det.
Vi vil gerne, for det er rent faktisk derfor, vi sidder herinde.
Hvorfor vil ministeren ikke være med?
Inger Støjberg (V), 2017-12-06:
Altså, jeg mener ikke, kæden hopper af – vi er bare uenige om, hvordan vi bedst når hen til målet.
Vi er ikke uenige om målet, ikke en millimeter uenige om målet.
Men jeg mener rent faktisk, at vi står os bedst ved, at det er hver enkelt institution, hver enkelt forælder, lærer, elev, der skal tage et ansvar for, at vi netop står på det værdisæt, som generationer før os har lagt her i Danmark.
Jeg mener, at hvis man gennemfører lovgivning, vil man kunne skubbe ansvaret fra sig og pege ind på Christiansborg og sige, at det er noget, nogle andre har bestemt.
Jeg mener rent faktisk, at forsvaret for de danske værdier, værdisæt og traditioner er stærkest, hvis vi hver især tager det på os.
Peter Kofod Poulsen (DF), 2017-12-06:
Næh, men det er regeringen, der må forsvare det.
Det er Folketinget, der må forsvare det.
Altså, kig ud ad vinduet, se på Danmark.
Der er vi bare i en situation, hvor lige præcis det her med diskussionen og modstandskraften presser danskheden væk.
Det er der, hvor Danmark forsvinder, hvor danske madtraditioner ryger ud af børnehaverne, hvor hensyn til andre kulturer og andre skikke er med til at presse Danmark ud.
Det er jo ikke noget, man bare kan se på.
Inger Støjberg (V), 2017-12-06:
Nej, det ser jeg ikke som noget godt.
Jeg tror, at min holdning er velkendt; om ikke andet, så fordi det er, tror jeg, tredje uge i træk, vi står og diskuterer præcis det samme spørgsmål her.
Vi har i årtier – og det er ligegyldigt, hvilken regering eller hvilken farve regeringen har haft – svigtet, mener jeg.
Integrationen i Danmark er jo slået fejl, og vi skal have gjort op med den berøringsangst, som jeg mener der har hersket i Danmark i alt for mange år.
For mig handler det netopikke om, at vi hver især bøjer os lidt mod hinanden, og så mødes vi et eller andet sted på midten.
For mig handler det om, at når man kommer til Danmark, når man bor her og lever her, jamen så skal man indordne sig de traditioner og regler og skikke, som vi har her.
Man må dyrke den gud, man vil – alt det, man vil – bare man ikke kræver særhensyn af andre.
Man må jo uden tvivl indrette sig efter vores traditioner og værdisæt omkring ytringsfrihed.
Her kan man sige, hvad man vil, man kan mene, hvad man vil, man kan sågar også tegne lige præcis, hvad man vil, oven i købet kan man nogle gange få det trykt i avisen og også vist på et museum i ny og næ – ikke altid, men nogle gange.
Det må aldrig nogen sinde være sådan, at et mindretal kan kræve, at der er ting, der skal ændres, og at man dermed kommer til at dominere institutioner eller svømmehaller eller andet.
Så nej, jeg mener ikke, at det på nogen måde er en succes, når vi ser, at der bliver taget særhensyn rundt omkring.
Karina Due (DF), 2017-12-06:
Tak, fru formand.
Anser ministeren det som en succes som integrationsminister, når der bliver indført et utal af muslimske særhensyn i kommunerne?
Søren Pind (V), 2017-12-06:
Men jeg vil sige til hr. Christian Langballe, at hvis det er de danske statsfinanser, der er bekymringen, så bør man jo i det spørgsmål, hr. Langballe rejser, inddrage, hvilken enorm gevinst det indre marked har været for Danmark.
Og det er altså et flercifret milliardbeløb, vi taler om, som Danmark har i økonomisk gevinst.
Og det kan den økonomiske udfordring, som SU-problematikken repræsenterer, slet ikke måle sig med overhovedet.
Det betyder ikke, at den er uvæsentlig, men det betyder, at hvis man ser rationelt på det, så må man foretage et regnestykke, der hedder: EU-medlemskabet er en enorm økonomisk gevinst, og der er også nogle omkostninger.
Dem skal vi selvfølgelig prøve at minimere.
Christian Langballe (DF), 2017-12-06:
Altså, nu kan man jo godt være indbegrebet af rationalitet og så samtidig have følelser.
Det kan jo godt gå hånd i hånd, og det gør det i Dansk Folkeparti.
Det turde være velkendt, at jeg ikke deler den der begejstring for EU, men jeg synes sådan set også, at det er en kæmpe udfordring i forhold til Danmark, og jeg tror faktisk, det er den største.
Med den indvandring og med den frie bevægelighed, der er, vil det også i fremtiden udfordre velfærdsstaten i en så stor grad, at man kan spørge, om den skal bestå.
For i et liberalt samfund, hvor der ikke er velfærdsydelser, kan man så at sige rejse på kryds og tværs, uden at det betyder noget for statskassen.
Karina Due (DF), 2017-12-06:
Ja, så er det jo, at kæden hopper fuldstændig af for mig, for hvis det er sådan, at ministeren selv indrømmer, at vores integration i dag ikke er nogen succes, hvorfor vil ministeren så ikke være med til at gøre noget?
Ministeren siger alle de rigtige ting, har alle de rigtige holdninger, men når det kommer til at lovgive, bakker ministeren ud.
Det forstår jeg simpelt hen ikke.
Altså, det her med at lade alting være op til det lokale, kommunalbestyrelse osv. ser vi jo ikke virker.
Det har aldrig virket, og det virker heller ikke i dag.
Hvornår begynder vi at tage skeen i den anden hånd og gøre noget, som rent faktisk kunne risikere at virke?
Søren Pind (V), 2017-12-06:
Nu må jeg alligevel sige, at jeg synes, at hr. Langballe anfægter Dansk Folkepartis selvforståelse, når han siger, hvad han siger.
Hr. Peter Skaarup har for et halvt års tid siden beskrevet, hvordan følelser skal være det drivende element i politik, og nu siger hr. Langballe, at det er rationaliteten.
Jeg har brug for en afklaring her.
Det, jeg kan sige, er, at vi ønsker, at vi skal være medlem af Den Europæiske Union.
Det er vigtigt for os.
Vi vil forfølge en kurs, hvor den udfordring, som udmærket beskrives, nemlig at hvis sociale ydelser bliver tilgængelige for alle – for, ja, selvfølgelig er det i udgangspunktet, grundlaget en national forsikring – så får vi nogle problematikker. Og derfor arbejder vi også bl.a. med de engelsksprogede uddannelser; vi arbejder med inddrivelse af gæld imellem andre EU-lande.
Så vi har fokus på problemstillingen, men vi ønsker ikke at tilsidesætte EU-retten.
Ole Birk Olesen (LA), 2017-12-06:
Jo, men den naturlige udvikling på området går jo i forskellige retninger.
Til gengæld er der en ny udvikling af biler, der kan køre længere på literen, eller som kører på el, som bliver produceret af vindmøller om natten, og det trækker i retning af mindre CO2-udledning.
Og jeg er da helt sikker på, at den teknologiske udvikling, der sker, overstiger den udvikling, der sker, i forhold til CO2, fordi vi tillader, at man på udvalgte vejstrækninger kører fra 80 til 90 km/t.
Henning Hyllested (EL), 2017-12-06:
Men den reduktion for at leve op til klimamålene, som man så ikke skaffer i transportsektoren – vel tværtimod, for man gør det vanskeligere at leve op til målene, hvis man forøger CO2-udledningen, går jeg ud fra vi er enige om – betyder jo så, at reduktionen så meget desto mere skal skaffes i andre sektorer.
Det er jo lidt spændende at se, hvordan og hvorledes det så håndteres af andre ministre, altså andre sektorer, kan man sige.
Ole Birk Olesen (LA), 2017-12-06:
Jamen det er da opbakning til de elementer.
Når en regering spiller ud med et finanslovsforslag, er det jo drøftet igennem i regeringen.
Man har et ønske om, at der skal være mindre kø på vejene, så derfor vil man gerne have nogle bredere veje, man har et ønske om, at hastighedsgrænserne er mere fornuftige og passer til de veje, der er, så man nogle steder kan køre 90 km/t. i stedet for 80 km/t. og andre steder kan køre 130 km/t. i stedet for 110 km/t., og det er der jo opbakning til i hele regeringen.
Det er et fælles projekt.
Så sidder klima-, energi- og forsyningsministeren og arbejder med vores målsætning om at leve op til de reduktioner, som vi har lovet til EU, og det arbejde bliver også færdiggjort i regeringen.
Henning Hyllested (EL), 2017-12-06:
Så er det bare, jeg spørger: Hvordan bliver det modtaget i den samlede regering, når man så på transportområdet – og jeg ved ikke, om det er en beslutning, der er taget i Transportministeriet eller hos transportministeren sådan helt afsondret, eller hvad man kalder det, fra øvrige ministerier – pludselig lægger frem, at nu forøger man hastigheden, at nu nedsætter man taksterne på Storebælt, at nu udvider man motorvejene, alt sammen med en stigende CO2 udledning til følge?
Hvad er så reaktionen i den øvrige del af regeringen, når transportministeren pludselig kommer med noget, som vel egentlig trækker i den modsatte retning af det, som man skulle, i forhold til at leve op til klimamålene?
Ole Birk Olesen (LA), 2017-12-06:
I dag er det i hvert fald sådan, at energi-, forsynings- og klimaministeren rejser til Bruxelles og på Danmarks vegne forhandler EU's klimapolitik og kommer med bidrag til, hvad Danmark vil bidrage med.
Her har vi altså en målsætning om en reduktion på 39 pct., og der sætter energi-, forsynings- og klimaministeren sig så for bordenden for et arbejde i regeringen om, hvordan vi skal nå de 39 pct.
Når det arbejde er afsluttet, vil jeg også vide, hvor stor en del af reduktionen der skal finde sted i transportsektoren.
Det vil så være min opgave at bidrage til, at det bliver ført ud i livet, men jo også Folketingets opgave, hvis det kræver lovændringer osv.
Henning Hyllested (EL), 2017-12-06:
Det svar glæder mig sådan set lidt, må jeg sige, for jeg synes, at ministeren i hvert fald med det svar helt klart ophæver den tendens til silotænkning, som jeg synes der har ligget i de udmeldinger, jeg har set, men det kan være, at de er vinklet skarpt, hvad ved jeg.
Men ministeren gør ligesom op med den tankegang ved at sige: Selvfølgelig tænker vi på tværs i regeringen.
Ministeren siger så også, at det er ministeren, der er ansvarlig for tingenes tilstand inden for transportområdet, herunder også de klimamæssige ting.
Det er selvfølgelig glædeligt, at ministeren svarer på den måde.
Det var sådan et bidrag til Roadmap 2050 i det hele taget.
På det tidspunkt var der jo ingen tvivl om, at det var Transportministeriet, der i høj grad forholdt sig til klimamæssige tiltag inden for transportsektoren, og som gav bud på – det var selvfølgelig til den samlede energipolitik – hvilke initiativer man kunne sætte i værk for at bidrage til Danmarks nedsættelse af CO2-udledningen og for at leve op til klimamålene.
På det tidspunkt var der sådan set ikke tvivl om det.
Det skal siges, at den pågældende rapport blev skrottet, da man skiftede regering.
Ministerens forgænger, altså hr. Hans Christian Schmidt, skrottede jo den pågældende rapport, selv om den var klar til offentliggørelse.
Det var vi jo en del der undrede os over, og vi fremsatte et beslutningsforslag om det.
Ole Birk Olesen (LA), 2017-12-06:
Også tak for det spørgsmål.
Som nævnt i mit svar på spørgsmål nr. S 188 er regeringen i gang med at udarbejde en strategi for opfyldelse af Danmarks klimamål.
Det er energi-, forsynings- og klimaministeren, der leder dette arbejde.
Når strategien er færdig og offentliggjort, er det hele regeringens strategi, og alle ministre vil stå bag strategien, herunder transport-, bygnings- og boligministeren, for det er princippet bag et regeringssamarbejde.
Ved den konkrete udmøntning af klimaindsatsen påtager jeg mig det politiske ansvar for forvaltningen af de klimatiltag, som vi beslutter at gennemføre på mit område.
Så svaret på spørgsmålet er, at jeg har ansvaret for at gennemføre de dele af regeringens klimatiltag, der ligger inden for mit ministeriums ressortmæssige ansvar.
Når det derimod drejer sig om at beslutte, hvordan Danmark skal leve op til sine forpligtelser til at reducere drivhusgasudledning uden for kvotesystemet, er det regeringen og i sidste ende et flertal i Folketinget, der bærer ansvaret.
Henning Hyllested (EL), 2017-12-06:
Det lyder i al sin korthed: Kan ministeren svare på, hvilket ministerium der har ansvaret for at reducere klimaeffekten inden for transportområdet?
Inger Støjberg (V), 2017-12-06:
Nej, det kommer jeg ikke til, for jeg har jo netop sagt, at jeg også godt kunne ønske, at Grimhøjmoskeen blev jævnet med jorden.
Problemet er bare, at de mennesker, der frekventerer moskeen, stadig væk vil have de samme holdninger.
Holdninger ligger jo ikke i mursten, holdninger ligger i mennesker.
Og derfor vil de mennesker fortsat have præcis de samme holdninger, og de vil dyrke præcis de samme holdninger, måske bare lige to gader længere væk.
Karina Due (DF), 2017-12-06:
Der kommer også en masse udsagn under det her spørgsmål, og et eller andet sted kunne jeg godt tænke mig at høre: Taler ministeren som minister eller som privatperson med den holdning?
Christian Langballe (DF), 2017-12-06:
Nu er jeg meget enig med min partifælle Morten Messerschmidt, som er et godt hoved, og som har nogle fornuftige synspunkter.
Altså det, jeg så mener med det her, er jo egentlig grundlæggende – jeg ved også, at ministeren er en tænksom herre, selv om han ikke kommer fra vores parti, der jo er indbegrebet af al rationalitet – at problemet er, at velfærdsstaten i fremtiden jo ikke har en chance, hvis det er sådan, at de danske velfærdsordninger udbredes til hele Europa.
Mai Mercado (KF), 2017-12-06:
Jo, og dertil er det jo helt oplagt, at hvis kommunen føler sig usikker på, hvordan den skal håndtere en given henvendelse, så kan den rette henvendelse til VISO, og så vil VISO bistå med at klæde medarbejderne fagligt på til at kunne håndtere de typer af konflikter.
Pernille Bendixen (DF), 2017-12-06:
Vil ministeren så i det mindste være med til at se på at klæde personalet lidt bedre på til at håndtere sagerne, sådan at de i hvert fald ikke er i tvivl om, hvornår der er tale om social kontrol, og hvornår der ikke er tale om social kontrol?
For når ministeren siger, at kommunen har redskaberne, så kan det jo være, at usikkerheden ligger hos medarbejderne.
Mai Mercado (KF), 2017-12-06:
Hvis en ung henvender sig angående en æresrelateret konflikt, skal kommunen reagere med det samme.
For det kan jo være den eneste gang, den unge får mulighed for at komme med et råb om hjælp og række hånden ud til et system, og så skal systemet også svare med det samme og tage den udstrakte hånd og gøre alt, hvad man kan, for at hjælpe den unge.
I dag er der altså allerede i serviceloven mulighed for at give både gratis og også anonym rådgivning til børn og unge under 18 år.
Det betyder, at forældrene ikke skal inddrages, ligesom der hverken startes en sag eller tages notater, som familien efterfølgende kan søge aktindsigt i.
Pernille Bendixen (DF), 2017-12-06:
Vi er sådan set ikke uenige om, at der allerede gøres en stor indsats på området.
Men i det tilfælde, at et ung faktisk bryder ud og får det mod, det er, at gå til sin lærer, så er der jo et behov for, at læreren overhovedet ikke er i tvivl om, hvordan man reagerer.
Er ministeren ikke enig i, at der er et behov?
Mai Mercado (KF), 2017-12-06:
Jeg er faktisk af den overbevisning, at det er meget tydeligt beskrevet i vejledningen, altså i vejledningens kapitel 2 om æresrelaterede konflikter.
Hvis kommunerne er usikre på, hvordan den her type sager skal håndteres, kan de altid søge bistand hos VISO, altså den nationale videns- og specialrådgivningsorganisation, og så står VISO parat til at hjælpe med rådgivning.
Jeg kan derudover også oplyse, at Udlændinge- og Integrationsministeriet er i gang med at udarbejde en ny håndbog til kommuner om æresrelaterede konflikter og negativ social kontrol, som lige præcis har til formål at tydeliggøre kommunernes handlemuligheder over for den her specifikke målgruppe, bl.a. hvordan de bør undlade at inddrage forældrene.
Håndbogen forventes offentliggjort i første kvartal 2018.
Så jeg mener egentlig, at vi gør en stor og vigtig indsats for at få tydeliggjort reglerne på området.
Pernille Bendixen (DF), 2017-12-06:
Tak for det.
Det er rigtigt nok, at kommunerne i dag har en mulighed for at give afslag på aktindsigt, men det er bare sådan, at reglerne er utydelige.
Det gælder måske ikke selve lovgivningen, men så i hvert fald den vejledning, som kommunerne skal støtte sig op ad, og her er det primært i tilfælde, hvor den unge er udsat for fysisk vold, fysiske overgreb, at kommunen har en klar lovhjemmel til at gå ind at nægte aktindsigt, hvorimod det er noget mere utydeligt for kommunen at agere, når der er tale om psykisk vold, som jeg tror vi kan kalde det her.
Er ministeren ikke enig i, at der er et behov for, at vi på en eller anden måde tydeliggør det her, så kommunerne får et bedre redskab til netop at reagere, som de jo skal, når den unge henvender sig?