Henrik Dahl (LA), 2018-12-07:
Tak for ordet, formand.
Jeg vil sige tak til Enhedslisten for at indkalde til den her forespørgselsdebat, fordi det jo giver anledning til at udstille den myte, som beskæftigelsesministeren allerede har gjort opmærksom på: at dagpengesystemet er en forsikringsordning ligesom alle andre.
Og det er godt, at vi får den debat.
Vi har jo det udgangspunkt i Liberal Alliance, at danske ydelser i højst mulig grad skal være målrettet til folk, der bor, arbejder og betaler skat i Danmark.
I gamle dage var vi i nogle kredse berygtede for at sige, at det optimale var åbne grænser og lukkede kasser.
Nu har vi kontrollerede grænser og går mod lukket kasse; det er meget bedre.
Så vi synes, det er rigtigt og fornuftigt at have et opholdskrav.
Så er der opstået den her myte, der allerede er blevet gjort opmærksom på, at dagpengesystemet er en klassisk forsikringsordning, hvor udbetalingerne svarer til de præmier, der bliver indbetalt, men det er jo ikke tilfældet.
Den danske stat og dermed den danske skatteyder er i højeste grad med til at finansiere dagpengene.
Forsikringspræmien, om man så må sige, udgør kun cirka halvdelen af finansieringen.
Så vil jeg godt lige nævne noget, som der ikke er andre der har været inde på, og det er fattigdomsbegrebet, som også bliver nævnt i forespørgslen.
Det synes jeg ikke er en betegnelse, man skal bruge i tide og utide.
Indtil 2015 havde vi jo en fattigdomsgrænse, som blev afskaffet af den daværende Venstreregering, og det synes jeg på en måde var lidt ærgerligt, fordi da vi havde en fattigdomsgrænse, kunne vi også have en mere sober debat om, hvad fattigdom er, end vi ofte har nu.
Det er altså den løn, hvor lige præcis halvdelen tjener mere og præcis halvdelen tjener mindre.
Det førte jo på daværende tidspunkt til, at der var ca. 42.000 fattige i Danmark, og det var også med det befolkningstal, vi havde dengang, under 1 pct. af befolkningen.
Nu har vi så fået en ny fattigdomsgrænse, som Danmarks Statistik har indført, for at Danmark kan leve op til FN's verdensmål, men jeg synes ikke, den er særlig god, fordi den opererer også med halvdelen af medianlønnen, men den siger så, at det kun skal være i 1 år, man er i den situation.
Det synes jeg faktisk er med til at udvande fattigdomsbegrebet, fordi der jo også må ligge i begrebet, at man er i en tilstand, der varer en længere periode: at man sidder fast, at man ikke kortvarigt er ramt af strenge tider.
Der vil jeg sige, at det var meget rimeligt at sige, at hvis man ikke kan formå at få fodfæste på arbejdsmarkedet i løbet af 3 år, som der lå i den gamle fattigdomsgrænse, så er det relevant at bruge fattigdomsbegrebet.
Derfor synes jeg simpelt hen, at jeg bliver nødt til her fra Folketingets talerstol at tage afstand fra den implicitte påstand i forespørgslen, at man automatisk bliver fattig, når den nye ordning træder i kraft.
Man kan ikke med rimelighed siges at være fattig, før man har ligget 50 pct. under medianlønnen i 3 år, og så lang er dagpengeperioden jo slet ikke.
Der vil være danskere, som bliver stillet dårligere, end de havde forventet, med den her nye ordning, og det har vi jo haft en grundig diskussion af.
Men man kan jo ikke se den situation, de kommer i, uden at se på de fordele, som de ændrede regler rummer, nemlig at danske skatteborgeres skattebetalinger først og fremmest går til personer, der har betalt rigtig meget skat i Danmark, og det vil primært sige danske statsborgere.
Det må siges at være en acceptabel omkostning.
Tak for ordet.
Det kan da godt være, at det spiller en vis rolle i ens overvejelser.
Det er ikke noget, jeg har statistik på, men jeg kender mange mennesker, der har rejst ud i kortere og længere perioder, og jeg har aldrig, når de sådan redegjorde for deres bevæggrunde til at rejse ud i verden, hørt dem bringe temaet dagpenge ved hjemkomst op.