runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Astrid Krag (S), 2020-01-08:
Vi er nogle, der er heldige at have et bord, der har den samme højde hele vejen igennem.
Derfor er der brug for, at vi styrker området, så flere børn får den rette anbringelse tidligt, og flere anbragte børn skal have den ekstra tryghed og stabilitet, som en adoption kan give.
Derfor går vi nu i gang med at se på, hvilke forandringer der skal til, for at vi for alvor sætter barnet først.
Er det nye regler og ny lovgivning, er det bedre uddannelse af sagsbehandlere, er det kommunernes økonomiske forudsætninger, noget helt fjerde eller lidt af det hele, der skal til?
Jeg er villig til at kigge på det hele og har endnu ikke lagt mig fast på konkrete initiativer, men regeringen kommer med et udspil til det.
Karina Adsbøl (DF), 2020-01-08:
Jeg skal lige have pulten ned i min højde – der er lidt højdeforskel.
Vil ministeren redegøre for, hvordan regeringens planer om at øge antallet af bortadoptioner og tvangsanbringelser skal udmøntes i praksis, idet der henvises til statsministerens nytårstale?
Astrid Krag (S), 2020-01-08:
Det var mange spørgsmål på en gang, og jeg vil gerne svare på dem alle sammen, men det er ikke sikkert, jeg kan nå det.
Selvfølgelig er der ikke noget formål med et bestemt antal bare for antallets skyld.
Vi kan jo se, at når man anbringer, har man i langt de fleste tilfælde truffet forebyggende foranstaltninger, og man er alligevel endt med en anbringelse, og i de år, mens det har stået på, er der et lille barn, der har betalt prisen hos nogle forældre, der ikke kunne tage ordentligt vare på det.
Derfor ender vi også med at se, at mange af de ældre børn er så skadede, at de ikke kan rummes i en plejefamilie.
Derfor skal vi sætte tidligere ind, og vi ved, at med de tidlige anbringelser er der oftere tale om tvangsanbringelse, end når det handler om de ældre børn, og derfor skal vi også være villige til at gribe til det værktøj.
Jeg synes faktisk, hvis jeg tager min socialministerhat på, hvis jeg må tillade mig det, at det har en vældig stor værdi, at børn har mulighed for at komme i institution.
Vi ved fra nogle af de mest udsatte, og vi ved fra nogle af de børn, der kommer fra en familiebaggrund, hvor man f.eks. ikke taler dansk derhjemme, og hvor mor eller far eller begge ikke er på arbejdsmarkedet, at det har en værdi at komme i institution og lære både de sproglige rammer, men jo også de sociale rammer, som er noget af det, der også betyder noget for, hvordan mennesker klare sig videre i livet.
Så selvfølgelig anerkender jeg, at noget af det at være en kernefamilie er, at mor og far og børn også har tid sammen, men jeg synes faktisk også, der er en selvstændig værdi i den måde, vi går til det på i Danmark, hvor vi har nogle stærke daginstitutioner med et faglært personale, og det får vi jo heldigvis mere af med den finanslov, vi lige indgik aftale om før jul.
Morten Messerschmidt (DF), 2020-01-08:
Så lad mig spørge på en anden måde.
Synes ministeren ikke, at det har en værdi, at man som forældre kan gå hjemme og passe sine børn, sådan at man, hvis man vælger det, netop ikke er tvunget til at overlade dem til fremmede, selvfølgelig veluddannede, pædagoger?
Har det alligevel ikke en værdi, at man i de allerførste år har mulighed for at gå hjemme, hvor ens far eller mor så kan passe en, fordi man netop lige kan stå af karriereræset?
Kunne det ikke være et initiativ, som regeringen kunne overveje, altså at lave en økonomisk ordning, sådan at det var muligt for flere familier?
Astrid Krag (S), 2020-01-08:
Men så tror jeg, det er, fordi spørgeren og jeg ser lidt forskelligt på, hvad der er forudsætningen for at være en traditionel kernefamilie.
Jeg kan ikke se nogen modsætning mellem at være en kernefamilie og så have børn, der går i vuggestue eller dagpleje, går i børnehave, kommer i en fritidsklub, i en klub for større børn eller går på efterskole.
Det er der for mig ikke nogen modsætning i.
Jeg synes, den her debat meget hurtigt bliver præget af folk, der prøver at fortegne standpunkterne.
Selvfølgelig er lykken ikke altid at tvangsfjerne og bortadoptere børn – det er da ulykkeligt i hvert eneste tilfælde, at forældre ikke kan tage vare på deres børn.
Men forældres ret til deres børn er ikke fuldstændig uangribeligt.
Hvis forældrene ikke kan tage vare på deres børn, har samfundet faktisk et ansvar for at tage over, fordi børn selv har rettigheder, børn er til i deres egen ret.
Og det er det, man glemmer, når man er så optaget af familiens ret, som Dansk Folkeparti er.
Det er jo en ærlig uenighed, og den er jo kommet meget tydeligt frem i den sidste uges debat oven på statsministerens nytårstale.
Her er regeringen altså på barnets side.
Karina Adsbøl (DF), 2020-01-08:
Ja, men min holdning er, at man ikke kan have som mål, at man bare skal have flere tvangsanbringelser og tvangsbortadoptioner.
Ministeren siger, at de afgørelser sker i 98 pct. af de sager, og så må man bare sige, at sagsmængden og sagsakterne er fyldt med fejl og mangler, for man kan godt i én undersøgelse leve op til forældrekompetenceundersøgelserne og være en god forælder i en kommune, mens man i en anden kommune simpelt hen bliver dumpet, for der kan man ikke.
Der er lavet en podcast om det, som jeg synes ministeren skal gå ind at høre.
Når der kan være så vidt forskellige undersøgelser i forhold til familier og psykologer, er det da dybt bekymrende, at man bare vil øge antallet og ikke tænke.
Astrid Krag (S), 2020-01-08:
Jeg tror, vi skylder hinanden at holde tungen lige i munden i den her diskussion, for der er for mange fejl i sagsbehandlingen.
Men når vi kigger på afgørelserne, og hvor træfsikre de er, så ved ordføreren jo lige så vel som mig, at Ankestyrelsen stadfæster anbringelserne i 98 pct. af de tvangsanbringelsessager, der bliver påklaget til Ankestyrelsen.
Det vil sige, at det godt kan have været sådan, at der var nogle af proceskravene, der ikke var opfyldt – og selvfølgelig skal vi sætte ind, så vi får styr på sagsbehandlingen i kommunerne – men selve afgørelsen har været korrekt i 98 pct. af tilfældene.
Så vil jeg sige, at det selvfølgelig er væsentligt at forebygge, men i nogle tilfælde vil vi ikke komme i mål her, og der bliver vi nødt til at handle i barnets interesse.
Karina Adsbøl (DF), 2020-01-08:
Jeg tror ikke, man finder en eneste politiker herinde i Folketingssalen, der ikke ønsker at hjælpe børn og hjælpe dem tidligere.
Det handler om måden, man gør det på.
Det, der foregår i dag, er direkte systemsvigt over for børnene og over for familierne.
Som ministeren netop er inde på, sker der gang på gang sammenbrud i anbringelserne.
Der er ikke nogen kontinuitet i det.
Plejebørn bliver taget som gidsler i en eller anden vederlagsdiskussion i en eller anden kommune, hvor man som plejefamilie måske får at vide, at hvis man ikke vil gå ned i vederlag, kan kommunen fjerne plejebarnet.
Det er det, der foregår i dag.
Det er åbenbart det, man mener, når man fra regeringens side siger: Vi skal have flere tvangsanbringelser, vi skal have flere bortadoptioner – frem for at tænke på den helt, helt tidlige indsats, inden moren overhovedet får barnet og går og er gravid.
Der skal man sætte ind med hjælp og støtte.
Jeg tror, at barnets største ønske da er at bo sammen med sin mor og far og vokse op sammen med sin mor og far.
Men det er rigtigt, at der vil være nogle børn, desværre, som ikke kan bo sammen med sin mor eller far, og hvor vi som samfund er nødt til at skride ind.
Men når Justitia er ude med en rapport, der siger, at hvis sagen ikke bliver oplyst grundigt nok og parterne ikke bliver tilstrækkelig inddraget, kan afgørelser om tvangsanbringelse blive truffet på et ufuldstændigt grundlag.
Og der må man bare sige, at de siger, at det i sidste ende kan betyde, at børn, der ikke burde være blevet tvangsanbragt, alligevel bliver det, eller omvendt, at tvangsanbringelse undlades i tilfælde, hvor det reelt var påkrævet.
Det er jo der, vi skal sætte ind med det samme, så der ikke sker fejl på det her område.
Der har desværre været rigtig grelle eksempler på det her område, og det handler om familien, det handler om barnet, og det her må man ikke tage fejl af: Det er familien som enhed, man skal hjælpe.
Når deres barn er blevet tvangsanbragt, står forældrene efterladt tilbage på perronen, og der står nogle bedsteforældre, som ikke har adgang til at se deres barnebarn, fordi man ikke gør nok brug af netværkets ressourcer, fordi man ikke afdækker netværkets ressourcer ordentligt.
Karina Adsbøl (DF), 2020-01-08:
Det handler ikke om, at man skal vælge side i forhold til den ene eller den anden; det handler om, at man skal hjælpe samlet set.
Dansk Folkeparti er på børnenes side, vi er også på forældrenes side, vi er på familiens side, fordi det er en samlet enhed.
Der handler det om, at man skal hjælpe familien, altså forældrene til at være gode forældre; man skal hjælpe barnet til at dygtiggøre sig og til at få nogle sociale kompetencer.
Det handler simpelt hen om, at man skal gå ind og kigge på det bagvedliggende, i forhold til hvordan man samlet set hjælper familierne bedst.
Morten Messerschmidt (DF), 2020-01-08:
Jeg er helt med på, at det er en anden diskussion, men det er jo så den diskussion, jeg gerne vil have.
Altså, medmindre ministeren ikke har nogen holdning til det.
Det er jo selvfølgelig fair nok, hvis man siger: Jamen hvordan familierne har mulighed for at indrette sig, og hvordan mulighederne er for, om man kan gå hjemme eller selv passe sine børn osv., har ingen interesse, fordi børn bare skal institutionaliseres helst fra fødslen af.
Det er selvfølgelig fint, men så skal ministeren jo bare sige det.
Nu har ministeren to gange haft lejlighed til at besvare spørgsmålet: Planlægger man noget for at understøtte den traditionelle kernefamilie, ja eller nej?
Og to gange har ministeren forsømt at give svaret.
Jeg håber da, at det vil komme lidt frem her i tredje runde.
Astrid Krag (S), 2020-01-08:
Tak for spørgsmålet, og også ydmygt tak for, at jeg kan få lov at besvare i statsministerens sted, kan man sige.
Det her med hverdagens små og store udfordringer er jo noget ganske andet end det, statsministeren adresserede i sin nytårstale.
For her handler det om de allermest socialt udsatte børn i vores samfund, altså nogle af de børn, som bliver svigtet først af deres forældre, og som vi så i øvrigt heller ikke nær altid får passet godt nok på, når fællesskabet så tager over.
Så jeg vil sige, at hele diskussionen om rammerne og hverdagen omkring den traditionelle kernefamilie jo er en anden diskussion end den diskussion, statsministeren rejste i sin nytårstale, som jo handler om de mest udsatte borgere, vi har.
Jeppe Kofod (S), 2020-01-08:
Som nævnt udfører humanitære organisationer altså et helt afgørende arbejde for de flygtninge og asylansøgere, som ankommer til Grækenland, herunder bl.a. også sårbare grupper som uledsagede mindreårige, og det er naturligvis afgørende, at de humanitære organisationer frit kan udføre deres arbejde – hvilket regeringen i øvrigt også har fuld tillid til at de kan – i Grækenland.
Samtidig er det altid vigtigt, at man som gæst i et andet land respekterer de love og regler, der gælder i det pågældende land.
Så det er vores klare holdning.
Karsten Hønge (SF), 2020-01-08:
Igen: Det er jo rigtig godt, at den her situation er løst.
Men hvad mener ministeren om at det signal, der her sendes, hvor frivillige tager ned og afhjælper nogle fuldstændig hårrejsende, groteske humanitære vilkår for nogle mennesker, der kæmper for at overleve – her har vi at gøre med nogle frivillige, der yder en hjælpende hånd – skal mødes med en, synes vi jo nok, helt urimelig opførsel fra de græske myndigheders side?
Jeppe Kofod (S), 2020-01-08:
Som jeg også nævnte i svaret, kan jeg bekræfte, at græsk politi på et tidspunkt har tilbageholdt en ikkedansk statsborger med permanent ophold i Danmark.
Vi yder fra dansk side via ambassaden i Athen konsulær bistand, og som nævnt er personen ifølge oplysningerne nu løsladt og udrejst af Grækenland.
Jeg vil også sige, at jeg ikke kan give yderligere oplysninger om den konkrete personsag, da personsager er underlagt tavshedspligt.
Karsten Hønge (SF), 2020-01-08:
Jamen det er rigtig godt, at der efterfølgende, altså efter at vi har stillet spørgsmålet, er kommet en udredning, så han er blevet løsladt.
Men hvad mener ministeren om en situation, hvor mennesker, der udelukkende yder det, vi kan kalde humanitær bistand, bliver arresteret?
Hvordan kan det i et EU-land komme dertil, at det bliver betegnet som handlinger, der kan begrunde en arrestation?
Jeppe Kofod (S), 2020-01-08:
Jeg vil gerne starte med at slå fast, at regeringen fuldt ud støtter op om det uvurderlige arbejde, som humanitære organisationer som f.eks. Dansk Flygtningehjælp udfører i Grækenland.
Situationen i og omkring lejrene på de græske øer er alvorlig, særlig efter det stigende ankomsttal i 2019 sammenlignet med de seneste år.
Det er bl.a. derfor, regeringen arbejder for et nyt og mere retfærdigt og humant asylsystem.
Udenrigsministeriet har efter modtagelsen af dette spørgsmål været i kontakt med det græske ministerium for borgerbeskyttelse, som er ansvarligt for politi og udlændingemyndigheder.
De oplyser, at humanitære organisationer, som ønsker at arbejde med flygtninge i Grækenland, skal registreres hos ministeriet for borgerbeskyttelse.
Ministeriet har også oplyst, at der ikke føres en liste over personer, som udgør en sikkerhedsrisiko og derfor er uønskede i Grækenland alene på grund af deres humanitære arbejde.
Det kan tilføjes, at græske myndigheder siden 2005 har udarbejdet en liste over uønskede udenlandske personer, den såkaldte national list of undesired foreigners.
Ifølge Udenrigsministeriets oplysninger kan ikkegræske statsborgere blive sat på den her liste, hvis de vurderes at udgøre en trussel mod bl.a. offentlig sundhed, offentlig orden og national sikkerhed.
Hvad angår den konkrete sag, som der henvises til i spørgsmålet, kan jeg blot bekræfte, at græsk politi på et tidspunkt har tilbageholdt en ikkedansk statsborger med permanent ophold i Danmark.
Danmarks ambassade i Athen har ydet sædvanlig konsulær bistand til personen, som ifølge Udenrigsministeriets oplysninger nu er løsladt og er udrejst af Grækenland.
Karsten Hønge (SF), 2020-01-08:
Tak skal du have.
Hvad mener udenrigsministeren om, at den nye græske regering i oktober har oprettet en liste over folk, der udgør en sikkerhedsrisiko for det græske folk, hvor det at udøve humanitær hjælp til flygtninge er en kvalificerende handling for at komme på listen, og som nu har ført til, at en person med permanent tilknytning til Danmark er blevet arresteret?
Morten Messerschmidt (DF), 2020-01-08:
Tak for besvarelsen, selv om den jo ikke rigtig indeholdt et svar.
Altså, der var ikke noget ja eller nej, i forhold til om ministeren har nogle planer med hensyn til den traditionelle kernefamilie.
Jeg vil også godt røbe, at det her spørgsmål faktisk oprindeligt var stillet til statsministeren netop for at høre, om hun måske lå inde med nogle overvejelser, men hun sendte det venligt videre – det er selvfølgelig velkomment.
Men når man på den måde, som statsministeren gjorde det, var ude med meldinger i forhold til tvangsfjernelser, adoption osv. – altså meget voldsomme indgreb i familielivet – kunne det jo godt være, at man også i regeringen gjorde sig nogle overvejelser om, hvad man skal gøre for at sikre trygheden og fremme den sådan traditionelle kernefamilie.
I en moderne tid er jeg da med på at der kan være mange måder at indrette sig på – det er jo blevet nemt at blive skilt, og det er nemt at blive gift og ja, det er jo ikke blevet nemmere for børn; det tror jeg har været nogenlunde det samme siden Adam og Eva, men alligevel – man kan indrette sig på rigtig mange måder.
Det betyder dog ikke, at de regler, vi i Folketinget laver, er helt uden betydning for, hvordan folk så vælger at indrette sig.
Altså, f.eks. kunne man jo overveje initiativer, hvor det økonomisk var mere lukrativt for den ene af forældrene at gå hjemme og passe sine børn i de første år, i stedet for at de partout skal i institution.
Og det var den slags ting, som jeg godt kunne tænke mig, at ministeren, når nu ikke statsministeren finder anledning til at tale om det her, kunne løfte sløret for, i forhold til hvad man gør sig af overvejelser, uanset hvad man så definerer som kernefamilien – altså nogle initiativer, der trods alt gør det lettere at løse dagligdagens store eller små opgaver inden for familien.
Astrid Krag (S), 2020-01-08:
Familien er helt central for vores samfund.
At vokse op i det fællesskab, en familie er, giver tryghed, kærlighed og stabilitet.
Det skal vi værne om.
Det gælder, uanset hvordan familien ser ud, og det, jeg tror spørgeren med betegnelsen den traditionelle kernefamilie sigter til, er en familie med en far, en mor eller flere børn.
Det kan være, jeg tager fejl – der kan spørgeren jo så korrigere mig.
Derfor vil jeg da, hvis det er rigtigt, bare lige nævne, at Danmarks Statistik på et tidspunkt opregnede, at der i Danmark er i alt 37 forskellige familietyper med børn.
Uden at jeg på nogen måde skal underkende, at børn, der vokser op i det, man traditionelt set kender som kernefamilien, får noget vigtigt med sig i livet, så gælder det efter min opfattelse lige så meget for børn, der vokser op i andre typer af familier.
Der er rigtig mange måder at leve på som familie i dag.
Jeg vil ikke stå her i Folketingssalen og blåstemple den ene type frem for den anden.
Det, der er det vigtige at tale om, er den ballast, vi som familie giver vores børn.
Og den ballast er der nogle børn, der ikke får med sig, fordi de oplever en barndom med først svigt og overgreb, og så, efter fællesskabet måtte have taget over: alt for mange skift til, at de egentlig kan danne en familierelation til dem, der tager sig af dem.
Så vil jeg da også sige, at hvordan familier i dag indretter sig for bedst muligt at få hverdagen til at gå op, er i høj grad op til dem selv.
Den enkelte familie ved bedst, hvad der fungerer lige præcis for dem.
Morten Messerschmidt (DF), 2020-01-08:
Tak, formand.
Gør ministeren sig nogle tanker om eller planlægger nogle forslag til at styrke den traditionelle kernefamilie?
Jeppe Kofod (S), 2020-01-08:
Jamen jeg synes, det er enormt vigtigt – og der tror jeg, spørgeren og jeg deler holdning – at vi skal yde massiv hjælp til Grækenland i den situation, de står i.
Det gør vi både bilateralt, og det gør vi gennem humanitære organisationer, og det gør vi via internationale organisationer.
Og min oplevelse er altså også, at Grækenland er meget villig til at modtage den hjælp.
De har behov for det.
Det gælder også frivillig hjælp.
Og så er det klart, at når man er i et land, skal man selvfølgelig følge det lands love og regler.
Det gælder i Danmark, og det gælder også i Grækenland.
Men det er min klare oplevelse, at hjælpearbejdere er velkomne i Grækenland.
Karsten Hønge (SF), 2020-01-08:
Igen vil jeg bare bekræfte, at det er utrolig godt, at EU og Danmark sådan officielt er inde og hjælpe her, og at man har samarbejde med de græske myndigheder.
Altså ved siden af det der officielle hjælpeprogram, den officielle, massive økonomiske støtte til Grækenland, ligger der jo også den der frivillighed: at der er mennesker, der er drevet af et ønske om at hjælpe mennesker i nød.
Og der vil jeg gerne høre ministerens holdning til, om den græske regering ikke skulle tage imod den hjælpende hånd fra de her frivillige humanitære hjælpere, i stedet for, som i nogle situationer, direkte at bremse den og spænde ben for den.
Jeppe Kofod (S), 2020-01-08:
Hvad angår forholdene for sårbare flygtninge og asylansøgere i Grækenland, deler jeg til fulde bekymringen.
Situationen i Grækenland og særlig på de græske øer er alvorlig, som spørgeren også er inde på.
Derfor støtter Danmark Grækenlands håndtering af de asyl- og migrationsudfordringer, som landet jo står over for.
Det gør vi bl.a. ved udsendelsen af asyleksperter til Lesbos – som nævnt – gennem EU's asylstøttekontor og gennem EU's massive støtte til de græske myndigheder og til internationale organisationer, der arbejder i Grækenland.
Derfor arbejder regeringen for at fremme et mere retfærdigt og humant asylsystem.
Karsten Hønge (SF), 2020-01-08:
Det er jo helt klart, at både Danmark og EU bidrager til at afhjælpe den humanitære katastrofe.
Men samtidig er det jo fortvivlende at se på, at der alligevel mangler så mange ressourcer i området.
Her tænker jeg jo bare, hvad angår den frivillighed, der også ligger i det, som jo kan supplere og kan være en del af at understøtte den i øvrigt officielle indsats, som EU og Danmark bidrager med,
Jeppe Kofod (S), 2020-01-08:
Som nævnt i besvarelsen på spørgsmål 473 har det græske ministerium for borgerbeskyttelse oplyst, at der ikke føres en liste over personer, som udgør en sikkerhedsrisiko og derfor er uønskede i Grækenland alene på grund af deres humanitære arbejde.
Når det er sagt, deler jeg til fulde bekymringen over forholdene for sårbare flygtninge og asylansøgere i de græske lejre.
En af de store udfordringer er det aktuelle pres i lejrene med overbefolkning som resultat.
Det skyldes bl.a. det stigende ankomsttal i 2019, og at der derfor fortsat kun sendes et begrænset antal afviste asylansøgere tilbage til Tyrkiet.
Samtidig er ekstern hjælp fortsat helt afgørende.
Det gælder særlig de humanitære organisationers store indsats for at hjælpe flygtninge og asylansøgere såvel som EU og EU's medlemslandes støtte til græske myndigheders håndtering af udfordringerne.
Derfor har Danmark løbende udsendt asyleksperter til at assistere de lokale myndigheder på Lesbos gennem EU's asylstøttekontor EASO.
Herudover bidrager Danmark til håndtering af udfordringerne i Grækenland gennem EU's massive støtte til de græske myndigheder og til internationale organisationer, der arbejder i Grækenland.
Det skal vi fortsætte med at gøre, men vi skal også gøre meget mere.
Astrid Krag (S), 2020-01-08:
Der er ingen, der bare vil øge antallet, men vi skal hjælpe de her børn tidligere, og det betyder, at vi skal være villige til at gribe til en tvangsanbringelse, hvis det er det, der skal til, for barnets skyld.
Jeg hører rigtig mange kommunalpolitikere være ude at sige – senest to Venstreborgmestre i Politiken – at vi skal gøre, hvad vi kan for at forebygge tvangsanbringelser.
Nej, vi skal gøre, hvad vi kan for at forebygge, at børn vokser op under massivt omsorgssvigt, for det er det, der smadrer de små mennesker og gør, at de ender i vores hjemløsestatistikker, i vores selvmordsstatistikker, i vores kriminalitetsstatistikker, at de får dårlige liv, hvor de ikke får foden indenfor på arbejdsmarkedet.
Det skal vi som samfund gøre bedre.
Jeg får lyst til at spørge spørgeren tilbage, om Dansk Folkeparti så mener, at vi skal anbringe færre, eller om det bare er det helt rigtige antal, vi anbringer i dag.
Karina Adsbøl (DF), 2020-01-08:
Der skal ikke være nogen tvivl om, at barnets tarv er det allervigtigste, og at vi som samfund skal værne om barnet, men vi skal også værne om familien som enhed, som en samlet enhed.
Og lykken er ikke altid bare at tvangsbortadoptere og lave flere tvangsanbringelser.
Det handler netop om forebyggelse.
Så siger ministeren: Jamen der har været sat ind med forebyggelse, og det har ikke hjulpet.
Så er det, man netop skal gå ind at kigge på, hvad kvaliteten er i indsatsen.
Hvordan kvalitetssikrer man det her område?
Det handler både om kvalitetssikring i sagsbehandlingen – en børnesamtale skal ikke blot være et sat flueben.
Men med statsministerens nytårstale er det jo ikke den vej, regeringen vil gå.
For Dansk Folkeparti handler det ikke om antallet, det handler om, at det er de rigtige børn, der bliver anbragt på et veldokumenteret grundlag.
Som jeg tidligere har sagt, vil der desværre være børn, der ikke kan vokse op i deres familier, og dem skal vi gøre alt for at hjælpe.
Men vi skal da også hjælpe familien, vi skal da også hjælpe forældrene, der er efterladt på perronen.
Det handler ikke om antal for Dansk Folkeparti, som jeg også tidligere har sagt i masser af ordførertaler i forhold til det her meget vigtige emne.
Jeg ser bare, at netværkets ressourcer ikke bliver anvendt, jeg ser, at man skærer samværet ned, jeg ser fejl og mangler på det her område, og det er det, jeg synes vi skal tage fat i først og fremmest, inden man siger, at antallet bare skal øges.