runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Pia Olsen Dyhr (SF), 2026-01-20:
Det forventede jeg også.
Jeg kender statsministeren som en, der er forberedt til tænderne.
Mit andet spørgsmål handler mere specifikt om Grønland.
Jeg tror, vi er mange, der var glade for at høre formanden for naalakkersuisut, Jens-Frederik Nielsen, på pressemødet med statsministeren i sidste uge.
Det var klar og meget tydelig tale, og som sådan var det også svært at overhøre i Det Hvide Hus.
Men det var også klart for mig, at den aktuelle grønlandske tilslutning til rigsfællesskabet også kommer med en klar forventning om, at rigsfællesskabet skal fornyes, og at det skal være et rigsfællesskab, som Grønland kan se sig selv positivt i og har lyst til at deltage aktivt i.
Jeg ved, der er tryk på, og jeg ved, at presset er stort.
Jeg tror virkelig også, at opgaven med at udvikle på substansen i rigsfællesskabet er en helt nødvendig og uomgængelig opgave parallelt med håndteringen af Trump.
Så mit spørgsmål er helt enkelt: Hvad kan statsministeren sige om dialogen med naalakkersuisut om fremtidens rigsfællesskab?
Mette Frederiksen (S), 2026-01-20:
Endnu en gang vil jeg gerne have lov til at sige tak for samarbejdet, og her kan jeg jo så udvide det til faktisk at gælde alle kriserne.
For jeg har stået lige ved siden af fru Pia Olsen Dyhr i både håndteringen af pandemien, Ruslands krig ind mod Europa, og nu også den her Grønlandskrise, og vi har været enige om det meste og i hvert fald alt det væsentlige undervejs.
Så tak til SF for jeres indsats.
Jeg finder faktisk håbet samme sted som fru Pia Olsen Dyhr.
Det er et mørkt kapitel, som vi ikke er på vej ind i; vi er i det.
Alt det, de fleste af os er vokset op med, eroderer for øjnene af os, og man kan ikke nå et andet sted hen, end at vi alle sammen går en mere usikker tid i møde.
For den internationale verdensorden, der blev bygget op efter anden verdenskrig, har jo holdt meget af det forkerte i skak, og når en verdensorden forandrer sig så hastigt, som den gør, eller måske ovenikøbet bliver til en verdensuorden, bliver der jo meget mere plads til det, der ikke er, hvad demokratierne ønsker, og hvad vores befolkninger har brug for.
Så jeg er enig i analysen.
Håbet får jeg også.
Vi skal nok komme igennem det her.
Vi har håndteret svære situationer som befolkning før, andre end den, vi står i nu, og det har Europa også, men vi kan kun komme igennem det, hvis vi holder sammen.
Det europæiske sammenhold er for de fleste landes og befolkningers vedkommende stærkt, og se bare på rigsfællesskabet.
Jeg vil ikke lægge skjul på, at jeg blev rørt, da jeg så billederne, både fra Nuuk, men også fra Danmarks største byer.
Der var tusindvis af mennesker, der gik på gaden med et fælles budskab.
Det var meget, meget rørende, og jeg tror også, at vores grønlandske venner har brug for det, for mange frygter selvfølgelig for, hvad der kan komme til at ske.
Nu løber jeg tør for tid, men jeg kan bare bekræfte, at ja, vi er i fuld gang og har været det igennem en årrække med også at opbygge stærkere alliancer ud af Europa, og det kan jeg måske komme tilbage til.
Pause Pause (Pause), 2026-01-20:
Mødet er udsat.
Mette Frederiksen (S), 2026-01-20:
Jeg tror ikke, der er nogen danskere eller grønlændere, der har ønsket, at vi skulle blive centrum for en konflikt mellem USA og Europa.
Vi har altid stået vagt om den transatlantiske alliance; vi har aldrig søgt nogen konflikter, vi har konsekvent ønsket samarbejde, og vi har igennem rigtig mange år været en trofast og nær allieret.
Alligevel bliver vi truet på selve kongeriget Danmarks territorium, på Grønlands selvbestemmelse, af vores nærmeste allierede igennem en menneskealder, som nu har varslet øget told mod os og mod de lande, der gør præcis det, der er blevet efterlyst, nemlig at tage ansvar for sikkerheden i Arktis.
På begge sider af Atlanten vil en handelskrig koste arbejdspladser, på begge sider af Atlanten vil det skade økonomien, og lige så meget som vi derfor må advare imod det, lige så meget må vi nu også stå fast og vise, hvad vi gjort af i Danmark, i Grønland og i Europa.
For det, vi står i, handler om meget mere end os selv.
Vi kan forhandle om alt politisk – sikkerhed, investeringer og økonomi – men vi kan ikke forhandle om vores helt fundamentale værdier, suverænitet, vores landes identitet, vores grænser og vores demokrati.
Konflikten med USA fylder selvsagt det meste lige nu, men det betyder ikke, at alt andet skal gå i stå, og lige nu forhandler regeringen og Folketingets partier om at indføre en fødevarecheck til nogle af jer danskere, som har mindst, og som mærker de høje fødevarepriser mest: pensionister uden store formuer i banken, børnefamilier uden høje indkomster, og dig, der står uden arbejde – det kan være førtidspensionister, fleksjobbere eller personer, der er på kontanthjælp, dagpenge eller sygedagpenge.
Det, vi ønsker, er en kontant overførsel, og hvis den skal have effekt hurtigst muligt, så håber jeg, at Folketinget vil bakke op om, at den nødvendige lovgivning også kan hastebehandles, så pengene kommer ud og gør gavn hos dem, der har brug for det.
I det hele taget er det mit håb, at et bredt flertal her i Folketinget vil være med i en aftale, og må jeg ikke afslutningsvis have lov til at sige tak til stort set alle her i Folketinget for jeres gode arbejde og vores fælles indsats i en ualmindelig svær tid for kongeriget.
Tusind tak for det.
Inger Støjberg (DD), 2026-01-20:
Tak for det, formand.
Det her er jo på alle måder en meget usædvanlig spørgetime.
Til en spørgetime som den her ville fronterne normalvis blive trukket op imellem opposition og regeringen, men det vil jeg ikke gøre i dag, for det synes jeg faktisk ikke tiden er til.
For ingen kan længere være i tvivl om, at Danmark lige nu står i en meget, meget svær tid.
Vores verdensbillede er vendt på hovedet, og vi er sat under et alvorligt pres fra et land, som vi tidligere har betragtet som vores allernærmeste allierede.
Jeg håber – og det ved jeg sådan set også at statsministeren er klar over – at vi fra Danmarksdemokraternes side står klar på alle tider af døgnet, hvis der er behov for det.
Men jeg respekterer også, at vi har en regering, der også har en vis brug for arbejdsro indimellem i det her, og det her, som vi står i nu, kræver, at vi trækker på samme hammel.
Det forudsætter så selvfølgelig også, at Folketinget bliver inddraget i den her sag, og jeg må sige, at det synes jeg også regeringen har levet op til i den her omgang, og det vil jeg gerne kvittere for her i dag.
Det er jo sådan set ikke et spørgsmål, jeg stillede her.
Men der skal lyde en opfordring til en tæt dialog, både i nær fremtid, men selvfølgelig også i hele den situation, som vi står i her.
Mette Frederiksen (S), 2026-01-20:
Det er jeg meget, meget enig i, og jeg vil gerne gentage min tak for et godt samarbejde.
Det er jo helt naturligt, at vi kan mødes her i salen og diskutere alt muligt mellem himmel og jord under sådan normale omstændigheder.
Der er ikke noget, der er normalt lige nu.
Det er vel også det, der gør det største indtryk på os alle sammen: at det bliver tydeligere og tydeligere, at det her ikke kun handler om kongeriget Danmark og fremtiden for Grønland, men at det handler om en verdensorden, som der sættes spørgsmålstegn ved, og som anfægtes, desværre.
For når danskerne sammen med mange andre folkeslag har kunnet leve i fred og frihed og sikkerhed og tryghed igennem årtier, så er det jo, fordi vi har haft en verdensorden, som har bygget på nogle meget klare demokratiske både spilleregler og værdier.
Der er en række formalia, som regeringen skal leve op til, altså både i forhold til nævnet og i forhold til det, der hed Kontroludvalget i gamle dage,
Så vi går igennem det her sammen, og vi kan også være i en situation, hvor det værste ikke ligger bag os, men foran os, desværre.
Det er rigtigt, at der er et møde senere i dag i Erhvervsministeriet.
Altså, alt det, vi gør nu, handler jo om at undgå, at den her handelskrig indledes; at der påføres tariffer pr. 1. februar.
Samtidig synes jeg også, det er nødvendigt at sige, at vi som Europa, hvis nogen starter en handelskrig mod os, hvilket jeg virkelig ikke kan anbefale, selvfølgelig også skal svare.
Det er vi tvunget til at gøre.
Det er jo ikke, fordi der er nogen i Europa, der har et ønske derom, men det mener jeg vil være det rigtige at gøre.
Men indtil den 1. februar arbejder vi selvfølgelig på at undgå, at det måtte ske.
Vi er ét EU, vi er ét marked, hvis man starter en handelskrig udefra.
Jeg er i øvrigt enig i det med sprogbrugen, repræsenterende, hvad vi gør her i Folketinget, et land, som har stået last og brast med USA i de allerallersværeste situationer.
Den eneste gang, artikel 5 har været aktiveret, var efter angrebet på USA.
Der stod vi der.
Vi har ofret vores unge menneskers liv i Afghanistan side om side med amerikanerne, og vi har altid svaret, når der er blevet kaldt.
At man så samtidig skal lægge øre til, at vi er en dårlig allieret, gør ikke bare ondt på os som beslutningstagere.
Det gør jo ondt på en hel befolkning, som har stået for det modsatte.
Inger Støjberg (DD), 2026-01-20:
Ja, tænk på det forældrepar, der sidder og savner deres barn, eller den kvinde, der savner sin mand, fordi vedkommende gik i krig sammen med amerikanerne.
Nu er vi ved den internationale scene, og der foregår jo også andre frygtelige ting rundt omkring i verden.
Jeg tænker selvfølgelig på Iran, hvor modige iranere går på gaden i de her timer og dage mod rædselsregimet af et præstestyre, som har været der i årtier.
Jeg synes jo, det er noget af det, der mangler noget opmærksomhed omkring i Danmark, men jeg ved også, at der jo bare er andre ting, der fylder.
Derfor skal mit sidste spørgsmål her i dag i virkeligheden handle om det.
Jeg vil bede om statsministerens syn på konflikten, og hvordan hun mener vi i Danmark – den danske regering, men også Folketinget – og Europa bedst understøtter de meget modige menneskers kamp, som foregår i Iran for øjeblikket imod mullaherne.
Mette Frederiksen (S), 2026-01-20:
Ja, det er meget, meget modige mennesker, der smider hovedbeklædningen og den religiøse undertrykkelse og går på gaden og kræver demokrati, som vi andre heldigvis har.
Vi må gøre alt, hvad vi kan, for at støtte det folkelige oprør, som er i gang i Iran og forhåbentlig understøtte en overgang til – på et tidspunkt – et demokratisk samfund.
Det er vi fra dansk side god til at understøtte, og det synes jeg vi skal kaste os ind i.
Men apropos Iran er det, vi også må sige til vores amerikanske kolleger og venner, at i en verden, hvor Rusland arbejder stadig tættere sammen med diktaturet i Iran og Nordkorea med hjælp fra Kina imod Europa, så skulle Europa og USA jo kun forene sig endnu mere og stå endnu tættere sammen.
Så hvad enten man kigger på det med kongerigets briller, de europæiske briller eller med de geopolitisk sikkerhedsmæssige briller – også for USA's egen skyld – så er en konflikt mellem allierede aldrig nogen sinde at foretrække eller anbefale.
Pia Olsen Dyhr (SF), 2026-01-20:
Tak for ordet.
Jeg er faktisk meget enig i det, fru Inger Støjberg spurgte statsministeren om, eller kommentarerne til det.
For i virkeligheden vil jeg gerne takke statsministeren for den indsats, som statsministeren, men også regeringen og embedsværket, lægger i de her uger, måneder, men også år.
Vi har haft en pandemi, vi har haft Ruslands forbryderiske angreb på Ukraine, og det er jo en krig, der snart går ind i sit femte år, og nu det seneste år har vi haft USA's svigt, ja, forræderi mod allierede og truslen mod Danmark og mest af alt Grønland.
Så tak til statsministeren for at stå på broen i disse helt ekstraordinære, vanskelige tider.
Den gamle verden er forbi.
Vi står i usikkerhed, risici og forandring til halsen, og det kommer vi alle, høj som lav, til at mærke i de kommende år.
Der er en pris at betale med det, vi oplever.
Der er en difference mellem det, vi er vant til at forvente af livet, og så truslen og den usikkerhed, vi står i og foran.
Men jeg er altså, og her har jeg næsten lyst til at bande, men jeg skal nok lade være, også optaget af håbet.
Håbet redder os ikke, men der er en nyttig ingrediens i det, der skal være vores drivkraft og vores ageren.
Jeg er opløftet over det sammenhold, som vores nordiske naboer udviser, og som vores europæiske venner, Canada m.fl. udviser.
Mit spørgsmål til statsministeren er derfor det her: Kan kredsen af lande i verden, der godt kan se, at USA er i fuld gang med at bryde alliancer og tillid, og det er ikke kun i forhold til Danmark og Grønland, udvides?
Hvordan er dialogen med lande som Japan, Sydkorea, Taiwan, Australien og New Zealand, alle lande med noget på spil i forhold til opbrud i verdensordenen, som jo udspiller sig lige for øjnene af os?
Inger Støjberg (DD), 2026-01-20:
Nu er vi jo så i den meget usædvanlige situation, at jeg er enig i alt, statsministeren har sagt – lige nu, for nuværende.
Nej, men det er alvorligt, og som jeg også har givet udtryk for helt fra begyndelsen i det her, så mener jeg, at vi har at gøre med en mand i Det Hvide Hus, man både skal tage alvorligt og bogstaveligt.
Derfor vil jeg også gerne spørge ind til det arbejde, som regeringen har igangsat med dansk erhvervsliv, og jeg kan forstå, at erhvervsordførerne i dag også bliver orienteret ovre ved erhvervsministeren.
Mona Juul (KF), 2026-01-20:
Det kalder selvfølgelig på sammenhold; det er der ikke nogen tvivl om.
Derfor er mine spørgsmål faktisk ikke spørgsmål.
Det er faktisk for at få afklaret nogle ting i forhold til den uforudsigelighed, vi har i den udenrigspolitiske situation, og særlig på det økonomiske område, hvad vi jo senest har set nu, hvor den amerikanske præsident har annonceret en ny told.
Det er en ny told, som rammer varer for 2.300 mia. kr., og tolden skal så åbenbart mere end fordobles senere hen, må vi forstå.
Og måske er det bare begyndelsen.
Vi så det jo også med det danske aktiemarked, der åbnede med fald i går.
I Europa taler vi om, at vi skal kunne meget mere selv, og vi taler især om forsvarsområdet, men vi skal jo også have talt om at styrke den økonomiske muskel i Europa.
Vi er et attraktivt marked.
Det må vi være.
Men vi må også erkende, at vores økonomi er gået i stå, og det bekymrer mig.
Derfor vil jeg høre statsministeren, om statsministeren i dag vil løfte lidt af sløret for den økonomiske plan, som regeringen arbejder med, og særlig med fokus på vækst og fremtidig indtjening for Danmark.
Morten Messerschmidt (DF), 2026-01-20:
Han er altså en virkelig, virkelig modbydelig type, som aldrig nogen sinde skulle have fået lov til at blive i Danmark.
Det fik han så, og den daværende justitsminister, hr. Morten Bødskov, forsvarede ovenikøbet, at han blev her.
Nu er han så igen på politiets radar, fordi han er sigtet for på mest bestialske vis at have myrdet – jeg vil ikke engang beskrive det her, for det er så voldsomt – en 77-årig dansk mand, og det, som jeg selvfølgelig sidder tilbage med et behov for at få et svar på i lyset af det, som statsministeren sagde i sin tale og gentager her, er: Kan vi være sikre på, at Ahmad Omar Mohamed ryger ud af Danmark, hvis han bliver kendt skyldig i det her mord?
Kan statsministeren give en garanti for det?
Mette Frederiksen (S), 2026-01-20:
Nu kan jeg desværre aldrig gå ind og give en garanti i forhold til enkeltpersoner.
Men den sag, der bliver opridset her, og som jeg selvfølgelig har fulgt med i, bekræfter jo, hvorfor vi skal have gennemført en udvisningsreform.
Så selv om jeg glæder mig over alle dem, der er blevet udvist, er jeg endnu mere ked af det over dem, der ikke er blevet udvist, men som skulle have været udvist, og som jeg i fremtiden vil sikre mig ikke længere skal være i Danmark.
Morten Messerschmidt (DF), 2026-01-20:
Det er ikke helt godt nok, statsminister.
Grunden til, at jeg bliver bekymret over det her, er jo, at jeg forleden dag kunne læse et interview med den nyudnævnte udlændingeminister, som også bliver spurgt til det her, og hvor han svarer: Vi kan ikke afvise, at vi på et tidspunkt får en dom imod os, og så vil vi respektere den.
Citat slut
Altså, er det i virkeligheden et fatamorgana, som statsministeren er ved at stille op her, hvor hun gerne vil have det til at se ud, som om vi går hårdt op imod Menneskerettighedsdomstolen, men hvor det, hun i virkeligheden knytter sit håb til, bare er, at Menneskerettighedsdomstolen kommer til at gøre noget andet, end den har gjort de sidste 50 år?
For så er det et meget fattigt håb.
Jeg vil gerne have en garanti for, at hvis Ahmad Omar Mohamed bliver dømt for det bestialske mord på den 77-årige herre, så ryger han også helt ud af et Danmark og hjem til Somalia.
For man kan faktisk ikke få under 5 års fængsel, hvis man bliver dømt for manddrab.
Hvis ikke statsministeren kan give en garanti i den sag, hvordan kan hun så overhovedet give nogen garanti til danskerne?
Mette Frederiksen (S), 2026-01-20:
Det her er ikke et fatamorgana, og nej, der ligger ikke i det her et håb om, at Menneskerettighedsdomstolen ændrer praksis.
Det sagde jeg faktisk direkte i talen, eller det har jeg i hvert fald sagt efterfølgende, altså at man jo godt kunne sætte sig ned og vente på, at domstolen ændrer praksis – og det har vi fået mulighed for nu med det politiske flertal, som Meloni og jeg i al beskedenhed fik sikret.
Men i og med at jeg aldrig arbejder med håb som strategi, men som løsning på et tidspunkt, så ændrer vi allerede i indeværende år dansk lovgivning, så vi sørger for, at udlændinge, der begår alvorlig kriminalitet, som det meget klare udgangspunkt ikke længere skal være i Danmark.
Martin Lidegaard (RV), 2026-01-20:
Mange tak.
Lad mig også starte med at sende en stor tak til regeringen og ikke mindst til statsministeren personligt, for en virkelig stor indsats for kongeriget.
Jeg har været imponeret over, at det er lykkedes både at holde så tæt en kontakt med Nuuk og grønlænderne i den her sag, og ikke mindst med Europa.
Det giver et håb, hvad flere har været inde på, og det er bevægende at opleve; jeg var også med til demonstrationen her i lørdags.
Det er dejligt, og den opbakning, vi får fra Europa, bevæger mig også, og også den, vi får fra statsministerens kollegaer.
Jeg vil endda sige det sådan, at for mig er der ikke længere tvivl om, at Europa nu er vores tætteste allierede, og derfor er Europas fremtid jo også af meget, meget stor betydning for os alle sammen.
Fru Mona Juul var jo inde på spørgsmålet om, hvordan vi styrker Europa, og hvordan vi styrker vores økonomi.
Der har jeg jo en god tradition for at tale energipolitik med statsministeren her i spørgetimen, og for mig er der ingen tvivl om, at det, at vi i Europa har tre gange højere energipriser end i Kina og i USA, og det, at vi nu er ved at erstatte en stor afhængighed af Putins gas med en stor afhængighed af Trumps LNG, som er meget dyr, og som er hans, om jeg så må sige, er jo i virkeligheden at tisse i bukserne i frostvejr.
Vi burde jo gøre det, som Kina har gjort de seneste 5 år, nemlig få lavet en hurtig, forceret omstilling til vores egen grønne, billige energi, så vi har den samme konkurrencekraft.
Derfor bliver jeg oprigtig forbløffet, da jeg her i Information i weekenden læste, at klimaministeren mente, at det at gå grønt og være foregangsland her er, og jeg citerer, en ideologi, en drøm og et håb, og at det klimalederskab, vi har haft og er på vej til, fører til ingenting, ud over at skabe dårligere vilkår for os selv.
Jeg var helt målløs, for jeg ser det helt omvendt.
Jeg ser vores dyre fossile energi, altså de der 450 mia. euro, vi bruger på at importere olie, kul og gas udefra – som det eneste kontinent i verden – som en kæmpe møllesten om europæisk økonomi.
Derfor er mit spørgsmål egentlig i dag, om det, klimaministeren siger om, at det er forkert, at vi er gået foran i Danmark i Europa på det her område, er et udtryk for regeringens politik, eller om det kun er Moderaternes.
Mette Frederiksen (S), 2026-01-20:
Må jeg ikke først have lov til at takke for samarbejdet i den situation, vi befinder os i, både over for hr. Martin Lidegaard direkte, men også partiet Det Radikale Venstre.
Det er jeg meget, meget glad for.
Vi har jo aldrig ønsket en konflikt med USA, men vi havner jo samme sted, for når USA ønsker en konflikt med Europa, så er svaret for os jo: Europa.
Og derfor skal vi gøre alt, hvad vi overhovedet kan, for at bygge et så stærkt i Europa som overhovedet muligt.
Det gælder sikkerheds- og forsvarsmæssigt, men det gælder også energimæssigt, så jeg deler grundanalysen.
Det er langt bedre at producere sin egen energi, end det er at importere den udefra, omend det er bedre at importere den fra nogle steder end andre steder.
Bl.a. skal vi ud af den russiske energi.
Det er vi enige om.
Jeg kender ikke til det konkrete interview, men jeg ved jo, hvad klimaministeren har sikret, hvad angår Europa, også igennem det danske formandskab, og det er i hvert fald noget andet.
For der var Danmark et af de lande, der holdt fanen højt, og som virkelig har skubbet på for, at der var et et beslutningsgrundlag, og at der senere også blev truffet beslutning om et ambitiøst EU klimamål.
Der var nogle, der var imod, vi skulle ende der, men det har Danmark kæmpet for.
Vi ser jo ud til at komme i mål som land med vores egen målsætning, og det er jo i høj grad noget, klimaministeren også arbejder med.
Jeg diskuterer ofte klimapolitik med klimaministeren, og ved, at han ønsker, at både Danmark og Europa skal stå stærkt.
Så vil der jo altid være en afvejning i forhold til alle de andre opgaver, vi har, herunder også at passe på et europæisk erhvervsliv, som har nogle meget, meget svære vilkår.
Men jeg deler spørgerens ønske om, at vi skal være uafhængige, også på energi, og at det at tænke vedvarende energi i den her situation også er en måde at styrke vores konkurrenceevne på.
Martin Lidegaard (RV), 2026-01-20:
Ja, for det var det, der gjorde, at jeg rent ud sagt var paralyseret, da jeg læste det interview, for grøn energi er jo markant billigere.
Så det er jo en helt falsk modsætning, at det skulle skade deres konkurrencekraft.
Det er også derfor, Dansk Industri støtter et højt mål.
Dansk Erhverv støtter et højt mål, for det vil jo give billigere energi både til danske borgere og til danske virksomheder.
For mig er energipolitik også sikkerhedspolitik på den store klinge.
Når man kigger historisk på, hvem der egentlig har haft førertrøjen på, også sikkerhedspolitisk, så er det dem, der er gået foran på energiområdet.
I gamle dage var det jo så med damp og kul for Englands vedkommende, og så blev det med olie for USA's vedkommende, og nu er det Kina, der tager teten.
Det er dem, der ejer teknologierne og har den billigste energi.
Derfor er der for mig at se ingen tvivl om, at det er en falsk modsætning.
Det er også derfor, vi er kede af, at regeringen er gået solo, altså kun de tre partier, med et klimamål, som vi næsten når uden at gøre mere, end vi allerede har gjort.
Så skal vi nå de der 90 pct., som man er blevet enige om i EU, på bare 5 år bagefter.
Jeg forstår det ikke, for jeg synes egentlig, det er lige omvendt: Hvis vi laver billig energi, støtter vi både vores sikkerhed og vores konkurrenceevne.