Trine Pertou Mach (EL), 2025-05-22:
Tak for det.
Det her er den sidste redegørelsesdebat i regi af den strategi, vi har, og derfor er det jo en god anledning, som flere af kollegerne også har været inde på, til at reflektere lidt over, hvad vi har opnået, og hvordan det her kan være noget, vi kan drage læring af i forhold til den kommende strategiperiode, hvor vi skal i gang med forhandlingerne i morgen.
Det lød som en parafrasering over Socialdemokratiet, men det er det faktisk ikke: Det er reelt i morgen.
Så tak til ministeren for redegørelsen – eller til ministeriet er det vel ikke mindst – og jeg vil sige, at i en tid med de store geopolitiske forandringer, som vi taler om nærmest dagligt i den her bygning, er det ikke mindre vigtigt at se på, hvad det er, Danmark rent faktisk kan med sin udviklingsbistand som et instrument, som jo, som hr. Flemming Møller Mortensen ganske rigtigt sagde, allerede i forhold til lovgivningen bliver set som en integreret del af udenrigspolitikken, men som også i sig selv har et politisk sigte, nemlig bekæmpelse af fattigdom, fremme af rettigheder og sikring af en bæredygtig udvikling, hvor mennesker selv kan vælge deres fremtid på egne og på deres samfunds vegne.
I den tid, vi lever i, er der jo nogle ekstremt store geopolitiske forandringer, og de er åbenlyse.
Noget af det, som er virkelig positivt i den her kontekst, er, at i landene i det, som vi stadig væk med en dårlig betegnelse, men i mangel af bedre, kalder det globale syd, er der et stigende pres for ikke at skulle vælge side internationalt, men vælge sin egen vej.
Det er lande, der vil selv, og som også fuldstændig berettiget kræver plads ved de store borde, hvor beslutninger bliver truffet.
Der er krav om reformer af FN og krav om reformer af de internationale finansielle institutioner, for at de kan afspejle verden langt bedre, end de gør i dag.
Udenrigsministeren har ovenikøbet sagt, at det ikke er i den vestlige verdens interesse, at vi har et lavere engagement i udviklingsbistanden.
Jeg er fuldstændig enig.
Faktisk er det sådan, og det er jo ikke folk her ubekendt, at i Enhedslisten mener vi i virkeligheden ikke, at 0,7 pct. er målet.
Men det, at vi fra dansk side på det her tidspunkt siger helt klart, at vi holder fast i de 0,7 pct., synes jeg er virkelig, virkelig vigtigt.
Når vi så kigger på redegørelsen, er den jo i virkeligheden spækket med mange ting og mange gode indsatser.
Jeg har selv oprindelig været ret skeptisk over for det her med, at naturfokusset og miljøfokusset fik så meget plads.
Men jeg må erkende, at jeg faktisk har flyttet mig på den front.
Jeg synes faktisk, at det, at man også har et fokus på det i udviklingspolitikken, giver rigtig god mening, og at de organisationer, der også er kommet ind som nogle af partnerskabsorganisationerne, faktisk er utrolig afgørende, sådan som verden ser ud.
Jeg vil gerne lave nogle få nedslag, og de er jo bare udvalgte, for det kan de kun være, når man skal diskutere det her komplekse område.
Det ene er det her med det interessebaserede.
Det er jo rigtigt, at interessebaseret er sådan et utrolig taknemligt ord, for hvad er det for nogle interesser, man mener er danske interesser?
Hvis jeg skal give mit besyv med på den front, vil jeg nævne det med den globale retsorden – og det er noget af det, som vi har diskuteret rigtig meget, både i den her kreds som udviklingsordførere, men også der, hvor vi agerer som udenrigsordførere.
Det er også, at vi får bekæmpet klimaforandringerne.
Det er, at vi fremmer og styrker vores egen, altså Danmarks og Europas, troværdighed på den internationale scene.
Det er, at vi får meget mere fokus på det med de ligeværdige partnerskaber.
Det er, at vi får flyttet magten til de lande, som kloden er udgjort af, og ikke de lande, som historisk set har siddet på magten i internationale institutioner.