Karina Adsbøl (DF), 2019-12-10:
Så blev det min tur.
Jeg må lige sige, at jeg altså alligevel blev lidt bekymret over ministerens udtalelse.
For ministeren siger: Hvorfor er børnene så gamle, inden de bliver anbragt?
Kan det være derfor?
Det spørgsmål skal man jo også stille sig selv – om der ikke har været forebyggende initiativer.
Jeg er meget enig i, at der desværre altid vil være nogle børn, der bliver nødt til at blive anbragt, fordi de ikke bliver passet godt nok på.
Men jeg tror også, man skal stille sig selv det spørgsmål, hvornår man er en god forælder.
Tænk, hvis vi selv skulle igennem en forældrekompetenceundersøgelse.
Tænk, hvis vi selv skulle igennem en psykologisk undersøgelse for at bevise, at vi var gode forældre.
Der er mange, der stiller mig det spørgsmål: Karina, hvordan kan det være, at vi skal igennem en forældrekompetenceundersøgelse af, om vi er gode nok forældre?
Men plejefamilierne eller de andre skal ikke igennem en undersøgelse af, om de kan passe godt nok på vores børn.
Der er altså mange ting, og jeg glæder mig til, at vi får belyst det her område.
Det er meget vigtigt.
Men jeg vil lige fortælle en lille, sjov historie.
Forleden var jeg i Vejle.
Jeg besøgte ULF, Udviklingshæmmedes Landsforbund, og jeg fik en rundtur i deres kontorlokaler.
Så kom vi også til at snakke om det her med børn, og så siger de: Karina, vi vil gerne have valget om det med at blive forældre.
Og så kom vi ned i det her rum, og nede i det rum stod der nogle babysimulatorer, så de kunne få lov til, hvis kommunen bevilgede det her forløb, at afprøve sådan en babysimulator.
Der var en, der havde haft en babysimulator hjemme og i hvert fald var fuldstændig afklaret om, at mor skulle hun ikke være.
Så der er også noget i forhold til forebyggelse i netop eventuelt at bevilge de her babysimulatorer, så man ligesom kan få et indtryk af, hvordan det er at være forælder.
Jeg synes, vi skal kigge mere på familiebehandlinger og forældrekurser.
Og så er jeg helt enig i, at det selvfølgelig er barnets tarv, der er det vigtigste.
Men når jeg hører, at børn siger, at de ikke har ret til at vælge deres egen bisidder, men at de kan få en udstukket, synes jeg jo, det er bekymrende.
Når jeg hører fra en pige, som er 14 år, som bare ønsker at blive hos sin plejefamilie, fordi hun er bange for at komme hjem til sin familie, fordi hun er bange for at blive sendt på genopdragelsesrejse, men nu skal hjem til sin familie, så synes jeg, det er dybt, dybt bekymrende, at vi har sådan et system, som siger, at vi ikke har begået nogen fejl.
Nej, men hvem lytter til pigen?
Hvem lytter til pigen, som faktisk gerne vil blive der, hvor hun er?
Så er der omvendt også nogle, som gerne vil blive i deres familie med hjælp og støtte.
Så jeg synes, vi skal sætte alt ind for at støtte familierne og børnene og ikke mindst netværket, for jeg hører ofte også, at netværket ikke får mulighed for at se barnet.
Der skal der selvfølgelig gælde barnets ret til at se sin bedstemor og bedstefar, når de ønsker det.
Desværre oplever jeg, at det ofte ikke er sådan.
Men jeg ser frem til, at vi får noget mere viden, og så håber jeg da, at vi på en eller anden måde kan enes om i hvert fald nogle ting.
Jeg tror, det bliver svært, hvis målet i sig selv er flere anbringelser, for det er det ikke for Dansk Folkeparti.
Det vil jeg gerne sige højt fra talerstolen: Det handler om, at det er de rigtige børn, der får den rigtige hjælp og bliver anbragt på et fuldt dokumenteret, oplyst grundlag.
Der kan vi bare se, at der er alt for mange af de sager her, der er fyldt med fejl og mangler, og det får mig til at stille det spørgsmål, om vi også skal have kigget på uddannelse i forbindelse med det her.
Men tak til ordførerne for debatten.
Jeg er glad for at have tilbragt min tirsdag aften og eftermiddag sammen med jer.
Det har været så hyggeligt.