runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Ellen Trane Nørby (V), 2019-03-12:
Jamen jeg tror ikke, man har gjort særlig meget igennem lang tid.
Det var egentlig også det, jeg forsøgte at sige.
Men der var den kortlægning, som udkom i juni måned sidste år, og som jo var et forsøg på ligesom at sige: Her har vi et område, hvor vi ikke gør nok for patienterne, og hvor vi i høj grad oplever, at der er patienter, der ikke får et tilstrækkeligt tilbud og oplever en mangelfuld koordinering, altså at der hverken er den udredning eller den indsats, der skal være.
På den baggrund er der jo blevet iværksat nogle initiativer, og det var sådan set dem, jeg forsøgte at remse op.
For historisk set er jeg sådan set fuldstændig enig med ordføreren i, at det her er en gruppe, som har oplevet en mangelfuld koordinering, og at det er noget af det, vi skal have rettet op på.
Arbejdet med at rette op på den praksis er nu iværksat, og det synes jeg sådan set at forespørgslen i dag bare giver os endnu en anledning til ligesom at få sat fokus på, for målet er vel, at ME-patienter i Danmark skal opleve en helt anderledes sammenhæng i deres behandling og opleve at få et bedre tilbud end det, de har fået hidtil.
Liselott Blixt (DF), 2019-03-12:
Mange tak.
Ministeren taler meget om, at Sundhedsstyrelsen gør så meget og har gjort så meget.
Nu har jeg været ordfører på det her i over 11 år, og jeg kunne godt tænke mig at spørge: Hvad har man gjort for dem, der ligger derude?
Jeg kan ikke se nogen anden forskel, end at man prøver at træne dem, hvilket man ved giver bagslag, og man prøver med kognitiv terapi.
Og hvis Sundhedsstyrelsen har gjort så meget, hvorfor har den så ikke klædt de læger, som skal behandle dem med kronisk træthedssyndrom, på til det?
Ellen Trane Nørby (V), 2019-03-12:
Jeg hører også forskellige aktører, der peger på, at der både i USA, England, Norge og delvis i Sverige – for i Sverige er der lidt en forskel, alt efter hvem man snakker med – er gode erfaringer, som vi kunne drage nytte af.
Det oplever jeg sådan set også Sundhedsstyrelsen, også i de rapporter, der udkom i juni måned sidste år, har ladet sig inspirere af, både i forhold til den tværfaglige organisering og i forhold til det arbejde, der er sat i gang i forhold til at finde en ikkestigmatiserende kodepraksis på området.
I forhold til Sverige er der også oversendt et skriftligt svar, hvor Sundhedsstyrelsen har givet bidrag i relation til, hvad det reelt set er, Sverige arbejder med.
Og jeg har ikke andet ønske, end at vi sikrer, at vi hele tiden drager erfaringer, også internationalt set, til at forbedre behandlingen i Danmark, og det oplever jeg egentlig også Sundhedsstyrelsen har.
Så jeg kan ikke sige andet, end at det er en naturlig ting, og jeg synes egentlig også, at forespørgslen i dag understreger behovet for, at man også kigger ud over landets grænser i relation til at lade sig inspirere af andres erfaringer med at behandle ME-patienter bedre, end vi har formået hidtil i Danmark.
Peder Hvelplund (EL), 2019-03-12:
Tak, og tak til ministeren for talen.
Jeg var bare lidt interesseret i at høre om noget.
Nu siger ministeren, at Sundhedsstyrelsen skal se på den behandlingspraksis, der er i andre lande, f.eks. Norge, Sverige og England, hvor man har nogle andre erfaringer i forhold til behandlingsmetoder, bl.a. i forhold til gradueret træning og kognitiv terapi, og så kunne jeg bare godt tænke mig at høre sundhedsministerens holdning til de erfaringer, man har gjort sig der.
Det virker jo umiddelbart påfaldende, at man i lande, vi normalt sammenligner os med, har en helt anden praksis end den, der er i Danmark.
Det er selvfølgelig fint, at Sundhedsstyrelsen undersøger det, men jeg var bare lidt interesseret i at høre sundhedsministerens holdning til den helt åbenlyse forskel, der er på, hvordan man behandler ME-patienter i Danmark, i forhold til hvordan man gør det i Norge, Sverige og England.
Liselott Blixt (DF), 2019-03-12:
Mange tak.
Jeg har de sidste 11 år interesseret mig for diagnosen ME.
Nu skal jeg prøve at se, om jeg kan udtale det
: myalgi står M'et for, det er muskelsmerte, og E'et står for encephalopathilopathi, det er lidt svært at sige, og det er inflammation i hjerne og rygmarv.
Men vi bruger ME – og mere mundret kalder vi det her i Danmark for kronisk træthedssyndrom.
Jeg har jævnligt i de 11 år har haft kontakt med patienter og pårørende, og samtidig har jeg også læst og fulgt med i, hvad man har gjort i andre lande.
I efteråret fik jeg en henvendelse, som gør, at vi står her i dag.
Det var en henvendelse fra et forældrepar på Fanø.
Jeg har det på den måde, at jeg altså skal tale med folk, se folk i øjnene, og derfor tager jeg mange gange ud og besøger dem – også for at se, om de er seriøse og troværdige, og specielt også, fordi nogle af de her mennesker faktisk får at vide, at de nærmest lider af sygdommen Münchausen by proxy.
Jeg mødte det her forældrepar – det var ganske almindelige mennesker – og de fortalte om nogle frygtelige år med en syg datter, som de kæmpede for at kunne hjælpe.
Da jeg hørte deres historie, og det er jo ikke den første, jeg har hørt, jeg har hørt flere i løbet af de her år, så tror man jo næppe, at det er Danmark, man bor i.
Jeg tror, at de fleste ligesom jeg forventer et social- og sundhedsvæsen, som er til for borgerne, og som kerer sig om den enkelte.
Men det var ikke det, jeg hørte.
De har en datter, som tilbringer næsten 24 timer i sengen, ikke tåler lys, lyd og berøring, og som for hver dag, der går, bliver svagere og svagere, og som efterhånden ikke kan se muligheder i livet.
Vi taler om et sundhedsvæsen, hvor læger frasiger sig at behandle hende, nægter at komme på sygebesøg, og et socialvæsen, som nægter at bevilge hjælpemidler, og som beskylder forældrene for at lide af Münchausen by proxy.
Man tror, det er løgn, at vi er i Danmark 2019, når man samtidig hører om nabolande, hvor statsministerkandidaten for flere år siden faktisk gik til valg på at gøre noget for den her patientgruppe.
Så er det, jeg stiller spørgsmålet til Danmarks sundhedsminister: Hvad vil ministeren gøre for at hjælpe og anerkende og støtte disse mennesker, som har diagnosen ME, og de forældre, som kæmper den værste kamp dagligt for at hjælpe deres barn, som har været så uheldig at få en sygdom, som man desværre ikke ved alt om i dag, men som har brug for at blive anerkendt, støttet – og ikke det modsatte, som vi ser her i Danmark?
Jeg glæder mig rigtig meget til at få en debat om det i dag, og jeg håber, at ministeren vil være med til at støtte denne gruppe mennesker.
Kirsten Normann Andersen (SF), 2019-03-12:
Tak for det.
Det er to gode formål.
Mellem 500.000 og 800.000 danskere anslås at have nedsat hørelse i større eller mindre omfang.
Det problem skal vi selvfølgelig tage seriøst, især fordi et ubehandlet høretab kan medføre alvorlige udfordringer i patientens liv.
Det er vigtigt for SF, at vi på bedst mulig måde sikrer patienter med nedsat hørelse en så normal hverdag som overhovedet muligt.
Vi ved jo, at konsekvenserne af hørenedsættelse kan være vanskeligheder med at kommunikere, ensomhedsfølelse, isolation og frustration, og det skal vi selvfølgelig gøre alt for at bekæmpe; måske da især, hvis det er sådan, at der også viser sig at være en sammenhæng mellem høretab og f.eks. udvikling af demens.
Derfor bakker vi også op om et forslag, som kan kvalificere behandlingen af høretab.
Ret til behandling i tide er vigtigt, vel at mærke uden egenbetaling, og ret til, at der bliver taget individuelle hensyn, for patienter er nemlig ikke ens, og derfor skal standarder heller ikke være det.
Vi har allerede arbejdet med lægedækning, og der er en sammenhæng mellem lægedækning og ventetid.
I SF sympatiserer vi med pukkelafviklingen, men vi så gerne, at der også i forslaget var mulighed for at kigge på en mere langsigtet strategi, hvor vi også får lejlighed til at overveje muligheden for eksempelvis forskning.
Og skal man kunne det, bliver man også nødt til at se på, at et ikkekompliceret høretab jo kan være forløberen til et kompliceret høretab, og forslaget skal give ørelægerne mulighed for også at kigge på den del.
Vi synes, at der stadig væk er nogle overvejelser, som vi gerne vil tage med, i forhold til den del, som vi gerne vil drøfte i udvalgsbehandlingen, ligesom jeg også lytter mig til, at Enhedslisten har stillet en række spørgsmål, som det kan give mening at prøve at tage med i udvalgsbehandlingen efterfølgende.
Det vil vi gerne have mulighed for, før vi tager endelig stilling til forslaget.
Flemming Møller Mortensen (S), 2019-03-12:
Tak for det.
Først vil jeg udtrykke en utrolig stor glæde ved, at alle partier her i Folketinget er enedes om et forslag til vedtagelse, som helt klart vil komme til at lave nogle nye spor for ME-behandlingen i Danmark.
Det er rigtig godt.
Så vil jeg gerne spørge ministeren om noget, for ministeren siger, at det godt kan være, vi ikke har gjort så meget i Danmark i forhold til ME-patienter.
Fra socialdemokratisk side vil vi rigtig gerne, at vi har et sundhedsvæsen, der også agerer proaktivt.
Har ministeren et svar på, hvad vi kan gøre, for at vi ikke kommer i lignende situationer, hvor ministeren må stå og sige, at vi måske ikke har gjort så meget, at vi måske ikke har gjort nok, at vi måske har gjort mindre end andre lande?
Det skal ikke være det, der karakteriserer det danske sundhedsvæsen.
Jeg tænker: Hvordan kan man gøre noget, hvor man benchmarker mere proaktivt, hvor man får lyttet til lægevidenskabelige selskaber, patientorganisationernes erfaringer i ind- og udland, så vi får det inkorporeret, så vi får det indbygget i vores adfærd og Sundhedsstyrelsens proaktivitet fremover?
Ellen Trane Nørby (V), 2019-03-12:
Der vil altid være områder, hvor der er nogle lande, der går foran, eller nogle forskningsresultater, som lige pludselig viser nogle nye ting, som vi skal drage nytte af.
Det er jo også derfor, vi har en stærk Sundhedsstyrelse, der også sundhedsfagligt både skal orientere sig i, hvad der rører sig i Danmark, skabe en faglig dialog på området og kigge ud over landets grænser på området.
Jeg er grundlæggende enig i det dilemma, der kan være, men i forhold til den systematiske opfølgning oplever jeg sådan set, at det jo var det, og Sundhedsstyrelsen med hele eftersynet af området for funktionelle lidelser jo sådan set prøvede at have en systematisk tilgang til.
Vi har også lavet det på området for stofskiftesygdomme, og vi har lavet eftersyn på en række områder, hvor vi har oplevet, at der er patientgrupper, som lidt har følt, at de er blevet kastebold i vores sundhedsvæsen og ikke blevet set og anerkendt.
Jeg tror sådan set, at den systematik, vi har, i de eftersyn, der bliver lavet, også tilvejebringer både et grundlag for at se, hvad de internationale erfaringer er, og hvad vi gør i Danmark, men også en inddragelse af patientorganisationerne og de faglige selskaber på en måde, hvor man så også efterfølgende får nogle anbefalinger, som vi også politisk kan arbejde videre med.
Liselott Blixt (DF), 2019-03-12:
Jeg tænkte, at i stedet for at stille ministeren spørgsmål ville jeg hellere tage ordet her og sige tak til alle og tak til ministeren for, at vi fik et samlet forslag til vedtagelse.
Jeg synes, det sender et meget, meget stærkt signal om, hvilken vej vi vil gå for den patientgruppe, vi lige har talt om.
Så jeg er rigtig glad for, at vi fik debatten i dag.
Jeg er glad for, at der ligger et arbejde forude, som alle bakker op om, og jeg er sikker på, at vi alle sammen vil følge det og sikre, at der sker noget på området.
Så rigtig mange tak til alle sammen.
Ellen Trane Nørby (V), 2019-03-12:
Tak for kommentarerne undervejs.
Det var sådan set ikke min tanke at opsummere eller gentage meget af det, jeg sagde i første runde, men egentlig bare stille mig til rådighed for debatten, fordi den nye form lidt gør, at det bliver sådan lidt underligt.
Men jeg vil dog også sige, at jeg synes, det er ærgerligt, at der ligesom og måske egentlig lidt kunstigt er blevet skabt sådan et ønske om at tale uenigheder op i stedet for at kigge på, at der sådan set ligger et fælles forslag til vedtagelse i dag.
Det synes jeg er lidt ærgerligt, for jeg troede egentlig, at alle de kræfter, vi har brugt på at lave et fælles forslag til vedtagelse, var et udtryk for, at alle Folketingets partier sådan set anerkender, at det her i høj grad handler om en gruppe, som vi kan gøre det bedre for i vores sundhedsvæsen, og som vi skal gøre det bedre for i vores sundhedsvæsen.
Der kan være mange følelser og holdninger til hele betegnelsen funktionelle lidelser, og det kommer jo også godt til udtryk i debatten i dag.
Det siger jeg ikke for sådan at være polemisk eller noget, men der er bare sådan en tendens til, at vi nogle gange for at tale noget op risikerer at ende med at tale noget ned, og det var egentlig også baggrunden for den kommentar, jeg havde indledningsvis.
Men som sagt vil jeg ikke gentage det, jeg sagde indledningsvis, bare stille mig til rådighed for de spørgsmål, der måtte være.
Kirsten Normann Andersen (SF), 2019-03-12:
Tak for det.
Det synes jeg selv er et rigtig godt saying og en rigtig god måde at tænke på, når der er noget, der er svært.
Vores sundhedsvæsen skal være i stand til at erkende, at der er noget, som vi ikke ved nok om – endnu.
Jeg vil gerne sige tusind tak til Liselott Blixt for at sætte kronisk træthed på dagsordenen.
Jeg glæder mig også rigtig meget over et fælles forslag til vedtagelse, hvor vi for alvor tager problemet alvorligt.
Patienter, som får konstateret kronisk træthedssyndrom, står desværre i dag over for mange uafklarede faktorer.
Ingen ved nøjagtig, hvad årsagen til sygdommen er; ingen medicin skulle efter sigende kunne hjælpe patienten.
Og desuden kan der også opstå uenighed mellem læge og patient, hvis der er forskellige opfattelser af årsag og behandling.
Det har rigtig mange patienter berettet om i rigtig mange henvendelser til os.
Det skal I have rigtig tak for.
Det nytter nemlig at råbe op, det nytter at give sin mening til kende, og det virker i vores demokrati, og det er jo der, hvor jeg tænker, at demokratiet heldigvis har det bedre end sit rygte, når det er sådan, at hele Danmark hjælper til med at gøre os alle sammen klogere.
Det er et stort problem, at der i dag hersker uenighed om årsag, diagnose og behandling mellem det medicinske fagmiljø og patientorganisationerne.
Jeg forstår godt, at det er svært for patienter med kronisk træthedssyndrom, at sygdommen er lagt under samlebetegnelsen funktionelle lidelser, ligesom jeg i øvrigt ved, at patienter med andre diagnoser kan have nøjagtig den samme opfattelse.
For når samlebetegnelsen dækker over så forskellige symptomer som irriteret tyktarm og fibromyalgi, bør vi overveje, hvad det er for nogle signaler, vi sender.
Når patienter får opfattelsen af, at samlebetegnelsen har karakter af en skraldespand til sygdomme, som vi ikke rigtig ved hvad vi skal gøre ved, jamen så har vi jo en opgave.
Jeg er fuldstændig klar over, at netop den her sygdom er en svær størrelse at arbejde med, og jeg har tillid til, at vores sundhedsvæsen også gør det så godt, som de kan, men vi bør kunne gøre mere for at hjælpe de her patienter.
Debatten i dag er således også relevant for at få sat udtrykkelig streg under vigtigheden af at blive klogere på den her sygdom.
Og endnu en gang tak til Liselott Blixt for at bringe debatten op i Folketingssalen.
Jeg tror, at det forslag til vedtagelse, som vi meget overraskende alle sammen er enige om – alle i Folketinget bakker op om det samme forslag til vedtagelse – er et rigtig godt skridt på vejen.
Det er nemlig usædvanligt, at vi alle sammen er enige om et forslag til vedtagelse, så det kunne jeg måske benytte lejligheden til at understrege.
Jane Heitmann (V), 2019-03-12:
Jeg mener fuldstændig det, jeg sagde, nemlig at jeg gerne vil understrege, at vi i Venstre bakker op om forslaget til vedtagelse.
Liselott Blixt (DF), 2019-03-12:
Tak for støtten til forslaget til vedtagelse.
Jeg undrer mig bare lidt over, at ordføreren læste Sundhedsstyrelsens notat op, hvor der står, at man vil lade det blive under samlebetegnelsen og ikke ændre diagnosekoden.
Jeg kunne godt tænke mig at vide: Hvad mener ordføreren – det, som står i forslaget til vedtagelse, eller det, som ordføreren læste op fra Sundhedsstyrelsen?
Jan E. Jørgensen (V), 2019-03-12:
Tak for ordet, og tak til Enhedslisten for at rejse en væsentlig debat.
Vi har haft en hel del beslutningsforslag fra Enhedslisten om EU-spørgsmål i den senere tid, og man kunne næsten håbe, at det betyder, at Enhedslisten har opgivet sin modstand mod EU og har vænnet sig til tanken om, at det nok er kommet for at blive, og at vi så i samdrægtighed skal forsøge at få EU til at være et så fornuftigt samarbejde som overhovedet muligt.
Forslaget her handler om, at man vil have flere åbne døre, kunne man sige, i det europæiske samarbejde.
Der sparker man lidt – for at bruge det samme billede – en åben dør ind, for der er allerede et arbejde, der er godt i gang, om at skabe endnu mere åbenhed i EU-systemet, end der er i dag.
Derfor vil jeg også tilslutte mig udenrigsministerens ord om, at vi grundlæggende er positive over for intentionerne i beslutningsforslaget, men der vil under udvalgsarbejdet skulle arbejdes lidt med enkelte af detaljerne.
Der er præciseringer og justeringer, som udenrigsministeren også var inde på, som vi skal arbejde videre med i udvalgsarbejdet, men mon ikke vi når hinanden?
Jeg vil også gerne kvittere Socialdemokratiet for de ting, der blev sagt om, at vi skal tage det, der er kommet fra de 26 parlamenter, altså samarbejdet i COSAC, til os, men det skal selvfølgelig skæres til på en måde, så det også er noget, vi kan regne med kan vinde opbakning blandt de øvrige lande.
Det kunne da være rart, hvis vi en gang imellem også kunne stå sammen om noget og ikke altid skulle stå og skændes.
Holger K. Nielsen (SF), 2019-03-12:
Tak til Enhedslisten for at fremsætte det her beslutningsforslag, som jo berører et overmåde centralt emne i det europæiske samarbejde.
Det er ikke en ny diskussion; den har sådan set kørt de sidste 25 år, sådan som jeg i hvert fald erindrer det.
Da vil lavede det nationale kompromis i 1992, var det faktisk en del af det nationale kompromis, at den daværende regering skulle arbejde for mere åbenhed og demokrati i EU.
ÅND hed det jo – Å-N-D – Åbenhed, Nærhed og Demokrati var det slogan, som man arbejdede for.
Så det er jo, om jeg så må sige, en debat, der har kørt løbende, og den er vigtig.
Det har meget at gøre med, at Ministerrådet jo i høj grad arbejder med ting, som ligner lovgivningsarbejde som her i Folketinget.
Der er vi ikke, og der kommer vi heller ikke.
Det er stadig væk nationalstaterne, som arbejder sammen i EU.
Man vedtager meget vidtgående beslutninger, som vi, om jeg så må sige, så efterfølgende for visses vedkommende skal implementere gennem love; for andres vedkommende er der tale om nogle forordninger, hvor det er direkte lov.
Men der er tale om meget vidtgående beslutninger, som går ind og påvirker medlemslandenes juridiske, politiske og organisatoriske systemer.
Derfor er det jo rimeligt at kræve, at der er de samme krav til åbenhed, som der eksempelvis er her i Folketinget, hvor vi de senere år har åbnet meget op omkring udvalgsarbejdet f.eks.
Det er ikke alle, der mener, at det altid er en fordel, men det tror jeg nu alligevel det er, fordi det kan betyde, at borgerne kan følge med i højere grad – transparensen er vigtig.
Det er jo også det, som har været oppe i EU, og som der var en, der var inde på, har EU's ombudsmand jo ved flere lejligheder kritiseret den manglende åbenhed og er ligesom blevet sat i gang med en såkaldt strategisk undersøgelse af den manglende åbenhed.
Hun er derfor meget, meget engageret i det her arbejde.
Så derfor igen tak til Enhedslisten for at fremsætte det her forslag.
Om vi kan lande med en fælles beretning – det håber jeg på vi kan i enighed.
Vi har jo arbejdet meget sammen om de her sager i Folketingets Europaudvalg, og vi vil i hvert fald gå særdeles konstruktivt ind i det.
Jeg er sikker på, at det vil kunne give Danmark en stærk stemme.
Men det er klart, at der jo skal være substans bag det, der skal være indhold bag det, der skal være en vis kraft bag de krav, vi stiller omkring åbenhed i EU.
Men det er jeg sådan set slet ikke i tvivl om – også efter debatten i dag – vil være muligt, så tak for den.
Rasmus Nordqvist (ALT), 2019-03-12:
Vi diskuterer et beslutningsforslag, om Folketinget skal tage det arbejde, der har været i Europaudvalget, alvorligt.
Man kan sige, at det burde være at løbe en åben dør ind, for selvfølgelig må Folketingets Europaudvalg, når de skriver det i det her brev, egentlig også skabe opmærksomhed i ministeriet, så ministeren tænker, at de nok skal følge det, Folketinget gerne vil.
Så alt i alt burde det være sådan et lille forslag, hvor man tænker: Okay, skal vi også diskutere det her?
Vi har jo haft gode diskussioner i udvalget, og det er ikke bare noget, der er besluttet fra den ene dag til den anden.
Der har været en række møder i COSAC-regi, altså det regi, hvor de nationale parlamenter samarbejder, hvor jeg selv har været til stede, og hvor der netop har været en diskussion om, hvordan vi mere aktivt kan gå ind i arbejdet.
Det kræver gennemsigtighed, men desværre må man pege på, at Rådet er det element i EU-samarbejdet, der ikke er gennemsigtighed i.
Her bliver listet ting fra det brev, som vi parlamentarikere har underskrevet, og jeg håber da i den grad, vi stadig er enige i indholdet, ligesom vi var i udvalget, da vi valgte at sætte Folketingets underskrift på det.
Personligt har jeg prøvet at få indsigt i nogle referater om, hvordan Danmark agerer i nogle arbejdsgrupper i Rådet, uden at det har været muligt.
Så selvfølgelig støtter Alternativet det her beslutningsforslag, ligesom vi aktivt har deltaget i arbejdet i Europaudvalget med det her brev, og vi ser frem til, at Europaudvalget så genbekræfter det, når det skal udvalgsbehandles.
Tak for ordet.
Henrik Dahl (LA), 2019-03-12:
Jeg synes, den her samtale sådan set er et eksempel på, at man godt kan tale sammen og tale sig hen imod hinanden, men jeg finder ikke, det er rimeligt, at man skal gå alt for meget i detaljer med, hvor enigheden skal ende.
Det er også klart, at i forbindelse med Folketingets arbejde har vi en enormt god hjemmeside, hvor man kan finde alt, hvad man skal bruge af dokumenter til lovbehandling osv.
Der er masser af sådan nogle ting som systematisering og transparens, man kan arbejde med, og som jeg også sagde, er der spørgsmålet om, hvor meget offentligheden kan få adgang til, og hvor meget offentligheden ikke kan få adgang til at se.
Alle sådan nogle ting tror jeg bestemt der er et rum for at diskutere, og derfor er jeg fortrøstningsfuld i forhold til udvalgsbehandlingen.
Nikolaj Villumsen (EL), 2019-03-12:
Jeg troede, jeg havde trykket.
Jeg skal have en stærkere finger.
Det er jo fint, og jeg håber også rigtig meget, at vi kan nå til enighed.
Når jeg siger det, er det jo lidt apropos diskussionen om åbenhed.
Nu står vi i den åbne sal, og vi har en diskussion om åbenhed, men vi kan ikke rigtig få at vide, hvad der skulle være behov for at ændre, siden vi sidst nåede til en enighed i Folketingets Europaudvalg.
Det vil jo så foregå i en udvalgsbehandling og i virkeligheden bag lukkede døre.
Det er fair nok, at man ikke kan løfte sløret for det, men i virkeligheden kunne det jo være rigtig godt for muligheden for at have en god debat om det her, at man var klar til at kvalificere og klassificere.
Jeg håber, vi kan nå til enighed, og jeg vil også sige, at jeg håber, det er et reelt ønske fra partierne, for ellers er der en fare for, at vi her i den åbne debat ikke får svesken på disken, og så sidder vi bag lukkede døre, og så er debatten om åbenhed lige pludselig en lukket debat.
Henrik Dahl (LA), 2019-03-12:
Det er som sagt ikke noget, vi har forhandlet færdigt, men der er jo en række områder, hvor der er plads til forbedringer, og det må vi jo så snakke os til rette om.