Brian Mikkelsen (KF), 2017-12-14:
Vi behandler i dag B 10, som er fremsat af Enhedslisten, Alternativet og SF.
Derudover foreslås det, at tilsynsmyndighederne skal kontrollere, hvorvidt omfanget af bidragssatsen står mål med det ekstra kapitalbehov.
Endelig foreslås det, at den uafhængige tilsynsmyndighed skal tilse, at bidragssatsen sættes ned igen, når kapitalbehovet er opfyldt.
Det er min vurdering, at forslaget i praksis vil fungere som et prisloft over realkreditinstitutternes bidragssatser.
Jeg er, og det kommer næppe som en overraskelse,
principielt modstander af en prisregulering som den, der lægges op til med B 10.
Jeg vurderer også, at forslaget kan begrænse konkurrencen på realkreditmarkedet, da institutterne kan vælge at kompensere for et de facto loft over bidragssatserne ved f.eks. at øge gebyrerne på oprettelse og indfrielse af lån.
Det vil hæmme mobiliteten på markedet for realkreditlån, da det bliver dyrere at skifte institut.
Disse tanker er afspejlet i den politiske aftale om gennemsigtighed og mobilitet på realkreditmarkedet, der blev indgået i januar i år.
Vi aftalte at lægge begrænsninger på, hvad institutter må opkræve i forbindelse med indfrielse af lån i varslingsperioden ved annoncerede stigninger af bidragssatserne.
Modsat forslaget, vi behandler i dag, bidrager den politiske aftale derfor til at fremme mobiliteten ved at reducere skifteomkostningerne.
Øget mobilitet er med til at sikre, at bidragssatserne ikke stiger unødigt.
Også af hensyn til den finansielle stabilitet af låntagernes renter er det uhensigtsmæssigt at lægge begrænsninger på institutternes muligheder for at justere den løbende indtjening.
Det er noget, der lægges vægt på, og investorernes tillid til realkreditinstitutterne og deres obligationsudstedelser er størst, når institutterne kan agere efter markedsforholdene.
Usikkerhed om muligheden for at justere indtjeningen giver et mindre sikkert realkreditsystem og lavere investortillid.
Lavere investortillid kan give højere rente for boligejerne.
Begrænsning af mulighederne for at justere bidragssatser vil derfor efter min vurdering samlet set ikke være i låntagernes interesse.
Endelig vil jeg også bemærke, at Konkurrencerådets formand, professor Christian Schultz, ved en høring om konkurrencen på realkreditmarkedet i Erhvervs-, Vækst- og Eksportudvalget den 26. september har givet udtryk for, at det er en dårlig idé at indføre myndighedskontrol med realkredittens priser, og det er jeg helt enig med ham i.
Jeg mener, at vi har gjort meget for at øge gennemsigtigheden og mobiliteten på realkreditmarkedet, og jeg vil godt nævne nogle eksempler.
Vi har gjort det billigere at indfri realkreditlån, når der varsles bidragsstigninger; vi har sikret, at det kan få økonomiske konsekvenser for institutterne, hvis de ikke fyldestgørende begrunder deres bidragsstigninger; vi har gjort det muligt at flytte realkreditlån, selv om långivningens lånegrænse er overskredet, så låntager ikke stavnsbindes til et bestemt kreditinstitut.
Vi er desuden i gang med at følge op på Konkurrencerådets anbefalinger om at skabe et endnu mere konkurrencepræget marked for realkreditlån.
Regeringen kan på den baggrund ikke støtte forslaget og mener, at beslutningsforslaget bør forkastes.