Holger K. Nielsen (SF), 2017-12-05:
I modsætning til mine medforslagsstillere mener vi faktisk, at der er brug for kampfly i det danske forsvar, og at der derfor også er brug for at købe nye kampfly.
De gamle F-16-fly kan ikke meget længere, og det er fortsat nødvendigt at skifte dem ud med nye fly.
Vi ønsker en flykapacitet, og det mener jeg vi skal have, bl.a. for at have et afvisningsberedskab og for at kunne forsvare det danske territorium.
Så derfor er jeg sådan set enig i, at vi skal have fly.
Vi var uenige om, hvor mange fly vi skulle have, og hvor mange penge vi skulle bruge på det, altså hvor stor en del af forsvarets ressourcer der skulle bruges på køb af de her fly.
Den uenighed var sådan set meget reel, og det betød så, at vi måtte forlade forsvarsforligskredsen på det tidspunkt.
Det var vi kede af, men sådan var det nu engang.
Men jeg må sige, at jeg blev lidt overrasket, da jeg læste det aktstykke, som kom, og jeg synes godt nok, at flertallet er ude på en risikabel tur her.
Jeg fornemmer, at de er på vej ind i århundredets største materielindkøb med bind for øjnene.
Det synes jeg man må sige, når det gælder Folketingets behandling af det her.
Folketinget ved jo ikke, hvad det koster.
Det, man bevilger med det her aktstykke, er en stor pose penge, godt 16,6 mia. kr., som forsvaret skal bruge frem til 2027.
Men hvad der skal ske i den mellemliggende periode, ved vi ikke noget om.
Jo, vi ved, at man skal købe de der fly, men om de bliver dyrere eller billigere, om der bliver problemer eller ikke problemer, om der skal søges erstatning for nogle ting osv., bliver Folketinget tilsyneladende ikke inddraget i.
Det kan man operere selvstændigt med i forsvaret inden for det aktstykke.
Jeg må sige, at jeg synes, det er at give en meget, meget stor beføjelse til det danske forsvar – det må jeg sige.
Jeg ved godt, det er ordentlige mennesker, der sidder i forsvarsforligskredsen, og at de selvfølgelig vil være opmærksomme på, hvordan det går med det her projekt.
Men jeg ved også, at det somme tider kræver sit at få alle oplysningerne ud fra forsvarsledelsen – jeg har selv siddet der i adskillige år – og at der jo ikke, så vidt jeg kan vurdere det, lægges op til særlig meget åbenhed om, hvordan processen bliver efterfølgende.
Men det bliver en diskussion, som forsvarsforligskredsen må tage med sig selv og tage med forsvaret,
det skal jeg såmænd ikke blande mig i her.
Det, som jeg synes bliver et problem, er, at jeg også synes, offentligheden har krav på at blive inddraget i de forskellige overvejelser, der er.
Jeg synes, Folketinget som helhed har krav på at blive inddraget i de forskellige overvejelser, der er.
Det siger jeg, fordi der er tale om så vigtig en beslutning og så stor en beslutning, at jeg ikke synes, det er tilstrækkeligt, at det udelukkende er forsvarsforligskredsen, der diskuterer det.
Og det vil sige, at jeg altså meget vil anbefale – men det kan vi måske vende tilbage til – at man får nogle procedurer for, hvordan man i forsvarsforligskredsen løbende skal evaluere de her ting, og at man får en procedure for, hvordan Finansudvalget skal orienteres.
Jeg kan forstå, at der kommer en årlig orientering, men som jeg også har forstået det, bliver den særdeles overordnet.
Bliver der mulighed for, at man kan gå ind og stille spørgsmål til den, osv.?
Jeg synes virkelig, der er grund til, at man overvejer, hvordan offentligheden kommer ind, og at man i forlængelse af det også tager det alvorligt med de bemærkninger, som Rigsrevisionen er kommet med om bl.a. piloternes arbejdstid og de her synergieffekter, som er en meget væsentlig forudsætning for de økonomiske beregninger i det her – og Rigsrevisionen sætter spørgsmålstegn ved de beregninger – altså med andre ord, at vi løbende holder øje med det her.
Så jeg må sige, at jeg ikke synes, at den demokratiske behandling af det her forslag er forsvarlig.
Nu skal vi have det i udvalg, og jeg vil meget opfordre til, at flertallet ikke bare kører det her igennem, uden at det bliver behandlet ordentligt.
Der er en lang række spørgsmål, vi skal have besvaret, og det bliver den eneste lejlighed – den eneste lejlighed – til, at Folketinget som helhed kan diskutere det her store køb.
Og der håber jeg meget, at man ikke ligesom blokerer for behandlingen, fordi det her skal gå hurtigt, og at vi får en ordentlig, demokratisk behandling af det her forslag.