Preben Bang Henriksen (V), 2018-02-27:
Tak for det.
I lovforslagets tekst er der jo ikke de væsentlige ting at komme efter.
Man ændrer ordet som til der.
Det tror jeg nu ikke giver de store problemer.
Det er bemærkningerne, vi skal fokusere på; det er dér, ændringerne sker.
For efter forslagets bemærkninger stiger normalstraffen for grov vold med en tredjedel.
Herudover stiger straffen for ekstraordinær grov vold til et eller andet niveau, som jeg ikke umiddelbart kan finde frem til.
I bemærkningerne til lovforslagets § 1 står der: »Herudover forudsættes det med lovforslaget, at der – ud over skærpelsen med en tredjedel – sker en yderligere skærpelse af straffene for de allergroveste overtrædelser af straffelovens § 245, herunder særligt hvor forurettede er blevet udsat for meget omfattende vold, eventuelt begået af flere gerningsmænd, og har fået betydelige skader. Der lægges således op til, at der i de alvorligste sager, der i dag bliver afgjort med straffe i niveauet fra omkring 1 år og 9 måneders fængsel, udmåles en straf, der har en bedre sammenhæng med strafniveauet for vold omfattet af straffelovens § 246.
Da sagerne er meget forskellige, er det ikke muligt at angive et generelt strafskærpelsesniveau«.
Det vil altså sige: Der er ingen tvivl om, at straffen for den mildere form for grov vold - hvis man kan graduere det på den måde – stiger med en tredjedel, men der er ikke rigtig nogen eksakt angivelse af, hvad straffen for den grovere form for grov vold stiger med.
Det er selvfølgelig også vanskeligt, for det er svært at graduere det her.
Men jeg kan bare sige fra Venstres side, at vi har en klar forestilling om, at der sker en væsentlig stigning i straffen for den grovere vold.
Et lille skridt i den rigtige retning er, hvad vi kan betegne forslaget som – et godt lille skridt i den rigtige retning.
Men tilbage er altså et mere generelt spørgsmål, som jeg håber vi kan tage op en anden dag, nemlig domstolenes udnyttelse af strafferammerne, for her springer kæden af for de fleste danskere og i hvert fald også for partiet Venstre. Problemet er, at det åbenbart er svært at definere, hvad man forstår ved »normalt«.
Hvor er det normale niveau?
Hvor ligger normalstraffen?
For de fleste forbrydelser af grov vold er strafferammen 6 års fængsel, og da det i langt de fleste tilfælde er gengangere, ja, så lægger man 50 pct. oven i efter § 247, og så er strafferammen 9 års fængsel.
Går man imidlertid ind og kigger på de domme, der bliver afsagt, kan man jo se, at det er milemilevidt fra en strafferamme på 9 års fængsel.
Jeg har tidligere redegjort for en dom fra Retten i Odense.
Det gjorde jeg i dagspressen den 11. november 2013, og det handlede om en sag, hvor fire personer fanger en femte og skærer en del af øret af ham; han er bagbundet, man forsøger at kratte hans øje ud, man tilføjer ham 29 alvorlige skader, herunder med hobbykniv, og tæver ham med hammer osv.
Man tror, vedkommende er død, da man afslutningsvis urinerer på ham.
Det indbringer en straf på 2½ års fængsel med en strafferamme på 9 år.
Det er vi altså nødt til at kigge på ved en anden lejlighed.
Jeg kunne tilføje adskillige andre domme, der – var jeg lige ved at sige – er endnu værre, hvis man kan forestille sig det.
Der er en dom fra Retten i Sønderborg, men den er under anke, så vidt jeg er orienteret, så den vil jeg ikke kommentere nærmere for nærværende, før ankesagen er afsluttet.
Også den juridiske litteratur omtaler strafniveauerne.
Professoren Knud Waaben skrev – det er nogle år siden – følgende: For mange forbrydelsers vedkommende forekommer der sjældent straffe, som ligger over den nederste tredjedel eller fjerdedel af rammen for frihedsstraffe.
Kriminalstatistikken giver oplysninger om straflængder ved forskellige forbrydelser.
Der kan aflæses stærke fald i anvendelsen af strafsatserne, når man passerer grænserne ved 1, 2 og 3 år.
En række forbrydelser med maksimumstraffe på 6-10 år eller mere viser få domme, der overstiger 3 år.
Så vi ligger altså omkring de 30 pct. af strafferammen, der udnyttes.
Det glæder vi os i Venstre til at få belyst nærmere her i Folketinget.
Derfor kan jeg levende tilslutte mig fru Trine Bramsens ønske til justitsministeren om at få belyst forholdet mellem strafferammer og de faktuelle straffe, der gives.
Det forslag, der ligger her på bordet, støtter Venstre selvfølgelig hundrede procent.
Det er et skridt i den helt rigtige retning.