Dan Jørgensen (S), 2023-05-09:
Tak for det.
Voltaire skrev engang et brev til en ven, som han indledte: Undskyld, at jeg skriver så langt et brev, jeg havde ikke tid til at skrive et kort.
Med det mente han selvfølgelig, at det er ulig meget nemmere bare at skrive alle sine tanker, analyser og argumenter ned, end det er at kondensere dem på færre linjer.
Det har også været en udfordring på små 30 sider at beskrive Danmarks udviklingspolitik og ovenikøbet også holde det op imod udviklingen i den store verden og den strategi, som vi udmønter med vores udviklingspolitik.
Næste år vil vi forsøge at gøre det endnu bedre.
Jeg vil også gerne starte med at takke for nogle rigtig, rigtig gode taler.
Dem af jer, der kender mig, ved, at jeg aldrig ville sige sådan noget, hvis ikke jeg virkelig mente det.
Det er virkelig tydeligt, at vi har nogle ordførere, der ved noget om området, og som er engageret i det, og det er en fornøjelse, når man er minister for området.
Så tak for det.
Det overrasker mig ikke meget, fordi vi også har gode debatter og diskussioner med hinanden, når vi mødes, specielt i kredsen bag strategien, men også bredere.
I forlængelse heraf vil jeg så også godt sige, at de ting, som ikke er med i redegørelsen, som I med rette siger de godt kunne have været, er I meget velkommen til at bede om at få et deep dive i eller en længere analyse eller diskussion af, enten i udvalget eller Nævnet eller ovre i ministeriet hos mig under lidt mere uformelle former.
Det stiller jeg meget gerne op til, som I ved.
Danmark er et lille land med et stort hjerte, og vi har været det i over 40 år.
Vi er et af de få lande i verden, som giver 0,7 pct. af vores bni i udviklingshjælp.
Det er noget, som de lande, der har haft gavn af vores hjælp, de lande, som betragter os ikke bare som donorer, men som partnere, sætter pris på.
Det er faktisk lidt svært at sætte ord på, hvor stolt man bliver på kongerigets vegne, når man har den ære, som der ligger i mit hverv, en gang imellem at komme ud og møde nogle af de mennesker, vi hjælper.
Det er klart, at vi skal være stolte af at være i stand til at hjælpe så mange mennesker umiddelbart, hvad enten det handler om fødevarer, eller det handler om beskyttelse, eller når man har været udsat for en katastrofe og må flygte, når det handler om et jordskælv i Tyrkiet eller Syrien eller om at få vand eller få sin gård op at køre igen efter en mislykket høst.
Alle de der helt umiddelbare, konkrete ting, som hjælper nu og her, skal vi selvfølgelig være stolte af, men vi skal også hele tiden arbejde på at blive endnu bedre til at gøre det mere effektivt, så vi hjælper flere.
Det gælder også den anerkendelse, vi får, og den forskel, vi har gjort som land i det lange træk.
Det er virkelig et faktum, at vi i Danmark igennem rigtig mange år, fire årtier, har formået at give en stor hjælp; en hjælp, som altså relativt i forhold til vores rigdom her i landet er stor, men som mange steder også nominelt, altså i kroner og øre, er kæmpestor, og hvor vi også er blandt de største bidragydere, både i de enkelte lande eller på enkelte indsatsområder eller som enkeltdonorer til forskellige FN-institutioner eller andre institutioner.
Så min første grundlæggende pointe er, at vi er et lille land, som gør en stor forskel.
Et af de udtryk, jeg hører alleroftest, næsten så meget, at jeg trækker på smilebåndet, fordi det næsten er en kliché,
er: You punch above your weight.
Det er et udtryk, der er lånt fra boksesporten og handler om, at man i overført betydning simpelt hen bokser i en vægtklasse, der er tungere end den, man egentlig burde være i, når man ser på, hvor meget man vejer.
Så langt, så godt.