runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Morten Bødskov (S), 2020-11-25:
Tak for spørgsmålet.
Grundlæggende er der jo ikke nogen, der skal være bange for at blive beskattet af den almindelige forsørgelse, som de modtager fra deres partner som led i en fælles husholdning.
Det gælder også, selv om den ene måske bidrager mere økonomisk end den anden.
I sidste ende tror jeg rent faktisk også, at samlevende selv kan finde ud af en rimelig fordeling af husleje og økonomiske forpligtelser i parforholdet, og virkeligheden er den, at det accepterer skattereglerne faktisk også.
Det er klart, at forsørgelse i form af f.eks. pengeoverførsler kan nå et omfang, hvor der reelt bliver tale om gaver, og her taler jeg ikke om lejlighedsgaver i forbindelse med f.eks. fødselsdage, men om egentlige indkomstoverførsler.
Sådanne gaver er som udgangspunkt skattepligtig indkomst for modtageren.
For samlevende, som har haft fælles bopæl i 2 år, er gaver dog aldrig indkomstskattepligtige.
Der er gaver i stedet for at være indkomstskattepligtige gaveafgiftspligtige, hedder det.
Og i det omfang, gaverne set over hele året overstiger samlet set 67.100 kr., ja, så betales der så, som man ved, 15 pct. i gaveafgift.
Pensionister og førtidspensionister lever efter min opfattelse ikke i større grad end andre i det, som spørgeren betegner som skattemæssigt grænseland, om man vil.
Det er klart, at gaver kan have forskellig karakter, og der kan være konkrete situationer, hvor der også kan opstå spørgsmål, og er der det, vil jeg bare opfordre til, at man så benytter den mulighed, man har, for at søge vejledning hos Skattestyrelsen.
Ring til dem, stil spørgsmål, så er jeg sikker på, at de dygtige folk gerne vil være behjælpelige med et svar.
Torsten Gejl (ALT), 2020-11-25:
Tak, formand.
Morten Messerschmidt (DF), 2020-11-25:
Det, der så bare efterhånden står tilbage, hvis vi kan gøre det, og hvis ministeren har så stor tillid til, at det kan ske, er spørgsmålet, hvorfor der så ikke sker noget.
Det er desværre ikke uvant, at vi har de her debatter om straffe, der afsiges ved de danske domstole på et niveau, som i hvert fald ministeren og vi i Dansk Folkeparti synes enige om er alt for lavt.
Vi kommer så med nogle operationelle forslag, som jo ikke er grebet ud af luften; altså, jeg mener, minimumsstraffe er kendt fra straffeloven i flere delikter.
Så det er ikke sådan, at man ikke kender det i dansk praksis, og det ville med sikkerhed løse problemet.
Men der sker så ikke noget.
Nu står vi over for en ny sag, en ulykkelig sag.
Vi mener det alle sammen.
Men hvad er ministerens svar til de mennesker, der så kan afvente, at morderen til deres lille datter får en latterlig lav straf?
Er det, at Folketinget gerne vil gøre noget ved det?
Mon ikke de efterladte hellere ville have et Folketing og en minister, der havde gjort noget ved det?
Nick Hækkerup (S), 2020-11-25:
Man skal altid vælge, hvordan man tilrettelægger sin argumentation.
Jeg synes, det er fuldstændig fair at sige, at den her regering på fredag den 27. november kan fejre at have siddet i 1 år og 5 måneder.
Om ganske kort tid kan vi fejre, at vi er den længst siddende etpartiregering i 40 år, tror jeg.
Der er så meget at fejre.
Og jeg synes, det er helt fair, at spørgeren siger, at jeg nu snart har været justitsminister i 1 år og 5 måneder, så hvorfor er der ikke sket noget?
Det, som vi har gjort, er, at vi har fremlagt forslag, drøftet dem grundigt med Folketingets partier og kommer nu til at implementere dem ved lovgivning.
Modspørgsmålet vil selvfølgelig være: Hvorfor skete der ikke noget de foregående rigtig mange år, da Dansk Folkeparti var en afgørende spiller – og det tror jeg jeg kan sige uden sådan at vurdere brikkerne forkert – i dansk retspolitik?
Og måske er det ikke den konstruktive vej at gå frem og pege fingre og sige: Hvorfor skete der ikke noget?
Men måske handler det om at samles om at få gjort noget ved det problem, som vi er enige om.
Morten Messerschmidt (DF), 2020-11-25:
Jeg vil nemlig meget gerne svare, for under de tidligere omstændigheder, som jeg selvfølgelig ikke kender så indgående til som justitsministeren, kunne det jo være, at man havde en mere konform justitsminister.
Altså, jeg har ved flere lejligheder rost justitsministeren for netop at træde nye veje i forhold til tidligere justitsministre, også justitsministre, som sad på Dansk Folkepartis nåde.
Derfor vil jeg sige: Undskyld, at vi i forhold til justitsministeren sammenlignet med tidligere justitsministre vejrer morgenluft.
Men det er jo ikke sådan, at fordi jeg uddeler laurbær til justitsministeren i én sammenhæng, så kan han vide sig sikker i andre sammenhænge.
Ikke bare Dansk Folkeparti er utålmodige, men altså også de ofre, der er nu, og dem, som ulykkeligvis venter ude i fremtiden – vi er altså mange, der er utålmodige, hr. justitsminister.
Peter Skaarup (DF), 2020-11-25:
Tak for det.
Jeg vil bare lige gøre ministeren opmærksom på, hvis ministeren ikke selv kan huske det, at nu har ministeren været minister i halvandet år, og der er jo også grænser for, hvor lang tid man kan blive ved med at henvise til, hvad forgængeren ikke fik gjort.
Men vi har altid været utålmodige, vil jeg sige, og vi har kæmpet for, at de her straffe kommer op.
Og nu har vi altså en minister, der har lovet, at de kommer op, og det er vi glade for.
Hvorfor så ikke gennemføre det her?
Og stod det til os, udviste man også ikkedanske statsborgere, der er involveret i vanvidsbilisme, på stedet.
Hvorfor vil Socialdemokraterne ikke være med til det?
Så der er nogle gode spørgsmål, som jeg håber ministeren vil svare på.
Nick Hækkerup (S), 2020-11-25:
Altså, jeg har jo været i regering, jeg har været i opposition, spørgeren har været så tæt på at være i regering, som man kan komme uden at være det – man kan vel nærmest sige en de facto regering – og vi ved begge to, at drejebogen siger, at oppositionen altid skal sige, at det er for sent, det er for lidt, det er for dårligt, alle de argumenter, vi har været over i dag.
På trods af hr. Morten Messerschmidts jævnlige venlige kommentarer og vores gode samarbejde er jeg ikke i tvivl om, at første gang lejligheden bød sig, ville hr. Morten Messerschmidt gøre alt, hvad han kunne for at sikre, at der kom en anden justitsminister end mig – mere naiv er jeg heller ikke.
Mette Frederiksen (S), 2020-11-25:
Jeg vil i øvrigt også appellere til, at man, uagtet at der er begået fejl og at regeringen i øvrigt har erkendt det og at man så for nogle partiers vedkommende fortsat er meget uenige med regeringens håndtering af covid-19, herunder minkskandalen, ikke samtidig ikke har tillid til vores myndigheder. Og det her vil jeg appellere indgående til.
Om det er forsvaret, om det er beredskaberne, om det er politiet, eller om det er andre myndigheder, så har jeg aldrig nogen sinde været i en situation, hvor der har været rejst den tvivl, som der rejses nu.
Det vil jeg ikke mene er klogt.
Pernille Vermund (NB), 2020-11-25:
Undskyld, men statsministeren svarer jo simpelt hen ikke på de spørgsmål, der bliver stillet.
Det enkle spørgsmål handler om, at når man kommer med forklaringer, som er modsatrettede – præcis som fødevareministeren gjorde, før fødevareministeren måtte gå af – altså når statsministeren nu i dag siger, at det ikke var en ordre, men at man alligevel på pressemødet sagde, at nu sætter vi NOST og Fødevarestyrelsen i gang med at udarbejde den her nødplan, så kan begge dele jo ikke være rigtige.
En af de to ting må være falsk, usand, en løgn – hvilken af delene er usand?
Mette Frederiksen (S), 2020-11-25:
Det står klart, at der ikke var lovhjemmel til den beslutning, regeringen traf.
Det er et problem.
Det er erkendt.
Jeg mener også, det er klart, at man på det tidspunkt, hvor de myndigheder, der har ansvaret, bliver bekendt med, at der ikke er lovhjemmel, ikke dér får kommunikeret til minkavlerne – det er også et problem.
Det er fejl.
Det er beklagelige fejl, og det er selvfølgelig fejl, der vokser i størrelse, fordi vi har at gøre med menneskers livsværk og deres levebrød.
Men jeg anerkender grundlæggende ikke præmissen, og jeg vil endnu en gang appellere: Politiske uenigheder til trods bør man i mine øjne bakke op om de myndigheder, der er i Danmark.
Pernille Vermund (NB), 2020-11-25:
Undskyld, men man skal altså være politiker eller have været i politik i mange år for at kunne acceptere det bavl, der kommer i dag.
Det stritter jo i alle retninger – altså, ærlig talt.
På pressemødet den 4. november siger statsministeren, at alle mink skal aflives.
Fødevarestyrelsen, hæren og politiet sættes i gang – operation minkaflivning kalder hærchefen det.
I dag siger statsministeren så, at det ikke var en ordre.
Hvis det er sandt, at det ikke var en ordre, så betyder det, at Fødevarestyrelsen, politiet og hæren på eget initiativ og uden lovhjemmel gik i gang med operation minkaflivning.
Så skal de ansvarlige selvfølgelig straffes, men i stedet roser statsministeren myndighederne for deres håndtering og for et godt stykke arbejde, og enhver kan jo se, at det ikke hænger sammen.
Det er ikke sandheden, vi får at vide i dag.
Det er og var en ordre fra statsministeren, der blev givet den 4. november til Fødevarestyrelsen, til hæren og til politiet, og det er statsministeren, der står med ansvaret i hænderne.
Mener statsministeren, at det er i orden, at man lyver for at redde sit eget skind – ærlig talt?
Alex Vanopslagh (LA), 2020-11-25:
Tak for det.
Når jeg og mange andre har spurgt statsministeren om, hvorfor statsministeren ikke trak den ulovlige ordre tilbage i det øjeblik, hun fandt ud af, at den var ulovlig, så lyder svaret: Det er, fordi det er mine ministres ansvar.
Vi kan jo så konstatere, at de ministre, der havde ansvaret for at trække den ulovlige ordre tilbage, ikke trak den tilbage, i hvert fald ikke effektivt.
Den Nationale Operative Stab var stadig ved ulovligt at aflive minkene.
Mette Frederiksen (S), 2020-11-25:
Jeg mener, det er klart, at der er begået fejl i den her sag.
Og jeg vil sige, at vi – måske ulig hvad der er traditionen, i hvert fald hos nogle regeringer – jo ikke har noget problem med at erkende, at fejlen er begået, ej heller med at beklage den.
Jeg har stor respekt for, at man ønsker at undersøge det, men jeg har tillid.
Jeg har tillid til regeringens ministre, og jeg har i øvrigt også tillid til landets myndigheder.
Og så pågår der jo et arbejde nu i Folketinget i forhold til en videre undersøgelse, og det har jeg meget stor respekt for.
Alex Vanopslagh (LA), 2020-11-25:
Så vi skal forstå det sådan, at det er en fejl hos justitsministeren og andre ministre, at de ikke trak den ulovlige ordre effektivt tilbage, men at det ikke er en fejl hos statsministeren, at statsministeren ikke gjorde sine ministre opmærksom på, at de ikke har trukket den ulovlige ordre tilbage.
Jeg skal bare lige have det skåret helt ud i pap.
For det er jo fair nok.
Det er jo egentlig tæt på at være et direkte svar, og det er jeg lidt forbløffet over, men det er vel det, statsministeren siger: at ja, det var en fejl, at den ulovlige ordre ikke blev trukket tilbage, hos de ansvarlige ministre, men at det ikke var en fejl hos statsministeren – det kun var en fejl hos de andre.
Mette Frederiksen (S), 2020-11-25:
Jeg synes, at man i det spørgsmål – i lighed med hvad vi har hørt i løbet af debatten i dag – lægger forkerte præmisser ind, med hensyn til hvordan opgavefordelingen er i en regering.
Det kan man jo så have forskellige holdninger til, men man kan jo ikke stå og sige, at den måde, ministerstyret fungerer på i Danmark og i øvrigt har gjort det igennem mange år, skulle vi så have sat ud af kraft i den her sag.
Mig bekendt har de myndigheder, der har været involveret i det her, beklaget de fejl, der er begået, og det har regeringen også.
Nu er hr. Søren Pape Poulsen ligesom jeg selv tidligere justitsminister, og når der spørges med jura, bliver man også nødt til at svare med jura.
Og det er ikke den beslutning, regeringen træffer.
Det ved alle, for den minkproduktion, Danmark er kendt for, og som i øvrigt også har været et meget, meget væsentligt bidrag til dansk økonomi, er en meget, meget særlig minkproduktion.
Men når man spørger juridisk, så bliver vi også nødt til at svare juridisk.
Jeg mener, det står meget klart i redegørelsen og er gengivet fra talerstolen her i dag, at vi ikke er bekendt med, jeg ikke er bekendt med, at der ikke er lovhjemmel til at træffe beslutningen.
Og jeg spørger bare igen: Hvad skulle motivet være for en omvendt situation, nemlig at vi skulle have vidst, at der ikke var hjemmel, og så forsøgt at skjule det?
Vi kunne jo regne ud, at det ville komme for en dag, under alle omstændigheder, hvis det var den situation, vi ville bringe os i.
Hvis vi var blevet oplyst, at der ikke var lovhjemmel, så havde vi sagt det, og så havde vi bedt Folketinget om en hastebehandling.
Jeppe Kofod (S), 2020-11-25:
Som sagt tager vi menneskerettighedsdialogen som sådan op med Indien – jeg har selv taget det op over for den indiske udenrigsminister i januar, da jeg besøgte landet for første gang som udenrigsminister.
Jeg appellerer til at finde en fredelig dialog mellem de stridende parter, sådan at situationen kan blive forbedret.
Det er det spor, vi har.
Menneskerettighedskrænkelser, uanset hvor de sker i verden, er noget, som vi tager dybt afstand fra fra dansk side.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2020-11-25:
Det kan jo ikke være et svar på, hvordan det kan være, at der ligger et stykke papir til et møde, statsministeren har lod og del i, der fortæller, at hvis man skal slå en del af minkene – altså de raske mink – ned, kræver det ny lovhjemmel.
Altså, det giver jo det her billede af, at alle omkring statsministeren ved, at der er et problem med lovhjemlen – ministerium på ministerium, medarbejder på medarbejder – og den eneste, der ikke får noget som helst at vide, er statsministeren, som ellers er i spidsen for hele håndteringen af den her sag.
Og da man bestemmer sig for at aflive minkene, bliver det jo den nationale operative stab, der skal stå for det med politi og militær osv., og så har man rundtomkring statsministeren en viden om, at det, at man sætter alt det i værk, hviler på et ulovligt grundlag.
Kan statsministeren ikke godt se, hvorfor vi andre synes, det ser lidt mystisk ud, og hvorfor der er behov for en tilbundsgående undersøgelse, hvor man ikke bare kigger på papirer, men hvor man også har mulighed for at tale med de mennesker, det vedrører?
Mette Frederiksen (S), 2020-11-25:
Men det er jo igen ikke korrekt, det, der bliver sagt.
Det er ikke sådan, at de ministre, der er med til mødet i regeringens koordinationsudvalg, er bekendt med, at der ikke er lovhjemmel til den beslutning, der træffes.
Det er ikke korrekt.
Det er heller ikke korrekt, at de ministre, der deltager i pressemødet, er bekendt med den manglende lovhjemmel – det bliver vi først efterfølgende.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2020-11-25:
Vil det sige, at når man har møde i regeringens koordinationsudvalg om sådan en sag som den her og der, som det nu fremgår af redegørelsen, ligger et bilag, der fortæller, at der ikke er lovhjemmel, så er der hverken embedsmænd, der fortæller det, eller ministre, der har læst det bilag?
Mette Frederiksen (S), 2020-11-25:
Når man lytter til spørgsmålet her, må man jo efterlades i den tro, at det står sort på hvidt i bilaget, at der ikke er lovhjemmel til at træffe den beslutning, vi traf, og det er ikke korrekt.
Søren Pape Poulsen (KF), 2020-11-25:
Og så kommer det længere nede, at spørgsmålet om hjemmel til aflivning ikke blev bragt op ved mødet, men derimod drøftes spørgsmålet om hjemmel til midlertidig eller varig nedlukning af erhvervet og kompensation i den forbindelse.
En varig nedlukning af erhvervet – hvordan kan man så drøfte det, hvis det ikke har noget med hjemmel at gøre?
Altså, det forstår jeg simpelt hen ikke.
Det må man da have gjort, medmindre det, der står i redegørelsen, er forkert.
Det kan selvfølgelig også være.
Mette Frederiksen (S), 2020-11-25:
Det har vi ikke truffet en beslutning om.
Det er ikke den beslutning, der er truffet.
Og vi kommer hele tiden tilbage til samme diskussion.
Der er politik, og der er jura.
Regeringen har ikke truffet en beslutning om at lukke minkerhvervet.
Regeringen har truffet en beslutning om, at minkene skal aflives.
Det er to forskellige beslutninger.
Søren Pape Poulsen (KF), 2020-11-25:
Hvis alle mink er aflivet, vil statsministeren så helt seriøst påstå, at man kan sige, at der stadig væk er et minkerhverv i Danmark?
Hvis alle mink er aflivet, så er der ikke noget erhverv.
Det er dødt og borte.
Hvordan kan man finde en eller anden juridisk krog at hænge det op på?
Virkeligheden er jo, at de her mennesker fik at vide: Det hele er dødt og borte.
Det er diskuteret her: Hvad skulle man gøre ved en varig lukning?
En varig lukning er en lukning.
Det var den ene ting.
Og tempobonus har vi ikke været inde på i dag.
Det er jo en ny ulovlighed, der bare fortsætter, og som statsministeren bliver gjort opmærksom på den 13. november af hr. Rasmus Jarlov, der skriver til Statsministeriet, og først den 18. november stopper man det.
Sophie Løhde (V), 2020-11-25:
Jeg vil godt spørge til materialet i regeringens koordinationsudvalg, altså den redegørelse, der er oversendt til Folketinget.
Der fremgår det på side 8 og 9, at der i regeringens koordinationsudvalg indgik to modeller, nemlig en dvalemodel og en nedlukning af erhvervet.
I dag ved vi jo, at regeringen traf beslutning om en helt tredje model.
Og hvis der er papirer på den model, regeringen besluttede, så vil jeg gerne spørge statsministeren, hvorfor redegørelsen er klinisk renset for den model, og hvad der stod om den.
Mette Frederiksen (S), 2020-11-25:
Nu er det jo med fare for, at jeg kommer til at lyde som en, der er ældre, end jeg er, men jeg har dog trods alt været i det her parlament i snart 20 år, og jeg mindes faktisk ikke, at vi over for hinanden betvivler rigtigheden af det, vi siger.
Vi kan være uenige om ting, men sådan at betvivle rigtigheden, når vi siger noget, er altså noget nyt.
Jeg mener, at den risikovurdering, der lå fra SSI, var klar i sin tale.
Det ville være for risikabelt at fortsætte med at have minkproduktion i Danmark.
Derfor, af hensynet til folkesundheden og i øvrigt også af hensyn til Danmarks omdømme og ry og rygte og dermed af hensyn til mange andre danskeres arbejdspladser, var det den rigtige beslutning at træffe.
Sikandar Siddique (UFG), 2020-11-25:
Og som opfølgning på det første spørgsmål: Mener udenrigsministeren, at det er på sin plads, at den danske regering i form af et brev til Indiens regering utvetydigt tager afstand fra Indiens krænkelser af menneskerettighederne i Jammu og Kashmir og anbefaler, at den indiske regering straks ophæver nedlukningen af Jammu og Kashmir?
Jeppe Kofod (S), 2020-11-25:
Tak til spørgeren.
Som jeg tidligere har informeret om bl.a. i Det Udenrigspolitiske Nævn og ved skriftlig besvarelse af § 20-spørgsmål, følger regeringen selvfølgelig udviklingen i Kashmir tæt.
Under mit eget besøg i Indien i januar i år havde jeg lejlighed til at drøfte situationen i Kashmir under mødet med den indiske udenrigsminister Jaishankar.
Og med det netop indgåede grønne strategiske partnerskab med Indien har vi ligeledes slået fast, at menneskerettigheder er en del af Danmarks dialog med Indien.
Samtidig arbejder vi også i EU-regi tæt sammen for at fastholde fokus på udviklingen i Kashmir.
På topmødet bragte EU også situationen i Kashmir, som man fandt bekymrende, op.
På mødet udtrykte EU også sin værdsættelse af, at sådanne emner faktisk kunne drøftes.
Jeg er overbevist om, at spørgsmålet om Kashmir bedst adresseres gennem dialog bilateralt såvel som gennem EU og FN frem for at skrive breve, og den dialog er som sagt i gang, og det er en vigtig dialog.
Det er også vigtigt for mig at understrege, at i lighed med udtalelser fra FN og EU er regeringen af den overbevisning, at konflikten om Kashmir kun kan løses ved bilateral politisk og diplomatisk dialog mellem to parter og med fredelige midler for at undgå en eskalering af situationen.
Sikandar Siddique (UFG), 2020-11-25:
Jeg er da glad for, at udenrigsministeren er bekymret over menneskerettighedssituationen i Jammu og Kashmir.
Det er da et første skridt.
Jeg er da også fuldstændig overbevist om og fuldstændig klar på, at Danmark ikke alene kan løse den her meget komplekse geopolitiske konflikt.
Det er jeg helt med på.
Mener ministeren virkelig ikke, at hvis ikke vi kan løse konflikten, kan vi i det mindste fra dansk side utvetydigt sige: Vi tager afstand fra den menneskerettighedskrænkelse, der foregår?
Og så er det en konflikt, der skal løses, og begge parter skal fredeligt bilateralt løse den.
Men det, der foregår i Jammu og Kashmir, og som den indiske regering udsætter befolkningen for, siger Danmark klart og tydeligt fra overfor.
Jeppe Kofod (S), 2020-11-25:
Tak til hr. Sikandar Siddique.
Det er rigtigt, at den forfatningsændring, som der bliver spurgt til, betragter vi som et internt anliggende i forhold til Indien.
Men menneskerettighedssituationen som sådan er jo noget, som vi løbende har en dialog med Indien om.
Man kan også sige, at i opfølgningen af, at der var et EU-Indien-topmøde i juli, arbejdes der på her senere at sikre, at der kommer en menneskerettighedsdialog mellem EU og Indien på plads.
Der er foreslået et tidspunkt her i december, og vi afventer en tilbagemelding fra indisk side.
Så menneskerettighedsdialogen er vigtig, men forfatningsspørgsmålet er et indre indisk anliggende.
Sikandar Siddique (UFG), 2020-11-25:
Det er jeg – igen – naturligvis glad for, og Frie Grønne vil gøre alt, hvad vi kan, for at fremme og hjælpe og bidrage, hvis vi på nogen måde her i Folketinget kan hjælpe regeringen med at italesætte de menneskerettighedskrænkelser, som der foregår dernede.
Jeg og Frie Grønne mener ikke, at vi længere kan vente på, at andre tager ansvar.
Derfor vil jeg her til sidst opfordre udenrigsministeren og regeringen til – både i det strategiske grønne samarbejde og i andre sammenhænge – at løfte sagen om Kashmir.
Jeppe Kofod (S), 2020-11-25:
Tak til hr. Siddique.
Jeg kan bekræfte, at menneskerettighedsdialogen er en del af det strategiske samarbejde, vi også har, med Indien, altså Danmark-Indien.
Det er også noget, der er blevet taget op, altså menneskerettighedssituationen som sådan, også på højt embedsmandsniveau, også for nylig, så det er en vigtig ting for regeringen.
Vi understreger, at løsninger skal findes gennem diplomatisk indsats, en fredelig dialog mellem parterne og på en måde, så problemerne bliver adresseret.
Sikandar Siddique (UFG), 2020-11-25:
Mit sidste opfølgende spørgsmål må endnu en gang være en opfordring til regeringen, for det er simpelt hen bare vigtigt at forstå, at selv om vi selvfølgelig vil diplomatiets vej – og det skal vi – så er der altså bare mennesker, der bliver voldtaget, der bliver dræbt, der lever under kummerlige forhold og får deres menneskerettigheder krænket.
Og de forventer, at vi hjælper dem.
Derfor er det bare en kraftig opfordring til, at Danmark går forrest i sagen for at løse Kashmir-konflikten.
Tak for ordet.
Jeppe Kofod (S), 2020-11-25:
Tak til hr. Siddique.
Det, som regeringen gør, er netop at tage menneskerettighedsspørgsmålet op både igennem FN og EU, altså i EU-Indien-forholdet og selvfølgelig også bilateralt.
Og jeg tror som sagt, det er rigtig vigtigt at understrege, at de løsninger, der skal til, jo er dialog.
Det er et fredeligt spor.
Det er at sikre, at de forpligtelser, man har, også bliver overholdt.
Det er den tilgang, vi har til det.
Vi venter som sagt på at få et tidspunkt.
Vi har foreslået et tidspunkt i december måned, hvor EU over for Indien kan få gang i menneskerettighedsdialogen, og det synes vi er vigtigt.
Det er vigtigt, at vi ser fremskridt på også menneskerettighedsområdet, ikke bare i Indien, men alle steder, hvor vi agerer.