Mattias Tesfaye (S), 2021-05-06:
Tak til formanden for ordet, og tak for diskussionen og for modtagelsen af lovforslaget, som jo har givet anledning til lidt debat – måske særlig efter udviklingsministerens og min rejse til Rwanda i sidste uge.
Så lad mig lige starte med at gentage, hvad jeg allerede har sagt et par gange.
Jeg siger det egentlig i forlængelse af både den debat, der har været her, og nogle af de artikler, der har været i danske medier.
Den danske regering har ikke indgået en aftale med Rwandas regering om et modtagecenter.
Det har jeg sagt før, og jeg gentager det også gerne her fra Folketingets talerstol, så det kan blive ført til protokols.
Det, som vi har aftalt, er det, som står i de to politiske forståelsespapirer, som allerede er blevet offentliggjort, og der ligger ikke en hemmelig skriftlig aftale og heller ikke en hemmelig mundtlig aftale om, at der skal etableres et modtagecenter.
Det, vi er blevet enige om, er at fortsætte drøftelserne om flygtninge- og asylpolitik, men også om udviklingspolitik, investeringer, grøn omstilling, turisme og mange andre ting.
Så går jeg til det konkrete lovforslag, der er fremlagt her.
Jeg vil godt starte med et par tal.
I samme periode er det estimerede antal flygtninge og migranter, der har mistet livet eller er forsvundet i forsøget på at nå frem til EU over Middelhavet, over 17.000.
Middelhavet er i dag en gigantisk kirkegård.
I Danmark er der indgivet knap 40.000 ansøgninger om asyl fra 2015 til 2020, og de seneste år har anerkendelsesprocenten i asylsager afgjort i første instans ligget på omkring halvdelen.
Altså, anerkendelsesprocenten er, hvor stor en andel af dem, der søger asyl, der så rent faktisk også får anerkendt, at de har behov for beskyttelse.
Det er i første instans.
Herefter er der selvfølgelig også nogle, der bliver ændret i Flygtningenævnet som anden og sidste instans.
Samtidig er den årlige gennemsnitlige pris for at indkvartere én afvist asylansøger på et udrejsecenter i Danmark 300.000 kr. – altså 300.000 kr. for at indkvartere én person i ét år på et udrejsecenter.
Det er de her tal, der tilsammen fortæller os i regeringen og mig, at det eksisterende asylsystem har spillet fallit.
Men vi har jo rekordlave asyltal, kunne man sige.
Er problemet så i virkeligheden ikke løst lidt af sig selv?
Nej, for selv om vi lige nu oplever rekordlave asylansøgertal i Danmark, skal en del af forklaringen på det formentlig findes i coronasituationen.
Det skyldes ikke kun den udlændingepolitik, der er blevet ført af den her og af tidligere regeringer.
Jeg håber selvfølgelig ikke, at vi kommer i nærheden af det, vi var udsat for i 2015 og 2016, men det vil være naivt at tro, at vi kan fastholde de nuværende asyltal, som er rekordlave.
Derfor siger vi, at vi gerne vil fastholde den politiske position, vi havde før valget, og som fortsat er vores holdning, nemlig at vi ønsker at bryde den incitamentsstruktur, der kendetegner det eksisterende asylsystem, og som får ikke kun flygtninge, men også migranter til at rejse gennem adskillige sikre lande og søge imod Danmark og imod velfærdssamfund og andre lande i Nordeuropa.
Der er jo en grund til, at de ikke stopper op i Rumænien og søger asyl, men at de fortsætter til Tyskland, Danmark, Østrig, Holland, Sverige, Norge og andre lande med mere veludbyggede velfærdssystemer.
Med det her lovforslag ønsker regeringen at tage et lille, men også et nødvendigt skridt hen imod at kunne skabe sådan et asylsystem i Danmark.
Det er et nyt asylsystem, der skal bidrage til, at færre søger asyl i Danmark, at færre flygtninge og migranter drukner i Middelhavet, at færre udsættes for overgreb på migrationsruterne, og at danske ressourcer målrettes personer, der har et reelt beskyttelsesbehov, i nærområderne, og at flere flygtninge derved beskyttes bedre i nærområderne.
Det er ikke et udtryk for, at vi ikke ønsker at rumme flygtninge i det danske samfund.
Vi anerkender, at der kan være behov for, at flygtninge flyttes ud af nærområderne og bliver bosat i europæiske lande, herunder i Danmark; vi er bare tilhængere af, at det sker kontrolleret, ordnet og gennem FN's genbosætningsprogram, hvor man i nærområderne vurderer, hvorvidt folk har et beskyttelsesbehov og på baggrund af det udvælger, hvem der skal komme til f.eks. Danmark igennem kvoteflygtningesystemet, og at Danmark dermed også får bedre kontrol med indvandringen.