runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Morten Messerschmidt (DF), 2020-06-24:
Men problemet er jo bare, hvis andre mener noget andet.
Ja, det er rigtigt, at Kommissionen slog syv kors for sig, da den juridiske tjeneste havde sagt noget, som man ikke brød sig om.
Normalt er den juridiske tjeneste – det tror jeg at både ministeren og jeg ved –
nærmest den højeste visdom.
Det er f.eks. den juridiske tjeneste, der laver besvarelserne af de kommissionsspørgsmål, som medlemmer af Europa-Parlamentet måtte stille.
Så det er meget underligt lige her, og jeg frygter ærlig talt, at især symbiosen af Europa-Kommissionen og EU-Domstolen kommer til at fortolke det her på den samme måde som juristerne i den juridiske tjeneste, og at det selvfølgelig vil smitte af på dansk ret.
Så derfor spørger jeg: Hvordan sikrer vi, at der er vandtætte skotter, minister?
Mattias Tesfaye (S), 2020-06-24:
Jeg bliver nok nødt til lige at starte med at sige, at Kommissionen ikke siger, at erklæringen er juridisk bindende, eller at den skaber nye forpligtelser.
Det er rigtigt, at der var et lækket notat, som Kommissionen selv har taget afstand fra på allerhøjeste niveau, og jeg fulgte godt debatten dengang og noterede mig også, at både de danske myndigheder og Europa-Kommissionen samstemmende har fastslået, at erklæringen ikke er juridisk bindende, den skaber ikke nye forpligtelser, og at dens betydning som muligt fortolkningsbidrag vil være yderst begrænset.
Morten Messerschmidt (DF), 2020-06-24:
Tak, formand.
Det var netop den formulering, som ministeren nævner her til sidst i sit svar, jeg også faldt over efter vores udmærkede debat i sidste uge.
For der er jo stor forskel på, om noget ingen juridisk værdi har, eller om noget har en begrænset effekt, også selv om den så måtte være yderst begrænset.
For at gå fra ingenting til noget, der er yderst begrænset, er jo at bryde igennem en mur, hvor det enten er eller ikke er.
Når vi er ovre i noget, der er begrænset, så kan det godt være, at det er småt, men det er der.
Når noget ingenting er, så er det der ikke, og vi ønsker ikke, at Marrakesherklæringen eller noget andet for så vidt i hele den FN-proces skal have betydning for den danske udlændingepolitik, og stadig mere bærer jo desværre i den retning.
Ministeren nævner, at erklæringen ikke har nogen juridisk gyldighed.
Ja, det kan man læse nogle steder, men spørger man i Europa-Kommissionen, som har bedt sin juridiske tjeneste vurdere det, så kommer de frem til det modsatte resultat, og det er jo derfor, bekymringen opstår, altså at man ikke kan finde ud af, hvad der egentlig er sandheden her.
Er der tale om en effekt?
Vi kan se masser af forskellige FN-erklæringer og konventioner, som jo spiller en rolle som fortolkningsbidrag i f.eks. Flygtningenævnets afgørelser, og der kunne man da med god ret frygte, at man i Flygtningenævnet ikke vil skele så meget til, hvad ministeren har sagt og ment og tænkt i forhold til den juridiske gyldighed, men måske lægge mere vægt på, hvad man siger i forhold til den begrænsede effekt, i forhold til, hvad Europa-Kommissionens jurister måtte sige osv.
Så hvis ministeren og jeg deler ønsket om, at den her erklæring absolut ingen betydning skal have for dansk ret, hvordan kan vi så bringe ministeren tilbage til det originale udgangspunkt, altså væk fra at der kun er begrænset effekt, til at der absolut ingen effekt er?
Mattias Tesfaye (S), 2020-06-24:
Det kan jeg egentlig svare ret kort på: FN's migrationserklæring vil ikke have nogen betydning for Danmarks udlændingepolitik – altså medmindre regeringen eller flertallet her i salen ønsker at lade sig inspirere.
Den politik, Danmark fører på udlændingeområdet, beslutter regeringen i fællesskab med Folketinget, og det vil vi blive ved med, og det ændrer den her erklæring ikke på.
Men nu har jeg 1 minut og 40 sekunder mere, så lad mig lige uddybe det lidt.
For det første er erklæringen ikke juridisk bindende, og den pålægger heller ikke landene yderligere forpligtelser.
Det fremgår helt klart af erklæringens indledende betragtninger, som entydigt anerkender staters suveræne ret til at fastlægge deres egen udlændingelovgivning.
For det andet er det vigtigt at se på formålet med erklæringen, og formålet er efter min opfattelse meget klart: Den irregulære migration skal imødegås og forhindres, mens den lovlige migration skal foregå sikkert, velordnet og regulært.
Det tror jeg egentlig også alle er enige i, altså at vi så vidt muligt skal forhindre irregulær migration, mens den lovlige migration skal foregå på en ordentlig måde.
Og derfor er det også min klare overbevisning, at FN's migrationserklæring ikke vil få nogen betydning for Danmarks udlændingepolitik.
I forhold til om migrationserklæringen kan indgå som et fortolkningsbidrag i konkrete juridiske sager, vil jeg nævne, at det fremgår af den juridiske vurdering, som den tidligere regering sendte til Folketinget i december 2018, at erklæringens mulige betydning som fortolkningsbidrag vil være yderst begrænset.
Det skyldes, at udlændingeområdet er meget tæt lovgivningsmæssigt reguleret i Danmark.
Morten Messerschmidt (DF), 2020-06-24:
Tak, formand.
Hvad forventer ministeren at Marrakesh-erklæringen vil betyde som fortolkningsbidrag til dansk udlændingepolitik?
Mattias Tesfaye (S), 2020-06-24:
Jeg er enig i, at det ikke giver nogen mening at sammenligne det i Danmark, fordi vi har vores egen kulturhistorie hertillands.
En af årsagerne til, at jeg ikke bare mener, at man sådan lidt panisk skal gribe til lovgivning lige med det samme, er bl.a., at hvis der skal være lovgivning, mener jeg, at det skal sikres på en måde, hvor det ikke også går ud over kirkeklokker.
Jeg bor selv ved siden af en kirke fra 1100-1200-tallet, og jeg har jo kirkeklokker i baghaven hele tiden, og det synes jeg er en fuldstændig naturlig del af det at bo i Danmark.
Jeg bor heller ikke så langt fra en moské, og hvis der blev kaldt til bøn der, ville jeg måske lige stille kaffekoppen lidt mere overrasket fra mig, fordi det ville være helt unaturligt.
Og sådan tror jeg de fleste i vores samfund har det, og jeg synes, det er helt naturligt og uproblematisk, at vi har det sådan.
Morten Messerschmidt (DF), 2020-06-24:
Der tror jeg at vi ser meget ens på tingene.
Men jeg kan alligevel ikke lade være med at være bekymret for den påvirkning, som socialisterne og De Radikale har på ministeren.
Og hvis ministeren bare her i den sidste spørgetime inden sommerpausen kunne forvisse mig om en lille smule soliditet i synspunktet, ville det være rart, hvis han i hvert fald ville erklære sig uenig i, at kirkeklokker og islamisk bønnekald er noget, man kan sammenligne.
Det ene er vel naturligt, det andet er uønskeligt.
Mattias Tesfaye (S), 2020-06-24:
Islam er en femtenhundrede år gammel religion og har jo ikke altid været sådan, men der er ingen tvivl om, at der har været et enormt teologisk, økonomisk, filosofisk tilbageslag for islam i vores levetid, f.eks. med den iranske revolution i 1979 og flere andre eksempler.
Og det har også betydet, at mange mennesker er udvandret eller er flygtet fra de lande.
Nogle er ankommet til Europa og her til Danmark og lever fuldstændig uproblematisk som danske muslimer, og dem har man lyst til at give en kæmpe krammer.
Men det er jo dem, der bl.a. kommer i klemme, og resten af det danske samfund, når der begynder at komme bønnekald fra minareter.
For det betragter jeg som en provokation uden lige, og det er med til at gøre, at vi som politikere bliver nødt til at træde et skridt frem og regulere.
Og igen skal danske muslimer se i fjernsynet, at nogle af deres trosfæller ikke er i stand til at indordne sig i det samfund, de lever i, og det er brandærgerligt, for mit indtryk er faktisk, at det er de fleste danske muslimer fuldstændig uproblematisk i stand til.
Morten Messerschmidt (DF), 2020-06-24:
Det vil da være et råb ud i intetheden, hvis man ikke griber til regulering, når islam trænger sig på.
Altså, der er jo ikke et eneste islamisk land, som jeg ville finde særlig attråværdigt at flytte til.
Og der er jo heller ikke særlig mange, der flygter til muslimske lande – folk har det med at flygte fra dem.
Så når islam breder sig ud over Danmark, er det da en demokratisk pligt at regulere og få det standset.
Og derfor kan man jo kun være bekymret, når et støtteparti til regeringen har den fuldstændig diametralt modsatte opfattelse, nemlig at vi bare skal glæde os over mangfoldigheden.
Mattias Tesfaye (S), 2020-06-24:
Det er rigtigt, at der var en ghettoblaster eller i hvert fald en højtaler på en fodboldbane i Gellerup i det vestlige Aarhus.
Det, jeg også bare kan konstatere, er, at jeg så sent som i dag så en religionsforsker, tror jeg det var, som sad på TV 2 News og fortalte, at der faktisk også har været eksempler her i København.
Jeg kan læse i aviserne, at der er givet tilladelse til det i en sydsvensk by.
Jeg kan se, at det er en debat i andre europæiske lande.
Jeg har selv fået en henvendelse fra Islamisk Trossamfund, og jeg ved, at flere kommuner også har været i dialog med nogle islamiske trossamfund om, hvorvidt der skal søges, og hvordan der kan søges om tilladelse til bønnekald.
Det er klart, at jo flere af den slags diskussioner, der kommer, jo mere bliver vi landspolitikere nødt til at træde et skridt frem og regulere.
Jeg syntes faktisk, det er trist, at vi regulerer vores samfund mere og mere, men vi bliver åbenbart nødt til det, fordi de her kulturkonflikter tvinger os til at forklare, hvor skabet skal stå.
Nils Sjøberg (RV), 2020-06-24:
Mener ministeren, at det er rimeligt, at borgere, som får erkendt, at myndighederne har begået en fejl ved ansøgningen om opholdstilladelse eller statsborgerskab i Danmark, kun kan få sagen genoptaget med anvendelse af nye og mere restriktive regler end ved den oprindelige ansøgning?
Mattias Tesfaye (S), 2020-06-24:
Tak for spørgsmålet, og tak for muligheden for også lige selv at sætte mig lidt ind i den her lidt komplicerede jura.
Jeg har forstået spørgsmålet sådan, at der spørges til behandlingen af sager, som genoptages efter forvaltningsretlige principper, altså hvor der i forbindelse med sagsbehandlingen er sket ikkeuvæsentlige sagsbehandlingsfejl, eller hvis afgørelsen er truffet på et forkert faktisk eller retligt grundlag.
For så vidt angår ansøgninger om opholdstilladelser, må udgangspunktet være, at man bruger de regler, der var gældende under den oprindelige behandling af sagen.
Jeg kan dog ikke afvise, at der kan være noget jura i det her udgangspunkt, men det afhænger lidt af, hvilken opholdstilladelse det drejer sig om og de nærmere omstændigheder.
Så hvis spørgeren ønsker at komme det meget nærmere, vil jeg opfordre til, at spørgsmålet stilles skriftligt, med henvisning til hvilket konkret opholdsgrundlag vi taler om.
For så vidt angår ansøgning om statsborgerskab, behandles de jo efter en cirkulæreskrivelse, og det følger af den cirkulæreskrivelses § 33, at reglerne gælder for behandling af alle ansøgninger om naturalisation og anmodning om genoptagelse, når de er modtaget efter den 5. februar 2017.
Spørgsmålet om behandling af genoptagelsessager blev drøftet i det tidligere Indfødsretsudvalg i 2018, hvor udvalget kom frem til, at alle ansøgninger og genoptagelsessager, uanset om genoptagelsen skete på baggrund af sagsbehandlingsfejl eller lignende, skulle ske efter 2018-cirkulæret, hvis de var modtaget efter den 5. februar 2017.
Ministeriet havde administreret efter den her tilkendegivelse fra udvalget, sådan at sager, der genoptages efter den 5. februar 2017 på grund af f.eks. sagsbehandlingsfejl, bliver behandlet efter det nye cirkulære.
Det er også tilfældet, hvor den oprindelige ansøgning blev behandlet efter reglerne i et tidligere cirkulære.
Hvis et flertal i Indfødsretsudvalget ønsker en anden praksis, kan de bare meddele det, så vil jeg straks sørge for, at ministeriet efterlever det.
Jeg fandt faktisk det tidligere brev fra Indfødsretsudvalget 5. februar 2019, hvori man beskriver det her, og det er underskrevet af udvalgets daværende
formand Christian Langballe.
Joy Mogensen (S), 2020-06-24:
Det håber jeg bestemt ikke jeg har gjort, for det gør jeg på ingen måde.
Og det er sådan set også det, jeg i hvert fald har prøvet at udtrykke ved ikke at være blandt dem, der siger, at jeg synes, vi skal begynde at rive statuer ned eller fjerne mindesmærker.
For de er sat som repræsentation for en måde, man på et tidspunkt så på historien på, og bare det, at vi måske også lærer, at blikket på historien kan ændre sig igennem tiden, gør, at det måske også er lettere for os hele tiden at forholde os kritisk til den måde, vi ser på historien i dag.
Kim Valentin (V), 2020-06-24:
Min afsluttende bemærkning vil så være, at min holdning er, at vi skal bedømme historien på dens egne præmisser.
Historien er noget, som skete i fortiden, og noget, som vi er født med og er nødt til at leve med – godt eller skidt – og vi skal lære af det.
Men vi må ikke undervurdere danskerne i den her sammenhæng; de kan godt trække fra og lægge til.
Så min opfordring til ministeren er ikke at undervurdere danskerne i den historiefortælling.
Joy Mogensen (S), 2020-06-24:
På kultursiden vil jeg forholde mig til statuerne og glæde mig over, at vi har fået nogle af dem op til også at repræsentere den del, så vi, når vi går rundt i København, også ved, at mange af de bygninger, vi ser, har en historie i mange menneskers helt forfærdelige forhold.
Så det er ikke for at vende tilbage, men alligevel, til spørgerens forrige spørgsmål: Jeg vil i virkeligheden ikke påstå at have svaret på, præcis hvordan man får fuldstændigheden med, men jeg er åben for en dialog om de forskellige virkemidler, der kan være.
Kim Valentin (V), 2020-06-24:
Men i en kronik i Berlingske fra den 18. juni i år udtaler historiker Simon Mølholm Olesen, at kolonitiden er, og nu citerer jeg, »mere end slaver og undskyldninger«.
Hvad mener ministeren om det?
Joy Mogensen (S), 2020-06-24:
Det er korrekt, at jeg i forbindelse med et tidligere spørgsmål gav udtryk for, at en kommission netop kunne være vejen at gå videre på for at blive klogere på, hvordan vi sikrer, at vi får hele perspektivet med.
Og det var jo sådan set netop et forsøg fra mig på at erkende, at det her er super svært.
Jeg synes dog, at det er vigtigt også at huske, at vi her har vores egen historie at stå på.
For selv om vi helt klart deler en del af vores historie med andre lande i verden, så har hvert land sin unikke historie, f.eks. i forhold til kolonialisme, og hvordan man er gået til det, hvordan man har repræsenteret det, hvordan man har arbejdet med det, hvordan man også har formidlet det.
Og der synes jeg, at det er vigtigt, at vi tager udgangspunkt i den danske tradition, i den danske historie og i den måde, som vi har arbejdet med det hidtil.
F.eks. har vi jo også for nylig opstillet statuer for at mindes slaveritiden.
Kim Valentin (V), 2020-06-24:
Og det er ganske rigtigt, fordi jeg synes, at man også skal se på historien på historiens præmisser – helt sikkert.
Det er jo en meget højspændt debat, og det er også meget nemt at anlægge nogle sådan lidt populistiske holdninger til hele debatten og gå med på de letkøbte argumenter.
Det oplever jeg sådan set ikke at ministeren gør.
Jeg oplever også, at ministeren i svaret her åbner op for, at man netop ikke kigger på historien med nutidens briller alene.
Men selvfølgelig har vi jo udviklet os igennem historien, og det skal vi tage med os.
Og derfor kan vi også godt tillade os nogle gange at være kritiske over for, hvordan vi har opført os tidligere.
Så sådan opfatter jeg sådan set ministerens svar.
Man kan sige, at det, at vi i Danmark jo har opstillet rigtig mange historiske mindesmærker, også gør, at vi har lært at reflektere, og at vi nogle gange måske godt kan se, at verden var en anden dengang.
Og det er jo en måde at undgå at lave fejl igen.
Ministeren har så forholdt sig til, at der er stillet forslag om at nedsætte en kommission til at finde ud af, om vi kan formidle historien bedre i forbindelse med historiske mindesmærker.
Og der udtalte ministeren, at det jo var muligheden for at fortælle hele historien.
Er det muligt at fortælle hele historien?
Det vil jeg så sætte spørgsmålstegn ved.
Og hvad mener ministeren kan være svært at fortælle om i forhold til hele historien?
Morten Messerschmidt (DF), 2020-06-24:
Jeg må sige, at jeg betragter det som dybt paradoksalt, at man kan sige, at man skal vise retsind, lovsind, frisind og storsind i forhold til islam.
Min måde at se tingene på og min erfaring, hvis man skal bruge det udtryk, viser, at der, hvor islam vinder frem, er det netop alle de her fine begreber, der bliver presset tilbage.
Altså, om det er i den muslimske verden, hvor det kan være ganske svært at få øje på frisind og alle de her ting, som fru Marianne Jelved har nævnt, eller om det er i vores egen del af verden, er det i de områder, ghettoer osv., hvor islam vinder frem, ikke ligefrem lovsind, storsind og retsind for den sags skyld, det præges af.
Der er flere områder, hvor politiet ikke engang kan få lov til at hævde deres myndighed.
Og der kan jeg godt være bange for, at regeringen på en eller anden måde lader sig besnakke og lader sig overbevise om, at man også skal lytte til de her mennesker, der gør, at man er i regering.
Da vi f.eks. for et par uger siden havde samråd om det med at forbyde muslimsk bønnekald, bemærkede jeg jo, at udlændinge- og integrationsministeren sagde, at hvis det nu bare var en enlig coronasvale, var der jo ingen grund til at gribe til forbud.
Nu kan vi så læse i Berlingske, at der i hvert fald er indtil flere svaler på taget, hvis vi skal bruge det billede, og hvornår er vi så egentlig ved at være der, hvor vi griber til forbud, og hvor vi rent faktisk sætter foden ned og siger, at vi ikke vil have det her i Danmark?
Man kan tro på, hvilken gud man vil, men man kan ikke insistere på, at det danske samfund skal præges af den tro.
Joy Mogensen (S), 2020-06-24:
Mange tak, og tak for spørgsmålet.
Det tyder på, at spørgeren og jeg deler forståelsen af vigtigheden af, at vi kender vores historie, både de gode og de ikke så gode sider, både de lyse og de mørke stunder.
For når vi ved det, gør det os rigere som mennesker, det hjælper os til at forstå, hvorfor vi er her, og det hjælper os til at lære, hvordan vi kommer videre til en bedre verden.
I den forbindelse er der jo kommet den her diskussion om monumenter og mindesmærker.
Hvad er det, vi måske hylder ved at have dem iblandt os?
Og jeg hilser den diskussion velkommen.
Og derfor opfatter jeg spørgerens spørgsmål her som et andet bud på, hvordan man kunne tilføje det perspektiv, som vi forhåbentlig har lært af de mørke sider, som nogle af de her mindesmærker og statuer repræsenterer.
Så jeg kan godt se overvejelsen om, at man kunne gennemgå de her statuer og de her mindesmærker og de her bygninger – det vil jeg gerne tage en dialog om efter sommerferien med ordførerne, hvis der skulle være et politisk ønske om det.
Men som sagt skal det jo være på en måde, der giver mening.
Og jeg ved, at man i andre lande f.eks. har arbejdet med også at se på, hvad det er for nogle dele af historien, som man måske mangler mindesmærker eller statuer for for på den måde at kunne opveje.
Så jeg synes, at der er forskellige måder, som man kan skabe balancen på i sin historiefortælling.
Det vigtigste, som jeg håber at vi kan være enige om, er, at vi har balancen til stede, og dette er en af mulighederne.
Det glæder jeg mig til debatten om.
Kim Valentin (V), 2020-06-24:
Hvordan forholder ministeren sig til forslaget om at afmærke historiske monumenter og mindesmærker med information om, hvordan fortidens personer opførte sig ud fra nutidens standarder?
Nick Hækkerup (S), 2020-06-24:
Tak for spørgsmålet.
Når politiet har lukket en del af grænseovergangene, skyldes det kort og godt, at det har været nødvendigt at sikre, at politiet kan føre den nødvendige kontrol med de indrejsende.
Det handler om at gøre det muligt for politiet at udføre den kontrol, som er nødvendig.
Nu har vi et sted, hvor vi kan begynde at åbne op igen, men vi er nødt til stadig at holde øje med, hvem der indrejser.
Alle indrejserestriktioner er ikke ophævet; vi er fortsat i gang med genåbningen.
Politiet skal selvfølgelig kunne udføre kontrol, så længe vi har indrejserestriktioner, og det skal også meget gerne ske uden at skabe massive kødannelser til gene for danskere på vej hjem, beboere i grænselandet og besøgende udefra.
Derfor følger myndighederne også udviklingen ved grænserne tæt.
Det skal gerne være sådan, at beboere i grænselandet oplever en nogenlunde normal hverdag, og at danskerne på vej hjem fra ferie ikke skal holde i kø i flere timer.
Jeg ved også, at politiet har fokus på det, og derfor har de også allerede åbnet yderligere to grænseovergange i dagtimerne, så der nu er fem grænseovergange åbne i dagtimerne.
Herudover vil politiet overgå til stikprøvekontrol, hvis det trafikale pres gør det nødvendigt.
Nils Sjøberg (RV), 2020-06-24:
Den stramning kan jeg så til gengæld oplyse Det Radikale Venstre ikke går ind for, det er jo helt givet.
Hvad vil ministeren gøre for at hjælpe de mennesker, som står i den her situation som Zohreh Bageri, som har søgt om opholdstilladelse i Danmark, og som er i en situation, hvor hun ganske enkelt er blevet klemt i et system, der har ændret sig fra netop nogle stramme regler til nogle endnu strammere regler?
Hvordan vil man hjælpe?
Hvad vil ministeren gøre for at hjælpe en sådan person eller personer af den karakter, i og med at man jo ikke tager personsager op her?
Men hvad vil man gøre for den gruppe?
Mattias Tesfaye (S), 2020-06-24:
Jeg mener faktisk, at det ville være fornuftigt, hvis udlændingelovgivningen, herunder reglerne om at få statsborgerskab, blev ændret noget sjældnere.
Jeg vil gætte på, at udlændingeloven er en af de mest ændrede love, vi overhovedet har i Danmark.
Den bliver hele tiden ændret – reglerne for familiesammenføring, for permanent ophold, for hvornår man kan få inddraget sin opholdstilladelse, og for hvornår man kan få statsborgerskab.
Og jeg har fuld forståelse for, at både de mennesker, der arbejder med det professionelt til daglig – det kan være advokater, rådgivere, det kan være folk hos myndighederne – men selvfølgelig også de udlændinge og de danskere, som skal benytte sig af udlændingelovgivningen, får grå hår i hovedet af, at den hele tiden og konstant ændres.
Det er også derfor, at jeg faktisk anser det for at være en af mine egne opgaver lige at prøve at undgå, at vi ændrer reglerne hver evig eneste år, man lige prøver at lade reglerne virke, før vi begynder at ændre dem igen.
Men der er jo både fra den ene og den anden side af Folketingssalen sådan et ønske om, at vi hele tiden skal stramme og justere enten i den ene eller den anden retning.
Der prøver jeg lige at appellere til, at vi lige trækker vejret en gang imellem.
Nils Sjøberg (RV), 2020-06-24:
Nu skyldes det jo en lang sagsbehandlingstid i forbindelse med statsborgerskabssagen og en helt anden form for situation, når man som Zohreh Bageri har søgt om opholdstilladelse i den her særlige situation.
Hun er jo unægtelig, som folk, der søger opholdstilladelse, i en mere utryg situation, for de kan miste deres mulighed for at være i Danmark sammen med deres kære.
Mener ministeren ikke, at det skaber utryghed hos borgere, hvis de vilkår, som de søger under, hele tiden ændres?
Mener ministeren, det er rimeligt?
Mattias Tesfaye (S), 2020-06-24:
Når det handler om statsborgerskab, er det ikke en afgørelse efter forvaltningsretlige principper, så er det, der rent faktisk foregår, lovforberedende arbejde, og derfor er det heller ikke omfattet af forvaltningsloven.
Det betyder ikke, at man i Indfødsretskontoret ikke følger almindelige forvaltningsretlige principper, men rent formelt er de ikke underlagt forvaltningsloven.
Det er også derfor, det er nogle interessante diskussioner, og det er også derfor, jeg prøvede at henvise til det brev, som Indfødsretskontoret skrev til ministeriet tilbage i februar sidste år, for her beskriver man nemlig, hvilke sager der skal behandles efter hvilke cirkulærer, og så vidt jeg kan forstå, har de også fulgt den anmodning, der kom fra det daværende Indfødsretsudvalg, og hvis Indfødsretsudvalget som sagt ønsker en anden praksis, er det bare at skrive det.