Dennis Flydtkjær (DF), 2019-11-19:
Som nævnt behandler vi her et lovforslag, som er en udmøntning af et EU-direktiv.
Nogle gange er vi jo sådan lidt bekymrede i Dansk Folkeparti, når det gælder EU-direktiver og bemyndigelser til ministeren.
Men i det her tilfælde er vi sådan set overordnet positive, for det handler jo grundlæggende om, at vi skal bekæmpe aggressiv skatteplanlægning hen over landegrænser, ved at man kan udveksle oplysninger mellem skattemyndighederne.
Når man kigger ned i lovforslaget, handler det jo bl.a. om en indberetningspligt for skatterådgivere, altså revisorer, advokater eller andre – det er jo typisk rådgivere i skatteplanlægning – og det er sådan set godt, at man inddrager dem.
For jeg tror ikke, der er ret mange, der kan gennemskue de forskellige landes skattelovgivninger, så man har typisk brug for en rådgiver.
Der synes vi, det er positivt, at man også sørger for, at de får hånden på kogepladen – hvis man kan sige det sådan – og har et medansvar for den rådgivning, de giver.
Kommer der så indberetninger, kan man jo dele dem med andre lande og derved måske undgå, at der kommer dobbelt fradrag eller dobbelt beskatning, og det er sådan set positivt nok.
Men jeg har dog nogle bekymringer i forbindelse med det her lovforslag, og det drejer sig sådan set om nogle afgrænsningsudfordringer.
Det er jo i dag sådan, at advokater har tavshedspligt.
Der er selvfølgelig en balance, hvor man siger, at hvis de går over grænsen, skal der jo være en eller anden konsekvens af det.
Men omvendt vil vi også gerne have den der retssikkerhedsmæssige beskyttelse af, at man faktisk også kan tale med sin advokat.
Der har vi lidt en bekymring for, hvor vi lægger snittet i det her forslag, for snittet lægges faktisk ikke i det her lovforslag.
Det skal jo sådan set, som der står i lovforslaget, udmøntes på bekendtgørelsesniveau.
Jeg synes jo, det er noget, der retssikkerhedsmæssigt er så meget en grundsten, at det er nødt til at skulle være en del af lovforslaget i stedet for.
Det kan godt være, at det bare er mig, men når jeg sidder og læser lovforslaget, så kan jeg faktisk ikke gennemskue, hvem eller hvad der egentlig er omfattet af det her lovforslag, og det synes jeg vi er nødt til at få dykket ned i i udvalgsbehandlingen.
Det skal ikke forstås sådan, at jeg er modstander af, at man sørger for, at der bliver indberettet, og at rådgivere har et ansvar – sådan synes jeg bestemt det skal være – men jeg synes bare, at det er et lidt principielt spørgsmål, når man snakker om rådgiveres tavshedspligt, at det ikke bare er noget, der skal foregå på bekendtgørelsesniveau.
Jeg synes, det er noget, vi skal tage ansvar for i Folketingssalen.
Det er i hvert fald noget, der er lidt uklart for mig lige nu.
Så har jeg også lidt den bekymring, at det ikke er helt klart, hvad det er, der skal indberettes.
Jeg kunne i udvalgsbehandlingen godt bruge nogle eksempler på, hvem det er, der er omfattet, og hvornår man er omfattet af det, for som det også fremgår af høringssvarene, så er udfordringen lidt, at når der er sådan ret vide beføjelser, kan man blive oversvømmet af oplysninger.
Og så kan de oplysninger, man rent faktisk kunne bruge, og som er rigtige og vigtige, jo så drukne i mængden, og så får man måske ikke det ud af det, man gerne vil have.
Så jeg kunne godt tænke mig, at vi fik sporet os mere ind på, hvad det egentlig præcis er for nogle oplysninger, man vil have indberettet.
Der står i lovforslaget, at det er skatteordninger, men hvad er en ordning?
Jeg kan ikke gennemskue det i det her lovforslag, og jeg synes, at det kunne være rart at få udboret – også hvis man sidder som revisor eller advokat derude – hvad en ordning er.
Altså, er det så alt, man bare skal indberette, og så drukner skattemyndighederne i indberetninger, og så får vi ikke noget ud af det?
Så jeg er nødt til at komme lidt mere i dybden med det her og prøve at få det udboret, inden jeg kan sige endeligt, om vi fra Dansk Folkepartis side kan sige ja eller nej til det her lovforslag.