Charlotte Broman Mølbæk (SF), 2025-11-21:
Tak for det, formand.
Jeg vil lige starte med at sige, at jeg i dag er vikar for SF's socialordfører, men da det ikke er mere end et par måneder siden, jeg sidst var socialordfører selv, så går det nok.
Men jeg er rigtig, rigtig glad for og tilfreds med lige præcis det her lovforslag, som vi behandler i dag, for det er et, der både står mit, men også SF's og i øvrigt også den foregående socialordfører, fru Theresa Berg Andersens, hjerte meget nær.
For det var nemlig hende, der for SF allerede tilbage i starten af 2024 fremsatte et beslutningsforslag om netop selvbestemmelse ved valg af bostøtte for borgere i hjemløshed.
Der vil jeg også gerne herfra kvittere for det fine samarbejde, vi har haft, bl.a. med fru Maria Durhuus.
Og tak for at nævne os.
Det er altid dejligt, når der er noget politik, der bliver til virkelighed, og at det, når vi har kæmpet, så med lidt tålmodighed bliver til en realitet, særlig for de her mennesker.
Vi gjorde det nemlig dengang, fordi vi mente – og det mener vi i lige så høj grad i dag – at gode relationer er altafgørende for at få folk væk fra gaden.
Overgangen fra herberg til egen bolig er en kritisk overgang, og i forhold til ønsket om at få folk varigt i eget hjem ved vi, at det er her, det meget ofte går galt.
Rigtig mange mennesker i hjemløshed har slået sig på systemet alt, alt for mange gange.
De har mødt det ene ansigt efter det andet, både på herbergerne og i det kommunale system.
Derfor er det bare afgørende, at de selv kan vælge det menneske, de stoler på, og som de har tiltro til kan hjælpe dem godt videre.
Vi ved fra herbergerne og civilsamfundsorganisationerne, at mange herberger allerede har erfaring med at levere støtte efter CTI-metoden, og denne har vist sig at være enormt vigtig, hvis ikke borgeren skal falde tilbage i hjemløshed.
For selvfølgelig er det noget andet at blive mødt af et menneske, man kender og stoler på, i stedet for endnu en gang at skulle møde en fremmed og skulle åbne sig på ny.
Mange har allerede opbygget en god relation til en bestemt medarbejder, og den ene person kan gøre forskellen på, om indsatsen lykkes eller ej.
Så det handler slet og ret om værdighed.
Retten til at vælge, hvem der skal hjælpe os i en sårbar situation, er en rettighed, som de fleste af os tager for givet.
Alle uanset livssituation fortjener anerkendelse og at blive behandlet med respekt.
Desuden styrker det her forslag jo et af de vigtigste housing first-principper, nemlig at der skal tages udgangspunkt i borgerens behov, og at retten til selvbestemmelse skal være styrende for samarbejdet mellem borgeren og de fagprofessionelle.
I SF har vi også læst høringssvarene, og det er glædeligt at se den brede og store opbakning, der er til lovforslaget, netop også fordi det styrker borgerens selvbestemmelse og værdighed, understøtter housing first og øger chancen for succes.
Det er vi helt enige i.
Men der er også nogle vigtige opmærksomhedspunkter, som vi vil tage med i udvalgsarbejdet.
Flere høringssvar anbefaler at drøfte især ICM, men også ACT, som noget, der er oplagt at tage med ind i forslagene.
Det er vi åbne for at drøfte.
Vi har også læst os til, at Kirkens Korshær foreslår, at retten ikke kun skal gælde medarbejdere fra § 110-boformer, men også skal gælde andre steder, hvor borgeren har opbygget tillid.
Det kunne være på varmestuer.
Det giver god mening, og derfor vil vi også gerne drøfte det videre.
Vi kan ikke løse det hele med det her lovforslag, men vi er nået et godt skridt videre.
Det giver mennesker i hjemløshed en ret, som styrker deres autonomi og deres liv på egne vilkår og øger chancen for, at de kan fastholde en bolig.
SF støtter selvfølgelig varmt lovforslaget.