Klaus Markussen (V), 2017-04-07:
Tak for det, formand.
Som også ministeren tidligere var inde på, synes jeg, vi i dag skal starte med at glæde os over, at jo sundere, jo raskere og jo længere danskerne lever, jo bedre er det både for vores personlige velbefindende og også for samfundet.
Men det betyder, at reguleringen af aldersgrænserne for, hvornår man kan trække sig tilbage fra arbejdsmarkedet, er kommet bagud.
Levetiden er i dag højere end den ventede udvikling, da velfærdsaftalen blev vedtaget i 2006.
Så hvis vi ikke gør noget, har vi udsigt til store underskud på den såkaldte strukturelle saldo, og det betyder, at den ældre generation kan se frem til flere år på pension end den unge generation, og det synes vi i Venstre faktisk ikke er rimeligt.
Jeg ved godt, at svaret fra både SF og andre dele af oppositionen er, at vi helt skal droppe al snak om arbejdsmarkedsreformer, men helt ærligt: Det er ikke ansvarligt.
Jeg er fuldkommen enig med det flertal af økonomer, der klart siger, at vi er nødt til at trække i arbejdstøjet og få lavet nye tiltag, som får danskerne til at arbejde længere.
Gennem et helt arbejdsliv har danskerne 27,8 års fuldtidsbeskæftigelse, men vores svenske naboer har 31,4 år, og ser man på gennemsnittet for de 35 OECD-lande, er der tale om 30,1 års fuldtidsbeskæftigelse.
Det vil altså sige, at den forestilling om, at vi danskere arbejder mere end alle andre, simpelt hen ikke holder vand.
Vi arbejder over et helt arbejdsliv mindre end dem, som vi normalt sammenligner os med.
Vi skal præstere mere, hvis vi også i fremtiden skal sikre sammenhængskraften i vores samfund og have råd til den velfærd, vi ønsker os, og som vi alle sammen nyder godt af.
I debatten om pensionsalder hører jeg ofte dele af oppositionen turnere rundt med påstanden om, at Venstre ikke har blik for de mennesker, der er nedslidte.
Intet – intet – kunne være mere forkert.
Faktisk synes jeg kun, at sådan nogle påstande er med til at gøre debatten både usaglig og useriøs.
Selvfølgelig beder vi ikke folk, der er nedslidte, om at blive på arbejdsmarkedet.
Men jeg synes også, vi skal holde fast i det glædelige, at seniorernes helbred er blevet væsentligt forbedret over de seneste år, og det bl.a. skyldes sundere vaner, men det skyldes også et arbejdsmarked med mindre fysisk nedslidning og bedre mulighed for at tilrettelægge arbejdet for den enkelte.
Så sent som forleden dag kom Arbejderbevægelsens Erhvervsråd med en analyse, der viser, at der er markant flere faglærte seniorer, der bliver i arbejdstøjet, efter at de er fyldt 65 år.
Det synes jeg at vi skal glæde os over.
Og ja, der er mennesker, der ikke kan komme tilbage på arbejdsmarkedet, men de har i dag rigtig gode muligheder for at trække sig tilbage, og sådan skal det også fortsat være.
Det kan man eksempelvis med seniorførtidspensionsordningem, og som ministeren også har nævnt, ser vi her, at ni ud af ti, der søger om den, får den tilkendt.
Det viser i mine øjne, at ordningen virker.
Ud over den ordning er det også værd at nævne fleksjobordningen, som vi med reformen fik gjort mere rummelig, og det betyder, at personer, der kun i begrænset omfang kan arbejde, nu har bedre muligheder for at bevare en tilknytning til arbejdsmarkedet.
Det er en god ordning, som vi også ser at flere seniorer benytter sig af.
Men lad os slå én ting fast: Det er en skræmmekampagne, når venstrefløjen igen og igen turnerer rundt med påstande om, at Venstre ikke skænker nedslidte mennesker en tanke.
På intet tidspunkt i debatten om pensionsalder har vi bedt nedslidte mennesker om at arbejde længere.
Tværtimod har vi gennem årtier været med til at skabe et fleksibelt pensionssystem, hvor der er gode muligheder for at trække sig tilbage, hvis kroppen siger fra, og det skal vi jo ikke ændre ved.
Men vi tør godt tage ansvaret på os.
Vi står over for strukturelle problemer på arbejdsmarkedet, som vi som ansvarlige politikere er nødt til at løse.
Det ender med at blive en regning, som den næste generation kommer til at betale, hvis ikke vi beder dem, der kan blive lidt længere på arbejdsmarkedet, om at gøre det.
Derfor er regeringens politik både udtryk for politisk ansvarlighed og rettidig omhu.