Helene Brydensholt (ALT), 2024-10-11:
Det er en rigtig stor dag i dag for mig personligt, for lgbt+-bevægelsen og politisk for Alternativet, og jeg vil starte med at sige et par ord om det personlige, inden jeg går videre til det lidt mere politiske.
For 8 år siden havde min kæreste og nu kone og jeg været sammen i 4 år, og som så mange andre unge par, der er forelskede, begyndte vi at have nogle seriøse samtaler om at få børn sammen.
Og når man er to personer af det samme biologiske køn, der gerne vil have børn sammen, så bliver der lagt lidt flere lag til familiedannelsessamtalen, og der er en del praktiske omstændigheder, der skal på plads, altså hvem der skal bære barnet, hvilken slags donor vi ønsker, om vi skal skrive os på venteliste til det offentlige eller vi skal springe køen over og gå til det private, og om vi har vi råd til det, osv. osv.
Det gav faktisk ingen mening for os at blive nægtet det ønske i lovgivningen, og personligt kunne jeg mærke den her nagende og sådan lidt ubehagelige følelse, som jeg har mærket hele mit liv, og som er følelsen af, at jeg som lgbt+-person ikke har de samme rettigheder eller bliver anerkendt på samme måde i lovgivningen som mine heteroseksuelle venner og medborgere.
Ikke at have retten til partnerægdonation kan måske lyde som en lille detalje i det store billede, men for en lgbt+-person er det endnu en perle på snoren af manglende anerkendelse og rettigheder og negative konsekvenser ved at være den, man er, og elske den, man elsker.
Nu til det mere politiske.
I 2024 er der officielt anerkendt 37 forskellige måder at være børnefamilie på i Danmark, og en væsentlig andel af disse er regnbuefamilier, hvor mindst én forælder er en lgbt+-person.
Det kan f.eks. være et par bestående af to biologiske kvinder ligesom min familie, der har fået børn ved hjælp af IVF-behandling, eller familier, hvor der er fire voksne, der er gået sammen om at dele forældreskabet.
Desværre er det også sådan, at vores system, selv om der eksisterer et væld af familieformer i Danmark, langt hen ad vejen er bygget op omkring den klassiske kernefamilie med far, mor og børn, og den heteronormative opbygning af samfundet har konsekvenser, som kan mærkes på flere måder.
Det kan mærkes, når lgbt+-personer ikke får den nødvendige støtte og rådgivning i deres familiedannelsesproces, fordi sundhedspersonalet ikke er klædt godt nok på til at vejlede regnbuefamilier; det kan mærkes, når homoseksuelle mænd må rejse til udlandet for at få hjælp af sundhedspersonalet til befrugtning af en surrogatmor; og det kan også mærkes, når sociale forældre ikke kan få ret til at tage sygedage med deres børn, få adgang til deres børns sundhedsdata eller gå med til lægen.
Det her er jo blot et par af de udfordringer og barrierer, som lgbt+-personer kan støde på, når de vil starte en familie eller de har dannet en familie, og det er en tung byrde, som vi fra politisk hold endnu ikke har været gode nok til at løfte, men i dag tager vi et vigtigt skridt for at anerkende lgbt+familier og give dem flere rettigheder.
Med det her lovforslag bliver det muligt, at par kan donere æg til hinanden, så den ene partner kan bære barnet med den anden partners æg, uden at der behøver at være en sundhedsfaglig begrundelse for det, og det er vigtigt at se lovliggørelsen af partnerægdonation fra et bredt perspektiv.
For selv om Danmark er et foregangsland for lgbt+ rettigheder, er der stadig mange områder, hvor lgbt+-personer ikke har opnået fuld ligestilling, og hvor deres mistrivsel er markant højere end hos den resterende del af befolkningen.
Som gruppe oplever lgbt+-personer generelt et lavere uddannelsesniveau, lavere beskæftigelse, lavere livstilfredshed, mere ensomhed, et dårligere fysisk og psykisk helbred og en højere risiko for vold og diskrimination, og lovliggørelsen af partnerægdonation er en vigtig sejr for ligestillingen i det danske samfund.
Jeg og Alternativet vil derfor gerne sende en personlig tak til sundhedsministeren og til regeringen for at gøre forslaget om lovliggørelse af parterægdonation til virkelighed, og jeg vil også gerne rette en varm tak til Liberal Alliance for det tætte samarbejde om udarbejdelsen af beslutningsforslaget, som ministeren greb og omfavnede, og til sidst vil jeg også gerne rette en tak til aktivist Helene Lykke, som jeg ikke må sige sidder deroppe, der sidste år fremsatte det borgerforslag, der tændte ild til debatten om partnerægdonation.
Mange tak for ordet, og Alternativet støtter selvfølgelig lovforslaget om en lovliggørelse af partnerægdonation, og hvis jeg havde mere tid, ville jeg også have sagt noget om den anden del af lovforslaget, som vi også bakker hundrede procent op om.