runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Pelle Dragsted (EL), 2019-04-25:
Det sidste er måske en lidt letsindig udtalelse oven på årets gang.
Omfanget af den kriminalitet, der foregår i store banker, er jo i reglen større end omfanget af den kriminalitet, som foregår i mindre, alene af den årsag, at transaktionerne har et større omfang.
Det er i hvert fald det, vi har set med både Danske Bank og Nordea.
Et af problemerne, som min kollega fru Lisbeth Bech Poulsen også er inde på, er jo, at der med SIFI-stemplet faktisk også indtræder en urimelig konkurrence over for de mindre banker, herunder jo også andels- og sparekasserne, fordi SIFI-stemplet simpelt hen gør finansieringsomkostningerne lavere, og det betyder jo så også, at man kan tilbyde sine produkter billigere, altså ud over nogle af de muligheder, man har for f.eks. i højere grad selv at risikovægte sine aktiver og dermed nedbringe niveauet af sin egenkapital.
Man kan jo sige, at man dengang havde et valg.
Man erkendte, at der er nogle banker her, der er systemisk vigtige og ikke kan gå ned, men så valgte man i stedet for at sige, at det ønsker vi ikke at have; man valgte at stille nogle særlige krav og sådan set dermed også give dem en implicit statsgaranti i ryggen.
Mener ordføreren stadig væk, at det er den rigtige løsning på det problem?
Omkring Rangvidudvalget er det måske værd at nævne, at et mindretal bestående af to økonomiprofessorer jo havde den modsatte opfattelse, nemlig at det vil være en god idé at få skilt f.eks. Danske Banks realkreditvirksomhed fra.
Og specielt det med realkreditten synes jeg måske man som Venstremand skal have lidt opmærksomhed på.
Venstres tidligere minister Peter Christensen skrev for et halvt år siden et indlæg i Jyllands-Posten, hvor han appellerer til os politikere som det sidste bolværk i forhold til den danske realkreditmodel, fordi sammenlægningen med bankerne sådan set truer med at udvande det, der er den særlige realkreditmodel.
Det ser vi jo også.
Når man nu går ind på en hjemmeside og skal tage et realkreditlån, starter banken som regel med at præsentere fem eller seks bankprodukter og gør det ikke tydeligt, at der er tale om bankprodukter og ikke realkreditprodukter.
Så bankerne kan jo have en interesse i at få flyttet kunder fra realkreditten over til andre former for låntagning.
Deler ordføreren Peter Christensens bekymring for, hvad det betyder for realkreditmodellen, at man har slået realkredit og pengeinstitutter sammen?
Torsten Schack Pedersen (V), 2019-04-25:
Jeg deler begejstringen for den danske realkreditmodel, som sikrer danske boligejere noget af den allerbilligste boligfinansiering globalt set.
For det sikrer det danske realkreditsystem, hvor der er en høj grad af gennemsigtighed og klarhed, og det er et system, der har virket og været robust i flere hundrede år.
Så jeg deler bestemt begejstringen for realkreditsystemet.
Vi har også bredt i Folketinget taget en række fælles initiativer, særlig når der er kommet nye krav fra Basel, som er blevet implementeret i EU-lovgivning.
Og der er ikke ret mange andre europæiske lande, der har et realkreditsystem, der minder om det danske, og derfor har vi i fællesskab rejst sagen over for Europa-Kommissionen.
Vi har haft parlamentarikere i Europa-Parlamentet fra stort set alle danske partier, som også har været meget, meget aktive i den her sag.
Så jo, jeg kerer mig meget om det danske realkreditsystem.
Pelle Dragsted (EL), 2019-04-25:
Jeg er også fuldstændig enig i, at de her ting er vigtige.
Men den største trussel mod det danske realkreditsystem kommer muligvis ikke fra EU, men fra den udvikling, vi har set.
Og det er det, hr. Peter Christensen advarer imod i det her indlæg, der hedder »Nu skal guldkalven slagtes – realkreditsystemet står for skud«.
Vi har ikke længere Realkreditrådet, for det er lagt ind i Finans Danmark.
Der er simpelt hen ikke længere nogen andre end måske os, som kan forsvare det unikke danske realkreditsystem og den unikke danske realkreditbelåning.
Jeg håber, at ordføreren og ordførerens parti vil være med til også i de kommende år at stå vagt om det, der er det særlige, ikke kun over for EU, men også over for en branche, som måske kunne have en økonomisk interesse i at ændre karakteren af den danske realkreditmodel.
Torsten Schack Pedersen (V), 2019-04-25:
I en fælles indsats og kamp for at fastholde et unikt realkreditsystem kan hr. Pelle Dragsted betragte mig som en fast allieret.
Der er måske en alliance, hvor der så vil være et helt anderledes udgangspunkt, for jeg mener jo ikke, at vi, fordi vi har noget, der er fantastisk, så skal forhindre, at der sker innovation og konkurrence med andre produkter.
Men det betyder ikke, at min forkærlighed for realkredit mindskes, men omvendt skal der også være mulighed for innovation, og forbrugerne skal selvfølgelig have et frit og oplyst valg.
May-Britt Kattrup (LA), 2019-04-25:
Tak for det.
Jeg og Liberal Alliance mener, at der er taget så mange forholdsregler og foretaget så meget regulering af SIFI'erne, at der ikke er behov for yderligere.
Desuden mener jeg heller ikke, at det offentlige skal begynde at opsplitte private virksomheder.
Det har jo næsten karakter af ekspropriation.
Jeg vil også påpege, at danske banker er store, fordi de har gjort det godt, og det skal de ikke straffes for.
Vedrørende hvidvask har der jo klart været forhold – det er vi alle sammen enige om – hvor branchen absolut ikke har gjort det godt nok, og det er så lige præcis de forhold, som branchen selv har taget hånd om nu.
Og herindefra har vi taget store initiativer for at minimere risikoen for hvidvask fremover ved netop at lave meget mere regulering.
Store banker er vigtige for både det offentliges bankforretninger og for store private virksomheder, og hvis danske banker skal kunne klare sig på et internationalt marked, så er der også brug for, at de er store.
Desuden er det ofte en fordel for kunderne, at banklån og kreditlån kan ske under samme tag.
Det er også bemærkelsesværdigt i den her sammenhæng, at tabsrisikoen ved danske SIFI'ers udlån ifølge Finansministeriet er væsentlig mindre end risikoen ved udlån fra mindre og mellemstore institutter.
Og ifølge Rangvidudvalget ville det ikke have ændret forløbet af den finansielle krise i Danmark, hvis der var sket en opsplitning af de store pengeinstitutter, herunder SIFI'erne.
Det kommer nok ikke bag på nogen, at Liberal Alliance ikke støtter forslaget.
Ulla Sandbæk (ALT), 2019-04-25:
Det er det nemlig, tak.
Vores ordfører på dette område, hr. Rasmus Nordqvist, kunne desværre ikke være her i dag, og jeg er derfor glad for at skulle tage denne første behandling af Enhedslistens forslag om nedsættelse af en strukturkommission til en vurdering af mulighederne for en opdeling af systemisk vigtige finansielle institutioner.
Helt overordnet er vi i Alternativet meget positive over for forslaget fremsat af Enhedslisten.
De seneste år har vi set en alarmerende usikkerhed i hele banksektoren, og det er noget, som vi politikere er nødt til at tage alvorligt og nødt til at handle på.
Banksektoren er blevet for stor og for magtfuld, og desværre har samfundsansvaret, der følger med den position, ikke været tilsvarende styrket.
Det er uheldigvis gået ud over helt almindelige mennesker.
Det nytter ikke, at borgerne ikke har tryghed og tillid til, at bankerne passer på deres penge.
Det er et problem for virksomheder og for samfundsøkonomien som helhed, fordi vi alle er afhængige af, at banksektoren fungerer.
Det er i alles interesse.
I Alternativet ønsker vi at dele finans- og banksektoren op i to sektorer for at genskabe tilliden til systemet og for at skabe sikkerhed for den enkelte.
Derfor støtter vi Enhedslistens forslag om nedsættelse af en strukturkommission, der kan se nærmere på muligheden for dette.
Martin Lidegaard (RV), 2019-04-25:
Mange tak, formand.
Fra radikal side kan vi ikke støtte dette beslutningsforslag.
Det skyldes, at vi, som mange andre ordførere har været inde på, sådan set mener, at den regulering, der er blevet sat i verden siden finanskrisen og til i dag, både når det handler om finansiel stabilitet, og når det handler om hvidvask og anden økonomisk kriminalitet, sådan set skaber en ganske stram habit for de banker, som vi har.
Det skyldes også, at vi godt kan se fordelene i at have store danske banker, sådan som også Dansk Folkepartis ordfører var inde på.
Vi har store virksomheder i Danmark, der opererer i udlandet, som har brug for at have en stor bank, som de kan benytte sig af, og alternativet, nemlig at gå til andre udenlandske banker, kan jeg ikke umiddelbart se gavner de hensigter, som Enhedslisten har med forslaget, eller noget andet.
Når alt det er sagt, lægger vi i Radikale Venstre, som jeg også sagde under diskussionen af det tidligere beslutningsforslag, enormt stor vægt på, at der er et meget varieret udbud af banker, sparekasser, andelskasser osv. i Danmark, fordi det giver alle forbrugere en mulighed for at vælge den profil på den finansielle institution, som de synes passer dem.
Det er faktisk forbløffende let at skifte pengeinstitut, hvis det er det, man vil.
Så med den regulering, vi har lavet, og med de muligheder, der er her, ser vi umiddelbart ikke noget stort behov for, at staten tvangsmæssigt skulle opløse selskaber for at gøre dem mindre.
Jeg ser egentlig heller ikke noget belæg for, at store banker skulle være eller skulle have tilbøjelighed til at være mere eller mindre, om jeg så må sige, kriminelle, end små institutioner skulle være.
Mattias Tesfaye (S), 2019-04-25:
Nu handler det her forslag jo ikke om, at der skal være en sikkerhedsstillelse på 1 mio. kr. eller 2 mio. kr. eller 5 mio. kr.
Det handler om, hvorvidt man skal afskaffe sikkerhedsstillelsen.
Så det, jeg synes vi skal forholde os til, er, om det er rimeligt, at det danske samfund har noget økonomi i sikkerhed, hvis folk beder om, at deres udenlandske ægtefælle skal komme til Danmark.
Det synes vi er rimeligt, og derfor kan vi ikke støtte det her forslag.
Martin Henriksen (DF), 2019-04-25:
Tak for det.
I 2015 blev ca. 11.600 udlændinge familiesammenført til Danmark, og sidste år var det tal faldet til ca. 4.600.
Så det er et fald fra 11.600 til 4.600.
Det er der selvfølgelig mange forskellige forklaringer på, men efter Dansk Folkepartis opfattelse skal antallet altså endnu længere ned, og derfor er der efter vores opfattelse ikke behov for, at man går ind og lemper reglerne, sådan som De Radikale lægger op til her.
Dansk Folkeparti kan ikke støtte forslaget, da det efter vores opfattelse er en unødvendig svækkelse af udlændingepolitikken.
Vi mener, at vi skal fastholde kursen og udbygge den, ikke svække den.
Der skal stilles krav til udlændinge, der ønsker at opholde sig i Danmark, og det skal der også, selv om de ønsker at opholde sig her med en dansk statsborger – der skal også stilles krav til den danske statsborger, hvis det er det, der er tilfældet, eller den indvandrer, som ønsker at hente en udenlandsk ægtefælle til Danmark.
Dertil kommer, at der efter vores opfattelse er tale om helt rimelige krav, også i dette tilfælde, og så er der også danske statsborgere – det synes jeg også hører med til billedet – som eksempelvis er kommet hertil fra et ikkevestligt land eller et muslimsk land, og det er endnu et argument for, at det også er relevant at stille krav til danske statsborgere, igen også for at kunne styre indvandringen, i dette tilfælde ved at stille krav om en økonomisk garanti.
Derudover bidrager ordningen til, at udlændinge bliver selvforsørgende, og det kan jo sådan set også være ganske fornuftigt.
Så med disse begrundelser – der er også et par andre, som jeg ikke nævner her i dag – kan Dansk Folkeparti ikke støtte beslutningsforslaget fra Det Radikale Venstre.
Andreas Steenberg (RV), 2019-04-25:
Jeg er jo fuldstændig enig med Dansk Folkeparti i – og det synes jeg bare er vigtigt at understrege – at der skal stilles krav til danske statsborgeres udenlandske ægtefæller.
Det synes jeg er helt logisk, og der er mange af de krav, der stilles, som vi også støtter op om.
Der, hvor kæden hopper af for mig, er selvfølgelig, når hr. Martin Henriksen siger, at det her også handler om, at man vil gøre det sværere for danske statsborgere og gøre det umuligt for nogle danske statsborgere at have deres egen familie i det fædreland, de nu er en del af.
Hvorfor er det, at Dansk Folkeparti ikke kan adskille migranter og flygtninge og lykkeriddere fra, at der er danske statsborgere, som har fundet en ægtefælle i Ukraine eller Kina eller Australien, eller hvor det nu er?
Hvorfor er det ikke en god dansk mærkesag og en god Dansk Folkeparti-mærkesag, at en dansk statsborger kan bo i sit fædreland med en ægtefælle fra et andet land?
Martin Henriksen (DF), 2019-04-25:
Så det er jo en del af begrundelsen.
I øvrigt vil jeg sige, at et stykke ad vejen – ikke hele vejen, men et stykke ad vejen – er det hele jo blevet blandet sammen i en stor pærevælling, og det er bl.a., fordi partier som Radikale Venstre, men også andre partier herinde, har været alt for gavmilde med at dele dansk indfødsret, altså dansk statsborgerskab, ud til udlændinge, som dybest set ikke har været integreret.
Og når man har gjort det, gør det selvfølgelig også, at vi, for at vi kan styre indvandringen, bliver nødt til også at stille krav til danske statsborgere, bl.a. også fordi der er nogle danske statsborgere, som er kommet hertil fra lande, som kulturelt ligger langt væk fra dansk kultur, og som, selv om de er blevet danske statsborgere, stadig væk er vanskelige at integrere i det danske samfund.
Det er jo også en del af det.
Andreas Steenberg (RV), 2019-04-25:
Jeg er fuldstændig enig med hr. Martin Henriksen i, at udlændingeområdet er kendetegnet ved, at det hele bliver blandet sammen i en stor pærevælling.
Men skal vi så ikke bare aftale med hinanden, at vi stopper med det?
Her snakker vi om danske statsborgeres ægtefæller, og mig bekendt kan man sagtens lave forskelsbehandling mellem danske statsborgere og ikkedanske statsborgere.
Skulle vi ikke gøre det?
Som vi også skriver i forslaget, har den forening, der hedder Ægteskab Uden Grænser, lavet en undersøgelse, hvor det viser sig, at kommunerne faktisk har haft flere udgifter ved at administrere de her bankgarantier, end de trækker fra dem.
Det er jo, som også hr. Mads Fuglede var inde på og ministeren var inde på, fordi hvis sådan et dansk-internationalt par får penge fra kommunen, bliver ægtefællen med meget stor sandsynlighed simpelt hen udvist, og derfor er der ikke rigtig nogen, der går ned og beder om penge på kommunen, fordi det jo får en meget alvorlig konsekvens for det par, og det er jo i det lys, at vi synes, at man godt kunne fjerne det her krav om at stille 100.000 kr. i garanti til kommunen, fordi det simpelt hen ikke bliver brugt.
De regler, vi har lavet, virker, og derfor virker det her mest bare som noget, der chikanerer de her par.
Hvorfor synes Venstre, at der er grund til det?
Mads Fuglede (V), 2019-04-25:
Nu bliver der gjort opmærksom på en undersøgelse, som jeg er bekendt med, og som jeg mest opfatter som et partsindlæg i den her debat, og set i det lys synes jeg, at når vi ser på den undersøgelse bliver der glemt, at den præventive effekt, man ønsker at opnå med det her, i sig selv har noget værdiskabelse, som ligger ud over det beløb, som kommunerne skal sætte fra til at administrere ordningen, og det er jo ikke regnet med i den her undersøgelse.
Ser man det i det lys, er der en afvejning, som i den undersøgelse, hr. Andreas Steenberg peger på, slet ikke er regnet med ind.
Andreas Steenberg (RV), 2019-04-25:
Undersøgelsen baserer sig på aktindsigter fra kommunerne, så det er kommunernes egne tal, der kommer frem der, så det synes jeg må være rimelig gældende.
Med hensyn til den præventive effekt tror jeg at det har en meget stor effekt, at man ganske simpelt bliver udvist, hvis man modtager penge, så kunne det ikke være nok med den regel, og så kunne man fjerne det her krav, og så har man det andet sæt regler ved siden af?
Mads Fuglede (V), 2019-04-25:
Hvis man tror på incitamenter og at præventive effekter er et af dem, så tror man også på, at de summer sig op, jo flere man har af dem.
Mads Fuglede (V), 2019-04-25:
Tak for ordet.
I Venstre mener vi, at de, der kommer til Danmark, skal bidrage til det danske samfund og ikke parkeres på passiv forsørgelse.
Vi mener derfor også, at kravet om økonomisk sikkerhedsstillelse øger ægtefællesammenførtes incitament til at blive selvforsørgende frem for at ligge det offentlige til last.
Det var også grunden til, at vi introducerede kravet tilbage i 2002, og det var derfor, vi var med til at hæve beløbet fra 50.000 kr. til 100.000 kr. sidste år.
Selvfølgelig skal Danmark være et land, man kan komme til, for de, der vil bidrage til vores fællesskab, men vi må også erkende, at hvis der ikke er styr på indvandringen og den måde, man bliver integreret på i Danmark, så koster det den danske statskasse mange milliarder hvert år.
Derfor handler kravet om en økonomisk sikkerhedsstillelse også om ret og rimelighed.
Skal vi have danskernes opbakning til integrationsudfordringen, så skal vi også føle, at vi alle sammen bidrager til den fælles statskasse.
Man ankommer trods alt til det samfund i verden, hvor der sker den største omfordeling af andre menneskers lønindkomst via skatten.
Jeg kan forstå, at forslagsstillerne mener, at kravet om økonomisk sikkerhedsstillelse er overflødigt, fordi der allerede eksisterer et forsørgelseskrav, men i modsætning til sikkerhedsstillelsen giver forsørgelseskravet jo ikke kommunerne mulighed for at tvangsinddrive udbetalt forsørgelseshjælp.
Det er jo netop deri, kravet om sikkerhedsstillelse har sin berettigelse, og her tænker jeg især på den præventive effekt, som ministeren også var inde på.
Venstre bakker derfor fortsat op om kravet om økonomisk sikkerhedsstillelse og kan på denne baggrund ikke støtte beslutningsforslaget.
Tak for ordet.
Mattias Tesfaye (S), 2019-04-25:
Jeg tror lige umiddelbart, at vi kommer til at støde ind i grundloven og andre regler.
Det er jo sådan, at folk, der ikke kan forsørge sig selv, i henhold til grundloven har ret til forsørgelse.
Det, vi så har en regel om, er, at man ikke kan få forlænget sin opholdstilladelse, hvis man har modtaget integrationsydelse eller kontanthjælp.
Men det ændrer bare ikke på, at jeg ud fra en rimelighedsbetragtning synes, at det da må være sådan, at hvis man ønsker sin udenlandske ægtefælle til Danmark, så starter man ikke med at bede de andre borgere i Danmark om at forsørge vedkommende, hvis personen er ankommet hertil.
Det synes jeg faktisk er et udmærket princip.
Andreas Steenberg (RV), 2019-04-25:
Jeg havde en erhvervspraktikant, som jeg lige skulle følge op på tilhørerpladserne.
Det kommer jo nok ikke som nogen overraskelse, at vi selvfølgelig ikke er enige i det, ministeren her har fremlagt.
Det, jeg synes er det springende punkt, som jeg godt vil bede ministeren om at forholde sig til, er, at de her sikkerhedsstillelser ikke bliver brugt i særlig stort omfang, for hvis et dansk-internationalt ægtepar går ned og beder om penge eller får penge fra kommunen, risikerer de jo, at den udenlandske ægtefælle bliver udvist.
Derfor synes jeg ikke, at der er nogen grund til, at de også skal stille 100.000 kr. som sikkerhed, inden de overhovedet har fået deres ægtefælle hertil.
Man har jo egentlig løst den udfordring, som jeg er enig med regeringen i skal løses, nemlig at en ægtefælle, der kommer hertil, selvfølgelig skal forsørge sig selv.
Der har man regelsættet på plads.
Så hvorfor kan man i regeringen ikke se, at det er overflødigt også at kræve de her 100.000 kr. af folk?
Inger Støjberg (V), 2019-04-25:
Jamen som jeg allerede nævnte i min tale, så mener vi rent faktisk, at der er en præventiv effekt i det her, og det er årsagen til, at vi mener, at det er helt afgørende, at de 100.000 kr. står på en konto, og så kan kommunen tage pengene derfra, hvis man på en eller anden måde er kommet til at forsørge dem.
Og så må jeg sige, at jeg sådan set også kun synes, det er rimeligt, at man bliver udvist, hvis man ikke lever op til reglerne.
Man kendte reglerne, da man kom hertil.
Det bliver vi nødt til at holde fast i, for ellers ville det udhule reglerne fuldstændig, og vi ville komme til at se en massiv andel familiesammenførte her i Danmark, som hverken forsørger sig selv eller kommer til at tage del i det danske samfund.
Det kan ikke være ønskværdigt for os.
Andreas Steenberg (RV), 2019-04-25:
Det sidste vil jeg gerne understrege at jeg er fuldstændig enig i.
Det er rigtig fornuftigt at stille krav til den udenlandske ægtefælle, hvis man skal have lov at blive her.
Det synes jeg er helt naturligt.
Ved man, at det er de her 100.000 kr., der har den præventive effekt?
Jeg mener nemlig, at det er det, at man risikerer udvisning, som ministeren var inde på her til sidst, som har den præventive effekt.
Derfor er der ikke nogen isoleret effekt af det her krav, og derfor kunne man godt afskaffe det og på den måde gøre det nemmere for en dansk statsborger at have sin familie i sit fædreland.
Inger Støjberg (V), 2019-04-25:
Mig bekendt er der ikke blevet spurgt ind til det i nogle af de her sager.
Men når det er sagt, er der jo ingen tvivl om, at vi fra regeringens side ønsker en meget stram udlændingepolitik, også når det handler om familiesammenførte, der kommer hertil.
Mattias Tesfaye (S), 2019-04-25:
Er der et spørgsmål, der har skabt debat og har haft betydning i dansk udlændingepolitik, siden udlændingelovens vedtagelse i 1983, må det være reglerne for familiesammenføring, ægtefællesammenføring: Efter hvilke regler skal borgere i Danmark have mulighed for at få udenlandske familiemedlemmer til Danmark?
Få spørgsmål i dansk politik har vel skabt så stor diskussion, polemik og splittelse som dette spørgsmål.
Baggrunden for det lovforslag var den højst mærkværdige og for mig uforståelige dom fra Den Europæiske Menneskerettighedsdomstol, der erklærede vores gamle 28-årsregel i strid med menneskerettighederne.
Dommerne mente, at reglen diskriminerede.
Det var på den baggrund, at Socialdemokratiet og Dansk Folkeparti og regeringspartierne brugte dommen som anledning til at erstatte kravet om, at parrets samlede tilknytning til Danmark skulle være størst, med en række nye krav til parrets mulighed for at blive godt integreret i Danmark.
Det handler om parrets beskæftigelse, uddannelse og sprogkundskaber.
Vi vurderer, at den her nye lovgivning vil gøre det lettere for ægteparrene at gennemskue, hvad de skal opfylde for at kunne bosætte sig i Danmark, samtidig med at det vil sikre vores samfund en bedre mulighed for at integrere de nyankomne på en god måde.
Herudover fastholder de nye regler, at der skal stilles en økonomisk sikkerhed, så det danske samfund ikke ender med regningen.
Det må være rimeligt, at danskere, der ønsker deres udenlandske ægtefælle hertil, også er i stand til at påtage sig lidt af de økonomiske udgifter, hvis den nyankomne efter få uger sidder nede på kommunen og beder om ydelser fra det offentlige.
Det mener vi er et sundt princip, som har fungeret ganske udmærket på tværs af både røde og blå regeringer i mindst et par årtier.
Det ser vi ikke nogen grund til at ændre, og Socialdemokratiet kan derfor på den baggrund afvise beslutningsforslaget.
Mattias Tesfaye (S), 2019-04-25:
Til at starte med vil jeg sige, at beløbet jo har svinget frem og tilbage mellem 50.000 kr. og 100.000 kr. i et par omgange, og det ser ikke umiddelbart ud til at have den store betydning for, hvor mange der søger – jeg kan i hvert fald ikke lige se nogen sammenhæng mellem det.
Men jeg synes faktisk, at de 50.000 kr. var et udmærket beløb, og da de nye regler blev forhandlet, var det heller ikke på opfordring fra os, at det blev hævet til 100.000 kr.
Men nu har vi indgået en politisk aftale, som vi synes er god, og hvor der jo som altid er blevet givet og taget.
Og vi har accepteret, at beløbet bliver hævet til 100.000 kr. som en del af den politiske aftale.
Andreas Steenberg (RV), 2019-04-25:
Det synes jeg er interessant.
Socialdemokratiet er jo ikke bundet af den politiske aftale efter det valg, der kommer lige om lidt, så kunne hr. Mattias Tesfaye og Socialdemokratiet så se for sig, at de partier, som støtter fru Mette Frederiksen og Socialdemokratiet i at få regeringsmagten, kunne lave det her om, så beløbet kunne blive sat ned til 50.000 kr. igen?