Jeppe Søe (UFG), 2025-10-09:
Det er altid rart at få de sidste ord – medmindre det selvfølgelig er fra Mikael Bertelsen, men her fra formanden går det an.
Jeg har lige været på biltur til Berlin, og allerede i Solbjerg tastede vi selvfølgelig Berlin ind i navigationen, og fra det sekund kørte vi bare derudad.
Vi anede ikke, hvor vi var, men vi fik hele tiden besked på, om vi skulle dreje til højre eller til venstre, samt hvornår vi var i mål.
Vi passerede måske fantastiske steder, men vi kørte alene efter målet og fulgte navigationens ordrer.
Er det egentlig sådan, vi som samfund er blevet?
Er vi blevet nogle, der blindt følger ruten mod et mål med skyklapper uden at se, hvad det er, vi kommer forbi undervejs?
I så fald skal vi måske overtage styringen og se os lidt bedre for.
Når man er del af et fællesskab eller et samfund, skal man dele nogle grundlæggende fælles værdier.
Man skal ikke være ens, man skal ikke mene det samme, man skal ikke tro på det samme, men man skal enes om noget, der gør, at vi stadig kan være fælles i forskellighed.
De danske værdier er under pres, mest fordi værdierne udfordres af folk, der måske kommer hertil og er lidt for forskellige.
Det er folk, der grundlæggende ikke deler vores fundament.
Men de er ikke den eneste udfordring.
Herinde på Borgen roder vi også nogle gange rundt i det grundlæggende igen og igen.
Vi taler ikke så meget om det: at vi ofte bryder med noget af det, der ellers gør os til det, vi er, og dem, vi er, og at vi gør det lidt med bind for øjnene.
Vi må altså stoppe op og genfinde det, som vi normalt er stolte af at repræsentere.
Jeg erkender, det bliver nærmest umuligt her i et valgår, hvor den sunde fornuft parkeres lidt i jagten på at styrke nye valgkampagner eller tale andre ned, selv om de har ret; hvor politik handler om at give danskerne lidt billigere sukker og kaffe og strøm, så den gode fortælling får dem til at glemme 3 år med koranlov, bededag, angreb på hjemmesider med vittigheder; bøder til en slagter, der skriver »æg« med lille skrift; PET, der må masseovervåge; og EU, der under dansk ledelse genoptager ønsket om en chatkontrol.
Man kunne blive ved, og alle herinde kan sikkert fortsætte listen; ellers kan rigtig mange danskere.
Ofte er det vores personlige frihed, der kommer på spil.
Og det gør noget ved et samfund, det gør noget ved et folk, og i sidste ende gør det også noget ved folkestyret.
Vi herinde er nemlig nødt til at se i øjnene, at store dele af befolkningen har mistet tiltroen til os og til vores institutioner, til de bærende søjler, der holder os oppe, og til sidst falder huset.
Det skete i USA, og som meget andet derfra kommer ting hertil med forsinkelse.
Jeg håber, at vi opdager det i tide og stopper det skred, der forandrer os til det, vi ellers plejer at stå op imod.
Jeg tror ikke, vi herinde på Borgen kommer til at ændre ret meget.
Det virker jo – valg efter valg.
Intet på Borgen forandrer sig, før befolkningen gør.
Og pludselig handler min tale ikke længere om Borgen, men om dig og mig derude; alle os, der skal ned at stemme.
Det handler om dig, som skal til at deltage mere i demokratiet – meget mere end bare hvert fjerde år.
Det handler om dig, der stemmer efter et eller andet smart slogan på bagsiden af en bus, eller måske den politiker, der har klaret sig bedst hos Clement Kjersgaard.
Det handler om dig, der først beslutter dig de sidste 4 uger inden valget og måske endda manipuleres lidt til at glemme de seneste 4 år, eller dig, der bare følger navigationen i en kandidattest, som åbenbart også kan være udfyldt af de danske partier.
Jeg beklager, jeg bliver en lille smule grundtvigsk; jeg har ham trods alt tatoveret på ryggen.
Men hvis vi skal bevare »folk« i ordet folkestyre, må folket aldrig nøjes med bare at sætte et kryds.
De skal folkeoplyses til at ville deltage og forstå politik.
Du må gå ind i et parti derude foran skærmen og påvirke, hvem der stilles op som kandidater, og påvirke politikken, partiet fører.
Og vil du ikke ind i et parti og deltage i den folkelige debat, så er det det, du skal uden for partiet: fortælle, at dit liv måske ikke bliver lettere af, at en plade Marabou kommer til at koste 2 kr. mindre, eller at når du bliver gammel, vil du faktisk gerne sidde på en bænk efter et stresset arbejdsliv og rent faktisk have tid til at se havet slå ind over molen.