Mattias Tesfaye (S), 2020-06-02:
Tak for en god debat.
Jeg kom til at sidde og tænke på dengang, da min mor var en lille pige og Danmark modtog 1.000 flygtninge fra Ungarn i 1956, og på, at vi senere modtog 1.000 familier fra Chile efter kuppet i 1973 og samme år modtog en del bådflygtninge, som det hedder, fra Vietnam.
Der var konklusionen, at de mennesker egentlig faldt meget godt til i det danske samfund; vi står ikke her og diskuterer ungarske parallelsamfund, eller hvordan chilenerne slår negativt ud i kriminalitetsstatistikkerne.
Og derfor var det måske heller ikke så mærkeligt, at man i 1983 uden den store diskussion, uden de store sværdslag, vedtog det, som dengang blev kaldt verdens mest åbne udlændingelov.
Siden har vi haft både flygtninge og indvandrere fra andre lande, herunder fra Mellemøsten, og herfra har det vist sig lidt sværere – for ikke at sige meget sværere – at integrere folk.
Alt for mange er dømt for kriminalitet, forbløffende mange, hvis man sætter sig ind i tallene.
For mange børn vokser op uden at se mor gå på arbejde.
Alt for mange støtter ikke grundlæggende demokratiske rettigheder som ligestilling, ytringsfrihed, religionskritik.
Og når folk ikke bliver en aktiv del af vores samfund, udfordrer det sammenhængskraften i Danmark, sådan som også flere ordførere har været inde på.
Men viljen til at udvise samfundssind, at gå en ekstra mil for andre medborgere – alt det undergraves, hvis vi ikke har en ægte oplevelse af rent faktisk at være i samme båd.
Og i min egen levetid er det gået stærkt.
Nu nærmer vi os 10 pct. – det er faktisk omkring 20 pct. af nyfødte, der enten bliver født af en efterkommer eller en indvandrer fra et ikkevestligt land.
Det er en ret vild udvikling i befolkningssammensætningen, og det mærkelige ville jo være, hvis der ikke var nogen folkelig debat om det.
Det er da helt naturligt, at selvfølgelig bliver det her diskuteret, ikke bare i Danmark, men i alle de europæiske lande, hvor den her forandring er foregået.
I forhold til den udlændingepolitiske debat, som har fyldt noget i al den tid, jeg har interesseret mig for politik, har der været et kendetegn, som i hvert fald har interesseret mig, nemlig at det virker, som om skepsissen over for en åben udlændingelov, over for indvandring, over for liberale regler på det her område er større hos de mennesker, som tjener mindst, som bor i almennyttige boligområder, som har børn på folkeskoler, hvor der er mange andre børn med udenlandsk baggrund.
I mange år diskuterede vi, om det mon var, fordi de var racister – er der noget, de ikke har forstået; skal vi igangsætte en kampagne?
Eller stod de måske bare med benene placeret i virkeligheden?
I Socialdemokratiet har vi for længst konkluderet det sidste, og det er grundlaget for regeringens udlændingepolitik; de mennesker tog ikke fejl.
Det er også grundlaget for vores flygtningepolitik.
Jeg vil godt understrege, også efter dagens debat: Det er regeringens politik, at vi gerne vil hjælpe flere flygtninge – vores ambition er ikke at hjælpe færre flygtninge.
Men vi kan hjælpe flere, og vi kan hjælpe bedre med et nyt asylsystem.
Det nuværende asylsystem betyder enorme udgifter til folk, der slet ikke har noget behov for beskyttelse.
Én afvist asylansøger– én afvist asylansøger – koster det danske samfund det samme som 800 hjemmehjælpstimer plus tæpper og vacciner til 600 børn; det er helt vildt at tænke på.
Til én person, der har fået behandlet sin asylsag, har fået stillet advokat til rådighed, har været i to instanser, har været i Flygtningenævnet, og hvor en dommer har banket i bordet – efter alle retsstatens principper – har vi sagt: Nej, du har ikke brug for beskyttelse.
Hvis vedkommende bagefter siger, at vedkommende ikke har lyst til at rejse hjem, kan personen f.eks. bo på Udrejsecenter Kærshovedgård, og så er udgifterne til den ene person det samme som til 800 hjemmehjælpstimer og tæpper og vacciner til 600 børn – det går jo virkelig, virkelig ikke.
Det tror jeg faktisk vi er enige om her i rummet.
Og derfor er jeg heller ikke i tvivl om, at det var rigtigt, at vi støttede Grækenland med at holde grænsen for nogle måneder siden, da der blev indkaldt til den her debat.
Det er helt lavpraktisk; det er i forhold til materiel, personer og økonomi.
Det var det rigtige at gøre, fordi den græske grænse til Tyrkiet også er den danske grænse.
Vi skal ikke stå her og vente på, at de banker på den danske dør – vi skal hjælpe grækerne med at holde Europas dør.