Rasmus Nordqvist (ALT), 2016-11-23:
Det lovforslag, som vi her behandler i dag, omhandler som bekendt en skærpelse af forholdene for mennesker, der opholder sig i landet på tålt ophold, og kriminelle udviste.
Der lægges med lovforslaget op til, at der bl.a. indføres en ny underretningspligt som supplement til meldeog opholdspligten, og der lægges op til en strafskærpelse ved overtrædelse af diverse pligter.
Ligeledes gives der med lovforslaget mulighed for at afsone straf iført fodlænke på Kærshovedgård.
Forholdene omkring tålt ophold har løbende været debatteret, og det er et problematisk og følsomt område med mange dilemmaer.
Når det er sagt, finder jeg det problematisk, at vi i dag står med et relativt vidtgående forslag om at skærpe straffen for mennesker på tålt ophold og udviste kriminelle på et relativt vagt begrundet grundlag.
Af udtalelser i pressen har vi måttet forstå, at baggrunden for dette forslag er et ønske om at gøre tilværelsen så utålelig som overhovedet muligt for mennesker på tålt ophold og udviste kriminelle, og det kunne næsten være et sjovt ordspil, hvis ikke det var så alvorligt.
Den vending, at vi skal gøre tilværelsen så utålelig som overhovedet muligt for nogle mennesker, finder jeg i sig selv ikke appellerende, og det må siges at bryde med det normaliseringsprincip, som vi ellers ynder at støtte op om i det danske retssystem.
Samtidig har vi over de seneste år ved flere lejligheder hørt Ombudsmanden kritisere de allerede eksisterende forhold for dem på tålt ophold for at være – og jeg citerer nu – meget belastende og begrænsende for grundlæggende livsførelse.
Citatet er hentet fra Ombudsmandens redegørelse af forholdene for dem på tålt ophold fra 2014, og så sent som i dag har han gentaget denne vending ved en høring her i huset.
I forbindelse med rapporten rejste Ombudsmanden ligeledes spørgsmålet om, hvorvidt det ud fra en samlet betragtning var nødvendigt at opretholde de belastende og begrænsende levevilkår, som der på nuværende tidspunkt er tale om.
Der synes altså således at være ret stor divergens imellem opfattelsen hos regeringen og aftalepartierne af de nuværende forhold og behovet for at ændre dem og så opfattelsen hos Ombudsmanden og ikke mindst de mange kritiske og bekymrede høringsparter, som også sætter spørgsmålstegn ved såvel behov som udformning.
Regeringen har allerede igangsat overflytning af de mennesker, som dette lovforslag omhandler, til Kærshovedgård uden for Bording ved Ikast, og dette er også et led i at gøre tilværelsen for de omfattede borgere og deres eventuelle familier endnu mere udfordret.
Det er, som det er tilfældet med rigtig mange af den her slags tiltag, svært entydigt at afgøre, om vi står og vipper på kanten eller springer hen over vores internationale forpligtelser, i forhold til hvordan man må og kan behandle mennesker, men jeg må da indrømme, at jeg deler den bekymring, som de omfattende høringssvar også tilkendegiver, og jeg synes, det er trist, at aftaleparterne så entydigt kan overse Ombudsmandens spørgsmålstegn ved nødvendigheden af de nuværende forhold.
Lad mig sluttelig henvise til ministeriets egen opsummering af store dele af høringssvarene.
Bedsteforældre for Asyl, DIGNITY, Foreningen af Udlændingeadvokater, Institut for Menneskerettigheder, Refugees Welcome, Retspolitisk Forening, Røde Kors og SOS mod Racisme er generelt kritiske og advarer imod en vedtagelse af lovforslaget.
Ifald nogen her i salen skulle have overhørt den advarsel, er den hermed givet igen.
Det vægter stort i min bog, og Alternativet kan ikke støtte forslaget.