Hans Andersen (V), 2016-11-08:
Tak for det.
Og tak til Enhedslisten for at rejse den her forespørgselsdebat.
Det giver anledning til, at vi kan få talt om, hvorfor det er vigtigt, at det kan betale sig at arbejde, for det skal jo nemlig altid kunne betale sig at arbejde, uanset hvilket job man bliver tilbudt.
Før kontanthjælpsloftet og 225-timersreglen var der ikke nogen mærkbar økonomisk forskel på at være på kontanthjælp og at være i arbejde til en relativt lav løn.
Det er ikke rimeligt, at der næsten ikke er nogen forskel på at stå op hver dag, trække i arbejdstøjet og knokle en lang dag på arbejdspladsen og så at være på passiv forsørgelse.
Kontanthjælpsloftet, integrationsydelsen og 225-timersreglen er et opgør hermed.
Ændringerne skaber en mere rimelig balance mellem at være på arbejde og være på offentlig forsørgelse.
Eksempelvis har en enlig forsørger med to børn et rådighedsbeløb på 17.600 kr. efter kontanthjælpsloftets indførelse, hvilket vi i Venstre mener er et rimeligt beløb.
Det sikrer kontanthjælpsmodtageren og børnene i familien et rimeligt og midlertidigt forsørgelsesgrundlag.
Situationen er jo den, at antallet af kontanthjælpsmodtagere er steget med 23 pct. siden 2011.
Hvis vi ikke gør det bedre, vil det betyde stigende udgifter til dårlig integration i de kommende år.
Lige nu ser vi jo en voldsom stigning i antallet af ikkevestlige indvandrere blandt kontanthjælpsmodtagerne, så vi er optaget af i Venstre at sige, at der er en forskel mellem at være en del af det arbejdende fællesskab og at være på offentlig forsørgelse.
Vi har med 225-timersreglen, kontanthjælpsloftet og integrationsydelsen sikret, at der er et incitament til at finde et arbejde.
Gevinsten er nu langt større end tidligere.
Og der er job at få.
Vi har bl.a. 100.000 mennesker fra Østeuropa, som arbejder i Danmark.
Det er jo rigtig godt.
De er med til at holde Danmark i gang.
Men jeg så da meget gerne, at mange kontanthjælpsmodtagere fik de job, således at de kunne forsørge sig selv og deres familie.
Så med kontanthjælpsloftet og 225-timersreglen sikrer vi faktisk, at der er et økonomisk incitament til at gå på arbejde, og det vil også betyde, at flere vil gøre det.
225-timersreglen sikrer, at der er et økonomisk incitament til at finde et job – også at finde et job af blot få timers varighed – og at man dermed kan få en tilknytning til arbejdsmarkedet.
Så er der integrationsydelsen – den har vi ikke talt ret meget om i dag – men den sikrer jo, at flere flygtninge motiveres til at blive en del af det arbejdende fællesskab, samt at Danmark bliver mindre attraktivt for asylansøgere end tidligere.
Vi kan godt være integrationsydelsens niveau bekendt, og integrationsydelsen suppleres som sagt også med adgang til andre offentlige ydelser.
Så er der suppleret med en sprogbonus, så det kan sikres, at man også har et incitament til at lære dansk, når man nu er her i Danmark.
Afslutningsvis finder Venstre, at det at få et arbejde, gå på arbejde, er den vej, vi skal.
Det er vejen frem for mennesker på kontanthjælp; det er vejen frem for mennesker på integrationsydelse.
Det at få et kendskab til arbejdsmarkedet vil også hjælpe flygtninge med at få kendskab til den danske kultur, få et samvær med danske kollegaer, og det vil også være med til at styrke deres danskkundskaber.
Så samlet set finder vi, at der har været brug for kontanthjælpsloftet, 225-timersreglen og integrationsydelsen, og vi glæder os over, at der fortsat er opbakning til de tiltag.
Tak for ordet.