Kirsten Normann Andersen (SF), 2025-05-20:
Mange tak for ordet, og tak til ministeren for en vigtig redegørelse om ældreområdet.
Vi står midt i en omstilling, som mange allerede har sagt, fordi vi i 2024 indgik en aftale om en ny ældrelov, som skal træde i kraft her den 1. juli.
Det er en ny retning for ældreplejen, der i alt for mange år har været præget af detailstyring, minuttyranni og mangel på tillid både til de ældre og til de ansatte.
Nu skal vi bygge plejen på selvbestemmelse, tillid og samspil.
Men vi skal også være ærlige: Reformen forpligter, og vi er kun lige begyndt.
Det er kommunerne, der nu står med opgaven, og det er en stor i en af slagsen.
Vi har med rette givet mere frihed, men frihed uden retning risikerer også at blive til ulighed.
I SF har vi eksempelvis haft meget stort fokus på at sikre kontinuitet i ældreplejen.
Jeg har selv som pårørende oplevet, hvor stor en forskel det gør for trygheden og for tilfredsheden med ældreplejen, når det er de samme kendte mennesker, som skal hjælpe med meget private ting.
Jeg har også som ansat oplevet, hvordan det letter arbejdet og øger kvaliteten, når man kender de patienter og borgere, som man skal hjælpe, og hvordan det relationelle arbejde øger trygheden og tilliden og i øvrigt også tilfredsheden med arbejdet.
Derfor er jeg særlig glad for, at vi fik afsat penge til oprettelse af faste teams, og i hele landet er kommunerne i gang med at ændre organiseringen, så ældre slipper for Fredericia Banegård i deres eget hjem.
Med den nye ældrelov skal kommunerne sikre kontinuitet.
Selv om jeg godt ved, at det kræver både hårdt arbejde, ledelsesmæssige prioriteringer, økonomiske rammer, investeringer i arbejdsmiljø, kompetenceudvikling og nærværende ledelse, glæder jeg mig alligevel over at kommunerne deler ambitionen om fast og kendt personale.
Ikke mindst en hårdt presset kommunal økonomi kan gøre det svært at komme i mål med den ønskede omstilling.
Hvordan skal en kommune som Lolland Kommune kunne løfte opgaven med at investere i faste teams og kontinuitet i plejen, når de år efter år og altså også er tvunget til at skære ind til benet og spare bredt?
Jeg håber, at ældreministeren vil holde godt øje med de kommuner, som måske har brug for en ekstra hjælpende hånd i omstillingen.
En anden væsentlig barriere er, at vi endnu ikke har knækket koden til rekruttering.
Tallene taler for sig selv: 15 pct. af forsøgene på at rekruttere social- og sundhedshjælpere mislykkede sidste år.
I 2035 kommer vi til at mangle mellem 15.000 og 27.000 social- og sundhedsassistenter og -hjælpere.
Derfor skal vi ikke bare tale om, at vi mangler medarbejdere; vi skal handle.
Vi skal sikre flere uddannelsespladser og bedre praktikvilkår.
Det har vi også sagt til hinanden i rigtig mange år, men jeg tror lige så meget, det er i praksis, at flere skal få lyst til faget.
Det er altså ikke kun tyndhårede kommunedamer, som ikke kan andet, som vælger job i ældreplejen.
Det er også reflekterede mænd og kvinder, som holder af at se gode resultater af godt fagligt arbejde.
Når vi nu gerne vil give mere ansvar, så lad os gå linen ud og give autorisation til social- og sundhedshjælperne.
De kan og vil nemlig gerne selv stå til ansvar, og de er trætte af påstande om, at andre faggrupper har ansvaret for det arbejde, som de alle sammen udfører dagligt, selv om opgaverne ikke står i deres jobbeskrivelser og på deres joblister, og selv om de heller ikke får anerkendelse for det arbejde, de udfører.
Hierarkiet i sundhedsvæsenet er altså værre, end det er i militæret.
Det gælder desværre for rigtig mange faggrupper, at de ikke anerkendes for deres personlige viden og erfaring.
Det skal vi kort og godt gøre bedre, hvis vi skal lykkes med rekruttering i fremtiden.
Vi skal også være ærlige om, det ikke er nok at uddanne flere, hvis vi ikke også kan fastholde dem, der allerede er der.
Tungt arbejde og for ringe normeringer er en virkelig dårlig cocktail, og netop sundhedspersonale er i stor risiko for tidlig nedslidning.
Derfor er det også vigtigt at udvikle velfærdsteknologi, som kan aflaste personalet, og som kan hjælpe ældre med klare flere ting selv.
I næste måned har vi arrangeret en høring i Ældreudvalget om velfærdsteknologi, og jeg håber så inderligt på, at vi også får nogle innovative bud på velfærdsteknologiske løsninger, som kan frigøre tid, så plejepersonalet kan være til stede med omsorg, nærhed og faglighed.