Martin Geertsen (V), 2020-01-16:
Tak, formand.
Egentlig skulle det have været et langt mere estimeret medlem af Venstre, der skulle have stået på talerstolen her, nemlig hr. Karsten Lauritzen.
Det ændrer ikke ved, at jeg vil starte med at kvittere for den gode intention bag forslaget.
Jeg synes jo sådan set grundlæggende, at det er positivt, at man ønsker at inddrage den danske befolkning sådan helt, ja, grundlæggende i arbejdet på Christiansborg.
Det tror jeg vi alle sammen er enige om at se positivt på.
For det er jo borgerne, vælgerne om man vil, vi er her for, og det synes jeg jo er vigtigt at huske i arbejdet her på Christiansborg.
Både i forhold til politikudvikling, i forhold til forhandlinger, behandlinger og når vi vedtager love, beslutningsforslag og andet her, er det selvfølgelig vigtigt at have med i sit baghoved.
Så tak for det til hr. Uffe Elbæk og Alternativet.
Se, i Danmark har vi jo haft repræsentativt demokrati, siden den første grundlov blev vedtaget, så når der er valg, går vi ned i stemmeboksen og sætter vores kryds ved den opstillede kandidat, som vi mener er bedst til at tale på vores vegne, uanset om det er i kommunalbestyrelsen, regionsrådet, Europa-Parlamentet eller her i Folketinget.
Og hvis vores kandidat opnår valg, må vi borgere jo efterfølgende vurdere, om kandidaten har gjort sig fortjent til genvalg – ja, det er jeg selv nogle gange blevet udfordret lidt af.
For mere end 2.000 år siden mødtes 6.000 gamle grækere 40 gange om året under åben himmel på højdedraget vest for Akropolis for ved håndsoprækning at stemme om love og dekreter.
Og demokratiet har jo – og måske heldigvis for det – udviklet sig siden.
Vi mødes ikke længere under åben himmel og vedtager love – heldigvis for det under de her himmelstrøg.
Og mens flere borgere har fået demokratiske rettigheder, er demokratiet jo også blevet mere repræsentativt: Alle myndige personer kan stemme.
Vi er her i Folketinget 179 folkerepræsentanter, der afspejler Danmark, som Danmark ser ud, og som Danmark er.
Og det mener vi i Venstre er fornuftigt, og det ønsker vi at holde fast i.
På den baggrund tror jeg, at vi, hvis det kommer til afstemning – det kan også være, det her beslutningsforslag får en anden udformning – vil ende med at stemme imod.
Men det ændrer ikke ved – og det gælder jo stort set altid, når hr. Uffe Elbæk ytrer sig – at det giver anledning til nogle mere sådan overordnede og principielle refleksioner.
Og det giver det også hos os og hos mig.
Jeg synes helt personligt, at demokratiet i vores måde at agere på herhjemme – og det er det her jo også en diskussion om – har været kanaliseret igennem de politiske partier.
Og vi kan jo i hvert fald se på vores eget medlemstal i Venstre, at vi måske er knap så repræsentative, som vi var engang.
Og det stiller selvfølgelig nogle krav til os som politiske partier om at, om jeg så må sige genopfinde os selv.
Hr. Uffe Elbæks eget parti er vel et eller andet sted et resultat af den eftertanke, ikke?
Altså, kan man lave politik på en ny måde?
Og det har vi i hvert fald hos os selv gjort os nogle tanker om: Kan man agere og lave politik på en anden måde end ved at sidde og spise ostemadder og drikke kaffe i vælgerforeninger, som vi har gjort i, jeg havde nær sagt århundreder?
Så det er jo en anden refleksion i forhold til det her, hr. Uffe Elbæk, tænker jeg.
Nu bærer hr. Uffe Elbæk jo så den refleksion med her ind i Folketingssalen.
Og jeg synes, at meget af demokratiet i Danmark jo fungerer ude i civilsamfundet.
Altså, det er derude, demokratiet også fungerer.
Det er jo derude, de nye tanker og ideer og den slags popper op, ikke sandt?
Og jeg kan måske, og det er måske mere en principiel overvejelse, være en lille smule bekymret for, at man i virkeligheden – det sådan en refleksion, som jeg håber hr. Uffe Elbæk også kan reflektere lidt over – er ved at overstatsliggøre det her med at udvikle demokrati på en ny måde, altså ved at proppe det ind i de hersens konventionelle rammer, hvor det i virkeligheden jo skulle være ude i civilsamfundet, ude i foreningerne, ude i organisationerne, at man oplevede det ægte demokrati; det, der om jeg så må sige blomstrer fra neden.
Så det er mere sådan en bekymring for, at vi ender i en situation, hvor vi i virkeligheden får statsliggjort noget, som i virkeligheden skulle blomstre ude i lokalsamfundene.