Alex Ahrendtsen (DF), 2022-09-22:
Vi blev smidt ud, fordi forhandlingerne skulle slutte kl. 13.
Der var ikke mulighed for at fortsætte; der var ikke mulighed for at få svar på alle de spørgsmål, vi havde til vores model, så vi alle sammen kunne være blevet klogere og måske have fundet en anden vej.
Når man har sådan en pistol for panden, bliver man jo smidt ud.
De skulle slutte kl. 13, fordi regeringen havde travlt; der skulle en hastebehandling i gang; man skulle have en lov igennem inden valget.
Det var det, det handlede om, og derfor blev vi jo smidt ud.
Det er jo meget simpelt.
Dansk Folkeparti anerkender, at vi skal gøre noget for de 160.000 lejere, som er blevet ofre for nogle omstændigheder, som de ikke har haft indflydelse på, herunder inflationen.
Men vi bliver jo nødt til lige at gå lidt tilbage, nemlig til 2015, hvor man ændrede tingene, så de her huslejer fremover kom til at blive nettoprisindekseret.
På det tidspunkt var det en god idé, og det var det jo, fordi reallønnen steg langt mere end nettoprisindekseringen, og det vil sige, at fra 2015 til 2022 var det en kæmpe fordel at have den her nettoprisindeksering – man tjente faktisk på det.
Så er vi i den ulyksalige situation i dag, at inflationen galopperer derudaf, og at energipriserne stiger, og det har jo så forøget udgifterne for udlejerne voldsomt, og derfor bliver der de her forholdsvis høje huslejestigninger for disse lejere.
Dansk Folkeparti deltog jo i forhandlingerne med regeringen.
Desværre blev vi smidt ud af disse forhandlinger sammen med Venstre – vi blev faktisk bedt om at træde ud af aftalen, hvis vi ikke valgte at sige ja til regeringens model.
Og regeringens model er jo en model, som tilgodeser alle lejere, og den tilgodeser dem på den måde, at lejeren i Gentofte får dobbelt så meget ud af det i kroner og øre som f.eks. lejeren i Haderslev.
Lejeren, der har en millionindtægt og sidder i en meget dyr bolig, får langt mere ud af det end lejeren med en lav indkomst og en forholdsvis overkommelig husleje.
Det synes vi er socialt skævt, og derfor foreslog vi jo en ret enkel og god model.
Vi foreslog midlertidigt at hæve boligstøtten.
Og hvorfor er det en god idé?
Jo, fordi 39 pct. af disse lejemål i dag modtager boligstøtte.
Boligstøtten udbetales som bekendt af Udbetaling Danmark.
Det vil sige, at vi ved, hvem det er.
Det er relativt let at udbetale en midlertidigt forhøjet boligstøtte til disse mennesker.
Det er mennesker, som har en lav indkomst, og derfor modtager de boligstøtte.
Dem med de høje indkomster får ikke boligstøtte.
Vi bad så regeringen om at regne på det.
Det ville man ikke.
Man kunne ikke på noget tidspunkt fortælle os, hvad denne model ville koste, selv om det var en god model.
På høringen i går, som var en glimrende høring, bakkede dele af branchen jo op om Dansk Folkepartis forslag.
Venstre bakkede også op under forhandlingerne.
Branchen har regnet ud, at det vil koste 250 mio. kr. at målrette boligstøtten midlertidigt mod de her 39 pct. af de nettoprisindekserede lejemål.
Når man tænker på, hvad regeringen og dens støttepartier har brugt af midler i de senere år, så er det jo pebernødder.
Og det er penge, der ville være kommet lavindkomsterne til gode.
Og vi kunne jo have fundet et niveau, som havde været fornuftigt – også et niveau, som ikke ville have påvirket inflationen synderligt.
Det ville være en god måde at gøre det på.
I stedet kaster man sig så ud i en model, hvor der er tvivl om, hvorvidt det har karakter af ekspropriation.
Altså, loven er jo snedigt indrettet – og det vil jeg gerne indrømme – fordi den giver mulighed for dispensation for udlejere, hvis de har ekstraordinært store udgifter.
Men der er stadig væk en usikkerhed.