Carl Valentin (SF), 2023-04-27:
Tak for ordet, og tak til Alternativet for at fremsætte det her forslag, som bringer en rigtig relevant debat op.
Jeg vil godt starte lidt før selve forslaget, nemlig ved, hvad den her debat reelt handler om.
For mig handler den om det efterhånden relativt udskældte § 7, stk. 3, i udlændingeloven, som muliggør udsendelse til usikre lande, hvor sikkerhedssituationen er ustabil.
SF har været imod den lov fra begyndelsen.
Vi stemte imod den, dengang den blev indført, fordi det for os forekommer meningsløst og umenneskeligt at sende folk, hvis liv og lemmer er i fare, retur til lande, hvor en lige så farlig situation hurtigt kan opstå igen.
På den anden side er der heller ikke tvivl om, at der er noget skrupgalt med det nuværende asylsystem.
Det er opdelt i vindere og tabere: en i forhold til antallet af tabere relativt lille gruppe, der kan få sikkerhed, tryghed og hjælp, som vi kan garantere genbosættelse med i Vesten, og så en gigantisk millionstor gruppe, der opholder sig under kummerlige forhold i flygtningelejre verden over.
Til dem kommer hjælpen gennem et UNHCR-budget, der er minimalt sammenlignet med de mange penge, vi bruger på modtagelse i Europa.
Det er skævt.
Og med flere og flere på flugt verden over sætter det for mig to streger under, at reel humanisme handler om at sørge for, at dem, der får beskyttelse, er dem, der har ret til det efter menneskerettighederne.
Det må nødvendigvis betyde, at udgangspunktet må være, at man skal vende tilbage til sit hjemland, når der er trygt og sikkert, altså ikke, når der som i Syrien bare er en minimal indikation af, at kampene er stoppet i enkelte områder, men en reel og stabil sikkerhed.
Det forhold synes jeg nuancerer en i forvejen meget kompliceret diskussion, og det betyder, at hvis man vil være humanist på det her område forstået som at hjælpe så mange mennesker som muligt og så godt som muligt, kan man ikke bare være imod alle udsendelser – fuldt stop.
Det er der vel heller ikke nogen her i Folketinget der er.
Men jeg synes, det rejser en bekymring i forhold til det forslag her, som SF ellers har meget sympati for.
Lad os sige, at vi har et menneske, hvis asylgrundlag er bortfaldet, og nu står vi der, hvor et andet menneske har mere brug for vores beskyttelse, men vedkommende, der skal udsendes, nægter at udrejse, og hjemlandet nægter at tage imod borgere, der ikke udrejser frivilligt, ligesom de heller ikke modtager tvangsudsendte.
Hvad gør vi så, hvis det her forslag bliver vedtaget?
Siger vi så i realiteten, at man aldrig kan miste sin opholdstilladelse, hvis blot man nægter frivillig udrejse til et land, hvor Danmark ikke kan effektuere en tvangsudsendelse?
Det dilemma savner jeg lidt bliver foregrebet i beslutningsforslaget.
Hvis jeg har overset noget eller misforstået noget, håber jeg, forslagsstillerne kan få mig på ret kurs, for der hersker ikke nogen tvivl om, at jeg finder udvisningen af syrere dybt kritisabel, og at det kun bliver mere tåbeligt, når vi ser på, hvor få af disse Danmark er i stand til rent faktisk at handle på, som ordføreren for forslagsstillerne også har påpeget i debatten.
Så selv om jeg har nogle principielle indvendinger, er der ikke nogen tvivl om, at SF og jeg i praksis i individuelle flygtninges tilfælde ville støtte varmt op om noget a la det, som forslagsstillerne rammesætter her.
Om ikke andet vil jeg gerne takke forslagsstillerne for at rejse en meget, meget relevant debat.
Tak for ordet.