Jakob Sølvhøj (EL), 2022-04-29:
Vi er i Enhedslisten helt enige med forslagsstillerne i, at alt for mange borgere med handicap oplever, at der er usikkerhed om, hvorvidt den hjælp, de er blevet tilkendt, kan opretholdes, hvis de flytter fra én kommune til en anden.
Det kan være på grund af forskellige serviceniveauer, der er besluttet i de forskellige kommuner.
Det kan også være, og det er måske så meget desto værre, fordi man i nogle kommuner har en mere grænsesøgende tilgang i sine afgørelser end i den kommune, borgeren flytter til.
Vi er også enige i, at der er brug for at gøre mere for at sikre den bedst mulige overgang til voksenlivet, når den unge med handicap fylder 18 år.
Det har vi heldigvis taget fat på, som det også fremgår af beslutningsforslaget, med den lovændring, vi lavede her for halvandet års tid siden med det lovforslag, der blev benævnt L 17, hvor vi indskrev en ny bestemmelse i serviceloven, der jo forpligter kommunerne til at påbegynde forberedelsen af overgangen, allerede når den unge fylder 16 år.
Vi støttede det forslag, men påpegede allerede dengang, at vi ikke kom langt nok med forbedringer af reglerne, bl.a. fordi der ikke blev skabt den nødvendige sikkerhed for, at der ikke kom et slip, fra den unge fik hjælp efter børnebestemmelserne, til den unge fik hjælp efter voksenbestemmelserne – altså at der simpelt hen kunne være et slip i forbindelse med det fyldte 18. år.
Vi pegede i den forbindelse på, at en løsning kunne være, at man beholdt hjælpen efter børnebestemmelserne i en længere periode.
Og jeg vil sige, at SF's forslag imødekommer det ønske, og derfor er vi meget positive over for forslaget.
I forhold til den del, der handler om medtagelse af hjælp over kommunegrænserne, vil jeg godt tilføje en ting, for jeg synes, der er behov for en helt grundlæggende diskussion om, hvor visitationen egentlig ligger i forhold til hjælp til borgere med handicap.
Det er ingen hemmelighed, at vi ønsker at flytte ikke al visitation på handicapområdet, men dele af visitationen på handicapområdet væk fra kommunerne og til en ny måske regionalt, måske statsligt baseret myndighed.
Det er en problemstilling, som vi, og det har vi sagt mange gange fra talerstolen, snart skal i gang med at drøfte i forhandlinger efter evalueringen af det specialiserede socialområde.
Jeg går ud fra, at det nu kommer til at ske.
Det, vi skal drøfte, bliver jo bl.a., hvor snitfladerne i visitationen er.
Der har vi ikke lagt os fast.
Det går vi med åbent sind ind i forhandlingerne om.
Men et af de punkter eller en af de paragraffer eller to af de paragraffer i serviceloven, som forslagsstillerne nævner, nemlig BPA-ordninger efter §§ 95 og 96, synes vi umiddelbart det er oplagt vil være en opgave, som man bør flytte væk fra kommunerne og over til regionerne.
Det vil jo i sig selv løse problemet ved flytning fra den ene kommune til den anden.
Så kan vi diskutere, hvad man så gør, hvis man flytter fra en region til en anden, men det må vi jo tage en sådan lidt mere specifik drøftelse af.
Derfor vil jeg sige det på den måde, at med de præmisser, der er i dag, støtter vi absolut det forslag, der ligger fra SF – også for det her forslags vedkommende.
Vi støtter dem begge.
Men vi håber altså, at vi i de forhandlinger, vi nu skal have om hele placeringen af visitationen, i virkeligheden får løst det på en endnu bedre måde, ved at vi simpelt hen flytter den højt specialiserede visitation væk fra kommunerne.
Så løser vi det problem, som vi er helt enige med SF i skal løses.