Ane Halsboe-Jørgensen (S), 2024-10-24:
Vi skal forvente noget af mennesker; det vokser man af.
Jeg synes, at det værste, man kan gøre mod andre, er ikke at forvente noget af dem.
Når man kommer til Danmark fra udlandet, skal man mødes med en forventning om, at man både kan og skal bidrage.
Hvis man kommer til Danmark fra udlandet og aldrig har været i fast arbejde, men til gengæld har bedt fællesskabet om hjælp i form af kontanthjælp, så skal man forventes noget af, så skal man stå til rådighed, og så skal man møde op – og det har vi misset.
Det betyder, at vi har en markant overrepræsentation i vores kontanthjælpssystem af særlig kvinder med anden etnisk baggrund.
SF's ordfører spurgte, om Socialdemokratiet er kommet i dårligt selskab her.
Her må jeg blot minde om, hvor længe Socialdemokratiet og jeg har ment det her, og hvor længe vi offentligt har sagt, at vi synes, det er en kæmpe fejl år efter år at have den her store gruppe parallelt ved siden af vores samfund.
For mig handler det om børnene.
Vi ved, det her går i arv.
For mig handler det om kvinderne.
Vi ved, at de vokser af at få lov at komme ud og være med.
Det er ikke alle forundt i dag, og jeg mener, at vi ikke kan være det bekendt.
For det er sådan, at selv om der er mange udlændinge, der kan og gør det, og som allerede har fundet fodfæste på arbejdsmarkedet og hver eneste dag forsørger sig selv og er en del af det her samfund, er der stadig alt for mange, der ikke gør det.
Der har vi jo fuldstændig fejlet på ikke bare integrationen og ligestillingen, men også på det at vise, at der er plads til dem i vores land – og at vi også i den grad forventer noget af dem.
Det er både rimeligt for samfundet og værdigt for den enkelte at få gjort op med.
Vi indfører arbejdspligten på et tidspunkt, hvor arbejdsmarkedet buldrer af sted, og hvor mange danske arbejdspladser sukker efter flere hænder.
Det kan vi se på beskæftigelsen, men det er da også nu, vi så skal sørge for at få de sidste med, også dem, der i de sidste 10 eller måske 20 år har levet på en passiv forsørgelse.
Derfor indfører vi den her arbejdspligt for personer i kontanthjælpssystemet, der ikke opfylder opholds- og beskæftigelseskravet.
Der er blevet brugt rigtig meget kraft i dag på, hvorfor vi ikke kan bevise, at det vil virke.
Til det må jeg bare sige, at vi aldrig har gjort det her før, men at vi heller aldrig er lykkedes før.
Derfor må vi bare sige, at vi er nødt til at gøre noget andet.
Nytteindsatsen kommer til at udgøre en væsentlig del af arbejdspligten, men den kan også sammensættes af andet, f.eks. danskundervisning, som også har fyldt i debatten i dag.
Vi ved – og der er jeg fuldstændig enig med alle, der har haft ordet og har pointeret, hvor vigtigt dansk er – at manglende danskkundskaber kan være en hæmsko for, at udlændinge kommer i arbejde.
Derfor er det også vigtigt for mig, at det fortsat er sådan, at vi investerer massivt i dansk, de første 5 år efter at man er kommet til Danmark, men at det også bliver muligt at modtage danskundervisning som en del af arbejdspligten.
Men jeg må simpelt hen også understrege, at dansk ikke kun læres på skolebænken.
Vi skal have de her nytilkomne – og for nogles vedkommende for lang tid siden tilkomne – ud på arbejdspladserne, hvor der bliver talt dansk.
Det understøtter vi også med arbejdspligten.
Derudover bliver det muligt at tælle ordinære timer med i arbejdspligten, og det er den del, jeg håber allermest på.
Det giver selvtillid at få løn for sit arbejde, hvis man f.eks. kan bidrage nogle timer om ugen i vagtplanen eller kan hjælpe til som vikar.
Ordinære timer er en vigtig trædesten til fast beskæftigelse.
Derfor er det sund fornuft, at det også kan tælle med her.