Magnus Heunicke (S), 2024-05-30:
Men det er bare lige præmisserne for debatten.
Der er om det her kompleks og den her sag debat om, hvorvidt sugerør kan forebygge syreskader på tænder, i forhold til hvis der drikkes af glas.
Derfor har vi konsulteret Sundhedsstyrelsen for at få svar på det spørgsmål.
Sundhedsstyrelsen oplyser, at der er foretaget undersøgelser af brug af sugerør ved indtag af sodavand, og de viser, at det altså ikke er sådan, at sugerør har en effekt på syreskader på tænder, i forhold til hvis der drikkes af glas.
Det synes jeg er relevant at tage med.
Man kan jo sagtens have forskellige holdninger alligevel, men det er bare for at få det slået fast.
Så vil jeg også sige, at som familiefar kender jeg udmærket til udfordringer med papsugerør, der opløses alt for hurtigt i saftevand, og jeg har også selv oplevet, at det da er irriterende.
Spørgsmålet er så, om det er irriterende nok til, at man skulle ændre situationen.
Hvis man ser på, hvad begrundelsen så egentlig er for de her regler, handler det jo om det stigende problem med plastforurening i vores natur og vores miljø.
Hvad stammer det fra?
Især stammer det fra plastprodukter, der produceres til kun at blive anvendt en enkelt gang, før det så smides ud.
Engangsplastprodukter, der smides i vores natur, er – ud over at det ser grimt ud for os, der kan lide at færdes i naturen – et selvstændigt problem for natur og miljø.
Plastaffald kan være en trussel mod vores dyreliv, når dyr forveksler plast med føde.
Det ender i maven på fugle, fisk og pattedyr.
Og så er sagen jo også den, at plastaffald i naturen heller ikke sådan lige forsvinder.
Og vi ved, at vi har massive problemer med mikroplast, som også ender i dyr og også i os mennesker.
Vi ved også, at der kan frigives kemikalier fra plasten i den her proces, og vi ved også, at vi slet ikke endnu har det fulde billede af konsekvenserne af mikroplast i vores organismer.
Så tilbage til selve det her direktiv, som vi taler om i dag.
Det er det, der hedder engangsplastdirektivet.
Det blev vedtaget af EU med det formål netop at mindske forureningen fra de engangsplastprodukter, der hyppigst skyller op på de europæiske strande.
Et af dem var så de her sugerør.
Man tænker bare: Hvad kan ét sugerør gøre af forskel?
Hvis vi bare husker at smide dem ud, er det vel også fint nok.
Hvis vi prøver at se på de tal, der ligger til grund bare her i Danmark, er det sådan, at før det her forbud brugte vi danskere tilsammen, hvad der svarer til 377 millioner engangsplastsugerør om året.
Hvis man dividerer det med antallet af danskere, er det i gennemsnit ca. 67 sugerør pr. dansker om året, der bliver brugt.
Det her forbud betyder så, at vi forbruger meget mindre engangsplast hvert år.
Og det betyder også, at vi forebygger, at sugerør af engangsplast kan blive smidt i naturen.
Det er sådan baggrunden for forslaget.
Det stammer som sagt fra et EU-direktiv.
Vi har sådan set i præcis de her uger debat i Folketinget om vores myndigheders tolkning af EU-direktivet, og hvor vigtigt det er, at den skal lægges til grund for det arbejde, vi har.
Her har vi et andet eksempel på, at myndighederne tolker et EU-direktiv.
Og deres tolkning er fuldstændig klar, nemlig at det ikke vurderes muligt inden for det her engangsplastdirektivs juridiske ramme, at den enkelte medlemsstat tillader sugerør af engangsplast.
Så det vil sige, at skulle Danmark som det eneste land tillade dem, ville det stride imod direktivet.
Og hvad ville der så ske?
Så ville det i sidste ende føre til, at Kommissionen ville kunne anlægge en traktatkrænkelsessag.
Og herudover ville Danmark kunne blive pålagt at betale tvangsbøder for ikke at leve op til direktivet.