Claus Jørgensen (SF), 2025-05-22:
Tak for, at vi kan have den her debat, også selv om prioriteterne ikke er helt på plads endnu.
Jeg vil også gerne takke for, at vi har haft en række uformelle møder, hvor vi har drøftet disse ting ovre hos europaministeren.
Tilbage i 2002 var kulminationen på Danmarks EU-formandskab forhandlinger om EU's udvidelse, som endte med et big bang i Bella Center og et velkommen til ti nye lande.
Der blev i sandhed skrevet historie, imens Danmark sad i stolen.
I 2012 havde vi igen formandskabet.
Det var dog ikke postevand, der skyllede ind over kontinentet, men det var derimod den voldsomme finans- og gældskrise, der lagde en række eurolandes økonomier ned.
Imperativet for formandskabet var: Europa eller kaos.
For Grækenland, Spanien, Portugal og Italien skulle reddes lige meget hvad, og hele Europa kiggede ned i den økonomiske afgrund, indtil den daværende ECB-chef, Super Mario, altså Mario Draghi, sagde de berømte ord, og jeg citerer, »Whatever it takes«, og lagde en dæmper på det hele med sin økonomiske bazooka, der åbnede for ubegrænset opkøb af statsobligationer fra ECB.
Det virkede.
Også her kan vi igen tage udgangspunkt i Draghis ord: »Whatever it takes«.
Vi står nemlig over for en historisk sikkerhedsudfordring.
Først var der Ruslands invasion af Ukraine, og så kom en fuldstændig utilregnelig amerikansk ledelse i Washington.
Derfor er der behov for, at Europa rykker tættere sammen.
I den forbindelse var det rigtig godt at høre, at statsministeren i går hejste det europæiske flag helt oppe i toppen af flagstangen i sin tale i afslutningsdebatten.
Det er nemlig vigtigt at investere i EU-fællesskab, når man vil lave noget ambitiøst i forhold til sikkerhed, klima og miljø, elektrificering, udvidelse og energiinfrastruktur.
Vi skal og er heldigvis i gang, og med den nye MFF-reform på trapperne er det vigtigt, at vi ikke sætter os over i hjørnet med sparebanden, som vi måske ville have gjort i det gamle Europa, men i stedet får reformeret budgettet, så der kommer mere retning på de politiske og strategiske prioriteter.
I den forbindelse glæder det mig, at statsministeren har meldt klart ud, at den danske tilgang bør være præget af fleksibilitet frem for røde linjer.
Det er vi helt enige i.
For SF er det også centralt, at vi ikke opruster på ryggen af dem, der har mindst, eller lader klimaet sejle.
EU skal forblive verdens progressive stemme i forhold til natur og klima.
Jeg har været lidt inde på det, men jeg synes, at klima og den grønne politik burde fylde mere i Danmarks formandskabsprioriteter.
Vi må jo ikke glemme, at seks af de planetære grænser vurderes overskredet af forskerne.
Det er jeg jo glad for.
Men det er lidt svært at se det i de dokumenter, som vi har fået tilsendt indtil videre.
Så en klar opfordring herfra skal være at fremhæve og sætte fokus på miljø og klima i formandskabet.
Her vil jeg fremhæve noget, der står mit hjerte nært, nemlig EU's kemikaliestrategi, som er fra 2020, og som er virkelig ambitiøs og visionær.
En realisering af den her strategi vil nemlig sikre mennesker og miljø mod skadelige kemikalier fremadrettet.
Noget, som jeg også gerne vil kigge på i forhold til det grønne, er landbrugsstøtten.
Landbrugsstøtten skal også kigges på i løbet af efteråret, og der kunne det være oplagt at omlægge den i en mere grøn retning, f.eks. ved at kigge på, hvordan man kan flytte noget af støtten fra det konventionelle landbrug til det økologiske landbrug.
Vi skal have landbruget omfattet af EU's kvotehandelssystem, og vi skal have et fælles ambitiøst klimamål, hvor Danmark skal være med til at hæve niveauet, og det hører jeg så også ministeren sige her fra talerstolen.
Så der er nok af vigtige dagsordener at tage fat på.
Afsluttende vil jeg sige, at sikkerhed og konkurrence er meget, meget vigtige emner at tage op under formandskabet.
Vi bakker op om de prioriteter, der er, men vi må ikke glemme den grønne omstilling.
Vi skal passe på planeten, der sikrer vores og fremtidige generationers velfærd.
Tak for ordet.