Henrik Dahl (LA), 2018-11-30:
Tak for det, formand.
Enhedslistens beslutningsforslag B 23 handler om at behandle et af symptomerne på en af de mest ubesindige politiske beslutninger, der nogen sinde er taget i danmarkshistorien, som rangerer helt på linje med at gå ind i trediveårskrigen uden grund og andet, der har haft en meget, meget lang række konsekvenser for Danmark, og det er beslutningen i 1980'erne om uden egentlig at have noget demokratisk mandat til det at iværksætte en befolkningsudskiftning i Danmark.
Det skal vi jo så have behandlet symptomerne på rundtomkring, men det er som sagt kun en symptombehandling, næsten uanset hvad man tænker sig, og her er beslutningsforslaget så et indspil.
Jeg synes, det er vigtigt lige at få slået konteksten fast.
Vi – og det kan jeg lige så godt sige med det samme – kan ikke støtte B 23.
Det er for det første – men det er måske ikke engang det vigtigste – et forslag, som vil fjerne det frie skole- og gymnasievalg, og det er vi naturligvis imod i Liberal Alliance.
Det problem, der skal løses, er jo, som jeg allerede har nævnt, et symptom.
Det er jo udtryk for, at der over årtier er opstået en etnisk underklasse i Danmark, som ikke har kunnet integrere sig, og at der finder kultursammenstød sted på gymnasierne.
Der er det nok meget tvivlsomt, at man kan løse det ved umiddelbart at svække elevernes frie gymnasievalg.
Det, Enhedslisten foreslår, vil i første omgang ramme alle danske elever.
Man indfører et regime, der går ud over alle, for at løse et afgrænset problem.
Der skal være en eller en form for proportionalitet i det problem, man søger at afhjælpe, og de bivirkninger, som løsningen har.
Og den proportionalitet er ikke til stede her.
For det andet er det, uanset hvor fornuftigt man måtte tilrettelægge gymnasiedistrikterne – det var det, fru Marie Krarup var inde på – så godt som hundrede procent sikkert, at skoledistrikter vil føre til boligmæssig segregering.
Den boligmæssige segregering er jo en segregering, som har stået på i mange år.
Borgerne kan jo frit vælge, hvor de vil bo,
og alle de borgere, der kan, vil selvfølgelig flytte til nogle områder, hvor skolevæsenet fungerer på en måde, som de er tilfredse med.
Så skulle man rent teoretisk vedtage sådan et forslag om skoledistrikter, vil man skubbe til en udvikling, der allerede er i gang, som er et socialt og etnisk voldsomt segregeret Danmark – med alle de yderligere problemer, det vil føre med sig.
På den måde kan man sige, at hvis forslaget blev gennemført, ville det skubbe til en udvikling, som mange har kritiseret, og som man også har kritiseret på venstrefløjen, for på venstrefløjen er man, så vidt jeg ved, imod boligmæssig segregering, men den vil helt sikkert blive værre, hvis man gennemfører forslaget.
En mulig løsning på alle de her problemer med gymnasier, der ikke rigtig fungerer – jeg er ved at regne på den – kunne være at sætte adgangskravet til gymnasiet op til 7.
Det vil jo gøre, at der ret hurtigt vil komme en hel anden profil på gymnasierne, og på grund af den måde, karaktererne er fordelt på, når det gælder de elever, der volder problemer, vil mange af de problemer blive løst, hvis adgangskravet er 7.
Det vil man selvfølgelig ikke være med til fra venstrefløjens side.
Men da det formentlig ville løse problemerne, betragter jeg jo lidt det her som et paradeforslag.
Vi afventer regeringens arbejde med at få løst problemstillingen og kan ikke støtte beslutningsforslaget.
Og jeg skal hilse fra Konservative Folkeparti og sige, at man heller ikke her kan støtte forslaget.
Tak for ordet.