Uffe Elbæk (ALT), 2018-10-04:
Tak for det.
Selv om jeg sætter stor pris på de samtaler, jeg har med mine gode kollegaer her i salen, så er min tale i første omgang skrevet til jer på tilhørerpladserne heroppe og til jer, som måske følger åbningsdebatten ude i landet.
Den er ikke mindst en hyldest til alle jer, som hver eneste dag forsøger at holde fast i det, der samler os som samfund, i stedet for det, der splitter os, dvs. jer, der lægger til i stedet for at trække fra – altså dig, der på din arbejdsplads, på din uddannelsesinstitution, i din forening, i det spontane møde med en fremmed på gaden eller hjemme hen over køkkenbordet forsvarer de humanistiske grundværdier og dermed står op for et generøst Danmark.
Jeg vil begynde med at gå 50 år tilbage i tiden til 1968, hvor jeg var 14 år.
Jeg fik ligesom mennesker overalt på kloden et mentalt spark et vist sted, og det vil altid minde mig om, at der selvfølgelig er et bedre alternativ end status quo.
Men 1968 lærte mig også, at du som menneske må gøre, hvad du har lyst til, så længe du ikke begrænser den andens frihedsrum.
Det er, synes jeg jo, noget fuldstændig afgørende at huske på, altså at vi også tænker på, at vores fremtidige generationers frihedsrum ikke må udfordres.
Hvad angår os mennesker, har tallene for ensomhed, depression, psykisk sårbarhed og stress næppe været højere, end de er i dag.
Med andre ord overtrækker vi i dag markant både på naturens og menneskenes ressourcekonto.
Det ser vi overalt i Danmark, og vi ser det ude i verden.
Skæbnefællesskabet mellem os mennesker og naturen har aldrig været så tydeligt som nu.
For både naturen og os mennesker har brug for at komme ud af hamsterhjulet, et hamsterhjul, som vi som samfund selv har skabt.
Alle har brug for at komme ned i tempo, ned i forbrugstempo, ned i arbejdstempo, ned i præstationstempo – tempo, tempo, tempo.
Og så er der alle de mulige og umulige krav, vi stiller til os selv, om at være en succes på arbejdet, i familien, i venskabskredsen – krav, krav og atter krav.
Det hamsterhjul, vi løber rundt i, har en ødelæggende hastighed, og alt for mange bliver slynget ud og lander helt forkert.
Dem, der formår at blive ved med at løbe hurtigere og hurtigere, bliver så stakåndede, at det må være svært for dem at mærke sig selv eller dem omkring dem.
Det er derfor, vi i Alternativet vil arbejde for et radikalt andet Danmark – et Danmark, hvor vi ikke arbejder for økonomien, men hvor økonomien arbejder for os; et Danmark, hvor vi har en helt anden forståelse for vækst end den, vores nuværende bnp måler på.
Eller som jeg sagde for nylig, da jeg blev spurgt om, hvad konsekvenserne af Alternativets regeringsprogram ville være for de unge: Det vil betyde, at I skal flyve mindre, og at I skal kysse noget mere.
Dermed udfordrer vi i Alternativet også den fortolkning af begrebet frihed, som har været altdominerende gennem de sidste mange årtier.
Vi accepterer simpelt hen ikke, at frihedsbegrebet stort set er begrænset til, om man har frihed til at blive rig eller frihed til at forbruge.
For os er frihed meget mere.
Det er frihed til at leve et trygt liv; frihed til at have tid til sine børn og dem, man holder af; frihed til at involvere sig i det samfund, man er en del af; frihed til at lære i det tempo, der passer en selv; frihed til at udfolde sin kreativitet; frihed til at kunne komme ud i naturen; frihed til at indånde frisk luft og spise sunde, usprøjtede fødevarer; frihed til at begå fejl og lære af dem.
Ja, frihed til at være den, du er, og leve det liv, du ønsker, sammen med dem, du elsker.
Frihed til dig, frihed til mig, frihed til os.
Men den frihed er under pres.
Måske mærker vi det ikke, men hver gang vi tillader overgrebet på et enkelt menneskes frihed, tillader vi i princippet overgreb på alles frihed.
Sådan ser jeg på det.
Hvad mener I andre?
Det Danmark, Alternativet ser for sig, er et grønt Danmark; et Danmark, der tager Parisaftalen og FN's verdensmål alvorligt; et grønt foregangsland, der inspirerer verden; et Danmark, der tør gøre det nødvendige.
Det er også derfor, vores ambitioner er så høje: vedvarende energi i 2035, hundrede procent økologisk landbrug om 20 år, 80 mia. kr. til grøn omstilling de næste 4 år og et grønt superministerium, der sætter rammerne for al lovgivning.
Først når vi gør noget så ambitiøst, kan vi tillade os at kalde os et grønt foregangsland.
Det Danmark, Alternativet ser for sig, er derfor et frit, lige, kreativt og nysgerrigt Danmark; et Danmark, som står på skuldrene af de resultater, som blev skabt for mere end 100 år siden, da borgerne gik sammen i lokale meningsfulde arbejds- og interessefællesskaber og løste helt konkrete lokale udfordringer – om det var at skabe det lokale andelsslagteri, brugsforening, mejeri, højskole, vandværk, sparekasse, avis eller den lokale friskole.
Det Danmark, Alternativet ser for sig, er et decentralt og selvforvaltende Danmark; et Danmark, hvor vi har sat vores offentlige institutioner og dermed medarbejderne fri – fri til selv at påtage sig ansvaret med alle de evner og talenter og erfaringer, de har, hvor eksempelvis den enkelte folkeskole og ungdomsuddannelse selv vælger deres undervisnings- og eksamensformer og sociale og kulturelle profiler afstemt efter det lokale miljø, de er en del af.
Det Danmark, Alternativet ser for sig, er et langt mere demokratisk Danmark, såvel økonomisk som politisk.
Det er derfor, vi vil have pengene ud af politik, og det er også derfor, vi er optaget af at udvikle andre og langt mere demokratiske virksomhedsformer end dem, vi kender i dag.
Eller det er måske nærmere at genopdage styrken ved de demokratiske virksomhedsformer, der var forudsætningen for det Danmark, vi har i dag – dvs. at sikre bedre betingelser for den næste bølge af andels- og kooperationsvirksomheder, hvor det er det fælles bedste, der er motivationen og drivkraften bag de beslutninger og prioriteringer, man som virksomhed eller arbejdsfællesskab træffer.
Det er jer progressive græsrødder, hverdagsaktivister, nytænkende iværksættere, grønne håndværkere, økologiske landmænd, kloge pædagoger og lærere, visionære lokalpolitikere, samfundsengagerede erhvervsfolk, seriøse forskere og udfordrende kunstnere og ikke mindst vores unge, der gør, at jeg ikke er pessimist, men derimod optimist.
For selvfølgelig kan vi skabe det Danmark, vi har fortjent, hvis vi bare hver især tager vores rolle som samfundsarkitekter på os.
Lad os sammen skabe en politisk og kulturel mobilisering præget af overskud, indsigt og udsyn, så vi styrker det generøse Danmark, som denne tale er dedikeret til – et Danmark, hvor det er den højeste og ikke den laveste fællesnævner, vi går efter, og hvor vi sammen med alle jer går efter magten for at forandre magten, ja, hvor vi går efter magten for at forandre magten og dele den med hinanden.