Christina Egelund (M), 2025-04-22:
Tak for det, formand.
Jeg vil starte med at tilslutte mig den af fru Susie Jessen fremførte anbefaling om, at vi måske skal bruge den her debat til at få nogle andre spørgsmål eller nogle andre nuancer belyst i den her vigtige, synes jeg, debat.
Det synes jeg er en god idé.
Derfor vil jeg helt kort indledningsvis sige, at regeringens overordnede linje i forhold til det her beslutningsforslag er den samme som vores overordnede linje i forhold til det forrige beslutningsforslag.
Og vi kan ikke støtte beslutningsforslaget.
Så er det sagt.
Så vil jeg hellere bruge tiden nu her til at følge lidt op på nogle af de ting, som fyldte i debatten om Dansk Folkepartis beslutningsforslag.
Først vil jeg sige, at det lidt kom til at lyde på hr. Mikkel Bjørn og hr. Kim Edberg Andersen, som om jeg sådan havde stået derude mellem to søjler og foretaget min egen sådan egentlige juridiske vurdering af bederums forenelighed med den europæiske menneskerettighedskonvention.
Det er nok at tage vores, hvad jeg vil betragte som sådan hyggelige korridorsnak til højder, som det måske ikke helt kan bære.
Jeg synes i respekt for SF's tilgang til spørgsmålet, at det nok er noget, der kræver en lidt større seriøsitet end den i øvrigt hyggelige snak, som vi havde derude.
Så er der spørgsmålet om et arbejde, der er foretaget af Kommissionen for den glemte kvindekamp.
Det fyldte en del – med god grund, for det er et vigtigt arbejde, som er blevet foretaget, og det er også et grundigt arbejde.
Der er dog ikke foretaget nogen kortlægning af problemets omfang.
Nej, det er der ikke.
Der har været nogle sporadiske besøg, som så har været beskrevet.
Men det er jo ikke for sjov, at kommissionen selv anbefaler, at man opdaterer den kortlægning, som blev foretaget i 2017.
Og man kan godt ryste på hovedet, men der står kommissionens rapport, at det anbefaler man.
Den anbefaling har regeringen tænkt sig at følge, og det er derfor, at børne- og undervisningsministeren faktisk har sat gang i at få foretaget den kortlægning.
Så er der jo en ny dimension, som jeg også synes det kunne være interessant at tage op i den her omgang, og det hænger sammen med ordlyden af det her beslutningsforslag.
Tak, det er virkelig stærkt regeringssamarbejde.
Der står, at man ønsker at indføre »forbud mod, at offentlige uddannelsesinstitutioner stiller lokaler til rådighed for religionsudøvelse«.
En refleksion, en åben refleksion, er: Hvor vil det stille universitetspræsterne?
De findes på mange af vores uddannelsesinstitutioner.
Hvis man her vil pålægge regeringen at indføre et forbud mod, at offentlige uddannelsesinstitutioner stiller lokaler til rådighed for religionsudøvelse, har man så egentlig tænkt igennem, hvad det vil betyde i forhold til universitetspræsterne?
Så vil jeg egentlig som den sidste ting sige noget, som vedrører, hvad Kommissionen for den glemte kvindekamp skriver.
Og det er egentlig ud fra ønsket om, at vi i den her runde kan få en debat om det her spørgsmål, hvor der måske er plads til lidt flere nuancerer.
Kommissionen skriver – og jeg citerer: »Hele kommissionen er i øvrigt enige om at anerkende, at ovenstående er et svært spørgsmål, og flertallet er bekendt med, at både løsningsforslaget om indførsel af regler og efterfølgende tilsyn samt løsningsforslaget om forbud kan give implementeringsmæssige udfordringer.
Der er også en risiko for, at et tilsyn med refleksionsrum og lignende i praksis ikke vil kunne forhindre kønsadskillelse, da brugere af rummene vil kunne omgå regler om kønsadskillelse og undgå kønsblanding ved at have skjulte koder.
Det bør relevante aktører være opmærksomme på i forbindelse med en eventuel indførelse af én af de foreslåede ordninger.
« Det siger jeg egentlig bare, fordi jeg synes, at når man har lyttet til den debat, som vi lige har afsluttet, så kan det i hvert fald lidt fra nogles side komme til at lyde, som om at hvis man bare indførte et forbud og stemte for det her beslutningsforslag, så var problemerne løst, og at det i øvrigt ville være ret nemt.
Den nuance er Kommissionen for den glemte kvindekamp sådan set ikke enig i.
De skriver, at det her er et svært spørgsmål.
Og dermed er det egentlig bare en opfordring herfra: Lad os anerkende, at det nok ikke er et problem, hvor man lige trykker på en knap eller knipser med fingrene, og så er det løst, men at det faktisk giver anledning til lidt flere nuancer end et spørgsmål, et lidt sort-hvidt spørgsmål, sådan et typisk Clement Kjersgaard-spørgsmål, et ja eller nej-spørgsmål, et for eller imod-spørgsmål: Har man løst eller ikke løst problemet?
Jeg synes, det kunne være dejligt, hvis vi kunne have den tilgang her i anden runde.