Lotte Rod (RV), 2022-06-07:
Som jeg også startede med at sige, skal børn i Danmark gå i en skole præget af fantasi og virkelyst, og hvor kreativitet og kundskabstilegnelse får lov til at gå hånd i hånd.
I dag er det jo desværre sådan, at mange elever forlader grundskolen uden at kunne læse, skrive eller regne eller med meget lidt lyst til at give sig i kast med fagenes muligheder.
Samtidig mistrives mange børn og unge og oplever, at skolen er meningsløs, og de mister gradvis tillid til deres egne muligheder.
Derfor har vi en vigtig opgave i at opbygge bedre og mere givende pædagogiske fællesskaber, hvor eleverne kan få oplevelser, som de husker resten af deres liv, og hvor de kan mærke, at de er betydende deltagere i den fælles praksis i skolen, altså skal vi simpelt hen genoplive pædagogikken i skolen.
Undervisningen skal tilpasses den enkelte elev og klassen.
Når læremidler giver opskrifter til undervisningen, medfører det en række væsentlige valg, i forhold til hvad der lægges vægt på i et fag.
Der er risiko for, at fokus i for høj grad bliver på målbare og snævre færdigheder – det lød også, som om det var noget af det, Konservative var optaget af – mens de større dannelsesformål bliver glemt.
Læreren er nøglen til at sikre, at dannelse og fagets formål bliver udfoldet på bedste vis og på en sådan måde, at elevernes horisont udvides, og at de får lyst til også at kaste sig over det, som de endnu ikke forstår.
Derfor er det en selvstændig pointe, at ikke al undervisning skal være baseret på didaktiserende læremidler, hvor det på forhånd er givet, hvad man skal gøre.
Lærere og pædagoger skal have mulighed for at udvikle spændende og nærværende undervisning i læremidler, hvor der endnu ikke er en opskrift på, hvad det er, man skal bruge dem til.
Det kan jo handle om at bruge et nyhedsindslag til at blive klogere på verden eller at besøge genbrugspladsen for at få større forståelse for, hvordan vi forbruger, og hvad der kan genanvendes, eller det kan være at bygge modeller i skolen for at få ny forståelse for matematikfaget eller at foretage indkøb af materialer, der indbyder til kreativ udfoldelse.
Skolen skal gerne være et sted, hvor elever kan afprøve og lege og medskabe det, vi endnu ikke er i stand til at sætte mål for, og elever skal have lov til at glemme, at de er i gang med at lære, og i kraft af det måske ovenikøbet lære mest og bedst.
Jeg tror på, at det kræver, at skoledagen bliver kortere, så der bliver bedre tid på skolerne til den pædagogiske refleksion og udvikling af undervisningen og til co-teaching, hvor eleverne i højere grad inddrages i, hvordan undervisningen skal se ud.
Samtidig tror jeg på, at skolen skal sættes fri af målstyringen i de såkaldte fælles mål, som indsnævrer undervisningen mod det, der kan måles, og så tror jeg på, at skolen selv skal bestemme, hvilke materialer de vil købe.
Og hvis man læser lidt videre i, hvad ham læreren, jeg nævnte før, har skrevet, skriver han sådan her, og jeg citerer: »For 10-15 år siden foregik arbejdet med at udvælge læringsmateriale i fagteams, hvor vi prøvede forskellige ting af og lavede en fælles indstilling til skolens ledelse om, hvad vi ønskede at få indkøbt.
Med den digitale revolution, som begyndte for ca. fem år siden, blev denne metode afløst af fælles kommunale løsninger, hvor storkøbsaftaler blev prioriteret højere end lærernes metodefrihed.
Og da man samtidig skruede op for lærernes undervisningstid, blev mange af os tvunget til at skrue ned for det individuelt tilrettelagte forløb - til fordel for en standardiseret metervare.«
Jeg tror på, at der skal være plads til at lave teater- og litteraturforløb og undersøgelser i naturen, hvor det hele ikke er opbrudt i moduler og mål, som er udtænkt på forhånd, men hvor eleverne pludselig kan opleve, at de kan mere, end de troede, og hvor lærerne og pædagogerne har lyst til at blive i skolen, fordi det bliver sjovt og meningsfuldt at undervise.
Forskning i kreativitet i skolen har peget på, at lærerne skal kunne mindske kontrollen og lade eleverne have medindflydelse, og at en alt for entydig vægt på det, der blev kaldt for de rigtige svars pædagogik, ikke er løsningen.
Det betyder jo ikke, at der ikke findes rigtige svar, men lysten til at komme frem til dem handler om at skabe et undervisningsmiljø med høj kvalitet.
Så hvis vi skal lykkes med det, skal vi tænke nyt og lægge vægt på noget andet, end vi har gjort de senere år.
Så vil jeg gerne på vegne af Radikale Venstre, Socialdemokratiet, Venstre, SF, Enhedslisten og Konservative fremsætte følgende: Forslag til vedtagelse »Børn i Danmark skal gå i en skole med høj faglighed og trivsel – en skole, hvor virkelyst, fantasi, kreativitet og kundeskabstilegnelse går hånd i hånd.
Vi har en vigtig opgave i at opbygge givende pædagogiske fællesskaber, hvor alle elever kan få gode oplevelser, som de husker resten af livet.
Det forudsætter, at skolerne har frihed til at vælge materialer – og tilsvarende metodefrihed til at anvende dem.
Ikke al undervisning skal være baseret på didaktiserende læremidler, hvor det på forhånd er givet, hvad man skal gøre.
Grundlæggende skal de valg træffes lokalt, og vi har tillid til, at vores dygtige fagpersonale netop er de rette til at vælge relevante materialer, herunder hvilke digitale platforme de ønsker at anvende og i hvilket omfang.«