Jette Gottlieb (EL), 2021-04-15:
Det her forslag er jo hverken voldsomt revolutionerende eller en tryllestav, som det blev sagt, som med et slag vil løse de problemer, vi synes der er med diversiteten på vores arbejdsmarked, men det er et godt forslag.
Grunden til, at Enhedslisten synes, det er et godt forslag, er, at det giver en mulighed for frihed.
Det giver en mulighed for frihed, når man udformer sin ansøgning, at der er nogle ting, som man selv vælger om man vil skrive, som man selv vælger om man vil meddele i sin ansøgning, i modsætning til de forskellige tvangsskemaer, der er i forbindelse med ansøgninger til det offentlige.
For det er jo sådan, at der ligger skemaer i de offentlige institutioner, som f.eks. som det første punkt har angivelse af alder, og hvis man ikke udfylder det, kan man ikke udfylde resten af skemaet.
Så det giver altså ansøgerne en frihed.
Det kan vi godt lide.
Så vil jeg sige, at den første vigtige forudsætning for at få en bredde, en diversitet, i ansøgerfeltet jo er, at der overhovedet er et stillingsopslag.
Der er der ikke noget at betænke sig på i forhold til den offentlige arbejdsgiver, for der skal være et opslag.
Der skal være et opslag, når man søger ansatte inden for det offentlige.
Det er den første vigtige forudsætning, og den vil jeg meget gerne have udbredt til det øvrige arbejdsmarked, men det er ikke på dagsordenen i dag.
Så kommer det næste, og det er, hvad der skal stå i en ansøgning, og hvordan man udvælger en ansøger.
Der er jo evidens for, at rigtig mange arbejdsgivere ansætter folk i deres eget billede.
Der findes eksempler på folk, der har udeladt et fremmedklingende mellemnavn og derved kom til flere samtaler.
Der findes et eksempel på, at to, der kendte hinanden godt, som havde den samme uddannelse, byttede ansøgninger, og hvor det så viste sig, at det, der var helt afgørende, var, at navnet var Karen Jensen og ikke noget andet.
Det var det, der gjorde, at man kom til samtale – på baggrund af i øvrigt identiske cv'er.
Det er jo ikke sådan, at man, når man laver en ansøgning med en levnedsbeskrivelse, ligesom kan antyde, at man er 22 år, hvis man rent faktisk har 30 års erfaring.
Men ikke desto mindre er det jo sådan, at mange, mange arbejdsgivere har den forforståelse, at de allerhelst vil have en på 32 år med 40 års erfaring.
Det er det, de har mest brug for.
Det er også ud fra det, de tit laver udvælgelsen.
Men de ansøgere findes jo bare ikke.
Derfor ligger der en mulighed i at tage hul på nogle uhensigtsmæssigheder i måden, som stillinger bliver besat på, hvis man laver det lille kunstgreb, det lille frihedskunstgreb, at give folk mulighed for at lade være med at skrive det i deres ansøgning.
Jeg står ikke her i denne situation og vil angribe arbejdsgivernes, heller ikke de offentlige arbejdsgiveres, ret til at lede og fordele arbejdet og til at fyre og hyre.
Det er ikke opgaven med det her forslag.
Det her er bare at give en lille mulighed for at udvise en anden form for fantasi end den, vi i øvrigt har set udfolde sig.
Så synes jeg i øvrigt, det er ret morsomt, at vi her i dag er tre ordførere, som faktisk sad i Københavns Borgerrepræsentation, da man indførte det spændende forsøg, som man lavede i København.
Derfor kender jeg udmærket hele spektret af den evaluering af forslaget, og den er jo meget bredere end den måde, den er blevet fremstillet på fra et par sider.
Jeg synes, det var interessant, at vi gjorde det dengang, og at det var en god idé at gøre det.
Jeg synes, man skal gøre det igen.
Der er sket meget siden.
Der er f.eks. sket en digitalisering af hele ansættelsesprocessen, som ikke var der før.
Så det synes jeg er en rigtig god idé.
Så hvis vi ikke kan komme andre steder hen, kan vi i hvert fald opfordre nogle kommuner til endnu en gang at prøve at indføre nogle forsøg i den nuværende situation og i denne moderne tidsalder – her 15 år efter vores oprindelige aftale.
Så vi støtter forslaget og ser, hvad der sker.