Ellen Trane Nørby (V), 2020-10-30:
Det er jo fuldstændig rigtigt, at det lovforslag, som vi behandler i dag, på en eller anden måde er en tilbagevendende begivenhed, som, siden vi lavede trepartsaftalen tilbage i 2016, sådan dukker op hvert år for at sikre, at vi har en balance i systemet, når det handler om, hvor mange vi uddanner inden for de forskellige faglige felter.
Men det er også vigtigt så at bruge anledningen i dag til at sige, at der jo også i politik er behov for rettidig omhu.
Det gælder både i forhold til de årlige modelparametre, som jo sådan har et bagvedliggende stort system, som grundlæggende handler om, at vi ikke skal overuddanne, så vi risikerer at sende nogle unge ud i nogle uddannelser, hvor de så vil stå i en situation, hvor der ikke er job at få for dem efterfølgende, og at vi samtidig også bruger det årlige lovforslag til at sikre, at vores arbejdsgivere – det være sig offentlige såvel som private – også leverer de praktikpladser, der er behov for, for at sikre, at vores erhvervsuddannelsessystem fungerer.
For det er et vekselsystem, og forudsætningen for, at det fremadrettet også kan være et vekselsystem, er jo, at vi ikke kun har erhvervsuddannelser og skoler, men at vi også har de praktikpladser, der skal til.
Derfor bliver der også lavet den årlige beregning af, hvad man så skal indbetale fra arbejdsgivers side.
Der må vi sige, at det undrer os meget fra Venstres side, at regeringen har valgt at fremsætte et lovforslag, L 48, som vi behandler i dag, hvor man stadig væk ikke har taget højde for den kritik, der er kommet fra Rigsrevisionen og efterfølgende Statsrevisorerne og heller ikke har taget bestik af den diskussion, vi havde her i Folketingssalen, både før jul sidste år i forbindelse med L 60, men også her i foråret i forbindelse med det beslutningsforslag, der blev fremsat.
For det er ikke acceptabelt, at man med det lovforslag, der ligger til behandling i dag, L 48, bare sidder Statsrevisorernes kritik overhørig.
Det handler selvfølgelig om at sikre, at indbetalingerne er i balance, så vi grundlæggende har balance i vores arbejdsmarkedsuddannelsesbidragssystem.
Derfor har vi også fået rundsendt til udvalget et bud på et ændringsforslag til lovforslaget, sådan at vi sikrer, at der kommer økonomisk balance i systemet.
Det håber vi selvfølgelig kommer til at indgå aktivt, både her til førstebehandlingen, men også til anden og tredje behandling, hvor det så formelt vil blive fremsat.
Jeg er glad for de tilkendegivelser, jeg allerede har fået, fra en række andre partier i forhold til at ville være medforslagsstillere på ændringsforslaget.
Så er der jo ingen tvivl om, at når vi kigger fremadrettet på hele vores erhvervsuddannelsessystem og det behov, vi desværre fortsat har for at sikre flere praktikpladser til de unge, er det også vigtigt, at vi ikke bare i de trepartsforhandlinger, der kører nu, men også i systemet fremadrettet, som så vil skulle forankres og vedtages ved lovforslag her i Folketingssalen, sikrer et system, der økonomisk set også forholder sig til, at der er forskel på private arbejdsgivere og offentlige arbejdsgivere.
For det, vi kan se, også på de årlige statusser for, hvor mange praktikpladser der bliver skabt, er jo desværre, at det offentlige ikke leverer de praktikpladser, som de skal, og som de burde.
Det betyder også, at det offentlige, de offentlige arbejdsgivere, både kommunerne samlet set og også regionerne samlet set, de seneste år indbetaler og har indbetalt en strafbetaling til AUB-systemet, simpelt hen fordi de ikke har oprettet det antal praktikpladser, som de er pålagt ud fra den aftale, der er lavet.
Der må man jo sige, at det lovforslag, som vi behandler i dag, og mest af alt det forslag, som også knytter sig til det, som også handler om, at hvis man ikke opretter praktikpladser, må man betale sig fra, at man ikke løfter sit uddannelsesansvar.
Det har jo ikke haft den samme effekt på de offentlige arbejdsgivere, som det har på de private arbejdsgivere.
For der er forskel på den lille selvstændige erhvervsdrivende, der får en meropkrævning, fordi man ikke har oprettet den elevplads til en elektrikerlærling, som man burde, og så den situation, vi desværre ser ude i kommunerne og delvis også ude i regionerne, at når de ikke opretter det antal praktikpladser, som de skal, så bliver meropkrævningen betalt, men grundlæggende er det jo bare fra en offentlig kasse til en anden offentlig kasse.
Og det nytter ikke noget, at vi grundlæggende har et praktikpladssystem, hvor de offentlige arbejdsgivere ikke går foran og ikke leverer de praktikpladser, som de skal.
Så når vi nu både skal diskutere L 48, og det ændringsforslag, som vi har fået runddelt, og som handler om at skabe balance i det, synes jeg egentlig også, at vi har en forpligtigelse til at sikre os, at systemet fremadrettet også sørger for, at de offentlige arbejdsgivere på kommunal og regional side leverer de praktikpladser, de retmæssigt skal.
Ellers vil vi, når vi til næste år skal behandle det lovforslag, der handler om næste års modelparametre, desværre stadig væk stå i en situation, hvor rigtig mange unge ikke kan få den praktikplads, der gør, at de kan færdiggøre deres uddannelse.
Og det er jo egentlig det, der er det overordnede mål, både med lovforslaget i dag og med hele vores system for erhvervsuddannelsesområdet, altså at vi får sikret praktikpladser nok.