runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Alex Ahrendtsen (DF), 2018-04-10:
Det skyldes jo den der indstilling, som hr. Søren Søndergaard har til borgerne, og at man sætter lighedstegn mellem folkeafstemninger og forudsigelighed.
Hvor ved ordføreren det fra?
Vi har jo ikke prøvet det.
Vi har ikke turde at udfordre borgerne på det.
Vil ordføreren ikke være med til det eksperiment?
Søren Søndergaard (EL), 2018-04-10:
Som jeg tror jeg gjorde opmærksom på, eksisterer muligheden for at lave bindende afstemninger i hvert fald i boligforeninger.
Når vi snakker om offentlige pladser, er det ganske vist ikke bindende afstemninger, men muligheden eksisterer jo.
Så kan vi jo se, hvilke politikere der tør stille sig op mod den folkeafstemning.
Det kræver selvfølgelig lidt aktivitet; det erkender jeg.
Men hvad er egentlig kunstens funktion?
Det er det, jeg et par gange har prøvet at tage op i den her diskussion.
Jeg tror ikke, det er tilfældigt, at hr. Alex Ahrendtsen ikke forholder sig til det.
Kunstens funktion er ikke at bekræfte os i det, vi ved i forvejen.
Kunstens funktion er ikke at være forudsigelig.
Det er da fint med et stort maleri derhjemme af – det ved jeg ikke om jeg må sige – sådan nogle gardiner, der hænger på en bestemt måde.
Det er da helt i orden, og det er da fint, og det er der ikke noget problem i.
Men kunstens egentlige funktion er jo at udfordre, og det at udfordre, som jeg før citerede den gode forfatter Salman Rushdie for, som forstod at udfordre og også at udfordre de rigtige, er jo, at folk måske ikke umiddelbart lige forstår det, og at det ikke lige er det, de vil have.
Men det kan man komme til, og det kan sætte nogle tanker i gang.
Derfor skal der være rum til, at folk kan blive udfordret.
Så synes jeg, det er helt i orden, at man efter en periode siger, at det vil man ikke have, for det kan man alligevel ikke lide, væk med det.
Det synes jeg er meget demokratisk.
Jeg synes, det er demokratisk, at man tager stilling på et oplyst grundlag.
Alex Ahrendtsen (DF), 2018-04-10:
Det er meget sjovt, for normalt går Enhedslisten jo ind for basisdemokrati, afstemninger og folkeafstemninger, og på deres landsmøder har de tonsvis af afstemninger, der også fastsætter politikken for Enhedslisten.
Men når det kommer til kunst og kultur, til statuer på åbne pladser, synes man ikke længere, at det er en god idé.
Så foreslår man så, at der skal gå 10 år, men vil man så også vente 10 år, når vi har stemt om retsforbeholdet for at se, om det er godt eller skidt?
Altså, det, der er godt ved en folkeafstemning, er jo, at den involverer folk på forhånd.
Den gør dem klogere.
Jeg synes, det er lidt ærgerligt, at Enhedslisten har den der hovne socialdemokratiske indstilling til borgerne.
Hav dog tillid til dem; de kan godt.
Søren Søndergaard (EL), 2018-04-10:
Hvorfor vil hr. Alex Ahrendtsen og Dansk Folkeparti ikke være med til at give borgerne noget mere indflydelse på det offentlige byrum?
Hvorfor vil man ikke give mulighed for, at borgergrupper kan samle underskrifter, eller hvad det nu skal være, for en folkeafstemning om at få opstillet noget kunst?
Hvorfor skal det kun være noget, som nogle smagsdommere har godkendt, hvor man så kan få lov at sige nej?
Det er sådan en meget negativ indflydelse i stedet for en positiv demokratisk indflydelse.
Det fremgår ikke af det her forslag, det ved jeg godt, men for at bevare den gode stemning her på falderebet synes jeg, at hr. Alex Ahrendtsen skal slippe anarkisten løs og støtte det forslag.
Så kan vi jo arbejde med, hvordan det konkret skal udformes.
Alex Ahrendtsen (DF), 2018-04-10:
Det gør jeg gerne, for jeg har jo selv fremsat et forslag om underskriftsindsamlinger til folkeafstemninger i kommunerne, både om beslutninger foretaget i byrådet, og som borgere gerne vil have på dagsordenen.
Det blev desværre stemt ned af hele Folketinget.
Det eneste, der var tilslutning til fra regeringen, var, at der fremover kan være bindende kommunale folkeafstemninger udskrevet af byrådet.
Det var det eneste.
Så ja, jeg ser gerne, at borgerne også kunne samle underskrifter ind og bede om at få opstillet en skulptur på en åben plads.
Gerne, det er jeg med på.
Det er jo et fantastisk princip.
Kirsten Normann Andersen (SF), 2018-04-10:
Tak for det.
Hvordan får vi sat en stopper for alt for mange konkurser i ældreplejen?
Indrømmet, som andre også har været inde på, det er lidt af en gordisk knude.
Til gengæld er det sikkert og vist, at konkurser i ældreplejen har fatale konsekvenser for de ældre, som er afhængige af at få hjælp i dagligdagen, og der bør drejes på hver eneste knap, som kan være med til at forhindre konkurser.
Derfor stillede SF allerede sidste år forslag om, at kommuner skulle stille krav om bankgaranti og solide regnskaber i de virksomheder, som vil prøve kræfter med en god og værdig ældrepleje, som jo gerne skulle have meget mere fokus på kvalitet end på, hvor meget man kan tjene på ældres behov.
Forslaget blev ikke vedtaget dengang, men det bliver det så nu takket være et godt samarbejde med kollegerne i Socialdemokratiet og Dansk Folkeparti.
Når det er sagt, er jeg enig med både FOA og kommunerne, når de gør gældende, at bankgaranti kun er én af en række af knapper, som man også skal skrue på.
Området skal følges tæt.
Budgetterne i kommunerne er stramme og matcher ikke, at flere og flere ældre får brug for hjælp.
Hvis kommunerne ikke får tilsvarende flere penge til ældrepleje, påvirker det altså både de private leverandører og den kommunale ældrepleje.
Det er bl.a. derfor, vi i SF også har fremsat et forslag om, at budgetter i ældreplejen skal reguleres, så de matcher den demografiske udvikling.
Og vi har fremsat forslag om, at arbejdet i ældreplejen skal tilrettelægges, så borgerne får faste hjælpere.
Og ikke mindst ville det sikre, at konkurser som følge af alt for ringe budgetter ville blive færre, og det ville højne kvaliteten.
Men en ting ad gangen.
I SF glæder vi os nu over, at vi endelig kan vedtage forslaget, som vi allerede fremsatte sidste år, og vi stemmer selvfølgelig for det.
Marlene Borst Hansen (RV), 2018-04-10:
For Radikale Venstre er det vigtigt, at man som borger i Danmark kan være tryg, når man vælger leverandør af personlig pleje og praktisk hjælp.
Det er, uanset om leverandøren er kommunen eller en privat virksomhed.
Og da vi gennem en årrække har set en række konkurser hos private leverandører med stor utryghed til følge, har vi fra radikal side støttet op om den lovgivningsmæssige ramme, som kommunerne fremover skal leve op til.
Radikale Venstre var med i aftalen fra oktober, og vi bakker naturligvis op om lovforslaget.
Pernille Schnoor (ALT), 2018-04-10:
Når et privat plejefirma går konkurs, er de store tabere faktisk ikke den virksomhed, der går konkurs, men de ældre mennesker, som har brug for den daglige hjælp.
For en konkurs gør hjemmehjælpsmodtagerne usikre på, om og hvornår de vil få den hjælp, de har så hårdt brug for, og fra hvem.
Omkring 13.000 ældre, der modtager hjemmehjælp, er i de seneste år blevet voldsomt påvirket af, at private plejefirmaer er gået konkurs.
Omkring 50 konkurser har vi set siden 2013, og tusindvis af ældre har de seneste år oplevet skiftende hjemmepleje.
Når private hjemmeplejefirmaer går konkurs, er det ganske rigtigt, at 50 pct. af kommunerne har en plan for, hvad de skal gøre.
Men det betyder så også, at det for halvdelen af vores kommuner er ganske uvist, hvordan de skal sikre ældre den pleje og hjælp, de har behov for i en sådan situation.
Det kan vi ikke være tjent med, og jeg er derfor glad for, at vi nu i dag tager et nødvendigt skridt for at sikre, at det ændres.
Lad mig give et eksempel: En fredag eftermiddag i marts omkring kl. 17 modtog ældrechefen i Favrskov Kommune et opkald fra en advokat.
Advokaten kunne fortælle, at den private leverandør af hjemmeplejen var erklæret konkurs.
Det betød, at Favrskov Kommune skulle stå klar morgenen efter kl. 8 til at overtage opgaven og hjælpe de 73 borgere, der nu var uden hjemmehjælp.
Gudskelov klarede kommunen opgaven rigtig godt, men man så alligevel eksempler på ældre, der oplevede at blive glemt i overgangen mellem systemerne, og eksempler på, at de ældre selv måtte bruge nødkald for at få den hjælp, de skulle bruge.
De her sager findes i forskellige størrelsesordener.
Endnu sværere må det have været for Lolland Kommune, da de sidste år stod uden hjælp til omkring 400 borgere.
Det er ikke nogen nem opgave.
Derfor har vi også, som Enhedslisten tidligere har nævnt, fremsat et beslutningsforslag sammen med Enhedslisten og SF om at stille krav om at sikre, at prisen f.eks. ikke bliver den eneste parameter i udvælgelsen af private leverandører.
Vi skal have en stabil og værdig pleje af vores ældste medborgere.
Vi ønsker i Alternativet, at man i alderdommen, også selv om man har en plejekrævende alderdom, oplever at have et meningsfuldt liv.
Alle skal være sikre på at kunne få den hjælp, de har brug for og krav på.
Derfor var Alternativet også med i satspuljeaftalen om konkurser, der stiller krav om f.eks. beredskabsplaner og bankgarantier, og derfor stemmer vi også for L 209.
Leif Mikkelsen (LA), 2018-04-10:
Tak for det, formand.
Vores ordfører på området deltager i forhandlinger et andet sted, og så kiggede man så rundt i gruppen og så, hvem der havde alderen til det her, og det var så mig.
Jeg kan så se, at det ikke er den taktik, andre partier har brugt, så sådan er det.
Det her område er et utrolig vigtigt område, fordi det drejer sig om menneskers nære pleje og hjælp, når man har behov for det, og det er sådan set et område, der har haft et langt tilløb, og derfor er der grund til at glæde sig over i dag, at alle partier har stået bag det, der har ført frem til det her forslag.
For diskussionen om privat/offentlig pleje har jo stået på længe, og især i dens opstart har der været mange diskussioner om, om de private, der nu skulle byde, var i en konkurrence med kommunen, hvor alle omkostninger nu også var med, eller om man blev presset på et falsk grundlag.
Det har tit været diskussionen, om man nu var helt sikker på det, og det har fortsat et langt stykke af vejen.
Så har der også været – kan man sige – mindre seriøse bydere på det her område, som så har ført til konkurs og dermed til problemer.
Der synes jeg bare man skal erkende, at der ikke har været den nødvendige opfølgning på det eller kontrol, og det er så de elementer, der ligger i det her forslag om, at man skal have en beredskabsplan, og at man skal sikre, at der er en vis soliditet bag de virksomheder, der byder.
Det er gode værktøjer.
Men for Liberal Alliance er det faktisk vigtigt, at vi holder fast i det her og bliver ved med at sikre valgfrihed for den enkelte, så det ikke bare er sådan, at man skal vælge imellem kommunen og kommunen.
Mange af os har jo haft familiemedlemmer, der har været meget tæt på den her serviceydelse, og der vil jeg bare sige, at der jo heldigvis udføres meget kvalificeret arbejde fra private udbyderes side, der også ofte bliver bedre end det kommunale, eller at man får det kommunale til at blive bedre, fordi der er en konkurrence om det.
Og hvis man sikrer de her grundlag om beredskabsplaner og økonomisk fundament, vil jeg også sige, at over tid vil de dårligste og svageste firmaer vel også falde ud, og så bliver der kvalitet tilbage.
Så reel konkurrence, valgfrihed og så gode og sikre økonomiske forhold i de her virksomheder, så vi undgår konkurser.
Det er et vigtigt værktøj, og det er sådan set det, vi ser konturerne af her.
Så vi støtter selvfølgelig forslaget.
Jeppe Jakobsen (DF), 2018-04-10:
Tak for det.
53 konkurser siden 2006 har FOA opgjort problemets omfang til.
For mindre end en måned siden havde vi den seneste, og i indeværende år har vi allerede set fire.
Hver gang en konkurs rammer ældreplejen, afføder det utryghed og usikkerhed for de ældre om, hvem der kommer ind ad døren og hjælper dem med de udfordringer, de har i deres hverdag, udfordringer, som både relaterer sig til velbefindende og sundhed, meget nede i det, man kan kalde bunden af Maslows behovspyramide, det, der afgør, om vi kan fungere som mennesker.
Den utryghed var det, der gjorde, at Folketinget, som fru Astrid Krag nævnte det, anført af Socialdemokraterne, SF og Dansk Folkeparti, bad regeringen om at indkalde til forhandlinger om de her udfordringer med de mange konkurser.
Efter for lang tids parlamenteren frem og tilbage og en rapport, som først var lang tid undervejs, og som siden hen viste sig at indeholde alt andet end det, som den skulle,
nåede vi dog frem til et forhandlingsbord, og efter hårde forhandlinger der nåede vi frem til den aftale, hvor de lovgivningsmæssige tiltag er dem, vi behandler nu og her.
Det er f.eks. kravet til kommunerne om at skulle have et beredskab, hvis de entrerer med private leverandører, sådan at man har gjort sig nogle overvejelser om, hvad der skal ske, hvis det går galt.
Det er altid godt at have en plan.
Den bliver modsvaret af en garanti, som man nu skal kræve af de private leverandører, så der også er penge til at udføre den, hvis det skulle gå galt.
Det har selvfølgelig mest af alt sigte på oprydning, men det, vi jo gerne skulle, var at undgå konkurser, og derfor er der også en vigtig del omkring krav til regnskaber til de virksomheder, som måtte ønske at byde ind i hjemmeplejen, sådan at man godtgør, at man driver en sund virksomhed, der har en chance for at overleve.
Det giver jo så kommunerne mulighed for jævnligt at følge op på, hvordan det står til med de virksomheder, de har inden for døren, så man kan sikre sig, at man i god tid kan undgå og kan afværge de her konkurser gennem et tæt samarbejde med virksomhederne.
Til sidst vil jeg også nævne en fin klausul om, at man ikke må have forfalden gæld til det offentlige for mere 50.000 kr.
Det er ikke et sundt udgangspunkt for et samarbejde med det offentlige, hvis man gør det for at kunne betale pengene tilbage, som man i forvejen skylder det offentlige.
Så har man jo allerede en presbold i forhold til at skulle trække penge ud i stedet for at bruge penge på den nære velfærd.
Med de ord skal jeg meddele, at Dansk Folkeparti støtter lovforslaget.
Alex Ahrendtsen (DF), 2018-04-10:
Man får jo svar, som man råber i skoven.
Hr. Orla Hav har budt op til dans, og jeg har taget imod.
Det blev så lidt voldsomt.
Jeg noterer mig bare, at Socialdemokratiets indstilling til inddragelse af borgerne er lig nul, fordi man føler sig så meget klogere end andre, og det er jo bare ærgerligt.
Jeg kan jo ikke svare på, hvad Dansk Folkeparti ville have stemt i Holstebro på den tid, for vi eksisterede ikke på den tid, så vidt jeg ved.
Så det er jo et hypotetisk spørgsmål, jeg ikke kan forholde mig til.
Orla Hav (S), 2018-04-10:
Jeg mener ikke at befinde mig i en position, hvor jeg giver udtryk for hovenhed, men det er jo altså hr. Alex Ahrendtsens udlægning af det, at vi har et forskelligt syn på tingene.
Det må så stå for hr. Alex Ahrendtsens regning, altså at det er sådan, man afregner.
Jeg synes, det er dybt beskæmmende, at det er sådan, man uddeler etiketter.
Jeg vil bare spørge om noget.
Hvis nu vi kunne se bort fra, hvad eftertiden har vist, hvor ville hr. Alex Ahrendtsens parti så have stillet sig i Holstebro byråd,
hvis borgmesteren var kommet og havde foreslået at stille en bitte jernskulptur op nede på gågaden?
Ville man have klappet begejstret i hænderne og have sagt: Vi skal ud og støtte en folkeafstemning om det her emne?
Eller hvad ville man have gjort?
Alex Ahrendtsen (DF), 2018-04-10:
Hvis vi skal blive i tennissproget, synes jeg egentlig, at jeg klarede mig ganske godt, for det ville jo svare til, at Caroline Wozniacki skulle spille mod otte verdensettere, og der tror jeg også hun ville tabe 3-0.
Så det er jeg ikke flov over.
Med hensyn til rindalismen vil jeg sige, at det altid er den, man vender tilbage til, når vi taler om ændringer i kunststøttesystemet.
Det er jeg lidt ærgerlig over, for det skygger egentlig for nytænkning; det gør, at man pr. refleks siger nej, alene fordi det kommer fra Dansk Folkeparti, og fordi man kunne blive beskyldt for rindalisme.
Det synes jeg er ærgerligt.
Kom dog ud af den der hovne boble, kære hr. Orla Hav!
Lyt dog til, hvad der bliver sagt, nemlig at vi vil inddrage borgerne, vi vil ændre, vi vil forny, vi vil modernisere – i stedet for at blive i den der reaktionære kulturboble, som ordføreren befinder sig i.
Orla Hav (S), 2018-04-10:
Hvis jeg skal sige noget positivt, er det jo, at efter en tresætter, hvor hr. Alex Ahrendtsen har tabt 7-0 i samtlige sæt, så bevarer han trods alt humøret og har ovenikøbet overskud til at sætte prædikater på andre, som har andre meninger.
Når jeg har givet udtryk for en skepsis over for den negative folkeafstemningsprocedure, som hr. Alex Ahrendtsen advokerer for, hænger det jo lidt sammen med, at jeg kender forhistorien til de synspunkter og holdninger, som er repræsenteret i Dansk Folkeparti, nemlig rindalismen.
Derfor går vejen til at sikre borgerinddragelse for mig, ved at man tager diskussionen med borgerne i god tid, tør vise sine visioner, tør realisere dem og fortsætte den gode dialog med borgerne.
Og det er jo noget helt andet end det, hr. Alex Ahrendtsen giver udtryk for at have hørt.
Britt Bager (V), 2018-04-10:
Det tredje beslutningsforslag, vi skal behandle i dag, om Statens Kunstfond indeholder flere elementer.
Hovedoverskrifterne er: lokale folkeafstemninger om kunst i det offentlige rum, ophævelse af støtte til udenlandske kunstaktiviteter og omlægning af systemet med hædersydelse.
Også dette forslag er en del af Dansk Folkepartis forslag til reform af den statslige kunststøtte.
Jeg er meget enig i, at vi bør genoverveje hædersydelserne for at se, om vi med fordel kan opdatere rammerne, så ordningen bliver mere tidssvarende, og jeg deler også forslagsstillernes intentioner om at inddrage borgerne i den lokale kunst i det offentlige rum.
Det er der også allerede i dag mulighed for, og jeg er altså ikke overbevist om, at en folkeafstemning nødvendigvis er en hensigtsmæssig løsning i den her sammenhæng.
Det vil efter min bedste overbevisning medføre, at man får mere administrativt bøvl, som jeg ikke tror vi får særlig meget mere borgerinddragelse for.
Men lad os tage en grundig diskussion om Dansk Folkepartis overvejelser i efteråret, når vi også skal drøfte de to andre beslutningsforslag.
Som ministeren også var inde på, bakker regeringen ikke op om, at vi fjerner støtten til udenlandske kunstaktiviteter.
Det er vi i Venstre meget enige i.
De aktiviteter, der foregår i udlandet, kommer os i den grad til gode, og derfor bakker vi fortsat op om, at der skal være mulighed for udenlandsk aktivitet.
Jeg er sikker på, at vi sammen kan komme på bedre løsninger på de udfordringer, som vi ser med kunststøttesystemet i dag, men vi skal som på de andre områder have en grundig drøftelse af det, og det må vi gøre i efteråret. Vi bakker derfor ikke op om det her forslag, og jeg skulle hilse fra De Konservative og sige, at det gør de heller ikke.
Alex Ahrendtsen (DF), 2018-04-10:
Vi er enige så langt, at omprioriteringsbidraget ikke er særlig smart, fordi det er en grønthøster, og derfor har jeg også foreslået, at vi prioriterer, når vi skal spare, og at vi målretter.
Det har jeg sagt mange gange.
Men samtidig vil det her forslag jo skabe flere midler til kunsten og vil langt opveje de 2-procentsbesparelser, som institutionerne er ramt af.
Der vil også være en lang række private kulturvirksomheder, som vil få mulighed for at søge midler, så samlet set vil det generere flere midler.
Orla Hav (S), 2018-04-10:
Det lyder rørende, når hr. Alex Ahrendtsen gerne vil have vores kunstinstitutioner og museer og andre til at spille en større rolle på det marked, som er for kunst og kultur, men sandheden er jo, at lige nøjagtig de her institutioner har fået kærligheden at føle af den nuværende regering og dens støtteparti.
640 mio. kr. har man fjernet.
Hvordan er det, at de institutioner skal have mulighed for at løfte den her opgave, når kærligheden til dem er så stor, at man har fjernet rigtig, rigtig mange penge på det her område?
Lyder det ikke en smule hult at stå og tale om alle de her herligheder, huskunstnerordningen kunne have skabt, når virkeligheden er, at det er tørre lommesmerter, der er derude?
Alex Ahrendtsen (DF), 2018-04-10:
Et museum er jo finansieret af det offentlige, og derfor vil det ikke være det frie marked.
Andre vil være på det frie marked, f.eks. forlag, hvis de får fingrene i nogle midler fra en kunstfond, og det er da kun godt, når markedet er inde over.
Det er godt for kunstnere.
Det er godt for forfatterne.
Jeg har nævnt Liberty, som uden redaktionen ved Johannes Riis ikke ville have været den bog, vi kender i dag, fordi han gik bort inden færdiggørelsen.
Huskunstnerordningen og det forslag, som Enhedslisten fremsatte, sagde vi nej til.
Søren Søndergaard (EL), 2018-04-10:
Nej, Dansk Folkeparti skaber ikke balance.
Det, man gør, er, at al kunststøtte er markedet inde over.
Det er det, der ligger i det her forslag.
Al kunststøtte er markedet inde over.
Det er ikke balance.
Det er det modsatte af balance.
Balance var, at man havde noget, hvor markedet ikke var inde over, og at man havde noget, hvor markedet var inde over.
Det, markedet ikke er inde over i dag, er det, man vil afskaffe.
Det er alt andet end balance.
Så forstår jeg ikke den der argumentation om huskunstnerordningen, der er så god og skal udbredes.
Det er da ikke 2 måneder siden, at Enhedslisten fremsatte et forslag lige præcis om at udbrede huskunstnerordningen til folk på institution, på hospitaler, på plejehjem, på demenscentre osv. osv., og hvordan var det, Dansk Folkeparti stillede sig til det forslag?
Hvordan var det, man stillede sig til det forslag om en forsøgsordning på 10 mio. kr.?
Kom ikke og her og snak om konservative.
Jacob Mark (SF), 2018-04-10:
Der er den risiko, at hvis kunstnere skal udfordres for at få penge, lad os sige, at de skal udfordres yderligere – altså, det bliver de jo også, det er jo ikke sådan, at man, bare fordi man søger Statens Kunstfond, får penge i dag; det er der også krav til – og vi laver et system, hvor man skal have medfinansiering på den her måde, vil man bliver udfordret af nogle, som vil spørge: Hvad er populært?
Hvad er det, der er populært, hvad vil mange se?
Og jeg synes ikke kun, at det er kunstnere, der vil lave noget, mange vil se, der skal have støtte.
Tværtimod mener jeg faktisk, at det skal være bredere end som så.
Eller også vil man få støtte, hvis man gør det, som er udtryk for den herskende tankegang, fordi det er det, der gives penge til.
Jeg mener også, det skal være muligt at få støtte, uden at man nødvendigvis foreslår det eller vil lave det, der er udtryk for den herskende tankegang.
Alex Ahrendtsen (DF), 2018-04-10:
Jamen det er jo dejligt, at man vil være med til at finde medfinansiering, og jeg glæder mig til at se SF's egen model.
Men sagen er, at kunsten og kunstneren jo har godt af at blive udfordret, ikke bare af sine kollegaer, ikke bare af kunstkritikere, men så sandelig også af dem, der skal bringe kunstværket videre.
Det kan være en galleriejer, det kan være en forlægger, der udfordrer forfatteren, der har skrevet et manuskript, hvor man så arbejder det igennem.
Der er masser af bøger, der er blevet bedre af, at kulturvirksomheden har arbejdet med det, f.eks. Jakob Ejersbos »Liberty«.
Det var da atter en dejlig, forsigtig åbenhed fra ordførerens side, og det er jeg selvfølgelig glad for.
Men for at have en mere detaljeret diskussion har vi splittet det op i tre.
Mit spørgsmål går på, at vi jo allerede kender modeller som det, vi foreslår.
Der findes huskunstnerordningen, men så findes det også i filmens verden.
Det er ofte producenter, der søger DFI om penge til et projekt, og DFI kommer kun med en del af finansieringen af en film, resten finder man udenfor.
Har det medført manglende eksperimenter?
Nej, tværtimod.
Dansk film er jo kendt i hele verden for at være innovativ.
Så hvorfor i alverden vil man ikke forsøge sig med den model på dette område?