Dina Raabjerg (KF), 2026-01-06:
Tak, formand.
Det er også sådan lidt deja-vu at stå her igen, for jeg kunne jo have taget min tale fra sidste år og sådan rystet støvet af den og læst den op en gang til, hvis altså der faktisk ikke var sket noget siden sidste gang, Danmarksdemokraterne sendte det her forslag frem, for forslaget er jo identisk med B 132 fra sidste år.
Det er jo nok det mest bemærkelsesværdige, for siden sidst er der jo kommet ny viden.
Der er indgået nogle nye aftaler, og Danmarksdemokraterne er blevet valgt ind i en lang række byråd, hvor partiet nu har mulighed for at træffe beslutninger om de her projekter lokalt.
Danmarksdemokraterne taler, som om vi står midt i en ukontrolleret udrulning af sol og vind på land, men faktum er, at udrulningen sådan set er gået i stå.
Der er stort set ikke sat vindmøller op på land de seneste 3 år, og i både den oprindelige aftale omkring vedvarende energi på land og den seneste aftale fra oktober bliver der ikke lagt op til, at vi skal have flere vindmøller, tværtimod.
Der er fokus repowering, på at tage den gamle møller ned og stille nogle nye op, bedre placeringer og færre konflikter med naboer og lokalsamfund.
Så mit spørgsmål er egentlig ret simpelt: Hvorfor forholder Danmarksdemokraterne sig slet ikke til det i det her beslutningsforslag?
I forslaget kræver man, at energibehovet skal undersøges, men det bliver det jo allerede hvert eneste år gennem de årlige klimafremskrivninger, som vi alle sammen her i salen kender.
Det er næppe, fordi Danmarksdemokraternes ordfører ikke læser sit materiale, men så må konklusionen jo være, at partiet af en eller anden grund vælger at ignorere det, og når man genfremsætter det samme forslag igen og igen, synes jeg, at man skylder Folketinget en forklaring på, hvorfor man ser bort fra den viden, der allerede er ligger på bordet.
I forslaget foreslår Danmarksdemokraterne en politisk pause for udbygningen, men udbygning af sol og vind sker jo i dag på markedsvilkår og i øvrigt uden statsstøtte i modsætning til den havvindsaftale, som partiet var med til at indgå de sidste år.
Projekterne på land bliver automatisk stoppet allerede i dag, hvis økonomien eller nettet eller efterspørgslen ikke er der.
Hvis man så alligevel mener, at der er behov for en politisk pause, så må man jo stille sig det der lille spørgsmål om, om Danmarksdemokraterne ikke går ind for markedsøkonomi.
Så er der det med i lokaldemokratiet.
Ingen statslige energiparker bliver til noget som helst uden et flertal i et byråd.
Danmarksdemokraterne har nu selv en lang række af nyvalgte byrådsmedlemmer rundtomkring i hele landet.
Har man ikke tillid til, at de er i stand til at sige ja eller nej til konkrete VE-projekter lokalt?
Eller mener partiet virkelig, at vi her i Folketinget er bedre egnede til at træffe den slags beslutninger end de kandidater, som partiet selv har opstillet, og de byråd, som borgerne selv har valgt?
Når man samler det her, står man tilbage med et forslag, der gentager sig selv, ikke forholder sig til de nye aftaler, ikke løser reelle flaskehalse og i stedet foreslår et nationalt stopskilt, hvor løsningerne burde være lokale og konkrete.
Derfor, og fordi vi er med i de bagvedliggende aftaler omkring statslige energiparker, kan vi ikke støtte beslutningsforslaget.
Tak for ordet.