runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Rasmus Nordqvist (ALT), 2017-01-27:
I modsætning til hr. Søren Espersen vil jeg gerne starte med at takke Enhedslistens ordfører for den her forespørgselsdebat.
Der er blevet stillet en række spørgsmål af samme ordfører fra Enhedslisten, og man må sige, at det er det, jeg vil kalde for mangelfulde svar, der kommer tilbage, og som kredser om emnet i stedet for at forklare, hvad det er, der er sket i den her sag, som vi jo er nysgerrige på, da det er rigtig, rigtig vigtigt at tale om doping, specielt i international sport.
Nu ved jeg godt, at ordføreren for forespørgerne sagde, at det ikke handler om kronprinsens rolle i IOC, men der er nogle præmisser, der ligesom må være på plads, når vi diskuterer det her, og det er for det første, at sport på det her niveau, når vi snakker Den Olympiske Komité, er politisk.
Hvis man lader være med at snakke om, hvad der kunne være anderledes, er det andet så kronprinsens rolle – kronprinsen, det kommende statsoverhoved i Danmark – og kronprinsen repræsenterer Danmark, også når han sidder der.
Selv om det er IOC, der har udpeget ham til at repræsentere dem i Danmark, er han stadig væk dansker, og når vi hører ham udtale sig, vil folk tro, at her er det kommende statsoverhoved for Danmark, og dermed er udtalelser fra hans side selvfølgelig også Danmarks udtalelser. Det, jeg synes er vigtigt, er også at se fremad.
Jeg tror, man kunne have ordnet det her på mange andre måder end med den her forespørgselsdebat, hvis der som sagt var blevet svaret mere direkte på de spørgsmål, der er stillet.
Det er lidt som at se fremad, altså hvordan vi kan agere i de her sager fremadrettet, og for at der ikke bliver den tvivl om Danmarks holdning, om kronprinsen står op for den danske politik eller repræsenterer den, skal vi spørge os selv, hvordan vi kan gøre det her bedre.
Det tror jeg vi kan ved at gå tilbage til vores forrige statsminister, hr. Anders Fogh Rasmussen, der danner den her gruppe, der skal følge med.
De har så ikke mødtes siden januar 2014, og jeg kan så forstå på det, jeg hørte, at det er sket meget uformelt ved tilfældige møder, til receptioner eller idrætsbegivenheder, hvor man så har snakket lidt om det.
Jeg tror egentlig, at det, jeg tager med mig fra den her debat, er, at der er behov for nogle strukturer, at der er behov for, at det er mere systematisk, at regeringen følger med i det her og orienterer kronprinsen.
Jeg kunne godt tænke mig, at vi prøver ikke kun at se tilbage på det her, men ser fremad for at undgå at havne i sådan en situation igen.
Karin Nødgaard (DF), 2017-01-27:
Jeg er rigtig glad for at høre Liberal Alliances ordfører, fru Laura Lindahl, netop anerkende, at det er vigtigt, at vi har de her debatter, og det er, uanset hvad vores holdning er.
For Dansk Folkeparti er det her faktisk en værdidebat, og dem tager vi gerne.
Laura Lindahl (LA), 2017-01-27:
Tak for det.
Jeg vil egentlig bare takke forslagsstillerne for at have fremsat det her forslag, selv om jeg ikke kunne være mere uenig i intentionerne med det.
Men det er fuldstændig rigtigt, hvad ordføreren siger: Det er en virkelig vigtig debat.
For det handler ikke så meget sådan nøgternt om, hvorvidt man skal vedtage en lov eller ej; det handler for mig at se om en overordnet drøftelse af ægteskabet, men også af, hvad det offentliges opgave er, og hvad det offentliges opgave ikke er.
Det er en debat, der er rigtig vigtig for os i Liberal Alliance.
Hvad er privatlivet, og hvornår skal staten gå ind, og hvornår skal politikerne blande sig?
Det synes jeg er en vigtig debat.
Jeg anerkender, at det er rigtig, rigtig trist at stå her og se, at størstedelen af partierne ikke er til stede.
Det er sådan set kun Det Konservative Folkeparti, ministeren, Dansk Folkeparti selv og så også Liberal Alliance, som er her nu, og det er ærgerligt, for det er en hamrende vigtig debat for det offentlige, for borgerne i Danmark og for vores samfund som helhed.
Så jeg vil egentlig bare takke ordførerne for overhovedet at have fremsat det her forslag og taget debatten.
Den er vigtig.
Så tak for det.
Orla Østerby (KF), 2017-01-27:
Når man sidder og er med til at lave et regeringsgrundlag, er der flere hundrede gode krav og ting, man gerne vil have ind i regeringsgrundlaget.
Det var ikke muligt at få med i det regeringsgrundlag, vi har imellem de tre partier.
Og så er det jo sådan, at man bøjer sig i fællesskabet, og det gør Det Konservative Folkeparti også.
For Danmark skal jo regeres, der skal være et regeringsgrundlag, men det betyder ikke, at vores familiepolitik i Det Konservative Folkeparti forsvinder, fordi straksskilsmisse bliver indført.
Jeg vil også sige, at vi jo står over for en ny æra omkring det her, hvad alle ordførere har været inde på, med hensyn til nye forhandlinger, og der er jeg tryg ved at vi har en konservativ minister for bordenden.
Jeppe Jakobsen (DF), 2017-01-27:
Men jeg går ud fra, at når Det Konservative Folkeparti nu har fået den ministerpost, som har det her som ressort, så er det noget, der virkelig betyder noget for Det Konservative Folkeparti.
Det har man jo også kunnet se ud fra de ting, der er blevet lagt frem af den nye minister i forhold til ønsket om at redde ægteskabet, altså at man ønsker at gøre noget for at undgå skilsmisser.
Hvis det virkelig er en så stor konservativ mærkesag, hvorfor har man så ikke lagt sig mere i selen for at imødegå den liberale del af regeringen og stå for det borgerlige, hvor ægteskabet tillægges større værdi?
Karin Nødgaard (DF), 2017-01-27:
Jeg har forberedt en lille anden tale.
For nylig hørte jeg faktisk en meget vis kvinde holde en tale, hvor hun kom ind på mange menneskers ønske om det perfekte liv, og hvordan vi alle mere eller mindre higer efter det perfekte.
Vi vil ikke være sårbare.
Vi giver dermed afkald, fordi vi ikke tør bevæge os derud, hvor det kan være dybt og svært at bunde.
Da jeg hørte det for nogle uger siden, tænkte jeg på det her beslutningsforslag, som vi nu drøfter i dag.
Og hvorfor gjorde jeg så egentlig det?
Det gjorde jeg, fordi ægteskabet netop er den institution, hvor vi springer ud på dybere vand, hvor vi vælger kærligheden til, og hvor vi viser følelser og kan blive sårbare.
En meget smuk beslutning er det, når to mennesker vælger ægteskabet.
Forhåbentlig er det noget, der vil vare ved trods medgang og modgang, men realistisk set ved vi også, at det ikke vil være tilfældet for alle.
Men inden den store og meget omsiggribende beslutning træffes, mener Dansk Folkeparti, at det er vigtigt at overveje det ganske nøje og også fokusere på, at det efterfølgende kan føre en tilværelse med sig, som er så uønskværdig, at der er bedst at lade sig skille med de konsekvenser, den beslutning må føre med sig for dem, den også involverer.
Og her tænker jeg selvfølgelig meget på de børn, som må være i et ægteskab.
Jeg er ikke den, der skal være dommer over de årsager eller begrundelser, som et par når frem til efter en betænkningsperiode, men jeg mener, at den periode vil være god for de involverede parter.
Jeg har selvfølgelig noteret mig partiernes bemærkninger og holdninger til Dansk Folkepartis forslag, og jeg kan også konkludere, at der er meget, meget stor forskel på, hvorledes vi opfatter den institution, som ægteskabet er, og også den måde, som ægteskabet gerne skulle på være fremover, hele vores måde at bygge vores samfund op på i forhold til familieliv, og jeg er da egentlig lidt bekymret over nogle af de meldinger, der er kommet fra nogle af partierne, i forhold til hvordan fremtiden kommer til at se ud for familieliv og for ægteskabet som institution.
Jeg har hørt, at mange har nævnt noget om de forhandlinger, der skal indledes.
Dem deltager Dansk Folkeparti i, og det er meget vigtigt for os, at vi også får nogle af de ting med, som betyder noget for os.
Jeg må være ærlig og sige, at når jeg kigger rundt i Folketingssalen lige nu, så er det dybt, dybt bekymrende, så få der egentlig har en interesse i den her debat.
Jeg synes, det er tankevækkende, at nogle af partierne ikke møder frem, at nogle vælger bare at holde deres ordførertale og forlade salen.
Når man har nogle ting, som betyder meget, og det gør vores beslutningsforslag generelt, når partierne fremsætter dem og fører en god debat om dem, så synes jeg faktisk også, at man skylder hinanden at deltage i den debat.
Derfor kan jeg jo ikke rigtig gå ind nu og kommentere de forskellige ordføreres indlæg, måske heller ikke ministerens, fordi ministeren måske heller ikke var opmærksom hele tiden, men jeg vil i hvert fald sige, at vi ser frem til de drøftelser, vi skal indgå i forhåbentlig inden alt for længe på det her område.
Laura Lindahl (LA), 2017-01-27:
Det er klart, at vi i Liberal Alliance da ønsker at gøre det så let som muligt for borgerne i det her samfund at træffe valg.
Det er ligegyldigt, om vi taler om ægteskab eller skilsmisse eller andre valg her i livet.
Vi ønsker, at den enkelte familie har så mange frie muligheder som muligt for at træffe de valg, der gør, at man som familie eller enkeltperson kan leve et frit liv.
I dag er det relativt nemt at indsende en erklæring, men om man skal bruge NemID til det, ved jeg ikke, måske.
Det kan sagtens være, at det vil være endnu nemmere.
Helt grundlæggende tror jeg bare, at forskellen på os – som partier og som politikere – er, at vi har tillid til, at de her mennesker, som indgår ægteskab og forlader et ægteskab, selv gør sig alle de overvejelser, som ordførerne er nervøse for at man ikke gør sig.
Jeppe Jakobsen (DF), 2017-01-27:
Så hvis det stod til Liberal Alliance, kunne man bare med sit NemID logge ind i folkeregisteret og opdatere sin civilstand til »gift med«, og så skulle den anden bare tilsvarende logge ind og opdatere og acceptere anmodningen om ægteskab, for man har jo gjort sig de her tanker, og det behøves ikke at være noget voldsomt, og man skal ikke mane til nogen eftertanke.
Ville det være en ønskelig situation i forhold til institutionen ægteskabet i liberale øjne?
Laura Lindahl (LA), 2017-01-27:
Jo, Liberal Alliance mener naturligvis også, at ægteskabet er særligt.
Men vi har tillid til, at dem, der indgår ægteskab, og dem, der ønsker at forlade ægteskabet, mener, at det er lige så særligt, lige så specielt, som vi politikere mener det er.
Så vi har ikke behov for, at der sidder 179 medlemmer her i Folketinget, der mener, at de skal være dommere over, hvor vigtigt det er for den enkelte.
Jeg har tillid til, at de mennesker, som indgår og forlader et ægteskab, selv vurderer det som vigtigt, stort, og det skal jeg ikke blande mig i.
Jeg mener faktisk ikke, at vi skal blande os i ægteskabet på den måde, som ordføreren lægger op til.
Jeppe Jakobsen (DF), 2017-01-27:
Jeg er lidt interesseret i at høre, hvad Liberal Alliances holdning til ægteskabet som institution egentlig er.
Det er jo sådan, at man ikke bare lige sådan kan gå på nettet og så med NemID blive gift.
Det kræver en indsats.
Man skal søge en ægteskabsattest – få en prøvelsesattest, der skal sendes frem til vielsesmyndigheden.
Der er faktisk noget arbejde i det her.
Skal det så også bare laves om til, at man lige kan klikke sig ind og så som i en facebookopdatering sige: Er nu i et ægteskab – og så er man gift, og så kan man nyde de fordele, der er ved det, og så, når det ikke længere er opportunt, går man bare igen og vælger den status, der hedder »skilt«?
Er der ikke sådan noget særligt ved ægteskabet i Liberal Alliances verden, som bør mane til en smule eftertanke, når man indgår og ophæver et ægteskab?
Laura Lindahl (LA), 2017-01-27:
Jo, der er folk, der fortryder det valg, de træffer.
Det er der folk der gør hver dag.
Og jeg er helt med på, at det er en kæmpe beslutning, men netop fordi skilsmissen er så stor en beslutning, føler jeg mig helt overbevist om, at folk har gjort sig rigtig mange tanker om det, før de gør det.
Ordføreren får det til at lyde, som om folk bare overnight beslutter det.
Men det er overhovedet ikke sådan, at det har været den perfekte kernefamilie, og så vågner børnene op til en situation, hvor mor og far er blevet skilt på internettet om natten og nu ikke bor sammen længere.
Det er jo en lang proces.
Det kan godt være, at det ikke er en lang proces administrativt i staten, men det er jo en lang proces for de her mennesker, som står i det.
Og jeg har fuldstændig tillid til, at folk overvejer det her nøje, og jeg er ikke interesseret i, at vi politikere skal tænke mere over det her, eller at vi tror, at vi politikere skal værne folk mod svære beslutninger.
Jeg er helt overbevist om, at det gør folk selv, og at det kan folk selv.
Karin Nødgaard (DF), 2017-01-27:
Nej, jeg sagde sådan set ikke, at vi skal undgå skilsmisser, og jeg sagde faktisk også i min indledende tale, at vi jo ikke skal være dommere over, om folk vælger at gå fra hinanden.
Vi synes bare, det er sundt, at man har den her betænkningsperiode.
Og jeg er altså ikke enig i den præmis om, at det er en svær beslutning på lige fod med andre svære beslutninger.
Jeg mener, at det her er en meget, meget stor og omvæltende beslutning at træffe, både inden for parforholdets grænser, men også hvis man har børn i parforholdet.
Ordføreren siger, at folk tænker sig om.
Ja, det gør de forhåbentlig, men vi har jo altså også nogle tal, der viser, at der er rigtig mange, der faktisk har fortrudt, at de har søgt om en straksskilsmisse.
Der var 3.342, der trak deres ansøgning tilbage i 2014.
Er det ikke et stort antal?
Laura Lindahl (LA), 2017-01-27:
Men jeg tror helt grundlæggende, at forskellen mellem Dansk Folkeparti og Liberal Alliance er, at vi i Liberal Alliance allerede tror, at folk tænker sig om.
Vi tror ikke, at staten behøver at sætte en betænkningstid på 6 måneder ind for at sikre, at folk tænker sig om.
Vi tror faktisk på, at størstedelen, langt, langt de fleste, har tænkt sig om, inden de træffer den store beslutning, det er at blive gift.
Så vi er ikke tilhængere af, at staten prøver at værne mod det her, vi er ikke tilhængere af at sende et signal til familier om, at vi ikke tror, de tænker sig om, for det tror vi de gør.
I forhold til at sidestille skilsmisse med andre store beslutninger var det egentlig bare for at sige, at det at blive skilt anerkender jeg som værende en stor beslutning, en svær beslutning, men dem er der bare mange af i livet, og vi kan ikke som offentlig myndighed og som stat og som politikere skærme folk fra store, svære beslutninger, som de måske og måske ikke fortryder senere.
Og jeg mener ikke, at vi skal gøre det.
Marianne Jelved (RV), 2017-01-27:
I den regeringsperiode, som lå fra 2011 til 2015, deltog Det Radikale Venstre jo i regeringsarbejdet.
Derfor var vi i regering, da Folketinget i foråret 2013 vedtog at afskaffe kravet om en separationsperiode for alle, der ville have en skilsmisse.
Den separationsperiode var på 6 måneder.
Vi mener ikke, at ægtefæller bare lige beslutter sig for at blive gift eller bare lige beslutter sig for at blive skilt.
Det er jo to store begivenheder i deres liv, som vi taler om, og det er selvfølgelig noget, der ikke bare kommer som lyn fra en klar himmel, men noget, som forberedes følelsesmæssigt og praktisk osv. osv. hos de pågældende mennesker.
Vi tror, at voksne mennesker tænker sig om, før de træffer den slags store beslutninger.
Loven siger i dag, at hvis ægtefællerne er enige om skilsmisse, behøver de ikke en separationsperiode.
Er man derimod ikke enige, så er der stadig væk en separationsperiode, og det synes jeg faktisk understreger, at man har mulighed for at tænke sig ekstra meget om, hvis man – eller en af parterne – er usikker på den beslutning, man er ved at træffe.
Den måde, som det er indrettet på i dag, har Det Radikale Venstre været med til at skabe, og vi er faktisk stadig væk enige med os selv i, at det er sådan, vi synes det bedst fungerer.
Børnenes situation og børnenes retssikkerhed afhænger jo ikke af, om der er 6 måneders separationsperiode eller ej.
Det er jo en hel masse andre ting, der spiller ind dér.
Og som tidligere ordførere har sagt her fra talerstolen i dag, sidder vi jo netop i den forhandlingssituation, hvor meget tegner til – det er i hvert fald det, jeg håber det ender med – at et meget bredt flertal bliver enige om at sikre retssikkerheden for bl.a. børnene bedre, end det er tilfældet i dag.
Så vi ser frem til, at vi samarbejder omkring det og vil bidrage til, at vi får givet børn en bedre hjælpende hånd fra det offentlige, inden de bliver skilsmissebørn.
Men det er en anden fortælling.
Så vi kan ikke støtte B 28, men vi anerkender, at Dansk Folkeparti tager det her meget alvorligt.
Det er slet ikke det, men vi synes bare ikke, at den metode, der ligger i B 28, er den rigtige.
Tak for ordet.
Torsten Gejl (ALT), 2017-01-27:
I Alternativet er vi ligesom alle andre klar over, at det er en meget, meget alvorlig ting for alle børn, hvis deres forældre skal skilles.
Principielt skylder vi voksne vores børn at tænke os rigtig, rigtig grundigt om, før vi pludselig i en eller anden brandert får lyst til at trykke på en skilsmisseknap, der kan udløse en hurtig skilsmisse.
Så det her er en vigtig debat at tage op.
Hvis man ser på det ideologiske, har vi det sådan i Alternativet, at vi gerne vil have mere samfund og mindre stat.
Det betyder ikke, at vi skal til at spare og skære ned på staten, men det betyder, at vi gerne vil sikre, at mennesker selv får ansvaret for at tage alvorlige valg i deres eget liv og selv står til ansvar for de valg.
Vi medgiver, at det her er en særlig sag, fordi det har konsekvenser – store konsekvenser – for børnene.
Derfor vil jeg godt lægge mig lidt op ad Socialdemokratiet, som gerne ville være med til at være lidt kreative, nu når vi kommer ind i forhandlingerne.
De foreslog et alkometer, som man kunne blæse i først, så man kunne nå at finde ud af, hvor fuld man var, når det var sådan, at man ville til at aflyse et ægteskab.
Om det lige skal være den løsning eller vi skal lave andre initiativer til gavn for børnene, vil vi gerne være med til at snakke om.
Men de skal være langt, langt mindre indgribende end det, der ligger i det her forslag.
Så jeg synes, det er fint, at DF skaber opmærksomhed om den her sag, og jeg glæder mig til at fortsætte med at have den opmærksomhed i de omfattende forhandlinger om skilsmisseret, som snart vil køre videre i Socialministeriet.
Vi stemmer ikke for forslaget nu, men modtager med glæde den her indbydelse fra DF om at tage det her spørgsmål med ind til forhandlingsbordet ved de kommende forhandlinger i Socialministeriet.
Laura Lindahl (LA), 2017-01-27:
Det var egentlig bare, fordi ordføreren sagde, at man selvfølgelig skal sikre, at folk i en eller anden brandert ikke bare går ind og træffer den her beslutning.
Jeg er bare nødt til at spørge lidt ind til ordførerens menneskesyn, for har ordføreren det menneskesyn, at han tror, at ansvarlige voksne mennesker, der har sat børn i verden, der er blevet gift, ikke tænker mere over en så fuldstændig revolutionerende beslutning i deres familieliv, end at man bare går ind i en brandert og annullerer den?
Jeg savner lidt, at man har tillid til, at mennesker kan tænke selv, og at mennesker tager ansvar for deres familie, for deres børn og for deres egen livssituation.
Jeg bliver en lille smule stødt over, at det er holdningen til andre mennesker, altså at man bare tror, at folk i en brandert går ind og træffer så vigtig en beslutning som det at blive skilt og forlade sine børn, at man ikke tror, at det virkelig er en beslutning, som de har tænkt over meget, meget længe.
Mener ordføreren virkelig, at det er sådan, det foregår derude?
Torsten Gejl (ALT), 2017-01-27:
Jo, det har det vel egentlig.
Sådan kan det da godt tolkes.
Karin Nødgaard (DF), 2017-01-27:
Sådan opfattede jeg heller ikke det der før, hvor man gav et eksempel på noget, Socialdemokratiet havde sagt.
Det er simpelt hen for, at man gerne vil være konstruktiv i forhold til de forhandlinger, man går ind i.
Nu nævner ordføreren så også det med børn.
Har det her forslag egentlig ikke også, hvis man sådan skal læse bag ved vores ord i formuleringen, noget at gøre med børns retssikkerhed?
Torsten Gejl (ALT), 2017-01-27:
Det har vi åbnet for så meget, som vi kan.
Jeg synes, vi skal fortsætte de forhandlinger i Socialministeriet og prøve at skabe noget synergi og se, om vi kan finde ud af noget sammen.
Karin Nødgaard (DF), 2017-01-27:
Ordføreren siger indledningsvis, at mennesker skal stå til ansvar for deres eget valg, og det er jeg sådan set meget enig med ordføreren i.
Jeg synes heller ikke, at vores forslag i Dansk Folkeparti egentlig tager afstand fra det.
Vi siger jo sådan set bare, at det ikke længere skal være muligt at opnå en direkte skilsmisse uden en forudgående separationsperiode på 6 måneder.
Derfor vil jeg gerne høre ordføreren, om man vurderer, at det kunne være muligt at nå til enighed om, at man så lavede en anden form for separationsperiode, netop for at sikre, at der bliver tid til refleksion.
Torsten Gejl (ALT), 2017-01-27:
Altså, vi har det ikke helt så enkelt, at enten er det staten, der hundrede procent overtager folks liv, eller også skal de hundrede procent selv klare det.
Vi vil gerne, som jeg sagde, ligesom S se, om vi kan finde et kreativt kneb, der gør, at folk lige får en anelse mere mulighed for at tænke sig om.
Det synes vi ikke er at fratage folk deres personlige ansvar for deres eget liv.
Laura Lindahl (LA), 2017-01-27:
Tak for det.
Det var dejligt at få præciseret, at det måske lige var en stramning og en skarp vending.
Men bare lige for at få det helt klart: Mener ordføreren, at der er behov for, at vi politisk skal sikre os, at folk tænker sig om, eller har ordføreren tillid til, at folk, der står i den her situation, har tænkt sig rigtig, rigtig godt om selv, og at det behøver vi politikere ikke at gøre for dem?
Torsten Gejl (ALT), 2017-01-27:
Det var måske lidt skarpt trukket op, men kære fru Laura Lindahl, det er der jo nogle der gør.
Altså, der er jo nogle – det kan godt være, det ikke er i en brandert – som for hurtigt bliver skilt.
Det viser de her tal jo.
Jeg er fuldstændig med på, at folk skal have ansvar for deres personlige handlinger i deres liv, og der følger jeg LA langt hen ad vejen.
Hvis vi så kan finde en lille kreativ detalje, der gør, at man får lejlighed til at tænke sig en gang ekstra om, synes jeg, at det er interessant i forhold til børnene.
Det er så skrækkeligt for mange af dem, hvis deres forældre skal skilles.
Rasmus Nordqvist (ALT), 2017-01-27:
Jeg har ligesom to opklarende spørgsmål, som jeg simpelt hen må have svar på for at forstå det her oven på både ordførertalen og de spørgsmål, der har været.
Altså: Er kronprinsen ikke altid repræsentant for Danmark som kommende statsoverhoved?
Det er det første spørgsmål, og der vil jeg mene at han altid vil repræsentere Danmark i de sammenhænge, han indgår i.
Og det andet spørgsmål går på hele det her dopingspørgsmål og antidopingspørgsmål, som jo har været et meget stort politisk emne i Danmark: Er det ikke et politisk spørgsmål?
Peder Hvelplund (EL), 2017-01-27:
Det er sådan lidt afledt af de her svar, at jeg lige har et spørgsmål.
Når nu ordføreren er enig i, at det er vigtigt, at der sker en form for koordination mellem regeringen og et kommende statsoverhoveds udmeldinger i IOC, og når det så er sådan, at den dialog åbenbart ikke fungerer i det her udvalg, som ikke har mødtes siden 2014, er ordføreren så enig i, at der i hvert fald er behov for at få styrket den dialog, så vi ikke kommer til at stå i en lignende situation?
Det er ikke nødvendigvis i det udvalg, der ikke mødes, men når nu det så foregår på andre måder, mener ordføreren så, at der er behov for, at den dialog styrkes?
Mogens Jensen (S), 2017-01-27:
Som sagt har jeg det på den måde, at hvis man har nedsat et udvalg eller en gruppe, er der jo ingen grund til at have nedsat dem, hvis de i praksis ikke bliver brugt, eller man har fundet ud af, at der er andre måder, hvorpå information bedre kan gives.
Så den overvejelse må man selvfølgelig have, synes jeg.
Men som sagt er det afgørende for mig, at der er den her løbende dialog, og det må man jo spørge statsministeren om er sikret, når statsministeren får mulighed for at svare.
Vi har en klar forventning om, at det sker.