runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Lars Løkke Rasmussen (V), 2019-04-09:
Tak for det.
Jamen jeg lagde bestemt godt mærke til, at der var rigtig mange børn og forældre på gaden i weekenden.
Så det har jeg lagt mærke til.
Og det har jeg også kæmpe respekt for, for jeg er jo selv far – altså, børnene er godt nok vokset noget til, men en dag kommer der måske børnebørn.
Det er jo vores kæreste eje.
Og dem skal vi behandle ordentligt.
Det tror jeg ikke der er nogen grund til at sætte spørgsmålstegn ved.
Og derfor glæder jeg mig også over, at den generelle forældretilfredshed med vores daginstitutionstilbud, når vi spørger til det, er pænt høj; at børnene, når de spørges til det, generelt trives.
Det har vi så også forsøgt at tage hånd om.
Alt godt kan sikkert gøres bedre, men vi har forsøgt at tage hånd om det.
Vi har investeret 1 mia. kr. ekstra i et 1.000-dagesprogram til normeringer målrettet institutioner med børn fra særligt udsatte familier.
Og der skal rimeligvis gøres mere.
Jeg vil gerne være sød mod børnene; jeg har ikke stået og ophøjet mig til at være specielt børnenes statsminister, for jeg vil egentlig gerne være statsminister for alle børn og unge og seniorer og ældre og syge og raske, men jeg vil gerne være sød mod børnene.
Jeg vil også gerne være tro mod vores egen samfundsmodel, som hviler på, at vi har et kommunalt selvstyre med nogle folk, der bliver valgt derude til at tage ansvaret.
Vi har tilført kommunerne flere penge i den her valgperiode.
Det står i kontrast til den tid, hvor fru Pernille Skippers parti var parlamentarisk grundlag for en regering, der år for år aftalte, at kommunerne skulle bruge færre penge.
Vi har øget bevillingerne til kommunerne.
Men vi vil egentlig også meget gerne tættere på og i dialog med de faglige organisationer om, hvad virkeligheden egentlig er derude.
Og derfor har børne- og socialministeren jo allerede i morgen indkaldt BUPL, FOLA, FOA og KL til et møde, hvor alle har takket ja.
når børne- og socialministeren har indkaldt til det møde, er det, fordi vi jo gerne vil have en dialog om: Hvordan kommer vi tættere på?
Men jeg er meget, meget reserveret over for tanken om, at vi skal detailstyre det fra Christiansborg i form af minimumsnormeringer.
Pernille Skipper (EL), 2019-04-09:
Altså, detailstyre?
Det kommer fra en regering, som har lavet vejledninger om, hvordan man skal give håndtryk, når man får statsborgerskab; en regering, der har lovgivet om, hvordan folk skal gå klædt i det offentlige rum; en regering, der har lovgivet om, hvor mange lejligheder der må være i specifikke områder af Danmark af en bestemt art – hvis der bare lige er tre førtidspensionister for meget over en lovfastsat grænse, afgør det sagen.
Det kommer fra en regering, der har lovgivet om læreplaner i daginstitutioner; en regering, som har lovgivet om, hvor mange børn med en udsat baggrund der må være i en enkelt daginstitution, før den daginstitution i så fald skal lukkes ned.
Men hvor mange pædagoger, der skal være i daginstitutionerne – det er detailregulering.
Der rammer man åbenbart grænsen.
Altså, ærlig talt: Er argumentet om detailregulering ikke bare verdens dårligste undskyldning for ikke at indføre minimumsnormeringerne, fordi man godt ved, at man ikke har lyst til at sende de penge efter det, som det koster?
Lars Løkke Rasmussen (V), 2019-04-09:
Nej, det er det ikke.
Der er mange problemer ved det her.
Der er risikoen for, at minimumsnormeringer bliver maksimumsnormeringer.
Det her er jo ikke noget nyt synspunkt.
Altså, det er ikke for at stå og lave referencer til Socialdemokratiet, når jeg egentlig er færdig med Socialdemokratiets formand her i spørgetiden.
Men der var f.eks. en periode, hvor man i det parti havde et helt katalog over ting, som man ville gennemføre, hvis man fik regeringsmagten; om minimumsrettigheder på alting.
Det har man så forladt, fordi risikoen jo er, at hvis man siger, at der som minimum skal være et eller andet, så bliver det også maksimum.
Jeg tror, vejen frem er en anden.
Den er at sørge for, at kommunerne har den økonomi, der skal til derude, for at man kan drive en ordentlig kommune.
Det er at sørge for, at kommunerne står til ansvar for at prioritere det her.
For hvis man går helt praktisk ind i det her, vil man se, at der er daginstitutioner, hvor sygefraværet blandt personalet er megahøjt, og så er der andre daginstitutioner, hvor det er meget, meget lavt.
Hvis man går ind og ser på, hvor meget tid personalet bruger med børnene, og hvordan lederen indgår i selve børnekontakten, så kan man jo se, at det varierer fra institution til institution.
Og det er sådan set derfor, jeg synes, at vi skal have nogle gode institutioner, og dem, jeg tror er bedst til at sikre, at de institutioner er gode, er de mennesker, der er valgt derude af børnenes egne forældre.
Og det, der er vores ansvar, er at sørge for, at kommunerne så har en økonomi – og det kan vi sikkert også godt komme til at diskutere – der muliggør, at man kan prioritere det her område.
Pernille Skipper (EL), 2019-04-09:
For det første synes jeg, det er skræmmende, hvor lidt statsministeren egentlig har sat sig ind i det her.
For der findes jeg netop nogle modeller for minumsnormeringer, som – heldigvis da – regner vikardækning og ledertid og alt muligt andet fra, i modsætning til de statistikker, som statsministeren fejlagtigt selv har turneret rundt med sammen med resten af regeringen.
Det findes f.eks. i Norge.
Og ja, jeg synes, vi skal diskutere økonomi.
Men de arbejder jo under nogle økonomiske rammer, der kommer herinde fra.
Og i løbet af hele den her regeringsperiode har regeringen sendt så få penge ud til kommunerne, at det ikke har været muligt at følge med i udviklingen af antallet af børn.
Det vil sige, at der kommer måske flere pædagoger, men der kommer endnu flere børn, og derfor er der mindre voksenkontakt.
Og selv i regeringsperioden før, hvor det ikke var statsministeren, der besad statsministerposten, men Socialdemokraterne, var det Venstre, der holdt hånden under den regering, da de skar ned.
Da Enhedslisten sagde nej, var det Venstre, der gik ind og stemte for deres nedskæringer.
Og derfor er der ikke nok voksenkontakt derude nu.
Så mit spørgsmål til statsministeren er: Hvis man ikke vil minimunsnormeringer, og hvis man ikke tør at give børnene rettigheder, hvad er det så, man vil love?
Vil man love, at der kommer flere pædagoger, så der i det mindste ikke kommer mindre tid med de voksne, så det svarer til antallet af børn, der kommer til, så det følger den demografisk udvikling?
Vil man love et de facto stop for nedskæringerne?
Kan man i det mindste love, at der kommer mere tid med voksne?
Altså, hvad er det konkret, statsministeren egentlig vil love?
For det lyder jo grangiveligt, som om der er gået valgkamp i den, og at man bare siger, at ja, det skal være bedre.
Lars Løkke Rasmussen (V), 2019-04-09:
Der er ikke gået ret meget valgkamp i mig.
Altså, hvis en valgkamp måles på, at man stiller sig op og lover alt muligt, man ikke kan anvise finansiering på, så er der ikke gået valgkamp i mig.
Det overlader jeg helt til alle andre.
Jeg forsøger lige at føre sådan et lille skyggeregnskab over, hvad oppositionens løfter løber op til samlet set, fordi hver gang der bliver taget et samfundsproblem op, skal det så løses ved det økonomiske råderum: fuldt ud, en til en, vi siger ja til alle, der klager.
Det bliver rigtig, rigtig spændende at se, hvordan det der skal hænge sammen.
Jeg kan jo bare helt stilfærdigt konstatere, at mens jeg har været statsminister, har vi aftalt med kommunerne, at de har kunnet løfte deres forbrugsrammer med 2,5 mia. kr. Under den tidligere regering aftalte man med kommunerne, at de skulle reducere deres servicerammer med 3,5 mia. kr.
Det er bare et faktum.
Jeg kan ikke stå og udstikke løfter på 98 forskellige kommuners vegne.
Jeg kan sige, at jeg ønsker at prioritere kernevelfærd i det her samfund.
Det er bl.a. derfor, at jeg er dybt bekymret over, om fru Pernille Skippers tanker omkring udlændingepolitikken slår igennem, fordi det jo vil have en meget, meget negativ konsekvens.
1.000 flere asylansøgere
Jamen det kan man godt stå og grine ad ...
Men pengene kan kun bruges en gang.
1.000 flere asylansøgere svarer til 960 pædagoger.
Sådan er det bare.
Det, jeg kan love, er, at vi vil fortsætte arbejdet med år for år at lave nogle gode solide aftaler med kommunerne, hvor vi prioriterer kernevelfærd, lægge os i selen for, at vi ikke bruger penge på asylansøgere i Danmark, som kunne bruges på velfærd, lægge os i selen for at få flere danskere i arbejde.
Vi har det laveste antal danskere på offentlig forsørgelse, vi har haft siden 1987, og det gør jo, at vi har mulighed for at bruge nogle flere af hinandens penge på bl.a. pædagoger i daginstitutionerne frem for passiv forsørgelse.
Og det er den linje, vi vil fortsætte.
Uffe Elbæk (ALT), 2019-04-09:
Tak for det.
Det er jo ikke nogen hemmelighed, at jeg normalt altid stiller grønne spørgsmål til statsministeren, men i dag vil jeg faktisk gøre en undtagelse – også fordi det måske er den sidste spørgetime, vi har inden et valg.
Det siger vi jo hver gang, men statsministeren trækker det ud og trækker det ud.
Men hvis vi nu bare lader, som om det her er den sidste spørgetime, så har jeg lyst til at stille nogle spørgsmål, som handler om et emne, som notorisk bliver nedprioriteret og bliver marginaliseret, men som til gengæld ligger mig meget på sinde, nemlig kultur og kulturpolitik.
Og grunden til, at jeg har lyst til at fokusere på det i dag, er bl.a., at der er kommet en rapport fra Mandag Morgen og Altinget, som hedder »Mellem ballet og biografer – kultur ifølge danskerne«, og som dokumenterer – det er en meget grundig undersøgelse af kulturvaner i Danmark – at 80 pct. af danskerne tillægger kultur og kunst en fuldstændig afgørende betydning for deres børns udvikling.
Og så er det, det undrer mig, at vi aldrig diskuterer et emne, som betyder rigtig, rigtig meget for os.
Jeg tror overhovedet ikke, vi kunne forestille os Danmark uden kunst og kultur; altså, det definerer os som land, det definerer os som samfund, det handler om værdier, identitet, kollektiv hukommelse og alle de der ting, som er fuldstændig afgørende for menneskelig erkendelse.
Og alligevel diskuterer vi det aldrig, i hvert fald ikke hernede i salen.
Så mit spørgsmål til statsministeren er: Hvorfor tror statsministeren, at vi aldrig diskuterer kulturpolitik?
Altså, det er fuldstændig fraværende.
Lars Løkke Rasmussen (V), 2019-04-09:
Det er jeg meget, meget enig i; det er helt afgørende.
Jeg synes også, at det altså på mange måder har været befriende, at det her paradigmeskift jo netop har tydeliggjort den sondring, som hr. Kristian Thulesen Dahl også trækker frem, nemlig at der er udlændingepolitik, og så er der, kan man kalde det, arbejdskraftpolitik.
Og det er to forskellige ting.
Det har på mange måder i hvert fald for mig været en frustration, at det hele er blandet sammen, for vi har ikke brug for, at Danmark står åben for dem, der bare ligesom inviterer sig selv, økonomiske migranter.
Vi skal have en lukket dør.
Jeg har så omvendt det synspunkt, og der er jeg ikke i detaljen enig med hr. Kristian Thulesen Dahl, at i forhold til at være et åbent land for folk, der inviteres ind til at arbejde i Danmark, studere i Danmark, ville jeg gerne have, for sige det ligeud, at vi liberaliserede.
Vi har jo bl.a. haft et ønske om, at for folk fra lande, der står os rimelig nær, hvor vi har mange investeringer og de har mange investeringer hos os – USA, Canada – skulle det være lidt lettere at komme til Danmark og arbejde, og at man ikke skulle have en meget, meget høj løn for at være her.
Det ser vi ikke helt ens på.
Men jeg er hvert fald helt sikker på en ting, nemlig at hvis ikke vi får skilt de her to debatter, bliver det meget, meget flimrende.
Og jeg tror meget på, at danskerne helt grundlæggende deler det synspunkt, at vi skal være lukket for dem, der ikke kan og vil, som udfordrer vores værdier, og som ikke vil vores samfund.
Det er derfor, vi skal føre den stramme politik, og det er derfor, vi skal stå vagt om paradigmeskiftet.
Vi skal til gengæld være et relativt åbent land, når det handler om at sikre, at vores dygtige virksomheder får den arbejdskraft, de skal bruge for at holde væksten i live.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2019-04-09:
Jo, det er rigtigt, at fru Mette Frederiksen – tror jeg – sagde, at det var en tynd kop te, da vi lavede paradigmeskiftet.
Det er åbenbart så vigtigt, i hvert fald for den tidligere regeringspartner, Det Radikale Venstre, at det skal rulles tilbage, og vi er jo inde, set med Dansk Folkepartis øjne, i noget helt, helt afgørende i udlændingepolitikken.
Altså at vi sikrer, at folk, der får hjælp som flygtninge, anerkender, at det er en midlertidig periode, indtil man kan vende tilbage og genopbygge sit fædreland.
Det er både en forpligtelse set med vores øjne, som der bør være, men faktisk også en moralsk pligt for borgere, at man er parat til at vende tilbage til sit fædreland og være med til at genopbygge det.
Det skal Danmark så selvfølgelig hjælpe med til kan ske.
Vi hjælper gerne med nærområdebistand, der gør, at det så er muligt f.eks. at bygge et land som Syrien op, når folk vender tilbage, men det må bare være sådan, at man er forpligtet til at vende tilbage til sit fædreland og være med til at genopbygge det.
Det er klart, at når der er nogle, der begynder at sige, at lige præcis det her skal rulles tilbage, er det rigtigt, at man også kan tage fat i alle mulige andre ting.
Men så er man jo inde i at ville blande flygtninge- og indvandringspolitik sammen igen.
Nu har vi lige gjort en stor bestræbelse på at få det adskilt, og det er jo kun adskilt i lovgivning.
Det er jo ikke adskilt i praksis endnu.
Det er jo det, der skal ske over de kommende år, og det vil sige, at hvis ikke man har en fast kurs her og holder fast, kan vi jo risikere, at noget, der faktisk er naturligt for rigtig mange danskere – nemlig at flygtningepolitik er herovre og indvandringspolitik er herovre – igen bliver et miskmask, hvor folk har en interesse i at søge til Danmark, også måske endda uden at have ret til at få asyl.
Men fordi de bare bliver hængende her, bliver de til indvandrere, og det er lige præcis den fejl, vi har set begået i det her land i årtier.
Kenneth Kristensen Berth (DF), 2019-04-09:
Undskyld, hvad var det, hr. Henrik Dahl sagde?
Der var simpelt hen et ord, der røg ud.
Jeg forstod det simpelt hen ikke.
Altså at en rumæner kunne blive snydt – hvordan?
Jeg ved ikke, om hr. Henrik Dahl kan få lov til at gentage sit spørgsmål, for jeg kunne simpelt hen ikke høre det.
Mette Frederiksen (S), 2019-04-09:
Hvis man beslutter sig for her i Folketinget at afskaffe alle lave ydelser fra den ene dag til den anden – vi kunne sige i morgen – så ville det betyde, at en familie med en mor og far og tre børn, der lige er kommet til Danmark og endnu ikke har bidraget til vores fællesskab, ville få 117.000 kr. efter skat til dem selv hvert eneste år.
Ville det være rimeligt at give det til en familie, som endnu ikke har bidraget til vores fællesskab?
Nej, det ville ikke være rimeligt.
Det ville slet ikke være rimeligt over for de folkepensionister, jeg kender, som har svært ved at få pengene til at strække.
Og det ville ikke være rimeligt over for dem, der hver eneste morgen står op og passer deres arbejde og kun lige tjener til, at tingene kan køre rundt på en ordentlig måde.
Derfor skal man ikke bare afskaffe de lave ydelser.
Og der har statsministeren det samme problem som jeg – statsministeren kender det fra LøkkeFondens arbejde – nemlig at en dreng, der ikke har mulighed for at gå til fodbold, ikke får de samme muligheder som andre børn.
Så med andre ord står vi med en opgave foran os.
Vi skal løse det her på en klogere måde end i dag.
Derfor foreslår vi en ydelseskommission, så vi får fundet den rette balance.
Og ligegyldigt hvad man måtte mene om ydelser, bliver det jo, når alt kommer til alt, symptombehandling.
Derfor et konkret spørgsmål til statsministeren i dag: Vil regeringen være med til at arbejde for, at flygtninge ikke længere skal rejse til Danmark og spontant søge om asyl, men at vi fjerner den mulighed og flytter det til nærområderne, så vi begynder at hjælpe flygtninge tættere på det område, de flygter fra?
Og så kan vi i ro og mag kan tage de flygtninge hertil, som vi mener vi har kræfter til at få integreret, og få den integration til at fungere bedre.
Mette Frederiksen (S), 2019-04-09:
Jeg kan egentlig godt forstå, at det kan være svært for statsministeren at forholde sig til, at vi er nogle, der gerne vil hjælpe nedslidte danske lønmodtagere, når man har brugt det meste af sit politiske liv på at underminere de rettigheder, som danske lønmodtagere havde.
Det til side: Langt de fleste stramninger, der er foretaget i udlændingepolitikken igennem de senere år, har vi jo lavet i et bredt politisk flertal her på Christiansborg.
Det er rigtig, rigtig godt.
Derfor kan jeg jo ikke lade være med at tænke, når der indkaldes til et pressemøde i dag: Er det her så et udtryk for, at statsministeren er bekymret for, hvad der sker i hans eget parti?
For Socialdemokratiet står fast.
Er det her et udtryk for, at Jan E. Jørgensen, Kristian Jensen begynder at få indflydelse på udlændingepolitikken og har tænkt sig at lempe den, hvad begge har givet udtryk for tidligere?
For der er en anden vej, og det er at stå fast på det brede udlændingepolitiske flertal, der er, og medmindre Venstre er i gang med at ændre politik – og det kan jo godt være, for vi har godt nok hørt mange signaler om det da – og er ved at løbe væk fra det politiske flertal, så står det fast.
Socialdemokratiet står fast, Dansk Folkeparti ved jeg står fast på udlændingeområdet – og Liberal Alliance ved jeg ikke noget om.
De sagde ét i går og siger noget andet i dag – det ved man aldrig.
Men gør Venstre?
For hvis Venstre også står fast, står den brede udlændingepolitiske alliance, som er blevet skabt igennem de senere år, fast.
Og det vil være godt for Danmark.
Det er derfor, jeg anbefaler, at vi står fast.
Lars Løkke Rasmussen (V), 2019-04-09:
Jamen det, der vel står helt fast, er, at ydelserne bliver hævet, hvis der kommer en ny regering.
Det står jo fuldstændig fast.
Det er ikke en gang til diskussion.
Fru Mette Frederiksen sætter ikke engang selv spørgsmålstegn ved det.
Der var massiv modstand mod, at vi gennemførte kontanthjælpsloftet, integrationsydelsen og 225-timers reglen.
Alle de partier, der i givet fald skal støtte fru Mette Frederiksen, siger: Det der skal væk.
Og fru Mette Frederiksen siger: Ja, der skal ske noget med ydelserne.
Hun vil bare ikke lige fortælle danskerne, hvad der skal ske.
Kunne det ske, at de skal sættes yderligere ned?
Nej, det kunne det nok ikke.
Hele afsættet for den her ydelseskommission, sådan en syltekrukke for at have et værn i valgkampen, er, at ydelserne skal sættes op.
Var det så ikke passende, at man inden valget fortalte danskerne, hvor meget det er, de skal sættes op?
Jeg ved bare, at det har været en kæmpe succes, at vi har lavet kontanthjælpsloft og integrationsydelse.
Det har gjort, at der kommer færre til Danmark; det har gjort, at dem, der kommer, i højere grad kommer i beskæftigelse.
Derfor vil det være bekymrende at gå den anden vej.
Og fru Mette Frederiksen vil gå den anden vej.
Derfor er det jo der, lempelserne starter, for man starter selvfølgelig der, hvor man bliver presset af sit parlamentariske bagland, og hvor man selv giver en åbning.
Og hvor stor er den åbning – hvor meget skal ydelserne sættes op?
Mette Frederiksen (S), 2019-04-09:
Man kunne jo også bare starte med at passe sit arbejde.
Der blev skudt på gaden forleden nat i Rungsted.
Er regeringen lykkedes med at forbyde de muslimske friskoler, som skaber parallelsamfund i det her land?
Er der indført en pligt til, at indvandrerkvinder skal arbejde 37 timer om ugen?
Næh, det er der ikke.
Og det, vi så ser i dag, er et kæmpe politisk selvmål: skræmmekampagne, skræmmekampagne.
I morges er der tusindvis af danske lønmodtagere, der er stået op.
De er taget på arbejde.
Af den løn, de tjener, betaler de skat.
De har i dag kunnet se, at deres skat går til, at tre ministre i stedet for at passe deres arbejde står og holder et pressemøde i en valgkamp, som endnu ikke engang er skudt i gang.
Var det ikke klogere, at vi hver især brugte vores taletid på at fremlægge vores politik, at ministrene passede deres arbejde, og at man ikke forfaldt til det letteste, men dog alligevel allerallermest uskønne: bare at skyde på sin politiske modstander?
Lars Løkke Rasmussen (V), 2019-04-09:
Vi skyder ikke på nogen som helst.
Det gør vi ikke, og hvis vi gjorde det, ville vi også leve i et land, hvor der er strammet op omkring det, og hvor sandsynligheden for, at vi ville blive pågrebet og komme i fængsel, er stærkt forøget.
Det er derfor, der sidder så mange bandemedlemmer i fængsel i øjeblikket.
Men vi skyder ikke på nogen.
Vi skyder ikke på nogen.
Vi stiller nogle spørgsmål, som jeg synes er helt fair.
For det er jo helt fair, at Socialdemokratiet ønsker at gå til valg på et synspunkt om, at ydelserne skal løftes.
Det er jo helt fair, at man grundlæggende har været imod kontanthjælpsloftet og 225-timersreglen og integrationsydelsen.
Det er helt fair.
Det er også helt fair, at alle de partier, der vil støtte fru Mette Frederiksen som statsminister, synes, at det der skal helt væk.
Men så er det vel også fair at spørge om, hvad det betyder konkret.
Det er da ikke at skræmme.
Det er da at stille nogle spørgsmål, så folk kan træffe et oplyst valg.
Det består jo i at vælge mellem det ene og det andet.
Jeg kerer mig meget om folk, der er nedslidte, og jeg synes, at hr. Mattias Tesfayes mor forekommer at være i målgruppen for den forbedrede seniorførtidspension, som jeg i sin tid aftalte, og som jeg jo også må tage et medansvar for at jeg var med til at forringe, da fru Mette Frederiksen var beskæftigelsesminister – de facto forringe.
Så det kerer jeg mig om.
Men jeg synes da, det er fair, at folk ved, hvad de skal vælge mellem.
Hvem er det, der skal på A-holdet, og hvem skal på B-holdet, når vi snakker pension?
Og hvor meget er det, ydelserne skal sættes op til folk på passiv forsørgelse?
Det er da ikke at skræmme.