Karina Adsbøl (DF), 2021-04-23:
Det er en spændende debat og også en tiltrængt debat, og tak til SF for at rejse den.
Der er massive udfordringer på det her område, og det drejer sig om mennesker med handicap, som ikke kan få deres hjælpemidler, ældre mennesker, der ikke kan få bevilget en rollator, fordi det ikke i alle kommuner er et hjælpemiddel eller i hvert fald ikke bliver betragtet som et hjælpemiddel.
Så der er brug for politisk handling og lidt mindre snak.
Den praksis, vi ser i dag, er jo i mange tilfælde ikke rimelig, og som jeg tidligere har sagt i den her debat, har vi i Dansk Folkeparti rejst spørgsmålet i adskillige forslag om at forbedre det her område, og vi er også lykkedes med nogle ting på området.
Men den indeholder jo ikke alle de paragraffer, så den kunne vi jo udvide, altså give opsættende virkning, så man ikke mister sit hjælpemiddel eller sin hjælp.
Og i Dansk Folkeparti er vi helt klar på at kæmpe videre, for vi mener ikke, det skal være en kamp at få tildelt et hjælpemiddel eller at bibeholde det hjælpemiddel, man nu engang har fået tilkendt tidligere.
Mennesker, der har brug for et hjælpemiddel, der forbedrer deres arbejdsmuligheder, deres livskvalitet og deres livssituation og i det hele taget forbedrer deres selvhjulpenhed, skal vi som samfund jo gøre alt for at imødekomme og hjælpe.
Vi har jo stillet mange forslag om forbedringer på området, også i forhold til styrkelse af retssikkerheden.
Vi fremsatte et forslag om obligatorisk brug af tro og love-erklæringer, når man skal have udskiftet det hjælpemiddel, man har fået bevilget.
Vi foreslog, at det skulle gøres nemmere for kommunerne og borgerne, og det indebar så, at borgerne skulle have ret til en genbevilling af hjælpemidler og handicapbiler efter servicelovens § 112 og servicelovens § 114 alene ved brug af tro og love-erklæring, såfremt ansøgerens funktionsevne og behov i al væsentlighed er uændret siden kommunalbestyrelsens seneste afgørelse og ansøgeren så afgiver en tro og love-erklæring herom.
Dette vil jo mindske bureaukratiet og antallet af de mange klagesager samt spare penge og ikke mindst være til stor gavn for de mennesker, det handler om.
Vi lavede i sin tid også en beretning i udvalget på baggrund af vores forslag, og der var vi sådan set enige om, at tro og love-erklæringer var en fornuftig del af sagsbehandlingsproceduren, men meget tyder jo også på, at kommunerne ikke gør brug af den forenklede procedure med tro og love-erklæringer, i hvert fald ikke når man kigger på handicapbilområdet, hvor man jo kan se, at borgere skal kæmpe for at få en genbevilling af det, der engang hed trivselsbil – jeg tror nærmest det er blevet en by Rusland – og der er altså behov for, at vi gør noget ved det herinde.
Borgere med handicap har præcis lige så meget brug for at kunne udskifte deres handicapbil, når den er nedslidt, som de har med andre hjælpemidler.
Desværre hører vi om rigtig mange eksempler på, hvor dårligt det står til på handicapområdet, og der vil jeg sige, at vi er lidt i samme boldgade som med det beslutningsforslag, vi tidligere har fremsat, om opsættende virkning; og som jeg var inde på, skal man altså ikke bare kunne få frataget sin hjælp, når ens funktionsevne ikke er forbedret, man skal også have ret til at bevare hjælpen og få prøvet sin sag.
Vi har også tidligere hørt om hele problematikken med tildeling af blindestok til blinde, som ikke vil få synet tilbage, men være blinde resten af deres liv, og vi mener faktisk i Dansk Folkeparti, at det ville være rigtig godt at få indført nogle af de forslag og få det med tro og love-erklæringer implementeret i lovgivningen, og det kan vi nå endnu, og vi kan også i fællesskab lave en beretning over det i udvalget.
Altså, med alle de gode takter, der er i dag omkring forbedringer på det her område, kan vi jo faktisk i vores udvalg lave en fælles beretning om det og få regeringen til at handle på det.
Hvad angår de lange sagsbehandlingstider, er det jo en kæmpe udfordring.
I sin tid kæmpede vi jo i Dansk Folkeparti for, at de her sagsbehandlingsfrister simpelt hen skulle fremgå af kommunernes hjemmeside, for det gjorde de sådan set ikke tidligere, men det gør de så nu.
Hele udfordringen er jo, at kommunerne heller ikke lever op til deres egne sagsbehandlingsfrister, og det er jo simpelt hen ikke godt nok.
Og nu kan jeg se, at formanden rejser sig, og så må jeg til ...
Ja, det er godt.
Må jeg læse mit forslag til vedtagelse op?
Tak for det.
Det er fantastisk, når formanden retter formanden, men tak for det.
»Folketinget pålægger regeringen at indføre en ret for borgere med handicap til en enkel og hurtig sagsbehandling, når det gælder genbevilling af hjælpemidler og handicapbiler i sager, hvor borgerens funktionsevne og behov i al væsentlighed er uændret siden det oprindelige bevillingstidspunkt.
Den enkle og hurtige sagsbehandling skal sikres gennem brugen af tro- og loveerklæringer, som borgeren underskriver og dermed står inde for, at vedkommendes funktionsevne og behov i al væsentlighed er uændret.
Det vil medføre ressourcebesparelser for kommunen og sikre borgerne en hurtig og enkel sagsbehandling, og borgeren vil ikke længere skulle føle utryghed og nervøsitet i måneder eller år, imens sagen behandles.
Folketinget pålægger regeringen hurtigst muligt at indkalde Folketingets partier til forhandling, så det sikres, at borgere med handicap får et aktivt liv med tilstrækkelige uddannelsesmuligheder og muligheden for at bevare tilknytningen til arbejdsmarkedet og med fokus på afgrænsningsproblematikken mellem behandlingsredskaber efter sundhedsloven og hjælpemidler efter serviceloven.«