Karina Lorentzen Dehnhardt (SF), 2020-12-03:
Tak for debatten her i dag, og tak til de partier, som umiddelbart er klar til at støtte det, og også tak til de partier, som har åbnet for muligheden for en beretning.
Jeg tror, det bliver en bølge udeomkring i verden.
I USA er man jo, som det også står beskrevet i beslutningsforslaget, ret langt.
Man har lavet udkastet til et lovforslag, som også har været med til at inspirere det her beslutningsforslag.
I flere lande er man begyndt at kigge på nogle ting.
Så jeg tror, det bliver en bølge, og det er jo et spørgsmål, om man vil være first- eller lastmover i den sammenhæng.
Jeg synes, der er rigtig mange positive ting at sige om de digitale muligheder, vi har i dag, men jeg tror efterhånden også, at vi kan se, at vi har nået et punkt, hvor vi er nødt til at regulere, og det er vel også det, der er baggrunden for de to arbejdsgrupper, som er nedsat af regeringen til at kigge på noget af det her.
Jeg synes også, at det altid har været sådan i Danmark, at vi har anerkendt, at børn har et særligt beskyttelsesbehov, og det er jo lige præcis det, som det her forslag også prøver på at anerkende.
Da Jyllands-Posten skrev en artikel om forslaget her, havde de bl.a. interviewet en familie, som havde en regel om, at deres 9-årige søn måtte spille 1 time hver dag og sammenlagt 10 timer om ugen, ud over det, han spillede i sfo'en.
Med andre ord havde de faktisk forsøgt at sætte nogle rammer.
Han var ikke interesseret i at have legeaftaler eller fritidsaktiviteter.
Han blev opslugt i en grad, så det ikke var godt.
Han kedede sig, og han syntes, at spiluniverset var mere spændende end virkeligheden.
Jeg tror, rigtig mange familier kan genkende den situation, og jeg er sikker på, at den familie ikke er alene om at føle, at børns spil eller forbrug af digitale produkter fylder rigtig meget og tager meget af børnenes tid.
Og det er der jo en grund til, for rigtig mange af dem er indrettet på en måde, så de nøder børnene til at bruge mere tid, uploade mere indhold eller foretage flere køb, med andre ord så udsætter de børnene for det, der hedder adfærdsdesign.
Vi kan også se fra undersøgelser, at børnene faktisk selv synes, at det fylder meget og også for meget.
Ifølge VIVE's undersøgelse har op mod 40 pct. af pigerne forsøgt at bruge mindre tid på nettet, uden at de er lykkedes med det.
Det sker jo faktisk også, at børn fravælger – det viser den samme undersøgelse – fritidsinteresser, sport, fordi de hellere vil bruge tiden digitalt, eller de har konflikter med andre børn eller søskende om det og lyver om, hvor meget tid de bruger på de sociale medier.
Jeg synes, det vel ligner det, man kalder digital afhængighed, og jeg synes, det kalder på regulering.
Børn og unge kan ikke gennemskue, hvad det er, de bliver udsat for, og hånden på hjertet tror jeg faktisk også, at en hel del af forældrene ikke kan.
Hjemme hos os er der også begrænsninger.
Vi gider nemlig ikke at betale for det.
Og er det for børn?
Og jeg ved jo inderst inde godt, at der ikke er noget, der er gratis.
Når digitale produkter er gratis, er det, man betaler med, sine data, og data kan bruges til at lokke dig til at købe ting, der forbedrer dit spil, eller til at målrette reklamer mod dig.
Jeg forstår heller ikke altid, hvordan jeg skal slå de datasamlende funktioner fra, og jeg tror, at jeg ikke er alene.
Derfor er jeg kommet til den konklusion, at vi bliver nødt til at bygge sikkerheden ind i produkterne fra starten, så det bakker op om de digitale rammer, de fleste forældre trods alt forsøger at bygge op omkring deres børn, f.eks. skal dataindsamling være slået fra i starten, i stedet for at det er slået til.
På den måde bliver man nødt til at foretage et aktivt tilvalg.
Og de skal ikke kunne bruges til at målrette mod børn.