Pia Olsen Dyhr (SF), 2017-04-27:
Og tak til alle ordførerne.
Jeg synes, det har været en rigtig god debat, og det er det jo altid, når et bredt Folketing bakker op om ens forslag.
Det her har været en mærkesag for SF i lang tid.
Men jeg er glad for, at vi nu har fremsat forslaget sammen med Det Radikale Venstre, Enhedslisten og Alternativet, og jeg tror, at vi sammen har lavet nogle ringe i vandet, når man nu både kan opleve ngo'er, men sådan set også plastindustrien tale positivt om de forslag, der bliver fremsat i Folketinget.
Så sker der jo virkelig meget.
Jeg vil også sige tak til ordførererne for de andre partier.
Men en særlig tak til ministeren for tilsagnet om en dansk handlingsplan.
Jeg har ellers noteret mig, at når det grønne mindretal fremsætter et beslutningsforslag i Folketingssalen enkeltvis eller samlet, har ministeren skabt en ny tradition, nemlig at udsende en pressemeddelelse ca. 24 timer før forslaget behandles i Folketingssalen.
Det er en ministerudmelding, der forsøger at lave spin over forslagets indhold, så det ser ud, som om regeringen allerede for længst har overhalet forslaget.
Det er fair nok, for jeg synes egentlig, at det vigtigste for mig og for SF og for forslagsstillerne er, at vi kan skubbe debatten, og hvis det så betyder, at vi faktisk kan ende med noget fornuftigt, så er det i hvert fald et skridt på vejen.
En anden tradition er desværre, at de grønne forslag fra mindretallet, oppositionen, sjældent bliver stemt igennem med regeringens stemmer.
Det sidste er til at leve med, hvis regeringens tilsagn om handling er troværdigt og fører til reelle forandringer.
Det håber jeg så oprigtigt på, og derfor vil jeg sige tak til ministeren og regeringspartierne for tilsagnet om forhandlinger om en dansk handlingsplan mod plastforurening; eller en plastpolitik, som det rettelig bør hedde, når problemets omfang og kompleksitet tages i betragtning.
Men hvis det ikke bare skal være spin fra ministerens side – og det håber jeg jo ikke – så er det afgørende, at regeringen og de partier, der støtter en handlingsplan, sikrer, at der tilføres nye midler til en gennemførelse af handlingsplanen.
Det er helt afgørende.
Og derfor er det sådan set meget positivt, at De Konservatives ordfører, fru Mette Abildgaard, giver tilsagn om, at det står på ordførerens lille sorte liste over forslag til finanslovsforhandlingerne.
Det er et skridt i den rigtige retning.
Det andet, der er afgørende, er selvfølgelig også, at Danmark aktivt spiller ind i forberedelsen af EU-initiativerne i stedet for alene at vente på, at der kommer et udspil fra Kommissionen.
Jeg håber derfor, at partierne vil være indstillet på, at vi sammen skriver en beretning – for det er det, jeg hører – som afslutning på behandlingen af beslutningsforslaget, hvor vi fastlægger rammerne for, hvad Danmark bør spille ind med af gode forslag til EU, og samtidig udstikker nogle retningslinjer for indholdet af en dansk handlingsplan.
På den måde kan partierne forhandle en egentlig handlingsplan i begyndelsen af 2018, måske med en rammebevilling på finansloven for 2018.
Det her punkt er ganske vigtigt.
Min datter siger ofte til mig: Jeg vil ikke spise fisk, mor, for der er plastik i maven på fiskene.
Vi skulle helst ikke have en ny generation, der vokser op og tror, at fisk er lig med plast, og derfor er det også tankevækkende, som både fru Ida Auken siger, men egentlig også plastindustrien skriver i indlægget på Altinget, nemlig at der i 2050 med den nuværende udvikling sådan set er mere plast end vand i verdenshavene – og det er vi nødt til at tage alvorligt.
FN's egen rapport om plastforurening fra 2016 siger også, at det er en common concern for mankind – det er alvorligt, vi er nødt til at handle på det.
Det er både på dansk plan, det er på EU-plan, og det er på kommunalt plan.
Jeg er glad for, at ministeren i sit indlæg også siger, at det handler om at få industrien med, det handler om genanvendelsessporet, det handler om forskning og innovation.
Derfor vil jeg jo også gerne henlede opmærksomheden på, at vi jo, mens SF var i regering og havde en minister, som tilfældigvis er i salen for et andet parti i dag, gennemførte en ressourcestrategi, som fordoblede genanvendelsen, men også havde et særligt fokus på plast, og det er i virkeligheden det, der skal udvides.
Jeg synes, at der er mange gode muligheder i det her.
Det er faktisk et helt nyt industrieventyr, der er på vej, hvis vi tænker det her klogt.
Vi kan sammenligne plastområdet med freonområdet.
Her startede de første tendenser til at diskutere brugen af freon jo i Danmark, og det løftede sig helt op til en FN-beslutning i Montreal om et forbud mod freon, hvilket jo betød det, at danske køleskabsgiganter som Gram og Vestfrost begyndte at levere køleskabe til hele verden, fordi de var de første, der kunne levere køleskabe uden freon.
Hvis vi forestiller os det samme, nemlig at vi langsomt får lovgivning på plastområdet, så vil der være industrier, der begynder at udvikle lignende produkter.
Og det er jo ikke et fremtidsscenarie, det sker allerede nu.
Og det er den vej, vi skal gå.
Små skridt, men i den rigtige retning.
Jeg tror sådan set, at min datter forventer, at hendes datter en dag også kan spise fisk, selv om min egen datter måske ikke spiser fisk undervejs.
Men tusind tak for debatten og tusind tak for tilsagnet om en fælles beretning.
Vi forslagsstillere fra Alternativet, Radikale Venstre, Enhedslisten og SF ser frem til det videre arbejde.