Lisbeth Bech Poulsen (SF), 2017-12-22:
Som så mange andre har jeg været inde at se Star Wars her i december – en film, hvis instruktør kom ud i et stormvejr med hovedrolleindehaverne, hvor fansene rasede, hvor oprøret i filmen fortsatte, indtil det blev slået ned.
Den moderne udgave af Star Wars har endda et kønsaspekt: de reaktionære mænd mod de progressive kvinder.
For som det afsløres til sidst – og undskyld til jer, der ikke har set den – er Luke Skywalker ikke den sidste jedi.
Der er håb forude.
Den her lille anekdote er faktisk ikke et svirp til regeringen eller til Liberal Alliance, for jeg synes faktisk, at der har været processnak nok.
I dag tredjebehandler vi jo finansloven, statens husholdningsbudget.
Sidste år hang finansloven og 2025-planen uløseligt sammen, indtil den ikke gjorde det længere.
I år hang skattelettelser og finansloven sammen, indtil det ikke hang sammen længere, og sådan er det jo, fristes man til at sige, når der ikke er flertal for det i Folketinget.
Vi har talt meget om råderummet, om de penge, der er de kommende år til velfærd eller skattelettelser – ikke begge dele, som regeringen forsøger at bilde befolkningen ind, for det råderum, vi kender nu, er ikke nok til at dække de 1,1 pct., som det demografiske træk og velstandsstigningen kræver.
Råderummet er til velfærd.
Der er ikke penge til skattelettelser, hvis vi skal sikre et ordentlig velfærdsniveau.
Hvis den offentlige sektor ikke følger med velstandsudviklingen, vil vores fælles velfærd, vores skoler, vores daginstitutioner, vores ældrepleje og vores sundhedsvæsen synes mere og mere nedslidt for hvert år, der går – en udvikling, der vil få borgere til i højere grad end i dag at se sig om efter private alternativer.
Den vej er jo regeringens udtalte ønske.
Det står i hvert fald i regeringsgrundlaget: »Vi vil forbedre det frie valg af leverandør og udbrede det til flere velfærdsområder ... Vi vil konkurrenceudsætte flere skattefinansierede opgaver for at få højere kvalitet og lavere priser.«
I finanslovsforslaget aftalt mellem regeringen og DF er endda sat penge af til at udbrede og reklamere for flere private udbud trods de mange private konkurser.
I dag kunne vi læse, at på ældreområder er vi på vej mod konkurs nr. 50.
Vi skal gå forlæns ind i fremtiden, siger statsministeren ofte.
Det er jo rigtig godt sagt.
Det er ikke bare dumt, kortsigtet og usolidarisk over for fremtidige generationer.
Det er også erhvervsfjendsk.
Hvor regeringen kunne finde knap 15 mia. kr. på en erhvervspakke uden nævneværdige job eller uddannelseselementer, ja, så er der åbenbart ikke penge til at sikre et grundlæggende ordentligt uddannelsesniveau.
I regeringsgrundlaget står der også: »Vi vil skabe et stærkere og rigere Danmark – hvor velstandsudviklingen ikke alene er til gavn for de få, men giver bedre muligheder for alle.«
Men erhvervspakken betyder under 200 kr. for 90 pct. af befolkningen, mens de 1.000 rigeste får knap 80.000 kr. ud af det.
I regeringsgrundlaget står der også: »Vi vil holde fast i, at Danmark kan gøre en forskel i verden omkring os ... Vi vinder ved at indgå i forpligtende fællesskaber med andre lande, og vi kan positivt påvirke internationale organisationer.«
I onsdags vedtog et flertal så et stop for kvoteflygtninge og et ordentligt indhug i det FN-system, der netop skal til for, at vi kan få en form for styring, sikre et ordentligt system i forhold til flygtninge.
Det, der står tilbage, er, at de rigeste virksomhedsarvinger har fået en kolossal skattelettelse, telefoner og biler bliver billigere, og der er en meget skæv skattelettelse til toppen i form af aktiebeskatning.
Der er allerede aftalt markante skattelettelser med en meget klar overvægt til topskatteyderne, mens væksten i det offentlige forbrug til velfærd i 2018, og næste år, hvis man gør det korrekt op, bliver i underkanten af de 0,3 pct., som regeringen har lagt op til og klart mindre end det demografiske pres på ca. 0,7 pct., og som DF har sagt igen og igen, at det er det, der skal til.
Finanslovsaftalen, og det er også fair, det skal siges, tilfører ganske vist flere penge til velfærd, men det sker på baggrund af et meget dårligt udgangspunkt, meget skrabede aftaler med kommuner og regioner og store nedskæringer på uddannelsesområdet, herunder erhvervsuddannelserne.
Væksten i det offentlige forbrug fra det budgetterede niveau i 2017 til niveauet i 2018 er på 0,4 pct., og der skal man selvfølgelig trække det fra, der går til politi og forsvar, hvis vi vil ind og tale om det, der er kernevelfærd, og så er vi altså nede på omkring 0,3 pct.
Til gengæld er der aftalt skattelettelser, der foreløbig beløber sig til 1,7 mia. kr. i 2018 stigende til 3,1 mia. kr. i 2025.
Hvis det var blevet brugt på velfærd i stedet for, var væksten blevet løftet fra 0,3 til godt 0,6 pct.
Så var vi altså mere i nærheden af bare at følge med det demografiske træk, med at der kommer flere ældre.
I SF har vi lavet vores eget finanslovsudspil, og det kan læses på vores hjemmeside.
Vi vil meget gerne stå på mål for de penge, vi bruger.
Vi fik kritik fra DF for, at vi havde formastet os til at sætte penge af til at slippe af med fattigdomsydelserne, med kontanthjælpsloftet.
Det er vi stolte af, og det vil vi meget gerne stå ved.
Et godt liv starter i daginstitutionerne med nok voksenkontakt.
Så har vi også fundet penge til at kompensere for de nedskæringer på uddannelsesområdet, som regeringen har indført de seneste par år, og en grøn pulje, fordi noget af det, der måske er allermest slående ved den her regering, der bryster sig og pynter sig med lånte fjer i udlandet, er, at den systematisk har rundbarberet alt, hvad der har med klima, miljø, natur og grøn omstilling at gøre.
På finanslovsforslaget afsætter de lidt smågrønt, der beløbsmæssigt svarer til højst 2 pct. af det, der bliver brugt på skattelettelser.
Vi foreslår, at der afsættes en grøn milliard i en pulje til mere natur, sikring af vores drikkevand, oprensning af giftdepoter, energibesparelser og meget andet.
Samlet set er vi et utrolig rigt land, men uligheden stiger, og flere bliver utrolig rige, mens andre har alt for lidt.
Hr. Joachim B. Olsen sagde i sin tale, at vi altså skulle have det lidt sjovere, vi skulle have det lidt bedre, vi skulle more os lidt mere.
Det er altså nemmere, hvis man ikke skal bekymre sig over, hvordan man skal betale sine regninger, hvis man ikke er ramt af kontanthjælpsloftet eller nogle af de andre fattigdomsydelser.
Fremtidens Danmark skal være et sted, hvor få har for meget og færre har for lidt; hvor det bedre kan betale sig at arbejde end spekulere; hvor vi giver en hjælpende hånd til dem, der ikke har et arbejde, i stedet for at udskamme dem; hvor ulighedsmønsteret er brudt, så der ikke er 13 års forskel i leveår mellem to bydele i Aalborg; hvor vi indretter vores arbejdsmarked, så nedslidte mennesker ikke skal slæbes til samtaler liggende på en sygeseng; og hvor vi faktisk forbedrer den velfærd, vi kender i dag.
Vi ville ønske, at den lignede vores eget forslag lidt mere, og krydser fingre for, at den aftale, der skal indgås i januar i krydsfeltet mellem markante udlændingestramninger og historisk store skattelettelser, alligevel ikke bliver så voldsom, som begge parter har lagt op til.
Det synes vi faktisk har lidt uhyggelige udsigter.
Jeg tror, at vi alle sammen godt kunne trænge til noget ferie snart.