runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Karina Adsbøl (DD), 2024-02-20:
Tak for det.
Ministeren sagde i sin tale, at skolen er de voksnes gave til børnene, men for nogle er det en hadegave, og når jeg siger det, mener jeg i forhold til dem, der mistrives, og dem, der lider af skolevægring, og i forhold til bl.a. nogle af de elever, vi også har læst om i dagspressen, som er udsat for diverse krænkelser, negativ social kontrol og andre ting, som det har været dokumenteret.
Jeg kunne godt tænke mig at høre ministeren om, hvordan ministeren egentlig vil skabe de bedste rammer.
Mener ministeren i forhold til hele folkeskolereformen og hele inklusionsreformen, som gik ud på, at alle skulle inkluderes, at det er den bedste vej at følge, at alle simpelt hen skal inkluderes i folkeskolen?
Det lyder rigtig, rigtig godt, men er ministeren ikke også bekymret for, at det kan ende med eksklusion af nogle andre elever, fordi der måske er nogle, der har mere behov for noget behandling frem for at skulle være et sted?
Nu nævner ministeren selv ressourcer og rammer, og ministeren nævnte også, at det kostede 92.000 kr. pr. elev.
Men hvordan vil man så sikre fra ministeriets side, at der er de rammer og de ressourcer, der skal være, netop for at sikre, at dem, der har behov for den ekstra hjælp og støtte, også får det?
Ministeren nævnte i sin tale, og det synes jeg nemlig er essentielt, noget om kvalitetssikring, for man kan sagtens aftale noget om rammer og regler herinde, men hvordan sikrer man netop kvaliteten i det, man laver, og hvordan sikrer man så også, at det i den sidste ende lykkes.
Mattias Tesfaye (S), 2024-02-20:
Jeg tror, at med den folkeskole, som vi har tradition for at have i Danmark, kommer vi ikke op på en inklusionsgrad på 100 pct., som man i nogle andre europæiske lande eksperimenterer med i nogle områder.
Det ville ikke være gavnligt i Danmark, tror jeg.
Dengang man lavede inklusionsmålsætningen, var det jo 96 pct., der skulle kunne rummes i en almindelig folkeskoleklasse.
Nu tror jeg, at vi er på omkring 93-94 pct., og det tal er faldende, så der er stadig færre børn, som folkeskolen lykkes med at inkludere.
Mit bedste bud er, at en af årsagerne til, at inklusionsdagsordenen dengang gik galt, var, at man havde en målsætning, men man havde ikke redskaberne, og så nytter det jo ikke noget.
Så presser du bare børn ind i nogle fællesskaber, som ikke kan rumme dem, og så er det jo dømt til at gå galt, og det gjorde det jo også, nogle steder mere end andre.
Jeg mener, at vi heldigvis er et andet sted nu.
Der er langt flere gode erfaringer med at rumme børn med særlige behov inden for nogle ordentlige pædagogiske rammer, hvor det faktisk lykkes, og hvor også de børn, der ikke har særlige behov, hvis man kan tale om det på den måde, faktisk er glade for at gå.
Men det kræver specialpædagogiske kompetencer og nogle ressourcer og nogle rammer til at håndtere de børn, der f.eks. har adhd eller noget andet – så kan det godt lade sig gøre.
Så jeg er noget mere fortrøstningsfuld nu, end jeg ville have været for 10 år siden.
Men vi skal passe på med ikke bare at gentage fejlene, altså at lave en målsætning uden at skabe forudsætningerne for, at det kan lykkes.
Jamen vi er i den heldige situation, at mens vi diskuterer det, er der allerede masser af kommuner og skoler, der handler på det her og faktisk har rimelig god succes med f.eks. at starte nye klasser op på en folkeskole.
Lad os sige, at en skole starter tre klasser.
Så har man måske 1. A, hvor de er 24 elever, og 1. B, hvor de er 24 elever, og så 1. C, hvor de måske kun er 16 elever og to lærere fast.
Det er så til gengæld nogle børn med nogle særlige behov, og så har man et specialpædagogisk program, som er i stand til at rumme de børn, der har nogle særlige behov.
Det viser sig efter forsigtige, foreløbige erfaringer, at det faktisk gør, at man kan få skabt et læringsmiljø, hvor man kan fastholde børn med særlige behov i den almindelige folkeskole.
Men det kræver, at man investerer ressourcerne tidligt, for det gør også, at alle de andre børn får et godt undervisningsmiljø.
Det tager lang tid at slå sådan en kolbøtte i folkeskolen, for det betyder jo, at når der så starter nye klasser, skal man tage højde for, at der er nogle, der måske skal være i nogle særlige pædagogiske miljøer.
Men lige så langsomt kan man undgå, at så mange børn i 3., 4., 5., 6. klasse bliver ekskluderet til specialskoler, hvor gennemsnitsprisen kan være 400.000 eller 500.000 kr. pr. barn.
Vi har f.eks. også foreslået en efteruddannelse af pædagoger og lærere i specialpædagogik for netop at sikre, at ressourcerne er på skolen, på lærerværelset blandt kollegerne, og at det ikke er nogen, man kan ringe til nede på forvaltningen.
Christina Egelund (M), 2024-02-21:
Jeg kommer sådan set til at læne mig lidt op ad samme princip, som jeg gjorde i besvarelsen af det foregående spørgsmål.
Jeg ved, det ligger spørgeren meget på sinde, at vi får en ny pædagoguddannelse, og jeg ved, at spørgeren har arbejdet med det i mange år.
Når vi skal tilrettelægge den indholdsmæssige del af en ny pædagoguddannelse, skal det ske med indspark fra alle mulige interessenter.
BUPL har peget på det, som spørgeren spørger til her.
Jeg er rigtig glad for, at BUPL, som selvfølgelig er en superrelevant interessent i forhold til at lave en ny pædagoguddannelse, er kommet med et udspil.
Det skal vi tage med ind i arbejdet.
Men jeg vil ikke stå her i Folketingssalen i dag og sætte to streger under, at det er præcis pædagogik og kreative fag, som død og pine skal følges på alle semestre.
Det kan jeg simpelt hen ikke stå her og afgøre.
Jeg er fuldstændig enig i det fokus, som der refereres til her fra BUPL, fuldstændig enig.
Og det tror jeg også er umuligt at være uenig i.
Men jeg synes, det er præmaturt på forhånd at konkludere, at med det indspark springer vi hele rammeprocessen og hele den politiske behandling over, og konkluderer, at det lige præcis er det faglige indhold, som skal være til stede på alle semestre, før vi har haft en diskussion om alt det strukturelle, om uddannelsens opbygning, om, hvordan vi styrker praktikken osv. osv.
Lotte Rod (RV), 2024-02-21:
Det er nemlig rigtigt, at det er et forslag fra pædagogerne, og de siger: »En ny pædagoguddannelse skal skabe fagligt stolte pædagoger med tydelig professionsidentitet, som er stærkt funderet i en faglig kerne.
Derfor skal pædagogik på skemaet i alle semestre som et fag, der skaber progression samt faglig og personlig dannelse.«
For en pædagog er aktiviteter midlet til at indfri de pædagogiske intentioner og nå børnene, de unge eller de voksne.
Derfor skal der være et gennemgående bånd af kreative fag med praktiske aktivitetsbårne discipliner, hvor man dygtiggør sig inden for musik, drama, kunst, håndarbejde, håndværk, mediefag, natur eller bevægelse.
Er ministeren enig i, at det at være dygtig til musik og håndværk bør være helt grundlæggende i det nye pædagoguddannelse?
Christina Egelund (M), 2024-02-21:
Jeg synes, det er vigtigt at kende sine begrænsninger.
Og jeg vil gerne vedstå, at jeg ikke er kompetent til at vurdere, om den rigtige leg er jorden er giftig eller dåseleg eller fantasileg.
Det ved jeg simpelt hen ikke.
Og jeg vil heller ikke påtage mig at skulle være dommer over, om det er det vigtige.
Det mener jeg der er andre, som er mere velplacerede end os, og som har et politisk ansvar for at tilrettelægge en ny uddannelse, der kan være.
Lotte Rod (RV), 2024-02-21:
Men det her er en formålsdiskussion, en værdidiskussion om, hvad der er vigtigt.
Jeg tror på, at pædagoger både skal kunne klassiske fælleslege, altså dåseskjul, jorden er giftig og gemmeleg, men at det er lige så vigtigt, at de kan fantasilegene.
Det er jo især de her fantasilege, som man ikke kan sætte på formel, men som kan være rigtig svære at komme ind i, især for børn, som kommer fra udsatte familier.
Og der gør det bare en forskel, at pædagoger læser og fortæller eventyr, man kan blive inspireret af, og at pædagoger viser forskellige lege.
Derfor vil jeg bare til sidst igen spørge: Mener ministeren ikke, at det er vigtigt, at pædagoger både leger fælleslege og fantasilege i løbet af uddannelsen?
Christina Egelund (M), 2024-02-21:
Vi står absolut over for et afgørende skifte i pædagoguddannelsen.
Det mener jeg at der er andre der er mere velplacerede til at sætte de rigtige ord på, end vi er.
Lotte Rod (RV), 2024-02-21:
Hvad er ministerens holdning til at give de pædagogstuderende pædagogik og kreative fag på alle semestre?
Men der går jo nærmest ikke en uge i Folketinget, uden at vi taler om, hvor mange børn og unge der mistrives.
Og hvis vi gerne vil have, at børn skal være en del af et fællesskab, at de skal kunne komme ind i et fællesskab og kunne komme ind i en leg, så kræver det jo også, at pædagogerne skaber fundamentet for, at børnene kan det.
F.eks. siger pædagog Sonja Storgaard Hove: »Især udenfor på legepladsen kan det være svært for nogle af vores børn at komme med i en leg.
Der skal vi pædagoger sætte gang i legen.
Når vores børn får leget legene flere gange, ser vi, at de lige pludselig leger selv.«
Derfor vil jeg gerne spørge ministeren til, om ikke vi står over for et afgørende skift i pædagoguddannelsen, hvor pædagogers evne til at lege er fuldstændig central i uddannelsen.
Lars Aagaard (M), 2024-02-21:
Tak for det.
Jeg deler spørgerens bekymring og ønske om ambitiøs grøn handling.
Vi står i en global klimakrise, der kræver, at alle lande gør en indsats for at mindske deres klimaaftryk, og hvor vi nøje forholder os til, hvordan naturens ressourcer bruges på en bæredygtig måde.
Det gælder selvsagt også i Danmark.
Det indeks, der tages udgangspunkt i, vedrører jo mange ting, som ikke er direkte relateret til klimaet, så i min egenskab af klima-, energi- og forsyningsminister vil jeg tillade mig lige at fokusere på den del, der er mit ressortansvar, altså klima- og energisiden.
Vi skal nå vores klimamål.
Det arbejder vi sammen om i Folketinget, og jeg vil gerne kvittere for det samarbejde, jeg har med spørgeren og spørgerens parti.
Den næste store opgave bliver at omstille det danske landbrug og dermed reducere dets klimapåvirkning.
Vi skal have indført en klimaafgift på landbruget og fremlægge en ambitiøs skovplan med et mål om etablering af 250.000 ha ny skov i Danmark.
Vi skal omstille vores energisektor til vedvarende energi, så vi kan nedbringe klimaaftrykket af vores energiforbrug.
Det har vi bl.a. gjort ved at tage de første skridt til at sikre rammerne, der kan muliggøre en firdobling af VE på land og danmarkshistoriens største udbygning af havvindsenergianlæg, og vi skal fange og lagre CO 2 .
Det er alt sammen noget, som vi har aftalt sammen.
Regeringen ønsker ikke kun at omstille Danmarks energiforbrug.
Vi vil bidrage med grøn energi til Europa.
Vi har et større ansvar.
Hver enkelt af os udleder for meget CO 2 via vores forbrug.
Det kan vi ændre, når vi laver grøn transportpolitik, grøn industripolitik, grøn landbrugspolitik osv., og vi skal videre.
Regeringen vil derfor undersøge konsekvenserne af at opsætte et mål for CO 2 -aftrykket af det danske forbrug.
Vi skal fremme grøn teknologi og grønne løsninger i hele Danmark.
Selv om spørgeren fokuserer specifikt på Danmark, er klimakrisen en global krise.
Verdens lande rykker tilsammen for langsomt, og det påvirker også Danmark og danskernes hverdag.
Vi skal tage klimakrisen alvorligt og hver dag arbejde for at komme et skridt nærmere en grønnere fremtid.
Vi er en meget seriøs regering, og derfor er det godt at lave analyse før konklusion, og derfor undersøger man, før man konkluderer.
Man skal have et mål, hvis det hjælper til at drive fornuftig politik.
Det skal undersøges først, før man kan svare på det.
Christina Egelund (M), 2024-02-21:
I sommer, da de unge mennesker skulle søge ind på en uddannelse, tror jeg, at der var 951 forskellige uddannelser at vælge imellem.
Jeg kan ikke have en holdning til det konkrete indhold på alle uddannelser.
Jeg er ikke ekspert i det.
Jeg er ikke pædagog.
Jeg synes, at legemod intuitivt lyder som et rigtigt fokus, når vi nu skal i gang med et løft af uddannelsen og en egentlig reform af hele det professionsrettede område, vil jeg ikke på forhånd stå og konkludere noget, som vi skal have en inddragende proces om med dem, der faktisk har forstand på det.
Samira Nawa (RV), 2024-02-21:
I forhold til det sidste om at undersøge muligheden for at fastsætte det her mål for det globale forbrug vil jeg spørge, om regeringen så mener, at vi skal have et globalt mål.
For jeg synes, at det her med at undersøge ikke helt svarer på spørgsmålet om, hvorvidt man gerne vil have eller ikke vil have et CO 2 -mål for vores globale forbrugsaftryk.
Lars Aagaard (M), 2024-02-21:
Jeg mener bestemt, at det er et problem, at vi globalt har et træk på naturens ressourcer, som er alt for stort, og det kan vi gøre forskellige ting ved i Danmark.
Jeg har bl.a. nævnt nogle ting på energisiden, mere skov, og den reform, vi skal igennem med CO 2 -beskatningen af landbruget, vil også have nogle effekter på, hvordan vi bruger vores naturareal, og det er noget af det, der indgår i overshootday.
Så det er bare for lige at slå fast, at det, der skaber bevægelsen i det pågældende indeks, som spørgeren tager udgangspunkt i, er mange andre ting end forbrugssiden.
Det har også noget at gøre med, hvordan vi bruger vores arealer.
Alle de ting har vi fokus på.
Ud over det, som jeg har sagt, vil vi undersøge muligheden for at fastsætte et mål for det danske forbrug, når det handler om klima.
Samira Nawa (RV), 2024-02-21:
Jeg er ikke så interesseret i at pege fingre ad, om det er den her eller den tidligere eller den forrige regerings skyld, men jeg er sådan set optaget af, at når overshootday rykker med 12 dage fra det ene år til det næste, har vi et kæmpe problem.
Det er derfor, jeg spørger om den her regerings holdning, flertalsregeringens holdning, til det.
Mener regeringen, at det er et problem, at overshootday har rykket de her 12 dage?
Lars Aagaard (M), 2024-02-21:
Det er bare for at sige, at den bevægelse, der er, jo ikke skyldes politik, der er ført i denne regeringsperiode.
Når man kigger på overshootday – og igen fokuserer jeg på den del, der er mit ressort, nemlig klima- og energidelen – så er noget af det, man peger på der kan rykke datoen bagud i tid, bl.a. mere vedvarende energi, og det er brint.
Det er jo nogle af de ting, som vi arbejder på sammen.
Og så er det rigtigt, at der kan være nogle elementer af forbruget, som ikke er fanget af de nationale klimamål, som vi har, der virker internationalt.
Samira Nawa (RV), 2024-02-21:
Når jeg fokuserer på Danmark, er det jo, fordi det er der, hvor vi har mulighed for at lave noget lovgivning, som så netop kan nedbringe vores aftryk fra forbruget.
Men der er bare nogle områder, hvor vi er bagud, i forhold til hvor vi gerne ville være.
Det er ikke nok alene at omstille produktion, vi er også nødt til at have fokus på forbruget, og netop når det kommer til forbruget, er Danmark jo ikke et grønt foregangsland.
Tværtimod, når man ser på overshootday, falder den jo meget tidligt i første kvartal af året, og den er rykket 12 dage frem i 2024 i forhold til 2023.
Der er mange tiltag, man kan gøre, for at kigge på vores forbrugs udledninger.
Vi har haft gode diskussioner omkring fradrag for reparationer og om, hvordan vi ellers kan nedbringe det aftryk, der kommer fra vores forbrug af tøj, sko, elektronik og andre ting.
Men vi er også nødt til at se på, hvad det er, vi kan gøre, for at overshootday, som relaterer sig til Danmark, ikke rykker yderligere frem, altså så vi ikke kommer frem til årsskiftet, hvor vi så allerede har forbrugt de af jordens ressourcer, vi har til vores rådighed.
Derfor vil jeg godt spørge ministeren, om han ikke kan komme ind på nogle mere konkrete tiltag, som regeringen har tænkt sig at sætte i værk, og også sætte ord på, hvad der er regeringens holdning til, at overshootday har rykket så enormt meget, og at det jo allerede på nuværende tidspunkt falder i første kvartal?
Hvad er ministerens holdning til, at vi i Danmark står til at have opbrugt vores andel af jordens ressourcer den 16. marts 2024, hvilket betyder, at Danmarks såkaldte overshootday, der på dansk kan forklares som dagen, hvor menneskehedens efterspørgsel efter økosystemressourcer og -tjenester i et givet år overstiger, hvad jorden kan regenerere i det år, i år indtræffer, 12 dage før den gjorde sidste år?
Jeg beklager den lidt kringlede formulering.
Christina Egelund (M), 2024-02-21:
Regeringen mener, at vi skal lave en ny pædagoguddannelse.
Regeringen har endda gjort sig den umage sammen med andre partier – desværre ville spørgerens parti ikke være med til det – at tilvejebringe ægte finansiering til faktisk at kunne lave et kvalitetsløft af pædagoguddannelsen.
Jeg synes så, at vi både skal have respekt for, at der findes eksperter på området uden for det her hus, og også for den politiske forhandlingsproces, der ligger foran os, sådan at vi ikke på forhånd konkluderer, at præcis det faglige fokus, som spørgeren synes er vigtigt, skal optræde på fag i alle semestre på en uddannelse, før vi overhovedet har taget fat på en forhandling.
Lotte Rod (RV), 2024-02-21:
Men det er ministerens opgave.
I dag er der ikke et pædagogikfag, og der er ikke kreative fag nok, og derfor burde regeringen jo for lang tid siden være kommet med et forslag til en ny pædagoguddannelse, hvor de ting indgår.
Og når regeringen ikke kommer med det, stiller jeg spørgsmålene her i Folketingssalen.
Så mener regeringen, at der skal undervises i pædagogik og kreative fag på alle semestre?
Christina Egelund (M), 2024-02-21:
Jeg må indrømme, at jeg synes, at spørgeren går meget detaljeret til værks her, også mere detaljeret, end jeg egentlig synes at vi skal gøre som politikere.
Uanset vores individuelle passion for ting mener jeg, det er vigtigt, at vi har en respekt for, at der er en opgavefordeling og en arbejdsfordeling her, og dermed også respekterer, at der også findes eksperter uden for det her hus.
Kaare Dybvad Bek (S), 2024-02-21:
Hør nu her.
Der er da ikke nogen, der står her og siger, at vi skal have en ny palæstinenserlov.
Jeg mener i det hele taget, at det at lave en særlig lovgivning, fordi der kommer en gruppe af flygtninge, skal man være meget, meget påpasselig med.
Altså, det er der jo ikke nogen der vil have skal ske igen.
Mikkel Bjørn (DF), 2024-02-21:
Jeg vil medgive ministeren, at statsløse palæstinensere og somaliere er de to grupper, der ligger og kappes om at medføre de værste konsekvenser for vores samfund i det hele taget.
Men det ændrer ikke på, at to tredjedele af dem, der fik ophold efter palæstinenserloven i 1992, er dømt for lovovertrædelser.
Det er da den fremtid, vi kigger ind i, hvis de mennesker endnu en gang nu og muligvis i langt, langt større antal ender med at få ophold i Danmark.
Kaare Dybvad Bek (S), 2024-02-21:
Jamen den eneste måde, man kan indrette vores udlændingelovgivning på, for at palæstinensiske flygtninge, der reelt har et reelt asylbehov, ikke kommer til Danmark, er jo at træde ud af flygtningekonventionen, og det vil jeg ikke gøre.
Men jeg er ikke enig i vurderingen af, at palæstinenserne nødvendigvis på alle områder er dem, der klarer sig dårligst.
Jeg vil mene, at f.eks. somaliere er en gruppe, der på nogle områder klarer sig dårligere, og det gælder også syriske flygtninge, hvor f.eks. kvinder i mindre grad end blandt palæstinensiske flygtninge er i arbejde.
Så jeg er ikke enig i den vurdering, men det er rigtigt, at på mange områder ligger palæstinensiske flygtninge i den rigtig tunge ende.
Mikkel Bjørn (DF), 2024-02-21:
Ministeren vil ikke blande sig i Flygtningenævnets afgørelse, men det, ministeren som udlændingeminister kan og bør blande sig i, er selvfølgelig, hvad det er for en udlændingepolitik, vi fører i Danmark.
Det er ikke nogen hemmelighed, at Dansk Folkeparti mener, at den her afgørelse fra Flygtningenævnet er en regulær udlændingepolitisk katastrofe.
Statsløse palæstinensere er ubetinget den gruppe, der klarer sig dårligst i alle tænkelige statistikker.
Eksempelvis lavede man tilbage i 1992 palæstinenserloven, hvor Pia Kjærsgaard stod som den eneste og råbte til Socialdemokratiet og De Radikale, at det var en regulær katastrofe.
Alligevel indførte man den med den konsekvens, at 30 år efter er størstedelen af de statsløse palæstinensere, der dengang fik opholdstilladelse i Danmark, dømt for lovovertrædelser efter straffeloven.
Det er da dybt, dybt uholdbart.
Synes ministeren ikke, at det er vanvittig bekymrende, at mennesker nu får ret til at komme ind i Danmark og formentlig få permanent ophold resten af deres liv?
For når du er statsløs palæstinenser og eksempelvis får børn i Danmark, arver de børn et statsborgerskab uden at skulle leve op til et eneste krav i vores indfødsretslovgivning, og forældrene får formentlig også lov at blive på grund af diverse tilknytningskrav og på grund af menneskerettighedskonventionens artikel 8, og jeg ved ikke hvad.
De mennesker ender med aldrig nogen sinde at forlade Danmark, og det er de mennesker, der klarer sig absolut dårligst i stort set samtlige statistikker.
Det her kan få fatale konsekvenser for trygheden og sikkerheden for Danmark i det hele taget, og ministeren trækker lidt på skuldrene og siger, at han ikke blander sig i Flygtningenævnets afgørelse.
Jeg vil gerne spørge ministeren: Hvad har han helt konkret tænkt sig at gøre, for at vi indretter vores udlændingelovgivning på en sådan måde, at de her mennesker aldrig nogen sinde kommer til Danmark?
Kaare Dybvad Bek (S), 2024-02-21:
Jeg beklager, men jeg skal lige finde det rigtige papir.
Jeg beklager, det står der ikke præcis.
Som spørgeren ved, blander jeg mig ikke i de uafhængige udlændingemyndigheders generelle vurderinger og behandlinger af konkrete sager.
Så det korte svar på spørgsmålet er, at jeg som minister ikke har og egentlig heller ikke er interesseret i at have en holdning i forhold til Flygtningenævnets vurdering af forholdene i Gaza.
Det er Udlændingestyrelsen og Flygtningenævnet, der løbende vurderer situationen i de lande, hvorfra Danmark modtager asylansøgere – det gælder også fra Gaza – og udlændingemyndighederne er til brug for det arbejde i besiddelse af en omfattende samling af baggrundsmateriale om forholdene i de lande, hvorfra Danmark får asylansøgere.
Jeg har fuld tillid til, at Flygtningenævnet har foretaget vurderingen af forholdene i Gaza på et ordentligt og oplyst grundlag og også på baggrund af de rammer i udlændingeloven, som et stort flertal i Folketinget står bag, og også inden for rammerne af vores internationale konventioner.
Mikkel Bjørn (DF), 2024-02-21:
Tak for det.
Hvad er ministerens holdning til, at Flygtningenævnet nu har vurderet, at folk fra Gaza, der kommer til Danmark, vil have ret til midlertidig beskyttelse i Danmark, og at statsløse palæstinensere vil blive anerkendt som konventionsflygtninge?
Kaare Dybvad Bek (S), 2024-02-21:
Jeg mener, der er en række forskellige områder, hvor man kan tage tiltag.
Det kan være i forhold til strafspørgsmålet, som vi tidligere er gået ind i, og at straffe f.eks. psykisk vold og negativ social kontrol meget, meget hårdere end tidligere.
Jeg mener, der er en myndighedsopgave i at koordinere det og sørge for, at man har et overblik over, hvad der foregår, og hvor det er, det foregår, sådan at man kan sætte ind de rigtige steder.
Og jeg lover, at når jeg ved noget mere om, præcis hvad det er, vi foreslår i regeringen, så skal jeg nok præsentere det hele fuldt ud, sådan at vi også kan have den diskussion med Dansk Folkeparti.
Mette Thiesen (DF), 2024-02-21:
Det er vi nogle, der har set i mange, mange år, og heldigvis er vi mange, der ser det nu.
Hvad har ministeren konkret tænkt sig at gøre ved det, som min medspørger, hr. Mikkel Bjørn, også nævner her, altså så der bliver slået fuldstændig klart og tydeligt ned, når vi ser eksempler på de her ting?
Det kunne være dominansadfærd, mindreårige piger, der bliver gift, og alle de her forskellige ting, hvor islam desværre får indflydelse i det danske samfund.
Hvad har ministeren tænkt sig at gøre ved det konkret?