runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Mette Reissmann (S), 2017-05-02:
Lovforslaget ændrer ikke ved universiteternes uafhængighed, det er helt uomtvisteligt.
Vi har, da vi gik ind i dialogen med ministeren omkring udmøntningen af den her aftale, lagt vægt på, at det selvfølgelig var vigtigt, at vi fortsat skulle have lige præcis universiteternes forskningsfrihed, og at armslængdeprincippet fortsat blev iagttaget.
Vores universiteter har i dag en meget høj grad af autonomi og er politisk uafhængige, og det skal de også være.
Det var også det, jeg i særdeleshed betonede i afslutningen af min ordførertale.
Ministergodkendelsen indebærer en prøvelse af, om kandidaten til bestyrelsesformand, som bliver indstillet af et uafhængigt udpegningsorgan, opfylder de kompetencekrav, der nu også tilsvarende bliver lovhjemlet i langt mere præcis grad, end det hidtil har været tilfældet, i selve lovforslaget.
Bruno Jerup (EL), 2017-05-02:
Tak for det.
Jeg er måske en smule overrasket over den socialdemokratiske linje i det her spørgsmål, når det er sådan, at ordføreren og Socialdemokratiet åbenbart nu støtter, at man bryder med armslængdeprincippet og går ind for, at ministeren skal kunne gå ind og afvise at godkende forslag til bestyrelsesformænd.
I sin essens, sådan som jeg ser det – men det må ordføreren jo svare på – betyder det faktisk, at man får en politisering og et brud på den politiske uafhængighed, som universitetsbestyrelserne har haft, og det synes jeg er meget problematisk.
Hvordan stiller ordføreren sig egentlig til det?
Anni Matthiesen (V), 2017-05-02:
Jeg må sige, at jeg ikke kunne lade være med lige at komme med lidt drilleri den anden vej, for jeg kunne jo høre, at Radikale Venstres ordfører havde brug for at drille Venstre lidt.
Jeg vil sige, at jeg synes, vi bør glæde os over, at vi heldigvis havde en Venstreregering i 2016, som jo formåede langt om længe at få en trepartsaftale på plads, så vi dermed også kunne få den her aftale på plads.
Anerkender Radikale Venstres ordfører ikke, at det jo ellers er længe siden, vi har kunnet få nogle trepartsaftaler på plads?
Lotte Rod (RV), 2017-05-02:
Jo, og jeg synes, det er vældig dejligt, at man så i Venstre har indgået en trepartsaftale lige præcis om det her, der handler om, at vi belønner de arbejdsgivere, som tager lærlinge, og til gengæld beder dem, der ikke løfter deres ansvar, om at betale noget mere
Jeg kunne så bare have ønsket mig, at Venstre også havde ment det samme tilbage i 2011-2012, for så kunne vi jo har gjort det for lang tid siden.
Anni Matthiesen (V), 2017-05-02:
Det er jo altid godt at lade sig inspirere af hinanden, og det må jeg sige at jeg også synes vi har gjort på det her område.
Jeg anerkender helt klart, at det også tilbage i fru Christine Antorinis tid var noget af det, der var fokus på.
Men det kræver jo, at alle parter, også arbejdsmarkedets parter, er parate til at give sig på det her område.
Og det er jo egentlig det, jeg også bare vil have Radikale Venstres ordfører til at anerkende.
Lotte Rod (RV), 2017-05-02:
Det vil jeg meget gerne anerkende.
Og så vil jeg da gerne love Venstres ordfører, at Radikale Venstre og sikkert også Socialdemokratiet gerne skal blive ved med at inspirere Venstre – så kan I jo altid mene det samme som os, når der er gået de her 4-5 år.
Brigitte Klintskov Jerkel (KF), 2017-05-02:
Fra konservativ side kan vi støtte op om regeringens målsætning om, at vi kommer op på, at 30 pct. af de unge i 2025 vælger en erhvervsuddannelse.
Det er i dag kun mellem 18 pct. og 19 pct., der vælger en erhvervsuddannelse.
Som også en anden ordfører var inde på, viser beregningerne fra Dansk Arbejdsgiverforening, at virksomhederne risikerer at mangle omkring 60.000 faglærte i 2025.
Hvis flere unge skal have lyst til at vælge og gennemføre en relevant erhvervsuddannelse, er det vigtigt, at de unge får større sikkerhed for at kunne få en praktikplads.
Det nytter ikke noget, at de unge ikke kan få en praktikplads i en virksomhed.
Så vil det ikke være attraktivt nok for dem at vælge en erhvervsuddannelse.
Ved efterårets trepartsforhandlinger fik vi en stærk aftale i hus, og det er den aftale, vi nu fører ud i livet med dette lovforslag.
Målsætningen med aftalen er, at der skal skabes mindst 8.000-10.000 flere praktikpladser årligt end i dag.
Virksomheder, både private og offentlige, vil blive pålagt at tage en bestemt mængde praktikanter.
Virksomheder, der bidrager til at uddanne faglært arbejdskraft, belønnes, mens de virksomheder, der ikke i tilstrækkelig grad bidrager, pålægges et større ansvar for den samlede finansiering af Arbejdsgivernes Uddannelsesbidrag.
Med trepartsaftalen forpligter arbejdsgiverne sig på at oprette 8.000-10.000 ekstra praktikpladser, så det bliver mere attraktivt for unge at tage en erhvervsuddannelse.
Det vil stå mål med ambitionen om, at flere unge skal vælge en erhvervsuddannelse, og vi kommer op på, at 30 pct. af de unge vælger en erhvervsuddannelse i 2025.
De Konservative kan derfor støtte lovforslaget.
Merete Riisager (LA), 2017-05-02:
Tak for modtagelsen af det lovforslag, vi behandler i dag.
Det er vigtigt, at vi har stærke erhvervsuddannelser i Danmark og erhvervsuddannelser, som de unge har lyst til og mod på at søge.
Gymnasiet er ikke det eneste valg, men er ofte det sikre og traditionelle valg for mange.
Men for mange unge vil en erhvervsuddannelse være det valg, der giver dem de bedste forudsætninger og muligheder for uddannelse og job.
Ved efterårets trepartsforhandlinger fik vi en stærk aftale i hus, og det er den aftale, vi nu fører ud i livet med dette lovforslag.
Lad mig kort ridse op, hvad vi gør og hvorfor.
Et centralt element i lovforslaget er den fælles målsætning om, at arbejdsgiverne i fremtiden skaber 8.000-10.000 flere praktikpladser årligt end i dag.
De ekstra praktikpladser skal realiseres gennem styrket økonomiske incitamenter, dimensionering, udskoling og praktikpladsopsøgende arbejde i forhold til at oprette praktikpladser.
Der er et særligt fokus på, at de ekstra praktikpladser bliver skabt på uddannelser, hvor elever har mulighed for job og beskæftigelse fremadrettet.
Det giver eleverne på erhvervsuddannelserne endnu bedre mulighed for at gennemføre praktikken på en virksomhed.
Jeg medgiver, at måden, vi gør det på, kan virke kompliceret, men vi tror på, at det virker.
Jeg vil gerne sige, at erhvervslivet ikke som sådan bliver pålagt en ekstra regning med lovforslaget.
De enkelte virksomheder har friheden til selv at bestemme, om de vil have den økonomiske gevinst ved at oprette flere praktikpladser.
Afslutningsvis vil jeg gerne sige, at vi gør det for de unges skyld, for de unges fremtid.
Det kan ikke nytte noget, at vi sukker efter flere faglærte i fremtiden, hvis vi ikke samtidig sætter handling bag ordene og skaber løsninger på de udfordringer, der er.
Jeg ser frem til eventuelle spørgsmål under udvalgsbehandlingen.
Tak for ordet.
Sofie Carsten Nielsen (RV), 2017-05-02:
Tak til SF for at sætte emnet på dagsordenen.
Så jeg synes, at den del af det er lidt modsatrettet.
På den ene side synes jeg, at vi tit taler om, at vi gerne vil have mere decentralisering, og at vi ikke må overstyre de videregående uddannelsesinstitutioner, men vi lægger så på den anden side her op til mere måling.
Psykisk sårbarhed er ikke noget, der er forbeholdt en særlig gruppe.
Det er noget, der kan ramme os alle sammen.
Det er også noget, man kan komme over og komme videre fra.
Det er også noget, det indimellem er lidt svært at definere.
Men det, der i hvert fald er helt klart, er, at det vil være et kæmpe stort tab for os som samfund, hvis vi opgiver mennesker, fordi de på et tidspunkt i deres liv oplever en psykisk sårbarhed.
Det kan være noget konkret, man er ude for, og hvor man har brug for fleksibilitet og rummelighed, eller det kan være noget, man oplever lige nu og her, eller det kan være noget fra tidligere, der bringes videre.
Ofte er det sådan, at psykisk sårbare mennesker, og det gælder i høj grad også studerende, i realiteten skal stille med flere ressourcer end alle os andre, fordi man falder uden for den lige vej og skal bruge enorme kræfter på at finde vej mellem kasserne, mellem reglerne og mellem rammerne, og det kræver enormt meget.
Derfor skal vi nogle gange vende det lidt om og se på, hvor mange ressourcer mennesker med psykisk sårbarhed faktisk har, for hvis vi gav mulighed for, at de ressourcer kom i spil på en anden måde, kunne vi få rigtig meget ud af det – først og fremmest til gavn for det enkelte menneske, men sådan set også for os som samfund.
Det er sjældent intentionen med de regler og rammer, som vi selv har lagt stemmer til, at de skal lægge forhindringer i vejen for mennesker, tværtimod er intentionen jo, at de skal føres videre.
Men vi bliver selvfølgelig nødt til som samfund og som politikere at have øje for, om der er konsekvenser af vores beslutninger, som ikke var meningen, og som ikke implementeres på den måde, som vi synes de skulle, måske fordi det har været for stift.
Det er vi nødt til – og det er vi også optaget af i Radikale Venstre – at undersøge.
Så jeg synes, at hvis vi på nogen måde med det her kan komme i retning af at fokusere på, hvordan uddannelsesinstitutionerne agerer på de trivselsundersøgelser, som de faktisk laver, i stedet for at lave flere, og på, hvad vi kan gøre for at hjælpe og indimellem også give mere fleksibilitet, er vi bestemt også villige til at se på de beslutninger, vi selv har været med til at træffe, for at give mere plads til det.
Henrik Dam Kristensen (S), 2017-05-02:
Nej, men jeg vil gerne citere Nikolaj Villumsen.
Jeg tror sådan set, at vi bredt i Folketinget deler ønsket om, at det her ikke skal eskalere til et voldsomt våbenkapløb.
Det har vi set; vi er nogle, der er lige så grå i toppen, som jeg er, og som oven i købet har oplevet det sådan lidt på nærmeste hold.
Det ønsker vi ikke gentaget.
Min pointe er bare, at jeg ikke tror på, at den russiske folkesjæl er til, at hvis man bare lader stå til, så føjer de sig også på et tidspunkt.
Jeg tror, at der er brug for en meget præcis markering, og det er det, jeg mener det her beslutningsforslag er et udtryk for.
Marie Krarup (DF), 2017-05-02:
I Dansk Folkeparti støtter vi beslutningsforslaget om at sende soldater til Estland.
Det gør vi, fordi vi synes, det er vigtigt at udvise solidaritet i NATO.
Det er vigtigt at berolige de baltiske stater.
På NATO-topmødet i Warszawa tog man beslutningen om at ville vise styrke, samtidig med at man ville have en dialog med Rusland.
Den dialog er vigtig, og når man beroliger sine alliancepartnere, som vi gør nu, ved at have en styrket tilstedeværelse i Baltikum, så får man større mulighed for at få en fornuftig samtale med russerne.
Og det er det, der på længere sigt kan skabe et fredeligt samarbejde.
Derfor støtter Dansk Folkeparti beslutningsforslaget.
Nikolaj Villumsen (EL), 2017-05-02:
Tak for det.
Noget, som jeg har gået og tænkt rigtig meget over, og som jeg godt kunne tænke mig at høre fru Marie Krarups svar på, er: Hvordan kan Dansk Folkeparti på den ene side støtte, at danske soldater sendes til den russiske grænse, hvor man potentielt risikerer en konflikt, og på den anden side gå ind for en ophævelse af EU's sanktioner, der vil gøre det muligt at sælge våben, topmoderne og teknologiske våben, til Putin og dermed potentielt have en situation, hvor danske soldater kommer i konflikt med nyindkøbte våben fra Europa?
Marie Krarup (DF), 2017-05-02:
Ja, det spørger jeg også mig selv om, altså hvordan det kan hænge sammen i ordførerens hoved, for jeg kan heller ikke se sammenhængen.
Vi er jo imod sanktionerne, fordi de er meningsløse.
Russerne kommer ikke til at give Krim tilbage til Ukraine, fordi vi laver sanktioner.
Hvis man vil have Krim tilbage til Ukraine, skal man igennem en tredje verdenskrig, og det vil vi ikke.
Derfor er sanktionerne ubrugelige.
Men det kræver også, at de så bliver i stand til at føre den dialog med deres modstandere eller deres store nabo, som de frygter.
Det er derfor, det er så vigtigt, at få dem beroliget og få dem overbevist om, at de er fuldgyldige medlemmer af NATO.
Nikolaj Villumsen (EL), 2017-05-02:
Hvis EU's sanktioner ophæves, bliver det muligt for EU-landene at sælge topmoderne våben til Rusland.
Er det virkelig Dansk Folkepartis politik, at danske soldater skal stå i Estland langs den russiske grænse og se på, at der kommer topmoderne europæiske våben sejlende ind til Sankt Petersborg?
Er det virkelig fair over for de danske soldater, der sendes af sted?
Marie Krarup (DF), 2017-05-02:
Det russiske forsvar er i gang med en modernisering og en professionalisering, en opdatering, og den vil jo fortsætte, ligegyldigt om vi sender folk til Baltikum eller ej.
Det vil ske uanset hvad.
Det er ikke det, der truer os.
Ruslands styrke truer ikke Baltikum eller os, det er mere kaos og svaghed, der er en trussel, der kan udgå fra det russiske område.
Det viser vi med det her.
Det er enormt vigtigt, for at vi kan få den samtale med russerne.
Og det er samtalen, der giver en fredelig verden på lang sigt.
Våben giver ikke en ufredelig verden.
Ethvert land, der ønsker at fastholde sin suverænitet, skal have et stærkt forsvar.
Det er ikke det samme, som at man er aggressiv over for sine naboer.
Anders Samuelsen (LA), 2017-05-02:
Tak for det.
Jeg vil gerne som afslutning sige tak for debatten her i Folketinget, og jeg vil også gerne takke ordførerne for bredt at have tilkendegivet deres støtte til et dansk bidrag til den fremskudte tilstedeværelse.
Virkeligheden er, at sikkerhedssituationen i vores nærområde er blevet mere kompliceret.
Ruslands ulovlige annektering af Krimhalvøen, hybride krigshandlinger i Østukraine og oprustning i den vestlige del af Rusland er et nyt sikkerhedspolitisk rammevilkår.
Det må Europa og hele alliancen forholde sig til, og det må Danmark forholde sig til.
Danmark støttede derfor beslutningen om at etablere den fremskudte tilstedeværelse i de baltiske lande og Polen, som blev truffet af NATO's stats- og regeringschefer under NATO-topmødet i juli 2016.
Beslutningen kom som en reaktion på Ruslands eskalerende tiltag og den mere komplekse sikkerhedssituation.
Den fremskudte tilstedeværelse er udformet som en defensiv, situationsbestemt og proportional reaktion på sikkerhedssituationen i regionen.
Formålet er at udvise alliancesolidaritet med vores allierede i Baltikum og Polen samt at gøre det helt tydeligt over for Rusland, at NATO står vagt om Washingtontraktatens artikel 5, den såkaldte musketered.
Der må ikke være tvivl om NATO's beslutsomhed.
Et angreb på ét medlemsland er et angreb på hele alliancen.
Dette er fundamentet for NATO's troværdige afskrækkelse og for sikkerheden i vores del af verden.
For at tydeliggøre NATO's alliancesolidaritet har det fra starten været vigtigt, at den fremskudte tilstedeværelse bestod af en multinational struktur med en bred kreds af deltagende landene.
Det er lykkedes.
Siden beslutningen under NATO-topmødet har 20 af NATO's 28 medlemslande tilkendegivet, at de vil bidrage.
Det sender et stærkt signal og viser styrken af NATO's sammenhold.
Samtidig er det vigtigt at holde fast i, at forsvar og afskrækkelse i vores tilgang til Rusland går hånd i hånd med åbenhed for dialog.
NATO har i to årtier arbejdet på at etablere gode relationer til vores naboer, herunder også Rusland.
Den ambition vil ikke blive ændret ved den fremskudte tilstedeværelse.
NATO vil fortsat søge dialogen med Rusland.
Der er nu behov for, at Folketinget giver tilsagn om støtte til et dansk bidrag til den fremskudte tilstedeværelse.
Jeg håber, at der vil være bred opbakning til, at vi i Danmark skal stå sammen med vores østlige allierede og bidrage til den fremskudte tilstedeværelse.
For det andet vil den fremskudte tilstedeværelse være en defensiv og proportional reaktion på Ruslands ageren.
Vi holder med andre ord døren åben for dialog og ustabilitet, men udviser på samme tid sammenhold og beslutsomhed.
Den balance er afgørende.
Nikolaj Villumsen (EL), 2017-05-02:
Tak for det.
Hidtil har været sådan, at når NATO har sendt soldater eller kampfly til Baltikum og langs den russiske grænse, er det blevet modsvaret af russisk optrapning.
Forventer udenrigsministeren også, at det vil ske den her gang, ja eller nej?
Det er ikke rigtigt, at der ikke er sket noget.
Som jeg også sagde i min ordførertale, er der blevet indført målrettede sanktioner mod Rusland på baggrund af den annektering af Krim og den aggression, man har lavet i det østlige Ukraine; det støtter vi fra Enhedslistens side.
Der var ikke en russisk optrapning i gang langs den baltiske grænse.
Det russiske modsvar har så været den her modernisering, som de kalder det, af deres missiler, altså opstillingen af missiler i Kaliningrad.
Så der foregår jo lige nu en oprustning på begge sider af grænsen, og spørgsmålet er, om den stopper med de her nye danske soldater, der skal sendes af sted.
Anders Samuelsen (LA), 2017-05-02:
Jeg forventer, at det, vi gør her, har lige nøjagtig den effekt, som der er lagt op til, nemlig at vi forebygger en eskalering af en konflikt.
Holger K. Nielsen (SF), 2017-05-02:
Det her handler jo ikke om at underminere Putinstyret.
Jeg vil gerne diskutere det ved en anden lejlighed, for det er jeg fuldstændig med på.
Det, der er min pointe, er, at det her hverken gør fra eller til.
Det her handler om balterne.
Det handler om, at vi giver en sikkerhed til balterne, som de har bedt om.
Det er jo det, der er pointen i det her.
Det er noget, de har bedt om.
Man kan bestemt godt diskutere de problemer, der er i det, men jeg synes, det er rimeligt, at man så går ind fra NATO's side og så støtter balterne i det.
Jeg synes, der er god militærræson i det også, derved, som jeg siger, at vi undgår, at man får en frossen konflikt, som vi har fået i Ukraine, ved at man lynhurtigt kan, om jeg så må sige, smide de russere, som forsøger at gå ind og intimidere og skabe en frossen konflikt som i Ukraine, ud igen, for hvis man ikke får dem smidt hurtigt ud, er man nødt til at tage skrappere midler i brug på et senere tidspunkt eller ikke gøre noget, som jo er tilfældet i Ukraine.
Søren Søndergaard (EL), 2017-05-02:
Problemet i Ukraine var jo, at der var en del af den ukrainske befolkning, som støttede russerne.
Det er vel korrekt?
Det var jo ikke sådan, at der fra den ene dag til den anden væltede russiske kampvogne ind som i Ungarn eller i Tjekkoslovakiet; det var ikke det, der var udgangspunktet.
Udgangspunktet var, at der var folk i Ukraine, som tog kontrol med nogle områder, som så fik russisk hjælp, eller som måske havde det fra starten af.
Derfor må hovedopgaven vel være at sige, hvordan vi undgår, at der er folk i de baltiske lande, som føler, de er i en situation, hvor de kan få mere ud af at alliere sig med Rusland.
Det må vel være hovedopgaven.
Jeg har meget, meget svært ved at se, hvordan det her bidrag med at sende militære styrker til Baltikum løser den opgave.
Det vil det overhovedet ikke gøre – måske snarere tværtimod.
Holger K. Nielsen (SF), 2017-05-02:
Jeg mener, at hr. Søren Søndergaard underbetoner det, at russerne går så aktivt ind i Ukraine.
Russerne havde en meget stor del af ansvaret for, hvad der skete i Ukraine.
Det er vi enige om, okay.
Der var ikke bare tale om, at der var nogle ukrainere, der godt ville være sammen med russerne, for russerne arbejdede aktivt for at få intimideret grænsen så meget, som man nu gjorde, og sendte lejesoldater ind, sendte irregulære styrker ind, sendte rigtige styrker ind og har i det hele taget ageret særdeles aktivt i den ukrainske grænsekonflikt.
Det er jo det, som man også vil risikere at se i Baltikum, og det er jo langt, langt alvorligere af flere grunde: Dels er det et NATO-land, dels har vi nogle specielle interesser der, og det kan få det hele til at eksplodere endnu mere, end tilfældet har været i Ukraine.
Derfor tror jeg, det er vigtigt, at man har en kapacitet til hurtigt at kunne få afmonteret russiske ønsker om at gå ind og lave ballade, som man har gjort i Ukraine – med alle de risici, der så også er i det, det er klart.
Nikolaj Villumsen (EL), 2017-05-02:
Altså, jeg forstår hundrede procent, at balterne er bange.
Man kan sige, at russerne og Putin jo spiller på det samme over for befolkningen: anden verdenskrigsfrygt, nu kommer de igen væltende fra vest.
Der er sådan en historik på begge sider, som gør, at man frygter hinanden, og hvor man ser det som et modsvar at lave oprustning og potentielt stå klar med våben, så man kan komme i konflikt med hinanden.
Det er det, jeg ser som en enorm farlig situation, som i værste fald kan komme ud af kontrol.
Og det er der, hvor jeg har meget, meget svært ved at se, hvad det overhovedet hjælper at sende flere våben til den grænse.
Altså, ville vi ikke hjælpe balterne mere, hvis vi faktisk engagerede os mere massivt i forhold til at få en gensidig nedrustning?
For lige nu er situationen jo den, at der oprustes, og at der ikke tages nogen initiativer for nedrustning og afvikling af konfliktniveauet.
Holger K. Nielsen (SF), 2017-05-02:
Jamen det sidste er jeg da enig i, det er jeg da fuldstændig enig i.
Men som jeg sagde: Der skal to til en tango.
Hvis man ser, hvad russerne siger og gør, så er der ikke nogen antydning af, at de vil nedruste – overhovedet ikke altså, tværtimod.
Så det er en helt bevidst politik, at de opruster.
Men alligevel skal vi da arbejde for det, og jeg er fuldstændig enig i, at det er vigtigt at holde det der spor varmt, og at vi stadig væk forsøger så meget som muligt, som vi også gør omkring det arktiske område, at snakke med russerne, forhandle med dem.
Men som jeg kan se det, er det uhyre svært i forhold til den russiske oprustning i forskellige områder, også fordi det er en del af hele Putins raison d'être; det er en del af hele eksistensgrundlaget for hans magt i Rusland.
Nikolaj Villumsen (EL), 2017-05-02:
Jamen jeg er ikke et sekund i tvivl om, at hr. Holger K. Nielsen har ret.
Altså, Putin har brug for en konflikt med NATO for at sidde på magten i Rusland.
Jeg synes, at problemet ved det forslag, regeringen lægger frem her, som SF desværre vil støtte, jo er, at man giver ham alle tiders undskyldning.
Og jeg mener ikke, at vi bør give Putin nogen som helst undskyldninger, hverken for at opruste eller for at holde sig ved magten.
Tværtimod, jeg ønsker ham hen, hvor peberet gror, og jeg ønsker, at han bliver afsat af den russiske befolkning i morgen.
Holger K. Nielsen (SF), 2017-05-02:
Jeg vil sige, at det er de baltiske lande, der har ønsket det her, altså de baltiske regeringer.
Så er det jo rigtigt nok, at der er mindretal, også i de baltiske lande, som indgår i den politiske diskussion i de pågældende lande.
Jeg tror da bestemt, at Putin vil gøre hvad som helst for at opildne de russiske mindretal og formentlig også bruge det her – det er jeg da ikke i tvivl om.
Jeg synes bestemt, det er et argument, der kan bruges imod det her; det er jeg med på, og jeg anerkender det, som Enhedslisten siger der.
Jeg synes bare ikke, det er stærkt nok, hvis der faktisk sker det, som jeg anser for at være mere sandsynligt, nemlig at Rusland begynder at føre en mere aktiv, militært interventionalistisk politik i forhold til de baltiske lande.
Så er det vigtigt, at du kan slå den politik meget hurtigt tilbage – meget hurtigt tilbage – både for at undgå, at det eskalerer yderligere, men også af hensyn til befolkningerne i området.
Nikolaj Villumsen (EL), 2017-05-02:
Tak for det.
Spørgsmålet er jo, om det her hjælper.
Altså, det er jo det, der helt grundlæggende er den diskussion, vi har i dag.
Og der kunne jeg bare godt tænke mig at høre fra den socialdemokratiske ordfører, hr. Henrik Dam Kristensen, om han tror, at Putin dropper opstillingen af missiler i Kaliningrad, på grund af at der nu kommer flere NATO-tropper langs den russiske grænse.
Henrik Dam Kristensen (S), 2017-05-02:
Indtil nu har vi jo ikke gjort noget, og så er der sket en eskalering fra Krim, til hvad der foregår i Østersøen med omgruppering af tropper osv.
Så svaret er jo i realiteten, at indtil nu har NATO ikke reageret, og det eneste, der er sket ved det, er, at Rusland har optrappet område efter område, dag efter dag, havde jeg nær sagt.
Så det er sådan set det, der er svaret på hr. Nikolaj Villumsens spørgsmål.