Sofie Carsten Nielsen (RV), 2019-01-25:
Jeg skal motivere den her forespørgsel, som handler om, at vi har behov for en egentlig ny uddannelseskultur.
Vi taler enormt meget om det.
Hvad er det, der presser de unge på uddannelserne?
Og vi er rigtig meget optaget af – det tror jeg egentlig er bredt anerkendt – at vi ikke skal uddanne til samlebåndet længere, men jo heller ikke på samlebånd, at vi ikke bare skal have unge, som bliver i stand til at læse hurtigt og huske bedst og kunne repetere det, men at vi faktisk skal gøre op med et uddannelsessystem, hvor alle måske nok løber efter de mål, som vi som politikere har sat eller nogle andre har sat, men hvor vi glemmer, hvad der egentlig er formålet med at være i uddannelse.
De seneste år har der udviklet sig sådan en præstations- og korrekthedskultur – og vi bærer et bredt ansvar politisk og samfundsmæssigt – som gennemsyrer vores skole- og uddannelsessystem, og jeg tror, at vi er nået, mange af os i hvert fald, til en erkendelse af, at både elever op igennem skolen og på ungdomsuddannelserne og studerende på de videregående uddannelser er blevet rigtig, rigtig gode til at opøve evnen til at levere de svar, som de tror at deres undervisere gerne vil høre eller vi har sat mål for, frem for dem, som udfordrer og nytænker og giver plads til engagementet og nysgerrigheden.
Gymnasieelever vælge de fag, som de tror at de kan klare bedst, frem for dem, der udfordrer dem mest.
Vi er kommet til at indrette os på en måde, så vi belønner dem, der gør det, som vi forventer, fra top til tå, selv om vi jo egentlig gerne vil have det der engagement og den nysgerrighed, det gåpåmod, den evne og vilje til at kaste sig ud i noget nyt, også noget, man ikke ved, om man kan få en god karakter for.
For det er jo det, vi altid står og siger.
Ved festlige lejligheder og i vores taler siger vi: Fremtiden kalder på noget helt andet.
Den kalder på, at vi skal kunne mange forskellige ting, at det ikke er karakteren, der er det afgørende, men din karakter, hvad du vil, om du tror på dig selv.
Men med læringsmål og nationale test og karakterræs og bonusordninger, som vi heldigvis har fået afskaffet en enkelt af, men der er flere tilbage, med optagelsespresset og også med den præstationskultur og den fremdriftsmølle, som vi har skabt, har vi fået – og det bliver vi altså nødt til at tage en grundig diskussion af – en præstationskultur, hvor flere og flere børn og unge udfordres af stress, af tristhed, endda af depression og angst, der er omfattende og omsiggribende.
Så vi har i de senere år udviklet en ungdomskultur og et uddannelsessystem, som desværre er med til at presse de unge, og det sker på bekostning af fordybelse og selvoverskridelse, nysgerrighed og kreativitet.
Det bliver vi nødt til at gøre noget ved.
Vi har som ambition, at danske unge skal have større tillid til deres egne muligheder, og de skal være dygtige og modige og ambitiøse og også gode til at samarbejde og ville hinanden i relationen.
Fremdriftsreformen skal vi se på, karakterræset skal vi se på, og uddannelsesloftet skal afskaffes.
Vi var selv med til at indføre fremdriftsreformen, og vi vil gerne afskaffe den nu.
Jeg ser rigtig meget frem til debatten.