Jan E. Jørgensen (V), 2019-02-05:
Jeg var lige ved at falde i svime over de bandbuller fra Dansk Folkeparti.
Det er jo muntert at høre, når man ikke selv er i skudlinjen.
Tak for ordet.
Vi har i dag at gøre med et beslutningsforslag, som er fremsat af Enhedslisten.
Beslutningsforslaget går i sin korthed ud på, at man forud for en eventuel dansk tilslutning til EU's bankunion afholder en folkeafstemning.
Det er jo ikke hver dag, vi ser politisk enighed mellem Enhedslisten og Dansk Folkeparti, og det glæder mig selvfølgelig at se, at også disse to partier kan finde fælles ståsted og fælles fodslag, men ikke desto mindre må jeg desværre meddele, at det altså ikke bliver en forbrødring, der kommer til at omfatte hele Folketinget, for selv om forslaget nu har ændret afsender, mener Venstre stadig det samme, som vi hele tiden har ment, nemlig at vi ikke skal have en folkeafstemning om dette spørgsmål, eftersom der ikke er tale om suverænitetsafgivelse.
Som jeg også pointerede, da vi havde drøftelsen sidste år, er det her jo en lidt hypotetisk drøftelse, og det er den, fordi det endnu ikke er afgjort, om der overhovedet skal søges opbakning til, at Danmark går med i samarbejdet.
Som bekendt foregår der p.t. et analysearbejde, hvad ministeren også var inde på, og det afventer vi altså fortsat resultatet af, selv om jeg selvfølgelig er enig med min statsminister i, at mere og mere peger i retning af, at en bankunion kunne være en rigtig god idé.
Enhedslisten skriver i forslaget – og jeg citerer: »Beslutninger om, hvorvidt Danmark skal tilslutte sig EU's bankunion, kan få enorme nationale og økonomiske konsekvenser for Danmark og stor indflydelse på tilsynet og reguleringen af de største danske banker.
Dette gælder, uanset om Danmark beslutter sig for at tilslutte sig bankunionen eller forblive uden for.
Det er jeg sådan set enig i.
Det er en stor og vigtig beslutning.
Men vi er altså valgt som politikere til netop at tage beslutninger, også store beslutninger, også vigtige beslutninger, beslutninger, der påvirker Danmark, beslutninger, der påvirker dansk økonomi, og nogle beslutninger har større betydning end andre.
Så det, at det er en vigtig beslutning, er altså ikke noget argument i sig selv for, at man skal afholde en folkeafstemning.
Dansk Folkeparti begrundede så sit beslutningsforslag, B 130, med, at dansk deltagelse i det styrkede samarbejde vil betyde, at der vil blive afgivet suverænitet til en overnational myndighed, nemlig Den Europæiske Centralbank.
Og hvor stor aspekt jeg end har for Dansk Folkeparti, så vælger jeg altså at lade den juridiske vurdering af dette spørgsmål blive foretaget i Justitsministeriet.
Og i Justitsministeriet vurderer man klart og entydigt, at der ikke vil være tale om suverænitetsafgivelse, hvis Danmark skulle vælge at tilslutte sig bankunionen.
Og eftersom vi i Danmark ikke har tradition for folkeafstemninger om EU-spørgsmål, når der ikke er tale om afgivelse af suverænitet, så kan vi altså modsat slutte, at der så ikke er nogen grund til at have en folkeafstemning i denne sag.
Der skal ikke gøres en undtagelse.
Nu skal det ikke bare være sådan, fordi det plejer vi ikke, eller det er der tradition for.
Det er nemlig en god tradition, at vi naturligvis følger grundloven.
Når grundloven pålægger os at afholde en folkeafstemning, så afholder vi en folkeafstemning.
Og omvendt, når grundloven ikke pålægger os en folkeafstemning, så tager vi vores ansvar på os.
Så optræder vi som folkevalgte politikere, og så træffer vi den afgørelse, som vi er valgt til at træffe, og den, som vi synes vil være den bedste for Danmark.
Vi havde heller ikke nogen folkeafstemning, da vi tilsluttede os Nicetraktaten.
Vi havde ikke nogen folkeafstemning, da vi tiltrådte Lissabontraktaten.
Og så er der nogle, der måske kan huske helt tilbage til EF-pakken i 1986 – det kan jeg, jeg var ude at fryse sammen med formandsstolen, kan jeg forstå, og hænge i lygtepæle.
Det var februar måned, det var rigtig koldt, og det blev så i øvrigt et godt resultat.
Men grunden til, at man havde en folkeafstemning dengang, var, at regeringen jo var i mindretal.
Regeringen kunne ikke få flertal i Folketinget for en tilslutning til EF-pakken, og derfor havde vi en folkeafstemning.
Så det er jo en helt anden situation, end der i givet fald ville blive tale om ved et spørgsmål om bankunionen.
Jeg frygter også, at man vil komme ind på en eller anden glidebane, for hvis man skal have en folkeafstemning om det her spørgsmål, er der så ikke andre spørgsmål, man skal have folkeafstemning om?
Hvorfor lige kun EU?
Jeg tror sådan set, at det passer de fleste ganske fint, at det forholder sig sådan.
Så med disse ord kan jeg altså meddele, at Venstre ikke støtter beslutningsforslaget.
Jeg skulle i øvrigt takke fra Det Radikale Venstre og hilse og sige, at de heller ikke støtter beslutningsforslaget.