Bjørn Brandenborg (S), 2021-04-16:
Tak for det, formand.
I dag snakker vi om fritids- og ungdomspædagogik, og det er et vigtigt emne, som jeg er helt enig med ordføreren for forespørgerne i vi snakker for lidt om på Christiansborg.
Jeg synes faktisk, at fritids- og ungdomspædagogikken skal anerkendes for det, den er, nemlig en bomstærk faglighed, og derfor er jeg også rigtig glad for, at vi nu får mulighed for at drøfte de lidt mere langsigtede ambitioner på fritidsområdet.
Der er ingen tvivl om, at fritids- og ungdomspædagogikken spiller en vigtig rolle for vores velfærdsmodel og for vores samfund generelt.
Det har vi hørt eksempler på fra både ministeren og fra forespørgselsordføreren.
Den er en vigtig del i, at vi får alle børn og unge med i et forpligtende fællesskab, som er sjovt og legende, og hvor børn og unge har lov til at være sig selv.
Vi er i Danmark heldigvis lykkedes med at forlænge barndommen og ungdommen i mange henseender.
Vi bruger længere tid i uddannelsessystemet, vi flytter lidt senere hjemmefra, og vi får også børn i en senere alder.
Men noget truer barndommens og ungdommens tidslomme.
Børn og unge i uddannelsessystemet, ja, selv børn i de mindste klasser oplever et stigende forventningspres, både i forhold til præstationer i skolen, men også et forventningspres fra andre ydre omstændigheder, som de i langt højere grad er blevet udsat for gennem sociale medier, og hvad der ellers er fulgt med i den teknologiske udvikling.
Som barn og ung har vi et særligt behov for at trives.
Det er i de unge år, vi lægger grundstenene til resten af vores liv og finder svar på nogle af de nok allermest centrale spørgsmål, som man bøvler med – hvem man er, hvem jeg er, og hvad jeg skal med mit liv.
Man må bare sige, at i et stadig mere individualiseret samfund har en stadig større gruppe børn og unge svært ved at finde svar på de spørgsmål.
Konsekvenserne ser vi jo i forskningen, de kan være store, og de kan følge den enkelte langt ind i voksenlivet.
I min og i Socialdemokratiets optik har vi som samfund en forpligtelse til at sørge for, at alle føler sig som en del af fællesskabet, fordi vi ved, at det forpligtende fællesskab er et af de vigtigste redskaber i kampen mod mistrivsel, og jeg tror, at det nu med mere end et år med corona er blevet tydeligt for enhver af os her i salen i dag, hvad det betyder for vores børn og unges trivsel eller mangel på samme, når man oplever fraværet af fællesskaberne i fritidsklubberne, i håndboldhallen eller af kammeraterne på vejen.
De erfaringer skal vi huske at tage ved lære af og huske, når vi forhåbentlig snart vender tilbage til noget, der minder om en lidt mere genkendelig hverdag.
Tit opstår der en misforståelse af, og det synes jeg også der nogle gange er en tendens til blandt os politikere her på Christiansborg, at ungdoms- og fritidspædagogikklubberne bare er til for at være steder, hvor de unge kan klappe kaniner, hvor man kan gå i cykelværkstederne, hvor man kan spille Fortnite, eller hvor man kan drikke en kop te.
Men det er heldigvis også meget mere end det, for det er steder, hvor man med fødderne plantet i stolthed og i faglighed skubber til de unges sociale udvikling, så de bliver hele mennesker, samfundsbevidste mennesker, og giver dem udfoldelsesmuligheder, som jeg tror rigtig mange af dem måske ellers ville have svært ved at finde andre steder.
Fritidspædagogikken kan og vil mere end bare pasning, og den er afgørende, når vi arbejder med unges mistrivsel, sundhed, almen dannelse, og når vi skal forebygge de unges vej ind i kriminalitet og radikalisering.
Fritids- og klubtilbud er en god samfundsinvestering både som en aktiv del af drøftelserne omkring trivsel, men også som et rum for, at børn og unge kan indgå i fællesskaber, hvor de møder hinanden på kryds og på tværs.
Det kræver, at alle børn og unge har adgang til fritids- og klubtilbud, og som ministeren sagde så rigtigt, kommer diskussionen også til at dreje sig om, at vi skal sørge for, at det også gælder børn, som ikke nødvendigvis kommer fra familier, som har givet dem et socialt rygstød med hjemmefra.
Jeg ønsker, at vi i fremtiden, nu hvor vi drømmer, tør anerkende fritids- og ungdomspædagogikken for det, den er, nemlig et frirum, der værner om barndommen og om ungdommen og om fritiden, at fritidstilbuddene gøres til en aktiv del af trivselsstrategier, når man taler om det i fremtiden, hvor der skabes rammer for, at børn og unge fra alle slags hjem og baggrunde kan mødes og skabe et fællesskab om deres fælles interesser, og hvor unge får lov til at have et unge- og fritidsliv og være det, der er vigtigst, nemlig ung.
Tak for ordet.