Stine Brix (EL), 2017-05-04:
Tak for det, formand.
Hoveddiskussionen i dag om økonomiaftalen mellem Danske Regioner og regeringen er jo forudsigelig nok især kommet til at handle om produktivitetskravet.
Produktivitetskravet har jo virket i den form, det har nu, i omkring 10 år.
Det, der er kravet i dag, er, at personalet skal levere 2 pct. mere hvert år, at sygehusene skal levere 2 pct. mere aktivitet hvert år, uden at der følger penge med.
Før det lød kravet, at det skulle være 1,5 pct., og før det igen var der også andre krav om at øge produktiviteten.
Summa summarum har der på sygehusområdet været krav om at øge produktiviteten i omkring 20 år.
Hvis vi kigger på det krav, vi har haft i de sidste 10 år, altså siden 2007, betyder det, at det samme personale, som man havde i 2007, skal løfte 22 pct. flere opgaver, end de skulle i 2007.
Det er immer væk en slat.
Det er jo også årsagen til, at samtlige personaleorganisationer fra Overlægeforeningen til FOA, HK og sygeplejerskeorganisationerne nu står sammen om at prøve at råbe os som politikere op og sige, at de bliver slidt op af det styringssystem, der er i dag.
Hvis vi alene kigger på 2014, uddelte Arbejdstilsynet 37 påbud på sygehusområdet, og det var især med begrundelser om tidspres og for stor arbejdsmængde.
Det var altså i direkte forlængelse af et øget opskruet tempo.
Venstres ordfører, som var på talerstolen lige før, sagde faktisk direkte, at man fik de penge, men sådan fungerer det altså ikke.
Det, der er tale om, er, at man leverer gratis arbejde.
I dag er beløbet for de ekstra ydelser på omkring 1,4 mia. kr., som man ikke får betaling for.
Det er altså ikke 1,4 mia. kr., som man får, og som man kan investere.
Sådan hænger det altså på ingen måde sammen.
Ud over at produktivitetskravet presser arbejdsmiljøet for sundhedspersonalet voldsomt, er det også, som flere ordførere allerede har været inde på, et krav, som er omkostningsineffektivt.
Det straffer afdelinger, og det straffer hospitaler, som anvender ressourcerne klogt.
Det er f.eks. samme dags-udredning i Silkeborg og Holbæk, hvor man sørger for, at folk kan nøjes med at komme på hospitalet en dag og her få foretaget samtlige kontroller, men de hospitaler får en ringere økonomi end dem, der indkalder patienterne mange gange i træk.
Eller det kan være hospitaler, der er gode til at lave et samarbejde med kommunerne og på den måde mindske antallet af kontakter, men de bliver faktisk også straffet økonomisk i det nuværende system.
Derfor er det, der er uansvarligt i den her debat, at fortsætte det system.
Det, der er uansvarligt, er at køre videre med mere af det samme, som vi har haft i 10-20 år i forskellige variationer.
Vi skylder patienterne i særdeleshed, men også medarbejderne, at vi sikrer ordentlige rammer omkring sundhedsvæsenet, for selv om det er regionerne, der driver sygehusene i det daglige, er det til syvende og sidst Folketinget, der bestemmer, hvilke økonomiske rammer man har at gøre godt med.
Derfor er det helt afgørende for Enhedslisten, at økonomiaftalen for 2018 bliver et opgør med produktivitetskravet.
Hvad man så kan sætte i stedet? diskuterer vi her i Folketinget.
Men det er faktisk ikke så kompliceret.
Det, man kan sætte i stedet, er den styring, vi allerede har i et stort setup – det lyder nærmest på ordførerne, som om der ikke er nogen styring af regionerne og hospitalerne, men det er jo lodret forkert – nemlig et bloktilskud, som er 99 pct. af midlerne i dag.
Det kunne man jo gøre til 100 pct.
Så har vi en masse lovgivning og patientrettigheder; vi har otte nationale mål; vi har en aftale med regionerne om sundhed; vi kan monitorere ventelister; og vi kan selvfølgelig også stille krav om, at man overholder budgetterne.
Så løber økonomien jo ikke løbsk.
Så vi har masser af muligheder for at styre økonomien i regionerne, også selv om vi ophæver et produktivitetskrav, som i dag er skadeligt både for arbejdsmiljø og effektivitet.
Da vi havde samme forespørgselsdebat for et år siden, var der stort set ingen, der mente, at det overhovedet kunne komme på tale at afskaffe produktivitetskravet.
Nu har vi en enig generalforsamling for Danske Regioner, og samtlige fem regionsrådsformand har været ude med en klar melding til regeringen om, at det er nødvendigt at afskaffe produktivitetskravet.
Danske Patienter og alle de faglige organisationer, som jeg allerede har nævnt, siger også helt utvetydigt til Folketinget, at det er på tide at afskaffe kravet.
Når man hører den offentlige debat, tror jeg faktisk også, at der er mange, der har fået det indtryk, at der også er et flertal her i Folketinget for at afskaffe produktivitetskravet.
Dansk Folkeparti har været ude at sige, at det ønsker man at gøre, og det siger man også i dag.
Socialdemokratiet har også formuleret sig på en måde, så jeg faktisk tror, at der er mange, der har forstået det, som om at det vil man gerne.
Jeg har i hvert fald hørt flere sygeplejersker sige, at de faktisk troede, at det allerede var afskaffet, fordi de jo kunne høre på debatten, at der er et flertal.
Men vi kan altså konstatere i debatten her i dag, at så nemt går det ikke, og derfor må vi jo klø på, og derfor vil jeg gerne opfordre alle de mennesker, der befolker sundhedsvæsenet til daglig, til at fastholde det pres, for det bliver nødvendigt, hvis vi skal af med produktivitetskravet.