Maria Durhuus (S), 2023-05-26:
Tak for ordet, og tak til SF for igen at sætte fokus på den her udsatte gruppe af borgere med et stofmisbrug.
Vi havde debatten om vilkårene for stofbrugere for en måneds tid siden i forbindelse med behandlingen af B 38 om et id-kort til stofafhængige, og som jeg sagde dengang, er det et vigtigt område.
Jeg har selv arbejdet inden for området i mange år, og jeg har også set mange menneskeskæbner, der har kæmpet en daglig kamp mod deres misbrug.
Derfor har vi i Socialdemokratiet også sympati for intentionen om, at vi i højere grad skal møde stofmisbrugerne med tilbud om hjælp og støtte til at komme ud af deres afhængighed, men jeg synes, at forslaget griber problemet skævt an.
Det er grundlæggende et problem, at lovforslaget opstiller en præmis om, at hjælp og sanktioner er hinandens modsætninger.
Der er nemlig ikke nogen modsætning mellem på den ene side at sanktionere overtrædelser af vores lovgivning og på den anden side tilbyde hjælp til dem, der er afhængige.
Allerede i dag er det sådan, at kommunerne skal tilbyde hjælp til stofafhængige.
Det er altså ikke sådan, at fordi man får en straf, bliver man afskåret fra at komme i behandling.
Vi kan jo så diskutere, om hjælpen er god nok, og der kan findes mange eksempler på, at det er den ikke.
Det er også et område, der har været nedprioriteret i mange år, og det er et område, der har været underlagt mange forskellige vinkler og synspunkter hen over årene.
Som vi diskuterede i forbindelse med B 38, findes der også allerede i dag bestemmelser om såkaldte advarselssignaler i loven om euforiserende stoffer, som giver politiet mulighed for at give en advarsel frem for straf.
Rigspolitiet har anerkendt, at der er mulighed for forbedring og plads til det.
Forslagsstillerne henviser i bemærkningerne til beslutningsforslaget til, at modellen fra Portugal skal være et forbillede for en dansk indsats.
Jeg oplevede intet i Portugal, som jeg ønsker i Danmark.
Der var gode intentioner, men der var ikke et samfund, der kunne løfte opgaven.
Og jeg bliver ramt, når jeg hører, at stofbrugere stadig væk ikke er velkomne på hospitalerne og andre steder til at få hjælp, men at det skal klares ude i stofindtagelsesrummene og i de små samfund, der tager sig af det.
Jeg så også handel foregå fuldstændig åbenlyst på gaden og fra en nedlagt pølsevogn.
Jeg er bekymret, for er det graciøst, er det det, vi vil i Danmark?
Jeg undrer mig rigtig meget over, at forslagsstillerne bliver ved med at bringe Portugal i spil.
Jeg undrer mig ret meget over, at vi ikke en eneste gang har set et ønske om at skabe forhold for misbrugere, som det, vi ser Zürich, hvor lægeordineret heroin skaber stabilitet og ro for dem, der har et misbrug, ligesom der for dem, der stabiliseres, tilrettelægges en behandling, således at 50 pct. af deres indskrevne bruger er i ordinær beskæftigelse.
De er altså hevet ud af gadens rum, væk fra prostitution, væk fra kriminalitet, og det er i min optik hjælp.
Vi har nu haft den mulighed i Danmark i mere end 10 år, og vi står stadig væk og drøfter ønsker om portugisiske tilstande.
Er vi lykkedes med indsatsen?
Nej, det mener jeg ikke vi er, og vi skal bestemt gøre det bedre.
Derfor er jeg også glad for, at der i regeringsgrundlaget lægges op til en ny indsats for mennesker med bl.a. massive misbrugsproblemer.
De har behov for at blive mødt af en helt anden indsats, et helt andet menneskesyn, end de gør i dag, og vi skal skabe en ny politik sammen på området for misbrugerne.
Vi skal inddrage og lytte til både dem, det handler om, og dem, der arbejder med dem, og der, hvor erfaringen ligger.
Så i Socialdemokratiet kommer vi ikke til at støtte det her forslag, men vi kommer til at styrke indsatsen, og det håber jeg at vi kan gøre sammen, når udspillet præsenteres.
Tak for ordet.