Morten Messerschmidt (DF), 2020-06-02:
Tak, formand.
Det er jo et behageligt billede, altså den tanke om at sidde omkring bålet med justitsministeren, som natten sænker sig og dukken falder, og have det hyggeligt – så langt er vi enige.
Og derfor tør man jo næsten ikke nævne de lande, som den tidligere regering jo altså i sit svar på spørgsmål nr. S 505 selv var ude med – i øvrigt på foranledning af en person, som jeg ikke går ud fra er justitsministeren fuldstændig ubekendt, nemlig fru Trine Bramsen.
Og man kan sige, at hvis det er så farligt, at Folketinget begynder at spørge til lande, skulle Socialdemokratiet måske, når de er i opposition, overveje også at vise samme agtpågivenhed, som man anmoder om, at de borgerlige partier gør, når vi er i opposition.
Den slags ligeberettigelse er jo altid rar.
Men jeg skal jo ikke være den, der obstruerer regeringsarbejdet på nogen måde – tværtimod handler hele manøvren her om, at vi som nævnt rækker hånden ud, fordi vi gerne vil have, at der virkelig sker noget.
Og derfor skal jeg bare sige, at uanset hvad der har været af trakasserier mellem regeringen og de borgerlige partier om forskellige forslag til vedtagelse, håber jeg virkelig, at regeringen, uanset hvilket forslag der måtte blive vedtaget, vil tage imod den udstrakte hånd og inddrage os i arbejdet.
Det er jo ikke meget i det her Folketing, der samler så bredt, og derfor er det ikke et forsøg på at polemisere eller udfordre; vi mener det rent faktisk, fordi vi synes, det er væsentligt moralsk, økonomisk, politisk, på alle områder.
Og derfor er det også pudsigt at høre, hvordan fru Vermund fremturer med sit enorme hykleri ved at sige, at det her fra hendes side skulle handle om sagen, og at hun er interesseret i at lave en aftale med regeringen, for hvis hun var det, var hun jo netop ikke i sit forslag til vedtagelse kommet ind på en stribe andre områder, som hun jo udmærket godt ved at vi jo ikke kan få regeringen med på.
Jeg taler af en vis erfaring, for mit parti har været repræsenteret i det her parlament i 25 år og ved derfor udmærket godt, hvad det er, der er muligt, og hvad det er, der ikke er muligt.
Men der er bare stadig mere, synes jeg, i den måde, som fru Vermund arbejder på, hvor det står klart, at det overhovedet ikke handler om at få sin politik igennem.
Det eneste, det handler om, er ved næstkommende valg at kunne sikre sit eget genvalg – og der er vi altså nogle, der ser lidt anderledes på det.
Og det er derfor, vi er en lille smule optaget af, når der tikker en mail ind fra nogle partier, som man ellers udadtil fremfører som om man er allieret med, og man har indsigelser imod det og den måde, det formuleres på, og hvad der er skrevet i forslaget til vedtagelse – måske fordi man er utilfreds med nogle af de partier, som man så tidligere har været en del af – at man så kan vende tilbage til det og sige, at den passus skal ud, og at noget andet skal ind her og sådan nogle ting.
Men man ser det forhold, at man er mere optaget af at fremme sit eget propagandashow end rent faktisk at samle et borgerligt flertal, som kan lægge pres på en regering, der jo ikke engang kan bygge på sit eget flertal.
Det er det, det handler om i det her parlament, fru Vermund.
Og det kan godt være, at forslag til vedtagelse ikke umiddelbart er det, som interesserer fru Vermund meget, men der må jeg bare sige, at nu har fru Vermund jo skrevet under på at ville overholde grundloven, og så kunne hun måske også orientere sig i den forretningsorden, der ligger til grund for hele arbejdet her, og i, at der faktisk igennem danmarkshistorien er blevet væltet regeringer på forslag til vedtagelse.
Så tag det lidt mere alvorligt næste gang!
Tak, formand.