Lisbeth Bech-Nielsen (SF), 2024-04-02:
Tak for ordet.
Jeg er her i dag i stedet for vores retsordfører, Karina Lorentzen Dehnhardt, der ikke kunne være her.
Tak for forslaget, som reviderer reglerne om konkurskarantæne på baggrund af Konkursrådets meget grundige arbejde med betænkning nr. 1582.
Vi er i SF optaget af, at forbrugerne til enhver tid er i stand til at vurdere, hvem de handler med, og at forbrugerne altid har de bedste muligheder for at vurdere risikoen ved at indgå aftaler med en part, der måtte være idømt konkurskarantæne.
Derfor mener vi også, at det er afgørende med et mere robust rammeværk, der kan beskytte både forbrugere og erhvervsdrivende mod konkursrytternes hærgen.
Den beskyttelse sikrer vi bedst ved at have fuld transparens.
Nu går jeg lige uden for mit manuskript et øjeblik, for jeg talte netop også med min kollega fra Enhedslisten om det retssikkerhedsmæssige i at have den her type lister.
Min egen far gik konkurs i 1980'erne.
Det var der rigtig mange der gjorde i 1980'erne.
Vi er generelt et land, som har nogle lempelige regler for, at det skal være muligt at gå konkurs, også flere gange, for hvis der er for store konsekvenser ved det, er der ikke nogen, der tør at skabe deres egen forretning og prøve noget af.
Det skal vi have lempelige regler for.
Du skal ikke være stemplet for evigt, fordi du går konkurs en, to eller tre gange.
Til gengæld efterlader det regelsæt og den tilgang til iværksætteri også et rum for, at der er nogle, der på det groveste kan udnytte det igen og igen.
De kan sende regningen både til samfundet som helhed og skatteborgerne, men også til deres kreditorer, til alle dem, der har fået penge i klemme.
Vi ser desværre alt for mange eksempler på, at der er nogle, der på det groveste udnytter det system, der er.
Men vi bliver også nødt til at have en model, der levner plads til, at man selvfølgelig kan gå konkurs uforskyldt, for det skal der også være plads til.
Man skal kunne komme videre i sit liv.
Jeg synes også, at Venstres retsordfører sagde meget klart, at det ikke er det, det her lovforslag handler om.
Det handler om, at der er nogle, der har begået så grove overtrædelser, at det betyder, at de skal være i det her register.
Lovforslaget adresserer og sikrer med en ny og skarpere definition af stråmandskonstruktioner nemlig, at alene deltagelse i en stråmandskonstruktion fremover skal anses for groft uforsvarlig forretningsførelse, som i sig selv kan medføre en konkurskarantæne.
Med model 1 opnår vi den stærkeste forbrugerbeskyttelse, og jeg er sikker på, at den model også vil have den stærkeste præventive effekt.
Det er der tilsyneladende også brug for, hvis man spørger hos Danske Insolvensadvokater.
De siger nemlig tydeligt – og jeg citerer: »Vi ser meget oftere et billede af bevidste omgåelser af forpligtelser i en sådan grad, at der reelt ikke er noget hensyn imod at have fuld offentlig adgang til konkurskarantæneregistret.«
Så kan det vist ikke siges klarere.
Vi er alle bekendt med de kæmpe ressourceudfordringer, vores domstole står over for, og vi kan godt have en bekymring for et øget ressourcetræk.
Det vil jeg spørge ministeren ind til.
Det er det sidste, retterne har brug for lige nu, og jeg tænker, at ministeren vil redegøre for, hvad der er op og ned i det.
Med forslaget lægges der også op til, at der i visse situationer kan indgås forlig om konkurskarantæneperiodens længde.
Det er ikke noget, vi ser et stort behov for, men det er hegnet fornuftigt ind, så et forlig f.eks. ikke kan komme på tale, hvis et ledelsesmedlem har udvist særdeles groft uforsvarlig forretningsførelse.
Ligeledes vil et eventuelt forlig heller ikke føre til decideret frafald af konkurskarantænen, og skifteretten kan ophæve forliget igen, hvis konkursdømte tilsidesætter sine forpligtelser eller handler svigagtigt.
Så på den måde ser vi i SF, at der er en balance i det.
Alt i alt er det et forslag, vi kan se os selv i, om end vi mener, at der også bør ses på forbrugernes retsstilling mere generelt, når et selskab går konkurs.