Søren Søndergaard (EL), 2017-03-31:
Da vi i oktober vedtog Danmarks mellemstatslige tilslutning til EU's direktiv om databeskyttelse på retshåndhævelsesområdet, skete det med Enhedslistens opbakning.
Faktisk tror jeg kun, det var Dansk Folkeparti, som stemte imod.
Denne grundlæggende positive holdning begrundede vi med, at vi opfatter direktivet som et fremskridt, når det gælder om at styrke borgernes retssikkerhed og databeskyttelse.
Det er ikke gigantiske fremskridt, men det er dog fremskridt, som det er værd at tage med.
Men en ting er tilslutning til direktivet, noget andet er den konkrete implementering.
Som vores ordfører, fru Eva Flyvholm, dengang sagde og annoncerede, er det vores holdning i Enhedslisten, at borgerne, også når det gælder den konkrete implementering, skal sikres det bedst mulige niveau, under hensyntagen til hvad der er muligt inden for direktivets rammer.
Disse rammer er jo heldigvis vide, da der er tale om et minimumsdirektiv.
Det er netop derfor, at Enhedslisten støtter minimumsdirektiver i modsætning til totalharmonisering, idet de enkelte landes muligheder for at gå foran på dette område til gavn for borgerne er totalt blokeret.
Det er jo det, der ellers er den gældende regel på EU-området.
Det er der altså ikke tale om her.
Derfor synes jeg måske også nok, at justitsministeren ikke, skal vi sige, ligefrem har valgt at gå til kanten af direktivet.
Det er ellers meget populært i den her regering at gå til kanten af internationale forpligtelser.
Men det gælder tydeligvis ikke overkanten.
Det gælder åbenbart kun underkanten.
Vi har med stor interesse læst alle høringssvarene, og vi kan genkende vores synspunkter i høringssvarene fra bl.a. Den Uafhængige Politiklagemyndighed, fra Datatilsynet, fra IT-Politisk Forening og fra Institut for Menneskerettigheder.
Vi vil derfor under udvalgsbehandlingen undersøge muligheden for at stille nogle konkrete ændringsforslag, som kan komme disse synspunkter i møde og forbedre retssikkerheden for borgerne i Danmark.
Det burde være i vores fælles interesse.
Derfor er det også, for nu at sige det lige ud, noget møg, at høringsperioden har været så kort, at høringsberettigede parter har måttet afstå fra at fremlægge deres vurderinger af lovforslaget.
Derfor er det også noget møg, at behandlingstiden her i Folketinget bliver så kort, at det bliver vanskeligt at nå til bunds i det her forslag.
Vi forstår selvfølgelig godt tidspresset for at få en mellemstatslig Europolaftale på plads inden den 1. maj.
Det er en anstrengelse, som vi støtter.
Men det er jo altså også et tidspres, som er opstået, fordi »ja til alt, der kommer fra EU«-partierne i alt for lang tid satsede på en total afskaffelse af retsforbeholdet i stedet for fra starten at søge en parallelaftale om Europol.
Det er trods alt en del år siden, at det blev klart, at vi ville komme i den her situation.
Nu er tidspresset her, og det er måske et argument for at vedtage en relativt hurtig revisionsproces
Derfor kunne det være godt, hvis vi inden for en overskuelig fremtid får mulighed for at genvurdere det arbejde, vi laver her.
Jeg håber, at justitsministeren vil erklære sin velvilje til i det mindste at diskutere den her mulighed, når justitsministeren senere kommer på talerstolen.
Det hænger jo sammen med en ting, som jeg synes vi skal huske på, nemlig at vi i de her år ser en dramatisk udvidelse af mulighederne for overvågning af borgerne, og derfor skal borgernes retsgarantier også følge med og sikres.