Finn Sørensen (EL), 2017-03-31:
Tak til Dansk Folkeparti for at indkalde til den her forespørgselsdebat.
Det er jo en meget vigtig diskussion, hvad forløbet også allerede viser.
Der er bare lidt – hvad skal vi sige – begrebsforvirring.
For Kommissionens forslag om en social søjle er ikke noget forsøg på at omdanne EU til en social union, selv om man godt kan få det indtryk, når man læser Kommissionens meddelelse.
Men Kommissionens erklærede formål med den her sociale søjle er at styrke de økonomiske friheder, altså fri bevægelighed for kapital, varer, arbejdskraft og tjenesteydelser.
Men det er jo lige nøjagtig de regler og de friheder – i gåseøjne – der har ført til hele problemet med social dumping, fordi de regler forhindrer os i at udføre en effektiv kamp imod social dumping.
Det fremgår også ganske klart, at et andet overordnet formål er at styrke ØMU'en, altså Den Økonomiske og Monetære Union, i dybden, som Kommissionen skriver.
Men det er jo lige nøjagtig den politik, der har ført til en hårdhændet og asocial nedskæringspolitik i stort set alle EU-lande, ikke mindst i de sydeuropæiske lande som Grækenland, Spanien og Portugal, med fyringer af hundredtusindvis af offentligt ansatte og nedskæring af de sociale ydelser osv., og i Kommissionens forslag er der ikke det mindste lille signal om, at denne politik skal ændres, tværtimod.
Derfor er det altså vildledende at fremstille Kommissionens forslag, som om det skulle være et skridt i retning af en social union.
Selv om man så kun tog alle de lyserøde bemærkninger, der er i det, og vedtog det, så ville det på ingen måde løse de udfordringer, som Kommissionen selv peger på der er, hvoraf en af de helt store jo er, at der er ca. 22 millioner registrerede ledige i EU.
Ca. 120 millioner lever under EU's fattigdomsgrænse – det er næsten hver fjerde indbygger – ca. 45 millioner har ikke råd til at varme deres hus op eller få mad på bordet, og ca. 25 millioner børn er truet af fattigdom eller social udstødelse.
De sidste tal, altså fra og med de 120 millioner, er 3-4 år gamle, men det har næppe ændret sig væsentligt, og på det seneste er der kommet tal frem om, at millioner af mennesker lever som det, der hedder working poor, altså at de har et arbejde, men at de ikke kan leve af den løn, de får.
Så der er sandelig ikke meget at fejre her ved EU's 60-årsfødselsdag.
EU har simpelt hen ikke leveret den vare, som millioner af EU-borgere efterspørger, nemlig gode jobs, social tryghed og velfærd, og det kan EU heller ikke af den simple grund, at traktaterne prioriterer nogle andre interesser højere, nemlig lige nøjagtig de regler om fri bevægelighed og hård nedskæringspolitik, som skaber problemerne.
Så det skal vi ikke have mere af.
Jeg har noteret mig, at både regeringen og de foregående ordførere er enige i at afvise Kommissionens forsøg på at fratage os selvbestemmelse med hensyn til helt vitale arbejdsmarkedsforhold og regler om velfærdsydelser.
Man skal ikke række fanden en lillefinger; Kommissionens forslag må afvises i sin helhed.
I stedet skal den danske regering stille et konkret forslag, som rent faktisk vil styrke lønmodtagerne, fagforeningerne og medlemsstaterne i kampen for at sikre lige vilkår på deres arbejdsmarked og gøre op med social dumping.
Det er den europæiske fagbevægelses sammenslutnings forslag fra 2008 om en social protokol, der skal knyttes til traktaten.
Hvis det gennemføres, bliver det en gang for alle slået fast, at de faglige og sociale rettigheder er overordnet reglerne om fri bevægelighed.
Det er det mindste, en dansk regering og de partier, der er så varme tilhængere af EU, kan gøre, hvis de vil leve op til de løfter, de har givet den danske befolkning om, at medlemskabet ikke må påvirke vores overenskomstmodel og vores velfærdssystem.
Det har vi gjort flere gange, og indtil nu er det blevet afvist af Socialdemokratiet, men det er selvfølgelig værd at lade det komme an på en prøve, om der er et hamskifte på vej, hvad jeg kun vil hilse meget, meget velkommen.
Til slut vil jeg læse et forslag til vedtagelse på vegne af Enhedslisten op, der lyder sådan her
Det er således vildledende at betegne Kommissionens forslag som et skridt i retningen af en social union.
Folketinget pålægger derfor regeringen at stå fast på en klar afvisning af Kommissionens forslag i sin helhed og i stedet rejse krav om en social protokol til traktaten som foreslået af Den Europæiske Faglige Sammenslutning«.