Mette Frederiksen (S), 2021-06-02:
Tænk, at det allerede er nu – jeg troede, der ville gå halve og hele døgn, før vi nåede hertil.
Spøg til side, og tak for en god debat.
Først og fremmest vil jeg gerne have lov til indledningsvis at tilslutte mig hr. Jakob Ellemann-Jensens hilsen til hr. Søren Pape Poulsen og Det Konservative Folkeparti i den triste anledning, at tidligere statsminister Poul Schlüter er gået bort.
Æret være hans minde.
Danmark har mistet en kær politiker og statsmand.
Han var en af de helt store skikkelser i danmarkshistorien, en respekteret og dygtig politiker, der brændte for Danmark, og en statsminister, som med pragmatisme og i samarbejdets ånd skabte resultater.
Poul Schlüter påtog sig ansvaret for Danmark i mere end et årti.
Det var også en politiker, der både med humor og vid kunne sætte ordene præcist.
I dag har alle sprudlet her i salen, ikke mindst hr. Henrik Dahl – godt, at det trods alt kun var stolen, der tog skade.
Der er også sendt mange frokostinvitationer til højre og venstre, og debatlysten har været stor.
Allerede efter min tale i morges bød mange ind med ønsker om flere korte bemærkninger, og det tillod formanden ikke, men nu får I chancen om lidt.
Her i salen tiltaler vi jo hinanden med det fulde navn, selv om det kan ske for den bedste, at der ryger et »hr.« i svinget.
Til gengæld er vi i det forgangne år kommet på fornavn med nogle, vi ikke kendte så godt inden, nemlig alle landets virologer – hele Danmarks Allan, Lone og Kåre.
Pandemien har vist os de udfordringer, vi står over for, når Jordens økosystemer bliver ødelagt, og mennesker og vilde dyr føres tættere sammen.
I den mere kuriøse ende har politik altid være fyldt med dyreanalogier: Der er studehandler, der er rævekager, der er abespil, der er kovendinger og folk, der sælger skindet, før bjørnen er skudt.
En gang imellem bliver en kanin måske hevet op af hatten.
Selv foretrækker jeg makrellen, og hvis I ser godt efter, f.eks. på Instagram, kan I måske se, at makrellen har en torpedoformet krop og en meget slank halespids.
Muskuløs er den også, og den kan foretage lynhurtige manøvrer op og ned i vandet.
Makrellen er indbegrebet af en toptunet rovfisk.
På land kommer den imidlertid til kort, og det er jo ellers her, på savannen, at tingene sker.
Kamelen har vi været forbi tidligere, tigeren nævnte jeg i morges, og senest er det begyndt at vrimle med frie fugle hos de borgerlige.
Og så er der jo endelig det store dyr på savannen, og her tænker jeg selvfølgelig på den største, nemlig elefanten.
Elefanten lever faktisk typisk i en nogenlunde harmonisk flokstruktur – hr. Jakob Ellemann-Jensen.
Måske fordi flokken altid ledes af en hunelefant – og hun bruger jo ikke så mange kræfter på at kæmpe imod andre elefanter.
Hannen dukker kun op med ét formål, nemlig at parre sig.
Det vender jeg tilbage til.
Behøver jeg i øvrigt i den forbindelse at nævne, at vores gode gamle veninde, Ramboline, er en hunelefant, og at vi så sent som i går fik breaking news fra Knuthenborg: Ramboline var stukket af.
Og her går man jo som statsminister og tror, at man bestemmer det hele, måske ligefrem faktisk er magtfuldkommen – og så kan man ikke engang holde styr på kun fire cirkuselefanter i en safaripark.