Astrid Krag (S), 2022-04-19:
Tak for det, formand.
Baggrunden for beslutningsforslaget er den forsøgsordning med befordring af mennesker med en demensdiagnose, der blev afsat midler til med satspuljeaftalen for 2018-2021.
Forsøgsordningen blev udmøntet som en ansøgningspulje, hvor i alt ti kommuner fik tildelt midler til at tilbyde befordring af mennesker med en demensdiagnose.
Sidste år blev forsøgsordningen evalueret, og jeg er glad for, at både pårørende og borgere generelt har været tilfredse med forsøgsordningen.
Ifølge evalueringen har forsøgsordningen nemlig bidraget til, at borgere med demens kan have et mere aktivt fritidsliv og socialt liv.
Jeg har kunnet læse mig til, at borgerne – dem, man har talt med i forbindelse med evalueringen – oplever, at befordringsordningen giver dem mulighed for i højere grad at deltage i de fritidsaktiviteter, de gerne vil, samt at besøge venner og familie så meget, som de gerne vil.
Det er jo rigtig dejligt.
Derfor har jeg også grundlæggende sympati for idéen om at sikre, at hjemmeboende mennesker med demens i hele landet kan få hjælp til befordring til fritidsaktiviteter.
Men beslutningsforslaget, som vi behandler her i dag, mangler finansiering.
Og ud over at der ikke er afsat finansiering til forslaget, vil udgifterne til udbredelse af transportforordningen til hele landet formentlig være væsentlig højere end de skønnede omkostninger i evalueringen.
Her fremgår det, at udbredelse af ordningen cirka vil koste mellem 2,3 og 8,2 mio. kr. årligt.
Det er et estimat, der tager udgangspunkt i, at henholdsvis 7 pct. og 12 pct. af målgruppen vil benytte sig af ordningen, men som forslagsstillerne også henviser til i forslaget, så kan de skønnede omkostninger forbundet med udbredelsen af befordringsordningen være sat for lavt, fordi anvendelsen af forsøgsordningen ligesom så meget andet i vores land har været påvirket af covid-19, som jo har reduceret mulighederne for at deltage i fritidsaktiviteter og sociale aktiviteter markant.
Derfor må det også antages, at flere borgere i målgruppen ville have anvendt ordningen og ville have gjort brug af den oftere, hvis fritidsaktiviteter og sociale aktiviteter havde været mere tilgængelige under perioden med forsøgsordningen.
Mit ministerium skønner derfor, at udgifterne til udbredelse af ordningen med betydelig usikkerhed vil koste ca. 14-20 mio. kr. årligt, hvis 20-30 pct. af målgruppen gør brug af ordningen, og det forventes at være et mere realistisk estimat for anvendelsesgraden.
Hvis 50 pct., altså hver anden i målgruppen, gør brug af ordningen, skønnes udgifterne til udbredelsen at koste op imod 34 mio. kr. årligt.
Det vil altså være væsentlig dyrere at udbrede ordningen, end hvad der bliver henvist til i forslaget.
Når det er sagt, findes der i dag flere forskellige ordninger og bestemmelser om hjælp til transport til personer, der ikke selv er i stand til at klare et givent transportbehov.
Reglerne om det er bl.a. fastsat i serviceloven.
I henhold til servicelovens § 117 kan kommunalbestyrelsen yde tilskud til personer, som på grund af varigt nedsat fysisk eller psykisk funktionsevne har behov for befordring med individuelle transportmidler.
Kommunerne kan altså i dag ud fra en konkret behovsvurdering tilbyde hjælp til befordring til mennesker med varigt nedsat fysisk eller psykisk funktionsevne, herunder bl.a. mennesker med demens.
Derfor er det vigtigt at slå fast, at der fra statslig side i dag ikke er noget til hinder for, at kommunerne kan tilbyde hjælp til befordring af hjemmeboende mennesker med demens til fritidsaktiviteter.
Som sagt har vi helt grundlæggende sympati for forslaget om at sikre, at hjemmeboende mennesker med demens kan få hjælp til transport til fritidsaktiviteter, da både disse borgere og pårørende, som vi kan se i evalueringen, har været tilfredse med forsøgsordningen.
Fra regeringens side er vi også enige i, at det er vigtigt at sikre, at mennesker med demens i videst muligt omfang kan holde fast i deres sociale liv, i deres fritidsliv, da øget livskvalitet kan medvirke til at forsinke sygdommens udvikling.
Derfor kan vi heller ikke fra regeringens side støtte forslaget, som det ligger nu, men vi er fra regeringens side opsat på at arbejde for, at mennesker med demens generelt får god støtte, pleje og behandling, da det giver de bedste forudsætninger for at øge livskvaliteten og forsinke sygdommens fremadskriden.
Derfor ser jeg også meget frem til udvalgsbehandlingen af forslaget og drøftelserne med jer eller rettere mine gode kolleger fra Folketingets partier, da man vist ikke må sige jer.