Morten Messerschmidt (DF), 2025-05-23:
Tak, formand.
Statsministeren sagde i sin tale forleden under afslutningsdebatten, at Europa er mere en idé end et kontinent, et geografisk område.
Det er jeg langt hen ad vejen helt enig i.
Europa er nationalstaten springende ud af trediveårskrigen og den westfalske fred, Europa er renæssancen, sekulariseringen, den evige nysgerrighed efter og jagt på nye landvindinger.
Men når man har et koncept bestående af idéer, hænder det jo også, at der fås dårlige idéer, og jeg må sige, at euroen har været en ualmindelig dårlig idé, et ualmindelig dårligt bekendtskab for Europa.
For de europæiske lande, endskønt mange måske i Bruxelles drømmer om, at de skal være ens, er stadig meget forskellige.
Det er noget af det, jeg elsker ved Europa: Når man kommer til Spanien, er der lidt længere siesta, end der er i Sverige; når man kommer til Grækenland, er tingene bare lidt mere bøvlede, end når man er i Tyskland.
Det er ikke, fordi der er noget galt med de lande, men de har bare valgt at indrette sig forskelligt, fordi de har deres historie, deres kultur og deres måde at gøre det på.
Og når man summer hele den menneskelige adfærd op i økonomisk adfærd, får man på en eller anden måde en beskrivelse af et lands konkurrenceevne og derfor også, hvad den naturlige rentesats og valutakurs bør være, og det er her, hvor euroen kommer ind som en ualmindelig dårlig idé.
For hvad skete der, da man indførte en fælles valuta og renterne kørte ned i bund for de sydeuropæiske lande?
Det var, at de lande, der naturligt havde haft svært ved at anskaffe sig kapital, fordi kreditorerne igennem mange år havde haft dårlige erfaringer med at få kradset pengene ind, lige pludselig kunne låne til en meget billig penge.
Og hvad sker der, når folk, der måske ikke har været vant til at kunne låne til en billig rente, lige pludselig får det?
Der sker det samme, som hvis man giver en 12-årig knægt en halvtredser og lader ham gå ind i en slikbutik: Der bliver købt for en halvtredser.
Der lagde vi grunden til nogle af de enorme problemer, Europa, EU, står i i dag med den gældsætning, som stadig væk hærger og tynger Sydeuropa.
Det er det, som forhindrer dem i f.eks. at bidrage lige så meget i Ukraine, som Danmark har gjort, det er det, der forhindrer dem i at reformere deres økonomier.
Derfor skal man virkelig tage sig i agt for dårlige idéer.
Der er masser af gode idéer, også i EU-samarbejdet.
Jeg er tilhænger af det indre marked.
Jeg synes, at den grundlæggende tanke om, at det skal være de bedste produkter og de mest effektive virksomheder, der vinder frem og kan sælge uden handelshindringer osv., er en knaldgod idé, og det skal vi holde fast i.
Men problemet er, at i Bruxelles og i EU-systemet, som jeg tillader mig at sige at kende indgående efter 10 år i Europa-Parlamentet, har den dårlige idé ligesom hængt ved, og man har ikke gjort meget for at få Sydeuropas gæld ned eller få ændret deres adfærd.
Tværtimod er det, som om den dårlige idé er blevet institutionaliseret.
Man har lavet en finanspagt, som ikke har løst problemet, og på det seneste er man så også begyndt i stadig stigende omfang at optage fælles gæld – desværre en del af den dårlige idé, som den danske regering ikke helt siger fra over for.
For det, der er virkeligheden, er så, at efter de her 25 år har euroen forgældet Sydeuropa, man har ikke reformeret sin økonomi og tilpasset sine pensionsordninger osv., som vi oppe i det dydige nord har gjort det, og så er man ligesom kommet til en erkendelse af, hvad vi så skal gøre.
Så må vi optage fælles gæld, hvor vi heroppe så hæfter for sydeuropæerne, fordi de ikke kan finde ud af at reformere deres egne økonomier.
Det er ikke et sundt træk.
Det, der er brug for, er selvfølgelig et opgør med det, der var den grundlæggende dårlige tanke, euroen, som jeg stadig væk forudser kommer til at dele sig i en nordeuro og en sydeuro i det, der på et tidspunkt hed en D-mark og en fra fransk franc.
Så kan man kalde det, hvad man vil.
Men det er først der, Europas økonomi for alvor kan begynde at komme i form igen.
Når man i Danmark har en udenrigsminister, som går rundt og siger, at det, der sådan set har lagt Europas økonomi i den komatilstand, som den har befundet sig i i rigtig, rigtig mange år, hvor vi bare sakker bagud og bagud og bagud, så er vi nødt til at vide, hvor Danmark står.
Derfor er jeg glad for, at vi i dag har fået så klart et svar fra statsministeren og økonomiministeren om, at der ingen planer er om indførelse af euroen eller afvikling af forbeholdet.
Jeg skal derfor på vegne af partierne Dansk Folkeparti, Danmarksdemokraterne, Liberal Alliance og Det Konservative Folkeparti fremsætte følgende:
Forslag til vedtagelse
»Folketinget anser kronen som en central del af dansk selvforståelse og landets økonomiske selvbestemmelse.
Folketinget fastslår, at Danmarks valuta er og skal forblive den danske krone.
Uanset udtalelser fra medlemmer af regeringen om indførelse af euro og øget europæisk integration skal regeringen loyalt forpligte sig til at støtte kronen og afvise ethvert tiltag eller plan om at indføre euroen som dansk valuta.«
Tak, formand.