Rosa Lund (EL), 2021-02-09:
Det går heldigvis den rigtige vej, når vi kigger på ungdomskriminaliteten.
Den er faldende.
Og det kunne jo tyde på, at der er nogle af de ting, som vi gør i dag, som rent faktisk fungerer.
Når man kigger på Justitsministeriets rapport fra sidste år om udviklingen i ungdomskriminalitet, kan man læse, at der i perioden fra 2006 til 2019 har været et fald på 50 pct. i sager vedrørende straffeloven.
Det er en god ting, men det er jo også nogle tal, som bekræfter, at vi ikke er i mål, og jeg synes, det er rigtig fornuftigt, at vi diskuterer, hvordan vi kommer ungdomskriminaliteten til livs, så ingen ender i en kriminel løbebane.
For Enhedslisten sluttede den debat i hvert fald ikke med, at man indførte Ungdomskriminalitetsnævnet, som vi i Enhedslisten stemte imod og stadig mener ikke er en del af løsningen.
Derfor synes vi jo, det er relevant at diskutere.
Der kan jo være mange grunde til, at man som ung havner i en kriminel løbebane.
Noget af det, der er desværre rigtig ofte gør sig gældende, er jo, at det er sociale forhold, som gør, at man ender med at begå kriminalitet.
Faktisk er ulighed en meget stor faktor, og det er imponerende, at vi har formået at få kriminaliteten til at falde, samtidig med at uligheden er steget.
Det synes jeg i sig selv er lidt interessant.
Men hvis man kommer fra en ressourcesvag familie, hvis ens forældre er udsatte og har en lav indtægt eller lider af fysiske eller psykiske sygdomme, er sandsynligheden for, at man havner i ungdomskriminalitet, bare større.
Det første skridt i at forebygge ungdomskriminalitet er derfor at få udlignet nogle af de store uligheder, der er i vores samfund.
Vi kan ikke have børn og unge, der vokser op under fattigdomsgrænsen, ligesom vi skal være klar til at understøtte de familier, som har det svært.
Vi vil gerne undgå, at folk bliver kriminelle.
Det er jo det, som vi tit diskuterer herinde: Hvordan undgår vi det bedst – med forebyggelse, med straf eller med en kombination af de to ting?
Forebyggelse er for os i Enhedslisten at se en meget stor del af nøglen
, og når vi diskuterer ungdomskriminalitet, taler vi ofte om straf, og det er også det, vores system er bygget op omkring.
Jeg tror, det er på tide, at vi taler meget mere om forebyggelse – og ikke bare taler om det, men også handler på det.
Der er jo nogle ting, som vi i dag ved virker.
Det virker, hvis vi inddrager skolerne.
Det virker, hvis vi sikrer, at der er gode fritidstilbud, hvor man kan være som ung.
Uanset hvor man bor henne i landet, skal det jo være muligt at komme i en ungdomsklub eller gå til fodbold eller gå til spejder, eller hvad det nu kan være, som kan give en et andet stærkt fællesskab.
I Enhedslisten tror vi også på, at vi er nødt til at bygge vores system op omkring genoprettende ret; altså, hvis en ung smadrer et vindue i et boligområde, skal den unge sådan set selv være med til at samle penge ind til, at der kan komme et nyt vindue i, og hjælpe med at sætte det i, så man bliver konfronteret med sin kriminalitet.
Det synes vi i Enhedslisten at vi skal kigge meget mere på, ligesom vi også synes, at vi skal være bedre til at understøtte, at det for unge bliver lettere at få et fritidsjob eller en praktikplads, hvis de går på en erhvervsuddannelse og bliver nødt til at afbryde deres uddannelse, fordi de ikke kan få en praktikplads.
Der er vi også nødt til at sætte ind.
Så der er altså mange steder, hvor vi kan forebygge og sætte ind her, og jeg tror som sagt, at en stor del af nøglen til at sikre, at ungdomskriminaliteten bliver ved med at falde, er, at vi forebygger bedre, og at vi sætter ind i de fællesskaber, hvor unge ellers kommer, altså i skolen og i fritidsklubben.
Så det ser vi i Enhedslisten som en stor del af løsningen, og vi kan derfor støtte det forslag til vedtagelse, fru Karina Lorentzen læste op.