runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Simon Emil Ammitzbøll-Bille (LA), 2017-12-06:
Mange tak for spørgsmålet.
Jeg går ud fra, at vi kan være enige om, at udligningssystemet skal være så retvisende som muligt, og at opgørelserne skal ske på så aktuelt et grundlag som muligt.
I tilfældet med Danmarks Statistiks uddannelsesstatistik kan det konstateres, at en del af statistikken – den, som vedrører oplysninger om indvandreres medbragte uddannelse – er blevet stærkt forældet.
Det er selvfølgelig ikke hensigten.
Den udvikling er som sagt sket over en årrække.
F.eks. var det i slutningen af 2014, at Lemvig Kommune rettede henvendelse til Økonomiog Indenrigsministeriet med kritik af statistikken.
Og det har altså været et problem, der har varet længe, så jeg opfordrer også til, at vi indstiller skyderierne og koncentrerer os om kræfterne til at få løst problemstillingen.
Nu skal vi huske på, at hvis vi går tilbage til 2014, var der ikke grundlag for at vurdere problemets omfang, og vi skal også huske på, at der i 2012 netop var foretaget en større gennemgang af systemets kriterier, hvor de statistiske analyser påviste en sammenhæng mellem bl.a. uddannelseskriterierne og kommunernes udgifter.
Det fremgår af betænkning nr. 1533 fra marts 2012, som også er præsenteret for Folketinget.
I september 2017, altså i år, har Danmarks Statistik så revideret statistikken på baggrund af en spørgeskemaundersøgelse, og den har givet anledning til nogle større ændringer, end, tror jeg, nogen havde regnet med.
Jeg kan godt forstå, at der er fokus på, at den her skævhed ikke skal videreføres, og derfor er det jo netop godt, at Finansieringsudvalget er ved at gøre sin rapport færdig, og at den snart kan fremlægges til forhandlinger mellem Folketingets partier.
Rasmus Prehn (S), 2017-12-06:
Tak, formand.
Hvorfor mener ministeren, at man ikke kan rette den beregningsfejl i udligningssystemet, som Nordjyske Stiftstidende har beskrevet, og som angiveligt har ramt flere provinsbyer, der er blevet snydt for millionbeløb?
Hvorfor mener ministeren, at man ikke kan rette den beregningsfejl i udligningssystemet, som Nordjyske Stiftstidende har beskrevet, og som angiveligt har ramt flere provinsbyer, der er blevet snydt for millionbeløb?
Esben Lunde Larsen (V), 2017-12-06:
Da Miljøstyrelsen også har drøftelser med hele affaldsbranchen, ser jeg intet til hinder for, at Miljøstyrelsen eventuelt også tager den dialog på baggrund af mødet med Dansk Mode & Tekstil.
Christian Rabjerg Madsen (S), 2017-12-06:
Det er en oplysning, jeg vil imødese med spænding.
Jeg håber, at vi i fællesskab kan finde en løsning, som sikrer, at vi kan genbruge tøjet i stedet for.
Jeg synes, det er et vigtigt spørgsmål.
Jeg har været i dialog med affaldsselskaberne, som siger, at en løsning jo kunne være, at de fik lov til at kræve en dokumentation for, at tøjet faktisk er skadeligt at genbruge, når det bliver indleveret til afbrænding.
Og hvis det ikke kan dokumenteres, kunne man jo give affaldsselskaberne mulighed for at anvise en anden måde at bortskaffe tøjet på i stedet for afbrænding.
Er det nogle muligheder, som ministeren vil være villig til at diskutere og give affaldsselskaberne?
Esben Lunde Larsen (V), 2017-12-06:
Tak for det, formand, og tak for det opfølgende spørgsmål.
Det kan spørgeren få, når mødet har været afholdt.
Det er ikke anført i mine papirer, lige hvornår mødet bliver afholdt, men det gør det inden længe.
Så lige så snart, der er afholdt et møde, kan ordføreren blive orienteret om, hvad der skal ske fremadrettet.
Christian Rabjerg Madsen (S), 2017-12-06:
Jeg synes, det er overordentlig fornuftigt at tage en kritisk dialog med modebranchen via Dansk Mode & Tekstil for at få et overblik over, hvor meget tøj, der brændes af, og hvorfor tøjet bliver brændt af, og for at finde veje til at sikre, at det tøj, som i dag brændes af – og det er betydelige mængder – fremadrettet ikke brændes af, men i stedet for bliver genbrugt.
Hvornår kan vi i Folketinget forvente at få en afrapportering om den dialog, der er imellem ministeren og Dansk Mode & Tekstil?
Esben Lunde Larsen (V), 2017-12-06:
Tak for det, formand, og tak for det opfølgende spørgsmål.
Jeg har den oplevelse, at Dansk Mode & Tekstil i den grad er villige til at gå ind i en dialog om det her, og jeg har bedt Miljøstyrelsen som ansvarlig styrelse udrede med Dansk Mode & Tekstil og eventuelle andre interessenter, hvordan vi kan tage skridt i den rigtige retning, så vi ikke kasserer godt og brugbart tøj, som f.eks. kunne have vakt glæde blandt mennesker, der er mindrebemidlede, eller i relation til f.eks. øget genanvendelighed.
Christian Rabjerg Madsen (S), 2017-12-06:
Tak for det.
En aktindsigt, som Operation X har fået fra Forbrændingen i Roskilde, viser, at H&M i snit de sidste 5 år har afbrændt 12 t tøj om året, og det er altså uden at nævne de her 12 t i deres årlige bæredygtighedsafrapportering.
Så det er ikke noget, som en virksomhed, som ellers skilter med at være grøn, fortæller offentligheden om som sådan.
En af de her afbrændinger sker den 15. juni 2017, hvor H&M sender en lastbil med godt 1.500 kg papkasser med tøj i til afbrænding, bl.a. et stort parti cowboybukser.
De her cowboybukser fejler intet.
Det er alene et lille mærkat bag på bukserne, som har et for højt indehold af bly.
Det er så H&M's begrundelse for at afbrænde hele partiet.
Det virker jo noget uhensigtsmæssigt, at man på grund af et lille mærkat, som kunne tages af bukserne, vælger at afbrænde dem.
Ser ministeren en problematik heri, og kunne man fra politisk side gøre mere for at sikre, at de store modehuse i højere grad vælger at genbruge end at brænde af, selv om der kan være begrænsede dele af et tøjparti, som har et eksempelvis for højt indhold af bly?
Peter Kofod Poulsen (DF), 2017-12-06:
Sådan er det jo desværre bare ikke.
Så mit sidste spørgsmål er i forhold til Grimhøjmoskeen: Vil ministeren eventuelt sammen med os vedtage en beslutning her i Folketinget om, at vi jævner den med jorden?
Ellen Trane Nørby (V), 2017-12-06:
Det, som Styrelsen for Patientsikkerhed skal forholde sig til, er den vejledning, der ligger på området, når de giver sundhedsfaglige anbefalinger til politiet.
Det er politiet, der er udstedende og afgørende myndighed i relation til kørekort, og det er derfor også dem, der træffer afgørelse i sidste ombæring.
I forhold til spørgsmålet om sagsbehandlingstider – for det er jo nærliggende at spørge, om det så er, fordi den har ligget hos Styrelsen for Patientsikkerhed –
vil jeg gerne henvise til det spørgsmål, der hedder spørgsmål 1244 fra den 20. juni sidste år, som viser, at kun 0,2 pct. af samtlige sager ligger i over 46 dage.
Hovedparten ekspederes inden for 1 til 14 dage, og de tider skulle stadig væk være vejledende, i relation til hvor lang tid man bruger på den sundhedsfaglige vurdering af en sag.
Christian Rabjerg Madsen (S), 2017-12-06:
Jeg vil sige tak til ministeren for besvarelsen.
Jeg synes, man som minimum skulle tage det op over for regionerne og sikre, at den samme borger ikke får to forskellige beskeder om, hvornår hun kan påbegynde at tage et kørekort.
Det virker noget uhensigtsmæssigt, at man får at vide, at det er 6 måneder det ene sted, og 12 måneder det andet sted.
Men det kan ministeren jo tage med videre, hvis man måtte ønske det.
Så kan jeg i øvrigt oplyse, at der nu er gået 12 måneder, hvor borgeren ikke har haft symptomer, men alligevel har politiet ikke reageret på sagen og sat hende i gang med at måtte tage den her køreprøve.
Så der må være noget ventetid hos politiet i forhold til at behandle sagen, men det er jo et spørgsmål, som jeg kan tage op med justitsministeren ved en anden lejlighed.
I hvert fald er det dybt beklageligt, at borgeren er endt i den her situation.
Ellen Trane Nørby (V), 2017-12-06:
Jeg har, som jeg også nævnte i starten, simpelt hen ikke mulighed for at gå ind og sagsbehandle i konkrete tilfælde.
Det tilkommer ikke ministeren.
Det foregår i styrelsen, som giver en sundhedsfaglig vurdering til politiet.
Det er politiet, der er myndighed på kørekortsområdet og udsteder kørekortene, og hvis man er utilfreds med en afgørelse, skal man klage til Færdselsstyrelsen, som heller ikke ligger under Sundhedsministeriet.
Det, som styrelsen forholder sig til, er den vejledning, der er, og som jo er lavet af hensyn til den samlede trafiksikkerhed i landet, og hvor 12 måneder altså er udgangspunktet.
Jeg kan ikke forholde mig til samtaler mellem sundhedspersoner og en borger, som jeg ikke er vidende om.
Jeg kan forstå, at der er en tvist.
Det er altid ulykkeligt, når der er en tvist mellem forskellige aktører i et væsen.
Styrelsen for Patientsikkerhed er selvsagt nødt til at forholde sig til vejledningen.
I vejledningen ligger der også, som jeg startede med at sige, en mulighed i forhold til enkeltstående undtagelser, hvor der så skal ligge en udtalelse fra speciallægen.
Det er politiet, der i de tilfælde træffer beslutning, og styrelsen kommer med sit input.
Det er politiet og ikke styrelsen, der træffer afgørelse om det konkrete kørekort.
Christian Rabjerg Madsen (S), 2017-12-06:
Jeg accepterer selvfølgelig det, formanden siger i forhold til det med navnet, men navnet optræder jo i indtil flere artikler, og jeg har selv været i dialog med familien og har fået lov til at bruge pågældende persons sag, så jeg tror ikke, vi har overtrådt nogen grænser der.
Men vi kan godt kalde hende »borgeren«.
Jeg må forstå det sådan på ministeren, at ministeren ikke vil forholde sig til, at man får to forskellige svar på det samme spørgsmål fra sundhedssystemet.
Det synes jeg bare er uhensigtsmæssigt, og det synes jeg man bør tage op over for regionen, hvis det er dem, der har ansvaret.
Det duer selvfølgelig ikke, at en borger af det samme sundhedsvæsen får at vide, at du kan få et kørekort efter 6 måneder, og derefter får at vide, at du kan få det efter 12 måneder.
Det er meget vanskeligt for borgerne at agere, når man får forskellige informationer om det samme forhold.
Ellen Trane Nørby (V), 2017-12-06:
Jeg har også kunnet læse om den pågældende borger i avisen, og jeg forstår godt utålmodigheden.
Men den her vejledning er jo lavet ikke bare af hensyn til den pågældende borger, men til alle trafikanter, hvor der jo ligger vejledningsmæssige anbefalinger i forhold til helbredskrav i relation til kørekort på en lang række punkter.
Det er ikke Styrelsen for Patientsikkerhed, der træffer beslutning om udstedelse af kørekort, men det er politiet.
Det er også Færdselsstyrelsen, man skal klage til, hvis man er utilfreds med et afslag på det at få kørekort.
Styrelsen for Patientsikkerhed bedes om en sundhedsfaglig vejledning, og det er det, de skal komme med på baggrund af de generelle vejledningskrav, der ligger på området.
Jeg kan forholde mig til, at styrelsen skal vejlede ud fra gældende regler, og de fremgår af vejledningen, og det er politiet, der træffer beslutning om borgerens kørekort.
Henning Hyllested (EL), 2017-12-06:
Fastholder ministeren, at Transport-, Bygnings- og Boligministeriets ansvar ikke omfatter tiltag, der kan kompensere for negative klimaaftryk, der sker som følge af CO2-udledningen fra transportområdet, som ministeren er refereret for i Information den 26. august i år?
Ellen Trane Nørby (V), 2017-12-06:
Tak for spørgsmålet.
Jeg har også læst artiklerne om Mona, og jeg har stor forståelse for hendes utålmodighed, for det handler jo om, at hun gerne vil i gang med sin praktikperiode, men jeg har ikke – og det håber jeg sådan set også at spørgeren har respekt for – som sundhedsminister mulighed for at gå ind i konkrete sager og sagsbehandle konkrete sager.
Overordnet set er de her regler jo lavet for at beskytte borgerne, både dem, der som Mona søger om kørekort, og også de øvrige trafikanter, og det tror jeg er vigtigt at holde sig for øje.
Kørekortsområdet henhører jo ikke under Sundhedsministeriet.
Det henhører under transport-, bygnings- og boligministeren, og det er heller ikke Styrelsen for Patientsikkerhed, der træffer afgørelser i sager om ansøgning om kørekort, heller ikke i sager som denne, hvor der også er et helbredsspørgsmål.
Ansøgninger om kørekort indgives som udgangspunkt til borgerservice i kommunen, som videregiver sagen til politiet.
Hvis f.eks. helbredsforhold giver anledning til nærmere undersøgelse, får politiet i de sammenhænge en sundhedsfaglig vejledning af Styrelsen for Patientsikkerhed, og det er derefter politiet, der træffer afgørelse i sagen.
Styrelsen for Patientsikkerheds vurderinger foretages på baggrund af de retningslinjer, som også er tilgængelige for alle, og som fremgår af den vejledning, der ligger omkring helbredskrav til kørekort, og efter den vejledning bør der ved udstedelse eller fornyelse af kørekort til personer med epilepsi ikke være fremkommet epileptiske anfald inden for de seneste 12 måneder.
Som jeg var inde på, er den grænse jo fastlagt både af hensyn til den enkelte borger med krampetilfælde, men jo sådan set også ud fra et hensyn til de øvrige trafikanter, altså den generelle trafiksikkerhed, og det gælder for hele den store vejledning, der er omkring helbredskrav i forhold til fornyelse eller udstedelse af kørekort.
Der er dog tilfælde, hvor 6 måneder uden epileptiske fald kan gøre sig gældende.
Det er eksempelvis tilfældet for personer, der har haft et eller flere enkeltstående uprovokerede epileptiske anfald, men som ikke opfylder definitionen på at have epilepsi, og der vil det jo så også være en speciallægeerklæring, der skal bruges til at fastsætte risikoen på det område.
Hvis man er utilfreds over afgørelsen, kan klage over sit afslag til Færdselsstyrelsen.
Christian Rabjerg Madsen (S), 2017-12-06:
Jeg læser spørgsmålet op: Hvad mener ministeren om, at en borger, der har haft krampelignende anfald, får besked fra en speciallæge om, at hun kan begynde på at tage kørekort efter 6 måneder, og derefter på trods af speciallægens besked får afslag fra Patientstyrelsen, således at hun ikke kan påbegynde at tage kørekort, hvilket er nødvendigt for hendes uddannelse?
Hvad mener ministeren om, at en borger, der har haft krampelignende anfald, får besked fra en speciallæge om, at hun kan begynde på at tage kørekort efter 6 måneder, og derefter på trods af speciallægens besked får afslag fra Patientstyrelsen, således at hun ikke kan påbegynde at tage kørekort, hvilket er nødvendigt for hendes uddannelse?
Skriftlig begrundelse
Der henvises til artiklen »Politiker tager Monas sag op overfor ministeren« bragt af JydskeVestkysten Varde den 1. december 2017.
Inger Støjberg (V), 2017-12-06:
Jeg så meget gerne Grimhøjmoskeen væk fra jordens overflade.
Problemet er jo, at de mennesker, der frekventerer Grimhøjmoskeen, blot vil flytte to gader hen og ned i en kælder, hvor der overhovedet ikke er styr på det.
Vi bliver jo nødt til at forholde os til det og til, hvad vi gør ved den situation.
Men det skal ikke være sådan i Danmark, at konflikter og kriminalitet løses via imamer og i moskeer.
Det er myndighederne, og her tænker jeg specielt på politiet, der skal løse den slags.
Christian Rabjerg Madsen (S), 2017-12-06:
Tak for svaret.
Mona og Monas familie fra Agerbæk har taget kontakt til mig, fordi Mona er i et uddannelsesforløb.
Hun vil gerne være SOSU-assistent, og hvis hun skal igennem sit praktikforløb og opnå de kundskaber, man får i forbindelse med et praktikforløb, så er det fuldstændig afgørende for hende at få et kørekort.
Derfor er hun selvfølgelig meget optaget af at få det her kørekort, og det er på den baggrund, at jeg har taget sagen op.
Det, der slår mig som urimeligt i sagen, er, at Mona af en speciallæge på Kolding Sygehus først får at vide: Når du er anfaldsfri, skal der gå 6 måneder uden anfald, og derefter vil du kunne få et kørekort.
Det får hun altså at vide af en speciallæge, og det er selvfølgelig en information, hun tager for gode varer.
Efterfølgende får hun at vide fra Styrelsen for Patientsikkerhed, at de 6 måneder ikke er nok, men at der skal gå 12 måneder uden anfald, før hun kan få sit kørekort.
Hvad er årsagen til, at man kan få to forskellige beskeder fra det samme system, nemlig sundhedsministerens system, altså på den ene side en speciallæge, der siger 6 måneder, og på den anden side styrelsen, som siger 12 måneder?
Henning Hyllested (EL), 2017-12-06:
Spørgsmålet lyder: Fastholder ministeren, at Transport-, Bygnings- og Boligministeriets ansvar ikke omfatter tiltag, der kan kompensere for negative klimaaftryk, der sker som følge af CO2-udledningen fra transportområdet, som ministeren er refereret for i Information den 26. august i år?
Ole Birk Olesen (LA), 2017-12-06:
Vi har jo et arbejde i gang via konsulenter, Copenhagen Economics, for at undersøge, hvilke begrænsninger der er på at udvide boligmassen i København, og det er i det arbejde man også kan kigge på det her.
Men i øvrigt vil jeg sige, at når en kommune sælger en grund videre med en begrænsning på, gør den begrænsning jo så, at man som køber har fået grunden billigere, end man ellers ville have fået.
Så får man lyst til at bygge noget mere, og så siger begrænsningen, at man skal give nogle penge til kommunen.
Kommunen kan altid løbe fra den aftale på den måde, at kommunen ensidigt kan sige: Vi behøver ikke nogen tillægskøbesum.
Men må jeg ikke tilføje noget?
Kaare Dybvad (S), 2017-12-06:
Det var da et svar, jeg er oprigtigt glad for.
Vil ministeren oplyse, hvornår det arbejde forventes at være færdigt?
Ole Birk Olesen (LA), 2017-12-06:
En tillægskøbesum er noget, en kommune kan opkræve, hvis der sker en forøget udnyttelse af en tidligere kommunal grund i forhold til det gældende plangrundlag på aftaletidspunktet.
Det vil sige, at kommunen opkræver et vederlag – en tillægskøbesum – hvis der i aftalen om salget af grunden er krav herom ved øget udnyttelse, f.eks. når der bygges tagboliger på en bebyggelse eller ejendommen udnyttes til at fortætte byggeriet.
I de fleste tilfælde vil jeg mene, at det vil være bedre at sælge fra til andre boligformer end til alment byggeri, da områderne i byen fungerer bedst, hvis der er blandede ejerformer.
Ministeriet er allerede i gang med at se på mulighederne for at sælge restarealer eller byggeretter fra i den almene boligsektor.
I den forbindelse skal vi se på, om der er barrierer i lovgivningen i dag.
Det kan f.eks. være kravet om opkrævning af tillægskøbesum.
Det skal dog undersøges nærmere, hvilke økonomiske konsekvenser det vil have, herunder kommunaløkonomiske konsekvenser.
Desuden skal det undersøges, om der er nogen statsstøtteretlige problemer i, at kommunerne ikke opkræver tillægkøbesummen fra boligselskaberne.
Men jeg vil som sagt gerne se på det, og jeg er også nødt til at drøfte det med min kollega, økonomi- og indenrigsministeren, som uden tvivl har en holdning til lovgivning, som vedrører kommunernes økonomiske handlemuligheder.
Kaare Dybvad (S), 2017-12-06:
Tak for det, formand.
Mener ministeren, at det skal være muligt for kommunerne at fravige opkrævningen af en tillægskøbesum hos almene boligselskaber, så der kan bygges flere almene boliger på eksisterende grunde?
Mener ministeren, at det skal være muligt for kommunerne at fravige opkrævningen af en tillægskøbesum hos almene boligselskaber, så der kan bygges flere almene boliger på eksisterende grunde?
Skriftlig begrundelse
Der henvises til Lejernes LO's medlemsblad for lejere i den private og almene udlejningssektor Vi lejere fra november 2017.
Ole Birk Olesen (LA), 2017-12-06:
Det kan man også fortsat, og jeg ved også, at jeg i min ministertid har svaret på spørgsmål om CO2-udledning som følge af transporttiltag.
Der har vi så skønnet bedst muligt, og jeg tror også, at vi nogle gange har bedt om hjælp i Energistyrelsen for at kunne svare på spørgsmålene.
Men det kan man altså fortsat.
Henning Hyllested (EL), 2017-12-06:
Det har dog været sådan, at hvis vi stillede spørgsmål om CO2-udledningen, om en stigende udledning eller en manglende besparelse osv. osv. i forbindelse med forskellige tiltag inden for transportpolitikken, så har vi jo typisk rettet spørgsmålet til Transportministeriet, og vi har da også fået svar fra Transportministeriet.
Det er jo derfor, vi siger, at det da er noget nyt, hvis det ikke ligesom er den procedure, vi skal anvende i fremtiden.
Ole Birk Olesen (LA), 2017-12-06:
Jeg tror ikke, at man tidligere i Transportministeriet, når man har besluttet sig for, at nu skulle man udvide en vej, så har udregnet, hvad det eventuelt vil betyde for CO2-reduktionen, at folk ikke længere sidder i kø dér.
Eller når man tidligere har besluttet, at nu kan folk godt køre 130 km/t. på motorvejen i stedet for 110 km/t., så tror jeg heller ikke, at man har indregnet, hvad det betyder for CO2-belastningen.
Det er et nyt krav, som er kommet, og som jeg pludselig skal stå på mål for, selv om tidligere transportministre ikke har skullet stå på mål for det – heller ikke de transportministre, som Enhedslisten har holdt ved magten.
Henning Hyllested (EL), 2017-12-06:
Jeg tænker bare på, hvordan det egentlig foregår i regeringen.
For sådan som jeg er orienteret, er det i virkeligheden noget nyt, at man i Transportministeriet ligesom ikke indtænker CO2-belastningen, når man fremlægger sine rene transportpolitikker.
Hvordan foregår det så i regeringen?
Er det sådan, at det i virkeligheden er klimaministeren, der sidder og bestemmer over transportpolitikken, hvis der i transportpolitikken er elementer af klimabelastning og CO2-udledning?
Ole Birk Olesen (LA), 2017-12-06:
Altså, i den artikel i Information, som hr. Henning Hyllested henviser til i spørgsmålet, tror jeg at jeg blev spurgt om følgende: Når man nu ser på de tiltag, regeringen gør på transportområdet, hvad så med CO2-belastningen?
F.eks. når vi nu vil udvide nogle motorveje, eller når vi vil tillade, at man kører 90 km/t. på udvalgte landeveje i stedet for 80 km/t. ,
Til det svarede jeg jo for det første, at det er en meget beskeden ekstra udledning af CO2, i forhold til hvor meget CO2 vi i øvrigt udleder, og for det andet, at man ikke kan se på transportområdet isoleret, og at man heller ikke kan sige, at fordi der kommer mere CO2, hvis vi udvider vejene, så der er plads til mere trafik, så skal vi ikke udvide vejene, så der er plads til mere trafik, men så skal folk holde i kø.
Så af hensyn til CO2-udledningen skal folk holde i kø.
I klima- og energipolitikken sidder energi-, forsynings- og klimaministeren for bordenden, og så uddelegerer han opgaver, herunder til Transportministeriet.
Henning Hyllested (EL), 2017-12-06:
Tak for svaret.
Det er jo også der, kan man sige, tvivlen er opstået.
Jeg er selvfølgelig glad for, at der er et ambitiøst klimamål, og at man forsøger at leve op til aftalerne på klimaområdet.
Men jeg og også andre er kommet i tvivl om, hvor man egentlig skal rette både sine spørgsmål og sin opmærksomhed hen – om det er til transportministeren og Transportministeriet, eller om det er et andet sted hen.
Og det er jo på grund af de forholdsvis markante udtalelser om, at rene transportpolitikker, tror jeg formuleringen var, ikke for så vidt indeholder, skal vi kalde det hensyntagen til eventuelle klimamål og klimabelastninger.
Jeg går ud fra, at ministeren er enig med mig i, at transportsektoren udgør en væsentlig del af klimabelastningen i de ikkekvotebelagte sektorer.
Så transportsektoren skal vel bidrage?
Men det kan man jo komme i tvivl om, for man kan sige, at den politik, der nu er lagt frem i forbindelse med finanslovsforslaget, i forbindelse med erhvervsudspillet og i forbindelse med skatteudspillet, trækker i den stik modsatte retning.
Det giver jo mere CO2-udledning.
Så jeg er i hvert fald ikke helt klar over, hvordan sammenhængen og opdelingen i regeringen er.