Charlotte Broman Mølbæk (SF), 2024-11-08:
Tak for det, formand.
Jeg tror, at de fleste her, i hvert fald dem, der sidder hernede i salen, godt ved, at jeg er pædagog.
Det betyder, at jeg faktisk har arbejdet på det sociale område i mange år, faktisk hele mit voksenliv.
Der er ingen tvivl om, at når vi snakker om socialområdet, snakker vi tit meget om de her indsatser, man laver.
Det har været noget af det, jeg har gjort.
Jeg har været ude ved familier og ude ved mennesker, som har det rigtig svært, eller på bosteder.
For en pædagog går på arbejde og tager hjem igen, og det har jo også en betydning og sin berettigelse, men det, civilsamfundsorganisationerne kan, er noget helt andet.
De kan byde ind i fællesskaber.
De kan byde ind i nogle helt særlige rammer, hvor de tager hensyn til lige præcis den, man er.
Det kan være DepressionsForeningens café, hvor man kan sætte sig ned og være sammen med nogle af de andre, der kender til det at have en depression.
Det kan være Reden, som findes i nogle af de største byer i Danmark, hvor man som udsat kvinde kan komme ind og opleve et trygt rum og sidde sammen med andre ligesindede; givetvis er der også pædagoger, der er på arbejde dér.
Men det, det handler om, er i virkeligheden, at vi kan mødes med hinanden.
Civilsamfundsorganisationerne er også nogle af dem, som styrker blikket på den helt særlige gruppe.
Det kan være Unge Hjerner, der er for unge mennesker, som har fået en hjerneskade tidligt i livet.
De hjælper både med fællesskaberne, men politisk rejser de faktisk også nogle vigtige punkter for os, som vi ikke har indrettet lovgivningen godt nok til at være opmærksom på.
Det kan være ULF, som er den eneste organisation på handicapområdet, som er styret af udviklingshæmmede selv.
Det er bare et lille udsnit af de mange forskellige civilsamfundsorganisationer, som har en afgørende og kæmpestor betydning.
Jeg synes helt ærligt ikke, at vi behandler dem godt nok fra Christiansborgs side.
Vi kan gøre det her bedre.
Vi kan gøre det klogere.
Vi behøver ikke engang at komme med flere penge.
Hvis vi nu bare kunne begynde at kigge på at lave en ordentlig struktur for det, vi gør.
Som jeg sagde tidligere, er jeg også ordfører på kulturområdet, og der er der en lang række organisationer, der både arbejder på det sociale område og på kulturområdet.
Der er en organisation som GAME, som laver gadeidræt mange forskellige steder i landet.
Men det, der særlig gør indtryk på mig, er det, de laver ude i sociale boligbyggerier, hvor der er store udfordringer med unge mennesker, der laver kriminalitet og har en anden etnicitet end dansk.
De laver integrationsarbejde på en måde, som ikke mange andre lykkes med.
Når vi så ikke binder indsatserne på socialområdet, boligområdet, beskæftigelsesområdet og kulturområdet sammen, bliver det små abrupte initiativer, og vi får ikke lavet det store samlede indsatsområde og en indsats for det, der er behov for.
De gode indsatser, vi ved virker, forsvinder, fordi vi politikere ikke er der hele tiden.
Så en gang imellem bliver der skiftet ud, og så er der lige pludselig initiativer og civilsamfundsorganisationer, som står uden deres midler, og det er ikke særlig mange penge, de får i statsstøtte for at kunne være her og for at kunne understøtte de sociale indsatser.
Økonomien på det her område er præget af meget klatfinansiering og vilkårlighed, og det betyder faktisk også, at indsatserne bliver fragmenterede og mangelfulde.
Derfor har vi så stort et behov for at kigge på, hvordan vi kan understøtte det her med en struktur, og vi skal passe på med, at vi ikke selv laver alle de dumme siloer.
Man skal bede specifikt om at få at vide, hvor den ene eller den anden organisation også får støtte fra, og det kan være fra det ene eller det andet ministerium.
Man taler ikke sammen, og man koordinerer det ikke.
Det har en rigtig stor betydning for, om vi bruger pengene klogt nok.
Det er der tidligere blevet gjort rede for.
De bruger rigtig meget tid på at rende os på dørene, og det skal de, for ellers er de her ikke mere.
Men vi bruger også alt for mange penge på lige præcis den slags ydelser i stedet for at bruge dem på mennesker, der har brug for en særlig indsats.
Vi står og forhandler SSA.
Der er et stort problem, vi kan se allerede nu: Det kan blive svært at støtte alle de initiativer, vi gerne vil.
Der er en værdighedsreform lige om lidt.
Der har det en betydning, at vi politisk også sikrer en stabil og ordentlig finansiering.
Så jeg vil godt sige tak til Alternativet for at rejse den her meget, meget vigtige debat, og jeg håber virkelig, at vi snart kommer ud over stepperne og ændrer noget strukturelt, også herindefra.