runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Carolina Magdalene Maier (ALT), 2018-12-06:
Jeg tror, spørgeren og ordføreren skal have vasket ørerne, for man har ikke hørt ordentligt efter, hvad jeg sagde.
Jeg sagde, at det kan være et problem, hvis der er en antidemokratisk organisation, som ejer en bygning, og det er den, som en friskole bedriver skole i.
Så kan det være et problem.
Som udgangspunkt, siger jeg, er det ikke noget problem, at udenlandske organisationer eller stater eller enkeltpersoner donerer penge til en bygning eller ejer en bygning.
I det tilfælde, at deres virke ikke er demokratisk eller er i strid med menneskerettighederne, så kan det være et problem, og så skal vi kigge på det.
Men man skyder med spredehagl med det her beslutningsforslag, for man lukker for alle de gode organisationer med gode intentioner og gode traditioner, som har mulighed for at investere i bygninger, som friskolerne kan leje sig ind i.
Så som udgangspunkt er det ikke et problem.
Der er nogle enkeltstående problemer, og dem skal vi angribe enkeltvis og individuelt.
Alex Ahrendtsen (DF), 2018-12-06:
Så ordføreren mener ikke, at en ekstrem muslimsk organisation fra Irak vil være et problem, sådan som det skete i Nordvest, hvor der var en friskole, der lejede bygninger, der var ejet af den her ekstreme organisation, som bl.a. går ind for afstraffelse af homoseksuelle.
Det synes man ikke er et problem.
Det andet er jo: Hvis en friskole ikke længere er uafhængig økonomisk, har vi da et problem.
Så er det jo ikke længere lærerne og skolelederen, der styrer pædagogikken og undervisningen.
Nej, så er det nogle imamer eller nogle statsfolk eller nogle Scientologyfolk, som styrer skolen.
Så er den ikke længere uafhængig.
Ville det ikke være smart at stemme for det her forslag, så vi undgår, at udenlandske donationer kommer til at bestemme, hvordan friskoler uden statstilskud skal føres i Danmark?
Carolina Magdalene Maier (ALT), 2018-12-06:
Vi har intet problem med, at en udenlandsk organisation køber og ejer en bygning, som en friskole driver friskole i.
Hvorfor er det et problem?
Det hjælper til skolens virke, fordi man ikke selv skal købe bygningen osv.
Jeg er ligeglad med, om det er Scientology eller en eller anden jødisk organisation i USA, eller hvad det er.
Men hvorfor er det et problem, at en udenlandsk organisation eller stat for den sags skyld ejer en bygning, som en friskole kan drive friskole i?
Det er ikke noget problem som udgangspunkt.
Er det så en antidemokratisk organisation, som har et bevidst formål med at underløbe demokratiet, eller hvad ved jeg, så kan det være problem, og så må vi kigge på det.
Som fru Anni Matthiesen jo sagde meget korrekt heroppefra tidligere, så må vi finde de rådne æbler i kassen.
Det vil vi gerne være med til.
Men det er ikke et problem i sig selv.
Alex Ahrendtsen (DF), 2018-12-06:
Jeg tror, jeg bliver nødt til lige at udrede nogle misforståelser.
Som friskole vil man altid kunne håndtere pædagogiske traditioner og lade sig inspirere.
Det handler det her lovforslag ikke om.
Det handler udelukkende om, om friskoler er skole i bygninger, der er ejet af organisationer uden for EU, altså en ekstrem muslimsk organisation i Saudi-Arabien eller den kinesiske stat eller Scientology i USA.
Det er det, det handler om.
Så vil jeg også udrede en anden misforståelse.
Tilsynet har intet med det her at gøre.
For der er ingen lov, der forhindrer en organisation uden for EU, uden for Danmark i at købe en bygning og finansiere en friskole, der ikke får statstilskud.
Så beslutningsforslaget forsøger at imødegå det.
Det handler ikke om pædagogiske traditioner.
Det vil de fortsat kunne, selv om det her bliver vedtaget.
Så er mit spørgsmål: Når jeg nu har gjort rede for de misforståelser, som Alternativets ordfører har rodet sig ind i, ændrer det så på ordførerens indstilling til forslaget?
Jacob Mark (SF), 2018-12-06:
Jamen selv tak.
Jeg er også glad for, at jeg nåede op at fortælle om vores grunde til at være med.
Jeg er enig i, at nogle gange, hvis man skal afvise et forslag og ikke kan finde noget konkret at afvise det på, er det et klassisk politisk trick at tage hypotetiske eksempler.
Men det synes jeg ikke man skulle vurdere beslutningsforslag på, især ikke i dette tilfælde.
Alex Ahrendtsen (DF), 2018-12-06:
Jeg vil gerne takke SF og hr. Jacob Mark for den utvetydige støtte og for, at man vil stemme for ved andenbehandlingen.
Jeg synes, det er befriende, så klare i mælet Socialdemokraterne og SF har været.
Jeg vil også gerne takke for den glimrende tale og for de aldeles glimrende svar til bl.a. fru Anni Matthiesen, der hiver en dansksindet bedstemor frem, selv om ingen på noget tidspunkt har hørt om en dansksindet bedstemor i Canada, der på noget tidspunkt har støttet en friskole, og som så skulle komme i klemme.
Og det er fuldstændig rigtigt: Der har ikke været nogle konkrete eksempler på, hvem det vil skade.
Det er derfor, det godt kan undre, at regeringen og Venstre er så stålsatte på at bekæmpe det her, selv om de er enige i hensigten.
Det er dejligt, at hr. Jacob Mark stod fast, og jeg vil bare takke.
Jacob Mark (SF), 2018-12-06:
Ja, og i SF mener vi, at vi skal gøre alt, hvad vi kan, for at udligne de forskelle.
Og det er derfor, vi f.eks. har sagt, at vi skal kigge på det økonomiske tilskudssystem, man har til privatskolerne og friskolerne, for de får det samme, men friskolerne ude på landet står i en helt anden situation end privatskolerne inde i storbyerne, hvor det vælter ind med elever.
De friskoler, som tager rigtig mange elever med særlige behov – og det gør de – har en helt anden situation end privatskolerne inde i storbyerne, kan man se i statistikkerne.
Så ja, vi vil gerne arbejde videre med, hvordan vi kan sikre mere lige vilkår.
Anni Matthiesen (V), 2018-12-06:
Der må jeg sige, at jeg egentlig gerne vil knytte det sammen med det, jeg også sagde i min ordførertale, for jeg tror jo netop, at med aftalen, vi nu har indgået i forbindelse med finanslovsaftalen for 2019, altså det med de første 1.000 dage i et barns liv, er det allerede der, man skal sætte ind, og give en håndsrækning jo bl.a. via sundhedsplejen, altså give en håndsrækning og være tæt på familien og vejlede og i sidste ende forhåbentlig undgå, at det bliver nødvendigt at anbringe. Jeg må sige, at det der med at påstå, at der anbringes for få, synes jeg er svært.
Jeg vil sige, at i den ideelle verden vil det være sådan for mig, at vi, simpelt hen fordi vi løser tingene tidligere og bedre, jo faktisk får færre anbringelser.
Karina Adsbøl (DF), 2018-12-06:
Tak for det.
Dansk Folkeparti har valgt at indkalde til denne forespørgselsdebat med ordlyden: Vil ministeren redegøre for, om kommunerne lever op til intentionerne og lovgivningen i Barnets Reform, og hvad ministeren vil stille op over for kommuner, der ikke lever op til reformen?
Baggrunden for, at vi endnu en gang har valgt at indkalde til den her forespørgselsdebat omkring Barnets Reform, kommunernes implementering af denne samt forvaltningen af serviceloven, er, at Dansk Folkeparti finder det yderst vigtigt fortsat at have et øget fokus på det her område.
De overordnede formål med Barnets Reform var, da den i sin tid blev vedtaget, at sikre kontinuitet i anbringelsen, at sikre stabil og nær voksenkontakt for udsatte børn, at styrke hensynet til barnets tarv, at sikre udsatte børns rettigheder, at sikre en tidligere indsats, at sikre mere kvalitet både i sagsbehandlingen og i indsatsen.
Dansk Folkeparti er bekymret for behandlingen af udsatte børn og deres familier, deres netværk samt plejefamilier i hele vores system.
Og selv om vi har taget rigtig mange politiske initiativer efter Barnets Reform, som skulle gøre tingene bedre i arbejdet med udsatte børn, deres familie, deres netværk, ja, så halter det gevaldigt.
I Dansk Folkeparti oplever vi desværre ofte sager, hvor søskende ikke bliver anbragt sammen, hvad der ellers er hensigten med loven.
Vi oplever ofte samværet mellem børn og deres familier eller netværk eller andre tilknytningspersoner, f.eks. også en tidligere plejefamilie, blive skåret ned til minimum eller blive skåret helt væk med den begrundelse, at det er af hensyn til barnets sundhed og trivsel ikke at have kontakt.
Vi oplever også, at de unge og børnene ofte ikke bliver hørt i forhold til deres ønsker eller deres behov.
Det har undersøgelser også vist.
Vi oplever, at en tidlig indsats ikke bliver iværksat hurtigt nok, eller slet ikke, i forhold til servicelovens forebyggelsesparagraf.
Vi oplever mangel på kvalitetssikring i § 50-undersøgelser, i forældrekompetenceundersøgelser, i børnesamtalerne, som ikke blot skal være et flueben.
Vi hører også ofte om trusler omkring tvangsanbringelse, og det har vi lige i dag haft et samråd om.
Derfor mener vi i Dansk Folkeparti, der skal ske en hel kulturændring på det her område, og vi ser frem til debatten i dag.
Vi håber også på, at vi i fællesskab kan finde nogle gode løsninger på området.
Mai Mercado (KF), 2018-12-06:
Det, jeg har et meget skarpt fokus på, er at sikre, at der er den fornødne kvalitet i den sagsbehandling, og jeg synes, det ville være utidigt af mig, hvis jeg begyndte at gå ind og ville regulere, hvor mange sager man har, eller hvilket uddannelsesniveau man eksempelvis skal have som sagsbehandler.
Så jeg er optaget af, at selve kvaliteten af sagsbehandlingen er i orden, og det er jo også derfor, at hvis man ikke som familie, borger eller pårørende oplever, at det er i orden, så har man jo en mulighed for at klage.
Og Ankestyrelsen har altså også mulighed for af egen drift så at kunne gå ind i en række af de sager.
Så vil jeg bare tilføje et enkelt faktum, nemlig at antallet af anbringelser sådan set er faldet.
Det er ikke, fordi vi har set en stigning i antallet af anbringelser.
Til gengæld har vi set en stigning i antallet af § 11-foranstaltninger, og det kunne jo godt tyde på, at der i hvert fald er nogle kommuner, som er ved at omlægge indsatsen fra at have mange sager på bordet, når problemerne har vokset sig store, til rent faktisk at give den rette støtte, forud for at de problemer bliver så store, at de til syvende og sidst ender med en anbringelse.
Rasmus Vestergaard Madsen (EL), 2018-12-06:
Det er rigtigt, at vi hører mange historier ude fra det virkelige liv, som med ministerens ord desværre er beskæmmende, til trods for at Barnets Reform jo har mange gode intentioner i sig.
Nogle har op til 60 sager liggende.
Det betyder højst sandsynligt noget for kvaliteten, og det betyder højst sandsynligt også noget for antallet af fejl, der bliver begået, fordi der ikke er tid til at behandle sagerne ordentligt.
Men det betyder højst sandsynligt også, at den tidlige indsats, altså at vi griber ind, inden problemerne bliver for store, også er meget, meget svær at gøre for den enkelte sagsbehandler i den enkelte familie.
Jeg vil blot høre, om ministeren mener, at de danske sagsbehandlere, som sidder med børnesager, samlet set har for mange sager på deres bord.
Mai Mercado (KF), 2018-12-06:
Jeg tror i hvert fald, det kan være vanskeligt at få et validt grundlag at undersøge ud fra.
Og så vil man jo i de sager, hvor man har en formodning om det, finde, at resultatet vil være, at så har der været sådan en formodning.
Men når det er sagt, synes jeg jo i virkeligheden, at det er en god pointe, som SF og fru Trine Torp rejser – altså det her med hele tiden at sikre, at vi bliver klogere på årsagerne til, at der anbringes; sikre, at den støtte, som vi giver forud for anbringelse, er kvalitetsmæssigt er i orden; at man får hjulpet og får strakt hånden frem til de forældre, som har brug for støtte; at man har et tillidsfuldt samarbejde, så forældrene ikke oplever kommunen som en modspiller, men oplever den som en medspiller.
Så der er en række forskellige håndtag, som vi har drejet på indtil nu, og som vi også godt kan komme til at dreje på fremadrettet.
Trine Torp (SF), 2018-12-06:
Og ja, vi har jo faktisk alle sammen været med i en del af de ting, som er blevet lavet, eller stort set dem alle sammen.
Jeg hæftede mig ved én ting, og jeg er meget enig med ministeren i, at det er vigtigt at undersøge, hvad der ligger forud for de anbringelser, hvor det sker uden samtykke.
Men jeg kunne måske godt tænke mig, at vi prøvede at udvide det lidt.
For det er selvfølgelig altid vigtigt at søge at få samtykke fra forældrene, og de anbringelsesforløb, som sker med et reelt samtykke fra forældrene, er typisk også de anbringelsesforløb, som fungerer bedst.
Men der er en midtergruppe af dem her, hvor forældrene egentlig har givet samtykke, men hvor det er lidt med armen om på ryggen.
Der vil jeg gerne høre, om ministeren også er interesseret i at prøve at undersøge, om de sager, hvor der er givet samtykke, også er ordentligt belyst, om der har været en ordentlig inddragelse og en ordentlig partshøring.
Mai Mercado (KF), 2018-12-06:
Man må jo sige, at det er beskæmmende, og at det simpelt hen bare er Københavns Kommune, som skulle skamme sig – skamme sig over at lave fejl i så mange sager.
Og Københavns Kommune er slet ikke i tvivl om, hvad min holdning er til den sag, for det har jeg meget tydeligt givet udtryk for.
Men jeg tror også bare, vi må være ærlige og sige, at svarene fra os, som er i Folketingssalen, bredt set er meget forskellige.
For noget af det, som jeg er opmærksom på at Socialdemokratiet gerne vil, er jo eksempelvis, at når man skal anbringe, er det ikke nok, at man anbringer ét barn, så skal man anbringe en hel søskendeflok.
Og det er vi jo nogle som har lidt vanskeligheder med, fordi vi synes, man må tage udgangspunkt i det enkelte barns trivsel, det enkelte barns udfordringer, det enkelte barns situation, og der kan altså være en rigtig god anledning til, at man anbringer ét barn, men uden at anbringe en hel søskendeflok.
Så for nuværende har vi jo forsøgt sådan at balancere det, og nogle vil sige, at det er en udfordring for det system, vi har – jeg synes faktisk, det er en styrke, at vi på tværs af politiske skel har formået at balancere det, så alle egentlig kan se sig selv i de systemer, som vi har sat op, hvor vi hører barnet, styrker forældrenes retssikkerhed og samtidig sikrer, at vi altså får stillet krav til den sagsbehandling, som foregår ude i kommunerne.
Malou Lunderød (S), 2018-12-06:
Og jeg vil også takke ministeren for en grundig gennemgang.
Og for nylig kom Borgerrådgiveren i Københavns Kommune faktisk med en redegørelse, hvor man havde taget udgangspunkt i 77 sager, og ikke i én eneste sag var det lavet fuldstændig efter bogen; der var fejl i dem alle sammen – forskellige fejl, jovist, men fejl i dem alle sammen.
Det synes jeg er rigtig bekymrende, for det er jo alligevel nogle år siden, at Barnets Reform blev besluttet.
Kunne ministeren knytte et par kommentarer til, hvad den rapport viser, og måske også sige, hvad ministeren tror er den største barriere for, at vi kommer i mål med at få implementeret helt i bund, og hvor det virker ude i kommunerne?
Mai Mercado (KF), 2018-12-06:
Ja, og det gør jeg også.
Det er jo vigtigt at sige, at der er sat et system op til at kunne lave sanktioner – så systemet findes jo.
Men det er jo rigtigt nok, at det ikke er det samme, som at et system så bliver brugt.
Og derfor er jeg heller ikke bekendt med, at der har været afgørelser, hvor man altså har pålagt bøder til kommunalbestyrelsesmedlemmer.
Men det er vigtigt at sige, at i hele arbejdet med at sikre børnene, at få implementeret Barnets Reform har vi jo truffet en lang række beslutninger.
Karina Adsbøl (DF), 2018-12-06:
Tak for det.
Og tak for ministerens tale.
Alle de ting, ministeren opridser, i forhold til hvad vi har gjort, er jo noget, Dansk Folkeparti har været med til og haft stor indflydelse på.
Når ministeren i dag nævner det kommunale tilsyn, og at man kan klage, vil jeg spørge: Hvor mange sanktioner har der været givet over for kommuner, der ikke følger loven på det her område?
Vi har jo set kommuner, som har lukket sager ned, vi har set kommuner, som har svigtet på det her område.
Er der egentlig givet nogen sanktioner?
Jeg tror godt, ministeren kender svaret.
Det gør jeg i hvert fald.
Men jeg vil godt høre ministerens svar fra talerstolen.
Karina Adsbøl (DF), 2018-12-06:
Ja, det er meget frustrerende og bekymrende at se stigningerne.
Jeg nævnte i min ordførertale
servicelovens § 71, stk. 3. Der står jo, at hvis det er nødvendigt af hensyn til barnets eller den unges sundhed eller udvikling, kan børn- og ungeudvalget for en bestemt periode eller fremadrettet bestemme, at man ikke skal have samvær med sit netværk, og derfor kunne jeg godt tænke mig at få uddybet de kriterier, der ligger bag, i forhold til sundhed og udvikling.
Det er jo godt, at der er den paragraf, for man skal selvfølgelig være sikker på, at det er i barnets tarv, men jeg oplever altså også, at anvendelsen af den paragraf udelukker netværket og tilknytningspersonerne og andre fra at se barnet.
Mai Mercado (KF), 2018-12-06:
Jamen der kan godt være flere ting, man kan dykke ned i.
Noget af det, jeg selv er optaget af, er, at vi lige nu har en børnerettighedspakke på 24 mio. kr., som jo er ude og arbejde.
Pengene er ved at blive afsat og udmøntet.
Derfor ligger det ikke lige for at lave sådan en opfølgning her og nu, for der er nok brug for lige lidt mere tid til, at de kan komme ud og virke.
Men noget af det, jeg synes vi bør have fokus på, når vi diskuterer Barnets Reform, er kvaliteten i sagsbehandlingen.
Og noget af det, man kan se som en indikator for kvalitet i sagsbehandlingen, er jo bl.a. omgørelsesprocenterne.
Derfor vil jeg altså have et meget, meget stærkt fokus på, at næste gang, vi får data, hvor vi altså kan opgøre omgørelsesprocenterne, så skal vi se et fald, for at det er tilfredsstillende.
Når man bare tager børneområdet, så har det på børnehandicapområdet været sådan, at vi har set en stigning igennem de senere år, og vi er faktisk kommet op på, at det nu er mere end halvdelen af de afgørelser, som bliver indklaget til Ankestyrelsen, som altså bliver omgjort og skal tilbage til fornyet behandling i kommunerne.
Og hvis man ser, at det tal altså fortsat stiger, så skal det da være min tilkendegivelse at have en drøftelse med partierne om, hvordan vi så sikrer fortsat at få forbedret sagsbehandlingskvaliteten ude i kommunerne.
Karina Adsbøl (DF), 2018-12-06:
Ja, jeg har jo set, at ministeren er god til at danse, bl.a. med formanden for Danske Handicaporganisationer, men det, jeg godt kunne tænke mig at høre ministeren om, er, at nu har vi haft den her debat i dag, og vi får jo ofte henvendelser vedrørende det her område, så er der noget, ministeren tænker vi skal gøre?
Er der nogle lovgivningsmæssige tiltag?
Er der også nogle nye, kan man sige, initiativer, ministeren tænker på ville være særlig gode på det her område netop for at sikre, at børn og deres familier får den rette indsats og den rette hjælp?
Her tænker jeg selvfølgelig på noget ud over det, vi har aftalt, og også ud over de aftaler, vi lige har indgået, men ud over det, er der så noget, vi mangler?
Tænker ministeren det?
Rasmus Vestergaard Madsen (EL), 2018-12-06:
Jeg ved ikke lige, hvor ordføreren har hentet den statistik fra – den kender jeg ikke noget til.
Men for at være helt sikker, skal jeg bare lige stille et spørgsmål: Så ministeren, undskyld, ikke ministeren, men ordføreren – han er ikke minister endnu, måske en dag – mener altså ikke, at der er nogen sammenhængen mellem fattigdom, om man så er på overførselsindkomst eller ej, udsathed og derved også dårligere børnelivskvalitet, altså at der er en direkte sammenhæng mellem, at man er barn i en familie med få penge, og så dårligere børnelivskvalitet og dermed også en højere grad af udsathed?
Villum Christensen (LA), 2018-12-06:
Nu sagde jeg ikke, at det skyldes fattigdom.
Jeg sagde, at der var en statistisk sammenhæng, hvis der er et stort antal mennesker, der får indkomstoverførsler frem for at være i arbejde.
Så en god socialpolitisk indsats kunne jo også være, at man gjorde mere for, at folk kom i arbejde.
Og det har jo også noget at gøre med størrelsen af indkomstoverførslerne – det er jo ret velbeskrevet, at hvis man har meget høje indkomstoverførsler, er der mulighed for, at man i højere grad fastholder folk i det sociale system, frem for at de kommer i arbejde.
Mai Mercado (KF), 2018-12-06:
Jeg tror, det bliver rigtig svært at balancere den paragraf på en mere hensigtsmæssig måde.
Det, den jo er udtryk for i dag, er jo lige præcis, at der tages udgangspunkt i barnets bedste, idet det er ud fra en individuel eller konkret vurdering, at man altså træffer en afgørelse.
Der kan være sager, hvor man, når man som udenforstående læser om dem, tænker, at det virker mærkværdigt, det virker forkert, at et samvær er blevet afbrudt.
Men der kan altså også være sager, hvor der er ganske god fornuft i, at et samvær bliver stoppet.
Derfor skal reglerne jo være så tilpas skarpe og så tilpas præcise, at man lige præcis formår at tage udgangspunkt i den enkeltes situation, således at man altså ikke risikerer, at det bliver sådan, at nogle børn kommer i klemme, fordi reglerne er blevet strammet for meget enten til den ene side eller til den anden side.
Malou Lunderød (S), 2018-12-06:
Jeg synes bare lige, at jeg ville vende tilbage til ministeren omkring forhandlingerne om socialtilsynet og bare for god ordens skyld sige, at grunden til, at vi ikke kunne være med i de forhandlinger, var, at det, man drøftede, simpelt hen var for smalt.
Det er vores klare opfattelse, at vi er nødt til at kigge bredere på det her lovgivningsområde end bare at give flere penge til et socialtilsyn, som kan gå ud og potentielt set konstatere, at der er problemer, men hvor man så faktisk ikke kan gøre noget ved det bagefter, fordi lovgrundlaget ikke er godt nok, som det er i dag.
Og faktisk har Børns Vilkår jo også været ude at sige, at de også kunne være bekymret for, at en løsning på det her kunne være en lappeløsning, der faktisk kunne blokere for en bedre og mere helhedsorienteret løsning.
Mai Mercado (KF), 2018-12-06:
Der er i hvert fald en rigtig vigtig pointe i forhold til at sikre den gode kommunikation, sikre, at man understøtter og hjælper familien.
For det skal jo ikke være sådan, at man som familie, hvis man har et barn med autisme, er bekymret for, om man kan tillade sig at spørge om hjælp hos kommunen, fordi man er bange for, at ens barn til syvende og sidst bliver tvangsfjernet.
Derfor har kommunerne jo en særlig forpligtelse til at sikre, at der er den gode kommunikation, og det har jeg en forventning om de gør.
Jeg har en forventning om, at de støtter og hjælper familierne, når det er, at de har et behov for det.
Pernille Bendixen (DF), 2018-12-06:
Det er så et ønske, vi deler.
Men der må jo også være et eller andet i kulturen, tænker jeg, for det er trods alt meget simpelt at lave en partshøring.
Altså, så svært er det heller ikke, og det halter stadig væk derude.
Det er heller ikke særlig svært at lytte til andre fagfolk, og det kan man godt inddrage for at højne kvaliteten i sagsbehandlingen, men alligevel halter det.
Så måske er der også lidt en dårlig kultur, i forhold til at man som kommune bliver konfliktoptrappende og ikke en mægler eller en medspiller eller det serviceorgan, man egentlig burde være, uanset hvad vi så laver af lovgivning og tiltag herinde.
Tak, og tak til ministeren.
Det har været en god debat.
Men jeg vil igen lige prøve at ridse op, hvad jeg synes der er problematisk.
Men man må have den undren med alt det, vi har lavet i de 10 år, at vi så stadig væk står her og har så store problemer.
Så et eller andet sted må der jo være nogle ting, der ikke virker.
Det virker i hvert fald ikke for mig at se, hvis det er, at man har kommuner, der stadig væk ikke lever op til en lovgivning, der faktisk er 10 år gammel.
Hvad siger ministeren til det?
Mai Mercado (KF), 2018-12-06:
Der ville jeg ønske, at ordføreren havde været med til forhandlingerne, for så ville man jo vide, at vi sådan set bredte det ud og bl.a. sagde, at når vi har den rapport, som giver os et indblik i, hvordan det ser ud omkring takststrukturer, så vil vi rigtig gerne drøfte det.
For de private tilfører noget helt særligt, således at man altså får taget hånd om de målgrupper og man som kommune kan vælge det sted, hvor man bedst muligt kan understøtte barnets behov.