runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Lars Løkke Rasmussen (V), 2018-03-20:
Ja, det ved jeg ikke, for hele ideen med at have internationale konventioner og et internationalt regelsæt er jo sådan set, at vi skal leve med en international retsorden, hvor der gælder de samme regler for den lille som for den store.
Og det er jo derfor, jeg sådan set bekender mig til, at ja, vi skal udfordre internationale konventioner, internationale normer, fortidige måder at tænke på, og det har vi, undskyld udtrykket, ved gud også gjort i Danmark.
Og det er jo en af årsagerne til, at Danmark sådan set står med et bedre udgangspunkt end så mange andre lande.
Altså, jeg tror, at når der skal være valg i Sverige her senere i år, vil det være en valgkamp med afsæt i, at der er kommet i omegnen af 300.000 nye mennesker ind i Sverige, siden svenskerne sidst gik til valg.
Og nuvel, Sverige er et større land end Danmark, men altså, man kan lave beregninger ud fra dem, og så kan man se på de danske tal, og der kan man jo se effekten af, at vi har gået forrest og har turdet det, og det skal vi vedblivende gøre.
Det er også derfor, at vi med interesse følger det, tyskerne har gang i.
Det gør vi jo, fordi vi har en interesse i at følge det, fordi vi har det politiske udgangspunkt, at vi skal holde antallet af asylansøgere så lavt som muligt og antallet af familiesammenføringer så lavt som muligt.
Men på forhånd at stå og binde mig til at gøre noget på en bestemt tysk måde, som jeg ikke ved hvad er, uden at vide, om det vil have den ønskede effekt i Danmark, får man mig ikke til at gøre.
Tak for det.
Må jeg ikke lige anholde udtrykket med lethed.
Altså, vi har haft meget, meget grundige diskussioner, både i regeringen og sammen med Dansk Folkeparti – vores parlamentariske grundlag – om, hvordan vi laver en fremadrettet ramme til Danmarks Radio, og ikke mindst om, hvordan vi gør op med licensen, som på mange måder har stået som en noget fortidig måde at finansiere public service på, og som er noget, de unge har utrolig svært ved at omfavne, fordi de ikke kan forstå, hvad det er, de betaler til.
Det handler altså om, hvordan vi kan lægge det over på skatten på en ordentlig og fair måde, hvor alle kommer pænt ud af det.
Og det er den beslutning, vi har truffet, og det er jo en slags ramme, som så skal fyldes ud, og man kan jo først se hele billedet, når man har både ramme og billede.
Og det kommer vi tilbage med efter påske.
Det er klart, at så må en flerårig aftale om Danmarks Radios økonomi selvfølgelig dannes på den her forudsætning som præmis, altså den forudsætning, vi har lagt til grund.
Og tak for tilsagnet om at deltage i det.
I forhold til Europa vil jeg bare sige, at det, jeg sagde, var, at vi i Danmark – uden binding på, hvornår der skal være hvilke folkeafstemninger – har brug for at få en debat om vores fremtidige relation.
Og når jeg ønsker at starte den, er det, fordi jeg kan se – og det er ikke lige rundt hjørnet, men i de kommende år – at vi bliver klemt på vores forbehold på den ene eller den anden måde.
Morten Østergaard (RV), 2018-03-20:
Vi er altid på jagt efter den højere mening, og jeg er enig med statsministeren i, at det ikke er meningsfyldt at diskutere regeringens aftale, for man er jo ikke i stand til at redegøre for, hvad det indbefatter.
Det må vi jo så tage, når udspillet kommer, og vi kommer selvfølgelig til alle de forhandlinger, vi bliver inviteret til.
Men jeg vil bare sige, at jeg synes, det er et paradoks, at man med lethed kan bruge skatteydernes penge på sit cyberforsvar med en præcis angivelse af det som noget vigtigt, og så barberer man med samme lethed ned på noget af det, som skulle være vores værn.
Jeg vil gerne slutte af med at tage imod opfordringen til en europapolitisk debat.
Jeg synes, jeg hørte statsministeren sige – måske mellem linjerne – at Danmark skal være så tæt på kernen som muligt i det europæiske samarbejde.
Det står ikke i regeringsgrundlaget, det stod i det forrige, og det har stået i de sidste mange, og derfor synes jeg, det ville være forfriskende, hvis det er et udtryk for, og også den her regering faktisk er kommet til den erkendelse, at det tjener Danmarks interesser bedst at være så tæt på kernen i EU som muligt.
Lars Løkke Rasmussen (V), 2018-03-20:
Jeg er sådan helt overrasket over den her tilgang til emnet fra en radikal.
Altså, hvorfor er der så ikke et forslag om at bruge 6 mia. kr. i stedet for – eller 7 eller 8 eller 10 mia. kr., hvis alt er knyttet op på penge?
Man skal åbenbart bruge lige præcis det, man bruger i dag, og så rammer man det rigtige balancepunkt.
Men der er vi simpelt hen ikke enige.
Altså, regeringen mener, at Danmarks Radio har en økonomiramme og i øvrigt også har vist en historik i forvaltningen af den økonomiramme, som gør det fuldstændig realistisk, at man også inden for en ramme, der er mindre, men fortsat er på over 3 mia. kr., kan lave god public service.
Specielt hvis man bliver mere fokuseret, og som sagt kommer regeringen med et udspil efter påske, så vi kan ikke diskutere det meningsfuldt i dag, men det kommer.
Og det vil indbefatte regeringens bud på, hvilke eventuelle strukturelle forandringer, regeringen synes der skal ske omkring kanaludbud og andet, for at rammer og indhold kan komme til at passe sammen.
Og jeg håber, Radikale Venstre vil melde sig ind i den debat.
Morten Østergaard (RV), 2018-03-20:
Men statsministeren må da kunne forstå, at det for danskerne virker mærkeligt, at man møder dem med alvorlig mine og siger: Nu skal vi styrke vores forsvarsværker over for den påvirkning, der sker, og at den kamp om vores hjerner og vores hjerter, som foregår på allehånde nye medier, skal styrkes med millioner og atter millioner ekstra til vores cyberforsvar.
Men når det handler om den institution, som danskerne i størst omfang tyer til for at få deres public service, så mener regeringen, at den fylder for meget, og at danskerne fremover i mindre grad skal bruge Danmarks Radio, for Danmarks Radio skal fylde mindre.
Så hvad er det, danskerne bruger Danmarks Radio for meget til?
Er det børnefjernsyn?
Er det kultur?
Er det drama?
Er det historieformidling?
Hvad er det, som danskerne ikke længere skal bruge Danmarks Radio til, siden regeringen mener, man kan undvære en femtedel af budgettet?
Lars Løkke Rasmussen (V), 2018-03-20:
Tak for det.
Jeg er helt enig i, at vi har brug for et stærkt Danmarks Radio.
Det er jeg enig i.
Men at det ikke skulle kunne gå hånd i hånd med, at vi reducerer den økonomiske ramme med 20 pct. over 5 år, hvorefter vi så har et Danmarks Radio stående tilbage med et samlet budget på over 3 mia. kr., er jeg simpelt hen ikke enig i.
Det er klart, at der er forskel på 3 mia. kr. og 3 mia. kr. plus, og derfor er det også klart, at man med den ramme, som regeringen har aftalt med DF, opfølgende må diskutere – og her er der jo i særlig grad også en opgave for Danmarks Radio – hvad det så er for et fokus, der skal sættes.
Det kommer til at falde i nogle tempi, for det, vi har aftalt med regeringens parlamentariske grundlag, er jo rammen og omlægningen af licensen til skattesystemet, så vi får en mere fair finansiering, hvor sortseerne også kommer til at betale.
Det følges op af et udspil fra regeringen, som kommer på den anden side af påsken, til en drøftelse af en medieaftale, hvor jeg også håber at Det Radikale Venstre vil melde sig ind.
Der vil regeringen jo give, kan man sige, sine første strukturelle bud på, hvad regeringen tænker om Danmarks Radio, om kanaludbud etc.
Det kommer der et udspil om, og der kommer en drøftelse.
Så håber jeg, at der ud af det kommer en bred politisk flerårsaftale, som danner rammerne for et fortsat stærkt, men også mere fokuseret Danmarks Radio.
Morten Østergaard (RV), 2018-03-20:
Jeg var meget enig i meget af det, statsministeren indledte med at sige i forhold til den verden, vi lever i, nemlig at der er mange af de forhold i verden, som vi er afhængige af, som udfordrer os.
Det handler om de internationale spilleregler for handel, som vi senest har set.
Det handler om det internationale retssamfund, som man også her i Folketingssalen med jævne mellemrum kan høre skal udfordres.
Men jeg synes, statsministeren undveg en af de ting, vi også hidtil har været fælles om at bekymre os for, nemlig hvad det er, der sker i et mere fragmenteret mediebillede, når fremmede stater konspirerer om at påvirke vores holdninger og vores opbakning til nogle af de her institutioner og skaber splid imellem os.
Det var vi enige om, da vi lavede forsvarsforlig.
Der skulle vi styrke Danmarks evne til at modstå de påvirkningskampagner, man f.eks. har set i den amerikanske valgkamp og også i andre af vores nære allieredes demokratier, hvor fremmede magter har grebet ind.
Jeg tror, at der er mange af dem, som ville ønske, at de havde en stærk public service-tradition som den, vi har i Danmark, hvor der er bred national opslutning omkring nogle medier, som er uafhængige, fordi de også i deres finansiering er uafhængige af andre interesser.
Derfor må jeg sige, at når man har medvirket til den analyse og har lavet et forsvarsforlig, der tager sigte på det, så er det alligevel utroligt at opleve en regering, der så målrettet går ind og rundbarberer den institution i Danmark, som måske har den største aktie i vores public service-tradition, nemlig Danmarks Radio.
Jeg forstår, at det er, fordi man ønsker, at Danmarks Radio skal fylde mindre, og derfor skal den beskæres med 20 pct.
Men det svar, man jo skylder, er et svar på: Hvad er det, man har set sig sur på at danskerne i for stor grad bruger Danmarks Radio til?
Er det til at hente nyheder og debat?
Er det børnefjernsyn, kultur, drama, historieformidling?
Hvad er det i den samlende nationale institution, som danskerne bruger for meget, siden man mener, at der skal skæres ned med 20 pct., og dermed underminerer den public service-tradition, som efter min opfattelse er det bedste værn imod ikke mindst udenlandske holdningskampagner?
Lars Løkke Rasmussen (V), 2018-03-20:
Jeg ved jo ikke, hvad der blev hørt.
Jeg ved, hvad jeg selv sagde.
Og jeg vil bare sige, at jeg selvfølgelig da slet ikke tænker i indgreb.
Hvad skulle vi gribe ind over for?
Der er forhandlinger i gang, og hvis man begynder at stå hernede i Folketingssalen, uanset hvem man er, og sende signaler om, at hvis ikke det lander, har vi en løsning her, så fremmer man da ikke, at det lander, for så vil dem, der bedst kan spejle sig i løsningen, da sørge for, at det ikke lander.
Så derfor skal man da ikke stå og true med at lave et indgreb.
Man skulle snarere stå og true med det modsatte.
Jeg synes, at i respekt for den danske model må vi afstå fra at deltage i den her diskussion – det tjener intet formål – og appellere til, at begge parter i de her forhandlinger udviser den fleksibilitet, der gør, at man kan bygge bro over synspunkter, for sådan er forhandlinger jo også.
Jeg må bare sige, at set udefra og ud fra den afstand, jeg kan se helt objektivt at der er på de to knaster, der findes på statens område, har jeg meget, meget svært ved at forstå, hvis ikke det kan landes.
Pernille Skipper (EL), 2018-03-20:
Det var slående tæt på at være et svar, tror jeg, for det, jeg beder om, og det tror jeg at rigtig mange offentligt ansatte også gerne vil vide, er, at vi lige jævner spillebanen en lille smule ud, altså at man giver dem en fair chance i de her forhandlinger, sådan at det forhåbentlig ender med en aftale, men også, hvis der bliver en konflikt.
Jeg hørte næsten statsministeren love, at man ikke ville ty til et regeringsindgreb, og hvis det skulle blive sådan, ville det i hvert fald ikke ensidigt være til arbejdsgivernes fordel, sådan som det skete i 2013.
Er det ikke korrekt, at jeg næsten hørte det løfte?
Lars Løkke Rasmussen (V), 2018-03-20:
Jeg forstår ikke helt spørgsmålet.
Jeg forstår godt alle ordene, der kommer ud ad spørgerens mund og sådan noget, men jeg forstår ikke rigtig formålet med spørgsmålet.
Altså, at vi skal stå og have en diskussion om, hvad karakteren af et eller andet indgreb, som ingen af os ønsker, skulle have i en situation, hvor der forhandles, er da ikke på nogen måde at bidrage til, at tingene skal løses. Jeg var ikke medlem af nogen regering i 2013, det kan jeg ikke stå på mål for, det må man spørge nogle andre om, men hvis man vil søge noget historisk inspiration, kan man gå tilbage til 2008, hvor jeg selv som finansminister var den forhandlende part, og hvor det blev meget, meget tydeliggjort af den daværende statsminister, at man ikke var til sinds at løse konflikten her i Folketingssalen, og det var vel sådan set også det, der bidrog til, at løsningerne så blev fundet.
Så hvis man vil hente inspiration i, hvordan regeringer under Venstreledelse agerer, skal man da snarere kigge der end kigge på 2013.
Pernille Skipper (EL), 2018-03-20:
Jeg tror, at vi alle sammen er interesserede i, at der kommer en aftale, ikke mindst de offentligt ansatte er interesserede i det, men statsministeren svarede simpelt hen ikke på det, jeg spurgte om.
Der kom jo ikke et klart svar på, om der har været drøftet regeringsindgreb eller ej.
Jeg tror, at der er rigtig mange, der sidder derude og tænker tilbage på overenskomstforhandlingerne i 2013 for lærerne og den måde, de blev behandlet på, hvor de kæmpede og sloges for nogle forhold, og så viste det sig, at indgrebet var planlagt lang tid i forvejen.
Jeg tror også, at det kan være rigtig svært for rigtig mange at skelne imellem chefforhandleren, fru Sophie Løhde, og medlem af regeringen fru Sophie Løhde, ministeren.
Den skelnen er rigtig, rigtig svær.
Der er en dobbeltrolle, og især når finansministeren jo selv skriver på Twitter, at det er regeringen, der inviterer til forhandlinger, så er der altså en sammenblanding.
Alt det skaber noget forvirring, og det kan man komme ud over, hvis statsministeren vil love i dag – og det er spørgsmålet – at hvis der kommer et indgreb, bliver det ikke et indgreb, der ensidigt er til arbejdsgivernes fordel.
Det er politikeren, jeg spørger her.
Lars Løkke Rasmussen (V), 2018-03-20:
Jeg vil godt tale om overenskomst, siger spørgeren.
Det vil jeg ikke, fordi overenskomstforhandlinger er noget, der føres mellem parterne, og jeg er ikke part.
Det er sådan, at statens øverste arbejdsgiver er den minister, jeg har givet det ressort, og det er moderniseringsministeren.
Det er hende, der fører forhandlingerne på statens vegne, ligesom det er chefforhandleren i henholdsvis Kommunerne og Danske Regioner, der fører dem der.
Det er ikke mig.
Og det er disrespektfuldt over for den danske model, hvis jeg skulle stå her og diskutere overenskomstforhandlinger.
Det er i øvrigt heller ikke fremmende for sagens løsning.
Derfor vil jeg egentlig bare give den generelle henstilling, at man holder sig tilbage.
For hvis man begynder at sende signaler om, at løsningen ligger her i Folketingssalen og ikke i Forligsinstitutionen, øger man jo bare sandsynligheden for, at løsningen ligger i Folketingssalen og ikke i Forligsinstitutionen.
Og jeg har det fromme ønske, at de forhandlinger lander i en aftale.
Jeg har noteret mig, at moderniseringsministeren klart har signaleret et ønske om at aftale løn, sådan i niveau med det, man også kender på det private arbejdsmarked.
Jeg har noteret mig, at moderniseringsministeren i forhold til det andet kernepunkt for statens område meget klart har signaleret, at der ikke er nogen planer om at inddrage personalets frokost.
Når der bliver sagt, at der er den store forskel, at på det private arbejdsmarked kan arbejdsgiverne tabe ved det, og at man ikke kan det her, så vil jeg sige, at det synes jeg jo er en sandhed med store modifikationer, for vi er jo alle sammen – altså danskerne – arbejdsgiveren, og vi kommer alle sammen til at tabe, hvis der kommer en konflikt.
Altså, det er jo et velstandstab for os alle sammen, hvis der kommer en konflikt – hvis vores børn ikke kan komme i skole og blive dygtigere, hvis ikke vi kan komme på sygehuset og blive opereret.
Pernille Skipper (EL), 2018-03-20:
Tak for det.
Jeg kunne godt tænke mig at tale om de offentlige overenskomstforhandlinger.
De pågår jo lige nu i Forligsinstitutionen, og der en deadline i næste uge.
Jeg tror ikke, at der er nogen, der er i tvivl om, at i Enhedslisten mener vi, at de offentligt ansatte har fortjent en fair løn og noget respekt, og at det også efter årevis med smalhals og løntilbageholdenhed i den offentlige sektor er ved at være deres tur.
Men ud over det har det jo afstedkommet en hel del debat om ikke mindst den danske model.
Den er der blevet slynget sådan lidt om sig med, kan man sige.
Jeg tror, det er vigtigt at notere sig, at den danske model jo ikke helt er den samme på henholdsvis det offentlige område og det private område.
Altså, for det første når du på det private område f.eks. har en strejke, jamen så taber arbejdsgiverne jo penge på den, omvendt kan de lockoute.
På det offentlige område sparer arbejdsgiveren jo penge, både ved lockout og ved strejke, og samtidig er der også nødberedskaber, som betyder, at de ansatte af gode grunde ikke kan lukke produktionen ned, hvilket man f.eks. kan gøre i en privat virksomhed.
Det er den ene forskel.
Den anden forskel er jo, at på det offentlige område optræder regeringen ikke alene som arbejdsgiver via Finansministeriet og Moderniseringsstyrelsen, som har fået det politiske opdrag, at de skal kontrollere lønningerne i den offentlige sektor, men det er samtidig også regeringen, der måske skal afbryde en konflikt gennem et regeringsgrundlag i sidste ende.
Derfor er der jo en vis dobbeltrolle.
Der er en dum dobbeltrolle for regeringen, og lønmodtagernes strejkevåben er ikke helt lige så stort som regeringens lockoutvåben.
Derfor kunne jeg godt tænke mig at spørge ministeren, som er under ministeransvar, hernede i salen: Har der eller har der ikke været drøftelser i regeringen om et eventuelt kommende regeringsindgreb?
Christian Juhl (EL), 2018-03-20:
Jeg tror, at ordføreren kom til at fortale sig før.
Han sagde: Vi er ikke tilhængere af, at der skal føres socialpolitik i medlemslandene.
Jeg tror, han mener det modsatte, men det må han jo selv stå inde for.
Det her forslag handler om arbejderrettigheder, grundlæggende arbejderrettigheder.
Det har været diskuteret i hvert fald ved sidste EU-valg og ved forrige EU-valg.
Jeg var i en intens duel netop om det her spørgsmål med en stribe af Dansk Folkepartis ordførere, som sagde: Det er vi fuldstændig enige om.
Jeg synes også, at det ligner en eller anden mærkelig kryben udenom i stedet for at gå til biddet og sige: Det er det her, vi forstår – er det rigtigt, hr. Finn Sørensen?
Det må man se at få formuleret sådan i stedet for at læne sig tilbage for ikke at genere regeringen.
Jeg synes, det her er en meget, meget søgt måde at komme uden om et forslag på, som netop handler om grundlæggende arbejderrettigheder, overenskomster, muligheder for at forsvare overenskomsterne, muligheder for at slås for løn- og arbejdsforhold, som netop er presset af de fire domme, som ordføreren selv nævnte, men som også er presset af, at EU har et regime, hvor markedsrettigheder har forrang over for arbejderrettigheder.
Kenneth Kristensen Berth (DF), 2018-03-20:
Vi læner os ikke tilbage i Dansk Folkeparti.
Det er ikke karakteristisk for vores parti, det er ikke den attitude, vi går til tingene med.
Derfor må jeg også sige til hr. Christian Juhl, at jeg tror, at hr. Christian Juhl måske vil kunne se, når vi kommer ind i det nye folketingsår, at der vil komme et forslag fra Dansk Folkeparti, som vil forsøge at finde en vej igennem det her morads, som handler om, at man får arbejdsmarkedsrettigheder og ydelsesadgang, sociale rettigheder klemt sammen i én stor ting.
For hvis der var tale om et forslag, som kun drejede sig om konfliktretten, løndannelse – klassiske arbejdsmarkedsretlige ting – så ville vi sådan set kunne støtte det.
Altså, problemet med det her er ydelsesadgangen.
Det er det forhold, at man ikke må forringe arbejdstagernes rettigheder, for så vidt angår sociale ydelser eksempelvis.
Det er klart, at det kan vi ikke leve med, og jeg forstår heller ikke, hvorfor Socialdemokratiet kan leve med det, men det kan Socialdemokratiet så.
Vi kan ikke leve med det.
Henning Hyllested (EL), 2018-03-20:
Bare for en ordens skyld: Jeg tror, der er rigtig mange medlemmer af Enhedslisten, der godt vil betakke sig for den beskrivelse, ministeren giver, af, hvad det vil sige at være medlem af Enhedslisten.
Der er rigtig mange forskellige opfattelser af, hvordan man forholder sig til den problemstilling.
Det, jeg egentlig ville spørge om, var, om ministeren er enig med mig i, at det regnestykke, der er lavet, på, at det her skal koste 53 mio. kr., ikke holder en meter, når man tager i betragtning, at antallet af uforsikrede køretøjer jo i bund og grund går hen og falder – som det ene, og som det andet, som jeg også var inde på i min ordførertale, at politiets anpg-scannere da under alle omstændigheder vil betyde, at antallet af uforsikrede køretøjer må falde drastisk.
Så medmindre det hele skal gå til administrationsomkostninger, holder regnskabet ikke en meter.
Ole Birk Olesen (LA), 2018-03-20:
Det er jo en velkendt sag, at Enhedslisten ikke som vi andre partier i Folketinget tror på goderne ved privat ejendomsret og konkurrence.
Vi andre mener, at det fører til det bedst mulige produkt og den lavest mulige pris for forbrugerne.
Det tror Enhedslisten ikke på, fordi man mener, at private virksomheder skal være ejet af samfundet eller af staten, og så skal man så styre priserne fra Folketingets side og al den slags ting, som vi kendte fra den gamle østblok, som hr. Henning Hyllested jo også har bakket op om.
Men jeg tror på det.
Jeg tror på, at konkurrencen sænker priserne.
Så tror jeg også på, at det her er et godt og vigtigt skridt, både helt konkret, ved at det bliver billigere at tegne en forsikring, men også ved at retfærdigheden bliver større – at man ikke, når man tegner sin forsikring, skal betale for dem, der er uansvarlige og ikke tegner en ansvarsforsikring.
Henning Hyllested (EL), 2018-03-20:
Så stort er beløbet nemlig ikke, man kan spare ved det her.
Hvis det skal spredes ud på samtlige hundrede tusinder af ansvarsforsikringer, tror jeg nu altså ikke, at beløbet bliver så stort, at det bliver mærkbart.
Lidt i forlængelse af det vil jeg bare høre til noget af det, jeg var inde på i min ordførertale.
Jeg vil spørge, om ministeren virkelig synes, at det her problem er så stort, at man ligefrem bør gribe ind over for det med lovgivning.
Jeg spørger selvfølgelig, fordi ministeren er medlem af et parti, som ellers er kendt for, at man ikke unødigt skal lovgive om bl.a. sådan nogle forhold her, og at man i det hele taget ikke fra statens side, fra Folketingets side skal blande sig i sådan nogle ting, når problemet – efter min mening og efter Enhedslistens mening – jo altså ikke er større.
Ole Birk Olesen (LA), 2018-03-20:
Jamen meget gerne.
Jeg har en forventning om, at præmierne bliver lavere som følge af det her, og det tror jeg ikke jeg bliver skuffet i – medmindre der er nogle andre udgifter, der stiger i mellemtiden.
Man kan jo aldrig vide, om der sker en vild udvikling i det danske samfund, som gør, at udgiften ved at være forsikringsselskab stiger.
Det kan jo være, der kommer et flertal på et tidspunkt, der pålægger forsikringsselskaberne nogle skatteforhøjelser eller lignende.
Så kan man jo aldrig vide, hvad der sker.
Angående hvordan vi sikrer, at folk betaler deres dagsgebyrer: Man kan jo tage pant i deres ejendom, hvis de ikke betaler dem.
Det ligger i det her lovforslag, at det kan man.
Det burde nok være afskrækkende, tror jeg.
Rasmus Prehn (S), 2018-03-20:
Tak til ministeren.
Jeg synes, besvarelsen om, at det har fungeret i andre lande, er rigtig god.
Den vælger jeg at tro på.
Altså, skal der noget mere til?
Det var den ene ting.
Den anden ting er med hensyn til priserne: Jeg kan godt lide svaret.
Vi kan jo ikke gøre noget her fra Folketingets side.
Men vi kan sende et signal om, at vi er opmærksomme på det, og at vi har en forventning om, at forsikringsselskaberne, hvis vi kan fjerne den her udgift fra dem, så i hvert fald holder igen med at øge prisen på de her præmier.
Så lad os endelig lægge et pres på dem for det, for forbrugerne vil gerne have nogle lavere forsikringspræmier.