Victoria Velasquez (EL), 2024-10-24:
47.000 børn vokser op i fattigdom, og det lader man ske med fuldt overlæg.
Det er jo for vildt at tænke på, at der herinde på Christiansborg er mennesker, som er ved deres fulde fem, der bevidst vælger, at 47.000 børn skal vokse op i fattigdom.
Der kan være rigtig mange forskellige billeder, der tegner sig der, men helt ærligt: Vi taler her om børn, der er blevet født og ikke har gjort noget og ikke har kunnet vælge, hvad det er for en familie, de er blevet født ind i, og som ikke selv bestemmer, at de ikke skal have de samme vilkår som andre.
Men man gør det bevidst, og til trods for at man ved, at bare et år i børnefattigdom, bare et år i fattigdom for de her børn, har kæmpe konsekvenser for, om de får en uddannelse, om de bliver mobbet i skolen, og om de føler sig isoleret og mistrives.
Derfor synes jeg, det er beskæmmende, at man fra Christiansborgs side bevidst ikke rækker ud til dem.
Den her aftale kommer i kølvandet på, at Socialdemokratiet gik til valg på en aftale, der løftede 5.000 flere børn ud af fattigdom.
Nej, det var ikke nok, men det var flere end nu.
Prøv for jeres indre blik at se 5.000 børn, som man nu svigter.
Man var ikke ærlige op til valget om, at man ville smide den her aftale i skraldespanden.
Faktisk var man så fræk at antyde, at jeg løj, og at jeg såede tvivl om økonomien, da jeg spurgte, hvorfor Socialdemokratiet ikke vil stemme for det lovforslag, der kom om den aftale, som vi havde vedtaget.
Og alt imens der har været energikrise og inflation, har man endda stillet flere af de her familier i en situation uden noget sikkerhedsnet, overhovedet, i form af det midlertidige børnetilskud, som vi havde aftalt skulle være permanent, indtil en ny aftale trådte i kraft.
Så hvordan man kan mene, at det er rimeligt ikke at give børn i Danmark, et af verdens rigeste lande, den håndsrækning, der skal til, for at de vokser op i økonomisk tryghed, forstår jeg ikke.
Jeg synes, det er et af de største svigt, der har fundet sted i den her Folketingssal i lang tid.
Det er ikke, fordi pengene mangler.
For samtidig er det i den her Folketingssal, der er blevet givet milliarder til andres børn.
Hvis børn er det så?
Det er arvinger til store virksomheder.
Og så er der ydermere de 5.000, der bliver svigtet.
Samlet er det 47.000 børn – 47.000!
Det andet punkt, hvor den her aftale adskiller sig fra den forrige, ud over det med de tusindvis af børn, som nu ikke bliver hjulpet, handler om de unge med diagnoser og med handicap.
Siden man valgte at skære i ydelsen for unge med diagnoser og handicap og fjerne deres sikkerhedsnet, har det ikke haft nogen betydning for, om flere er kommet i arbejdet eller i uddannelse.
Man sagde: Vi skærer i de unges kontanthjælp, for på den måde kan vi skabe et økonomisk incitament til, at de tager en uddannelse eller tager et job.
De unge var ikke på kontanthjælp, fordi de tænkte: Hvor er det bare fedt at være på kontanthjælp.
Det siger altså også sig selv.
De fleste unge vil jo gerne være en del af et fællesskab, have klassekammerater og være en del af det sociale
, så det er ikke overraskende, at tallene har vist sig at være, som de er.
For der er ingen evidens for, at det at tage tusindvis af kroner fra unge med handicap og med diagnoser skulle få dem tættere på arbejdsmarkedet.
Vi kan ikke bakke op om lovforslaget.