Alex Vanopslagh (LA), 2020-05-29:
Tak til Dansk Folkeparti for at rejse den her debat.
Her mener jeg ikke debatten om processen om forslaget til vedtagelse, men debatten om selve substansen, som er en vigtig debat, som jeg tror kommer til at fylde mere i de kommende år, og som også er dilemmafyldt og problematisk.
Er det en krænkelse af ytringsfriheden, når Facebook fjerner kommentarer, der ikke er ulovlige i lovens forstand, men som måske kan føles krænkende eller følelsesmæssigt ubehagelige for nogle af politiske årsager, og kan Facebook kategoriseres som et forum, hvori de rettigheder, vi har i grundloven, også gælder?
Det er relevante og svære spørgsmål.
Der er noget, der taler for, at det er tilfældet.
Der er også en del ting, der taler imod.
Det, der taler imod, er jo, at det er et privat medie, og et privat medie må selv beslutte, hvad de bringer, og hvordan de regulerer deres fællesskab, ligesom en privat avis selv bestemmer, hvilke debatindlæg de trykker, og hvilke kommentarer de fjerner på deres blogs online.
Facebook er som privat virksomhed i sin gode ret til at definere nogle fællesskabsretningslinjer, herunder som hr. Jan E. Jørgensen nævnte tidligere, at man ikke må dele pornografiske billeder.
Men det er jo ikke en krænkelse af den grundlovssikrede ytringsfrihed, at man ikke må dele nøgenbilleder på Facebook.
Så det er jo et eksempel på, at man ikke bare entydigt kan sige, at ytringsfriheden er krænket, når man er begrænset i, hvad man må skrive af kommentarer på Facebook.
For at give et andet eksempel: Jeg har haft en person, der hedder Thomas – jeg kan ikke huske hans efternavn – som har været voldsomt irriterende på min facebookside og har skrevet en masse kommentarer til mig om, at jeg var en idiot og alt mulig andet, hvad der måske også er sandt i nogle tilfælde.
I starten tænkte jeg, at jeg knuser ham med kærlighed.
Jeg lover alle hans kommentarer.
Det er den såkaldt Radikale Venstre-strategi.
Det er den, Radikale Venstre bruger i integrationspolitikken: Vi knuser hadet mod det danske samfund med kærlighed.
Men ligesom Radikale Venstres integrationspolitik virkede min kærlighedspolitik ikke på Facebook.
Thomas blev ved med at skrive trælse kommentarer, så jeg valgte at slette dem og blokere dem, så han ikke længere kan finde min facebookside, og han kan ikke skrive trælse kommentarer på min facebookside.
Er hans ytringsfrihed krænket?
Nej, selvfølgelig er den ikke det.
Jeg bestemmer da selv, hvem der må skrive på min facebookside.
Så det synes jeg er de dele, der taler imod, at man skal gå ind at regulere for voldsomt på Facebook.
Når man ser på sociale mediers betydning i samfundet i dag med den digitalisering og globalisering, der i øvrigt er sket, og med den popularitet, som et medie som Facebook har, så er det alligevel komplekst og en relevant debat, fordi de har en enormt stor betydning for den offentlige og frie debat.
Der er bevægelser, som har været med til at ændre verden, som måske ikke havde set dagens lys, hvis ikke der var det frie ord på Facebook: metoobevægelsen, alt det her klimahalløj med Greta Thunberg og en række andre eksempler.
Der er måske endda partier, der ikke var blevet valgt til Folketinget, hvis ikke man havde Facebook.
Det er jo et afgørende medie for den frie debat og det frie ord, og derfor finder jeg det også problematisk, når der er ytringer på Facebook og andre medier af den karakter, som bliver fjernet, alene fordi man synes, det er politisk ukorrekte holdninger.
Man må skelne mellem de to ting.
Jeg er bekymret for den stigende venstrefløjsintolerance.
Kapitalistiske virksomheder har det jo med at tilpasse sig deres samfund, så det er også derfor, at alle virksomheder nu går op i verdensmål og feminisme og skidt og kanel, og de tager jo også den her slags unoder til sig og begynder at være politisk korrekte i deres retningslinjer, og det synes jeg er bekymrende.
Kalder det på regulering?
Det er måske meget fornuftigt, at det skal begrundes, når der bliver fjernet nogle kommentarer.
Men skal man decideret gå ind at forbyde det?
Jeg synes, det er et voldsomt skridt at tage over for en privat virksomhed.
Der er også andre eksempler på ting, hvor det kalder på nye dilemmaer i en ny moderne digital tid med monopollignende tilstande hos nogle virksomheder.
Et andet eksempel er det her med fake news.
Nu så jeg, at Twitter den anden dag var inde at deklarere, når Donald Trump på sin profil skrev noget, som var faktuelt ukorrekt, og det synes jeg da er glimrende.
Det er da ikke en begrænsning af Donald Trumps ytringsfrihed.
Det var en god ting.
Man burde gøre det samme med Oxfam IBIS og Karsten Hønge og alle mulige andre, der slynger om sig med usandheder om virksomheder, og hvad ved jeg.
Det er forskellige eksempler på, at det her er en diskussion, som er dilemmafyldt og med forskellige nuancer og komplekse problemstillinger.
Jeg tror, at den debat vil tage til i de kommende år, og jeg tror, at det i et eller andet omfang også vil kræve noget politisk handling, men at påstå, at det er den deciderede grundlovssikrede ytringsfrihed, der er krænket som følge af, at Facebook fjerner nogle kommentarer, mener jeg er forkert.
Debatten er lidt mere nuanceret end det.