runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Trine Torp (SF), 2019-11-26:
Jeg vil gerne starte med at sige tak til fru Karina Adsbøl for den ihærdige kamp og for at rejse en vigtig debat om udfordringerne i forhold til retssikkerheden, kvaliteten i sagsbehandlingen og myndighedsudøvelsen på anbringelsesområdet.
I SF er vi, ligesom sidst beslutningsforslaget blev fremsat, enige i formålet med det, nemlig at området har brug for et eftersyn, og at der er brug for politiske drøftelser om, hvilke forbedringer der skal skabes, og om området er indrettet på den rigtige måde i forhold til beslutningskompetencen, altså f.eks., som det også fremgår af bemærkningerne til det, om børn og unge-udvalget er den rette instans til at træffe beslutninger.
I bemærkningerne til beslutningsforslaget nævnes bl.a. Justitias rapport om problemer med retssikkerheden.
Den har jeg også med interesse læst, og den giver anledning til vigtige overvejelser.
Vi har altså brug for at blive klogere.
Spørgsmålet er, hvordan vi gør det bedst.
Med den seneste aftale for socialreserven har vi på initiativ af fru Karina Adsbøl og andre taget fat på nogle af de initiativer, som vi mener vi skal prøve at komme langt med.
Der skal laves en kortlægning af de gældende regler, der skal sikre, at udsatte børn og unge får den rette hjælp, og at barnet og familien inddrages ordentligt.
I regi af den uafhængige retssikkerhedsenhed, som satspuljepartierne sidste år aftalte at nedsætte, skal der i 2020 foretages en undersøgelse af kommunernes anbringelsessager med fokus på de anbringelser, hvor der ikke er samtykke fra forældrene, og hvor Ankestyrelsen enten har ophævet eller stadfæstet afgørelsen om anbringelse.
Den skal vise, hvor der er udfordringer, og den skal drøftes med relevante organisationer og eksperter, som kan bidrage med deres erfaringer, viden og anbefalinger.
Det gælder både juridiske eksperter, fagpersoner og interesseorganisationer for bl.a. forældre og tidligere anbragte børn og unge.
Det var bl.a. et ønske fra Dansk Folkeparti, som vi i SF bakker op om, og som jeg vil følge tæt, for der er brug for at få det her område undersøgt grundigt.
Derfor er jeg også glad for, at fru Karina Adsbøl sideløbende med det her vil samarbejde med mig om at planlægge en eksperthøring om området.
Vi må altså i gang med arbejdet og så se, om arbejdet opfylder formålet, som er meget vigtigt.
Der er brug for at gå grundigt til værks, så i SF vil vi gerne gå videre end det her, når vi har taget de vigtige skridt, som aftalen om reserven på socialområdet indeholder.
Men jeg synes også, at vi skal passe på, at vi ikke samtidig kommer til at lave en masse parallelprocesser og en masse dobbeltarbejde.
Sidst det blev fremsat, kunne vi støtte det, men grunden til, at vi ikke kan støtte det nu, er udelukkende, at vi ikke ønsker, at det her skal blive sådan en rodebutik af forskellige indsatser og undersøgelser, som snubler over hinanden.
Vi må først vi se på: Hvor langt kan vi nå med det, vi har sat i gang nu, og hvad skal fortsætte efter det?
Men jeg vil også herfra tilkendegive, at hvis vi kan samles om en beretning i forlængelse af debatten her om beslutningsforslaget, vil vi selvfølgelig rigtig gerne samarbejde om det.
Mette Frederiksen (S), 2019-11-26:
Jamen jeg mener, der er en sammenhæng, og jeg synes, det er godt, at vi endelig har fået på bordet, at de boligsociale udfordringer, der er, ikke kun handler om arbejdsløshed, mangel på uddannelse, danskkundskaber, men også handler om etnicitet.
For jeg ønsker faktisk et Danmark, hvor vi bor sammen, hvor det ikke er sådan, at du har boligområder, hvor der primært bor folk med etnisk minoritetsbaggrund, og andre områder, hvor der så primært bor danskere med dansk baggrund.
Det er faktisk ikke det land, jeg ønsker.
Jeg ønsker et land, hvor vi bor sammen, og hvor vi har de samme muligheder, og de store boligsociale områder afspejler ikke et Danmark med lige muligheder.
Jeg synes, det er det, der er hele udfordringen, og derfor bliver vi jo nødt til at sige til hinanden, at selvfølgelig handler det om kriminalitet og arbejdsløshed.
Men det handler også om etnicitet – og det mener jeg – hvis ikke vi vil udvikle os som andre lande, hvor etniske minoriteter, om det er første, anden eller tredje generation synes jeg egentlig er underordnet, bor for sig selv i udsatte boligområder, med alt hvad dertil hører af andre problemer.
Så jeg synes faktisk, man bliver nødt til at tage diskussionen også omhandlende etnicitet.
Pernille Skipper (EL), 2019-11-26:
Jamen, altså, jeg synes bare, det er en mystisk, karikeret diskussion, som har været rigtig længe herinde – det er jeg med på, men nu tager vi den bare en gang til.
Der er jo ikke nogen, der siger, at de udsatte boligområder i Danmark er problemfri.
Det tror jeg heller ikke der er nogen af de mennesker, der bor der – og som måske endda har valgt at bo der og gerne vil bo der, kan lide at bo der
– som siger, altså at det er fuldstændig gnidningsfrit og problemfrit
Det, der er spørgsmålet, er: Hjælper man de mennesker ved at rive deres boliger ned?
Eller hjælper man de mennesker ved at sætte ind med ordentlige boligsociale indsatser, ordentlige indsatser omkring folkeskolen?
Alle de ting, som vi gentagne gange har foreslået.
Spørgsmålet er jo: Hvorfor er det afgørende kriterie imellem et udsat boligområde og en såkaldt hård ghetto, hvorvidt 50 pct. af beboerne har en anden herkomst end dansk, altså at det afgørende for en hård ghetto er, hvor folks bedsteforældre kommer fra?
Mette Frederiksen (S), 2019-11-26:
Det her er jo en både uhyre interessant og vigtig diskussion.
For jeg har det helt principielt sådan, at jeg ønsker, at vi i Danmark har en boligpolitik, hvor hver eneste af os, der sidder i det her lokale, i den her Folketingssal, og træffer beslutningerne, har lyst til at bo i et hvilket som helst boligområde i Danmark.
Og hånden på hjertet: Det tror jeg ikke er tilfældet i dag.
Ganske enkelt fordi der ikke tales nok dansk, og fordi der er for mange, der er udfordret på forskellig måde.
Men det ændrer ikke på, at der kan være nogle konkrete problemer og nogle konkrete omstændigheder, og det skal vi selvfølgelig også tage alvorligt.
Pernille Skipper (EL), 2019-11-26:
Det er rigtigt: Det er nogle gange interessant, hvordan øjnene kan se det forskelligt, og jeg vil sige, at ordet solidaritet simpelt hen ikke var det første, der kom op i mit hoved, da jeg eksempelvis læste om, at det ollekolle i Mjølnerparken – som er et af de ældste, og hvor to opgange med ældre mennesker bor side om side og laver lektiecafeer, eller hvad de laver; maddage for nabolagets børn – skal flytte.
Altså, jeg tror bare ikke, at solidaritet er det ord, de lige føler man skal sætte på den her aftale.
Men det er som om, at bare fordi man er lejer, så må man finde sig i, at man bare kan blive smidt ud.
Altså, hvis det var folk, der ejede deres boliger, så ville grundloven beskytte dem.
Søren Pape Poulsen (KF), 2019-11-26:
Tak for det.
Jeg vil egentlig ikke bruge så meget tid her i begyndelsen, men bare stille sådan et meget enkelt og nemt spørgsmål til statsministeren, for jeg har sådan set bare et ønske om, at statsministeren kan få lov til at fortælle lidt om sin politik.
Vi har lige hørt i en diskussion her om udlændingepolitik i Danmark, at statsministeren jo vidste, før hun blev statsminister, at det skulle hun være med et parlamentarisk grundlag, hvor man kan sige, at stram udlændingepolitik vel ikke er det, der er på dagsordenen.
Hvorfor skal de egentlig ikke have flere penge?
Skal de ikke have nogle høje ydelser?
Det syntes statsministeren ikke de skulle.
Jeg vil gerne høre, hvorfor de egentlig ikke skal have det.
Pernille Skipper (EL), 2019-11-26:
Tak for det.
Jeg vil starte med at bakke fru Pia Olsen Dyhr op i, at delmålene frem mod 2030 er rigtig vigtige og fuldstændig centrale, også i klimalovsforhandlingerne.
Det er jo rigtigt, at det også er en god idé at investere i grøn teknologi og udvikling af ny teknologi, men vi ved faktisk, hvad der skal til, og det vigtige er, at vi holder hinanden op på, at vi kommer hurtigt derhen.
Det var et sidespring med hensyn til det, jeg egentlig ville spørge til.
Mange af de mennesker, vi taler om, aner ikke, hvor de skal flytte hen, de mister deres naboer, deres netværk og hele deres dagligdag.
Det er helt almindelige mennesker, og for tusindvis af dem er årsagen til, at de skal flytte, den såkaldte ghettopakke, som Socialdemokraterne sammen med SF og højrefløjen har lavet, og som betyder, at hele boligområder bliver tvunget til at rive ned og sælge fra, så kun 40 pct. af områdets boliger er almene.
Det rammer altså tusindvis af mennesker, og vi ser det ske i de her dage.
Det er mennesker, som ikke har særlig mange penge, og som ikke bare lige kan få sig et realkreditlån og flytte på Strandvejen, og der bliver ikke tilført tilsvarende almene boliger til samme lave priser – dem, der bliver opført, vil være markant dyrere.
Derfor er spørgsmålet lige så simpelt, som jeg stillede det, da der sad en anden statsminister i stolen: Hvor skal de mennesker, der ikke har særlig mange penge, så bo?
Mette Frederiksen (S), 2019-11-26:
Men det er jeg ret sikker på at vi kan.
Oven i det er det jo helt rigtigt, at det er tusindvis af mennesker, der hver eneste dag går på arbejde i Danmark på grund af den grønne omstilling – ikke på trods af, men på grund af den grønne omstilling – og det, vi skal i fællesskab, både i klimaforhandlingerne, men også i en finanslov, er jo hele tiden at understøtte, at de to ting kommer til at gå hånd i hånd, og det er jeg meget enig med SF i kan lade sig gøre.
Pia Olsen Dyhr (SF), 2019-11-26:
Jeg må jo sige, at jeg nu sidder ovre i Finansministeriets røde bygning, og der synes jeg i hvert fald ikke, der er nogen ro på på det her område, så jeg tror sådan set, vi kan bevæge os nogle skridt fremad, uden at røbe for meget.
Men det sidste spørgsmål er sådan den der kobling, der er i debatten, som jeg mener er en falsk modsætning, altså at hvis vi skal gøre noget for klimaet, går det ud over væksten eller ud over vores beskæftigelse.
I Danmark er der jo ansat rigtig mange mennesker i bl.a. vindmølleindustrien, men også i nogle af de andre omliggende energivirksomheder, som virkelig har bidraget til den grønne omstilling.
Vi kan jo bare nævne nogle eksempler som ROCKWOOL, Danfoss, Grundfos og VELUX, for at nævne nogle af dem, der i energisparesektoren leverer på energibesparelser, og grunden til, at jeg gør det, er jo, at jeg mener, det er det, der skaber fremtidens arbejdspladser, og jeg mener, at det er en falsk modsætning.
Så jeg vil sådan set håbe, at vi, når vi kommer frem med det her, så både kan skabe nye arbejdspladser i Danmark, men også levere på den grønne omstilling, og at vi ikke ender med, at det skal være hinandens modsætninger.
Uffe Elbæk (ALT), 2019-11-26:
Det er dejlige og gode takter, synes jeg.
En sidediskussion i den her sammenhæng er jo også, at man så skaber et arbejdsmarked for nogle mennesker, som måske lige nu har svært ved at få job.
Så der er også noget med, hvordan vi lige får nogle af vores marginaliserede borgere ind på et arbejdsmarked.
Det kunne bl.a. være en konsekvens af alt det, vi snakker om her.
Der er jo tradition for, at de sådan stiller det tredje spørgsmål.
Så vi kommer vidt omkring her i debatten, fordi spørgeren her og medlemmerne er meget optaget af hele den der masseovervågning.
Hvor langt må man overhovedet gå?
Altså, de har en enorm kritisk tilgang i forhold til masseovervågning.
De har så stillet det her spørgsmål: Der er jo kommet en dom fra EU-Domstolen omkring logningsdirektivet, som siger, at man simpelt hen ikke må lave generel og vilkårlig logning af vores telekommunikation.
Det har vi i Danmark ikke efterlevet, så spørgsmålet er altså: Hvorfor synes den nye regering, at man skal fortsætte en ulovlig overvågning af danskerne?
Mette Frederiksen (S), 2019-11-26:
Jeg synes, at det er helt oplagte ting at snakke om, når vi skal i gang med en klimahandlingsplan, og når det handler om genbrug og altså om at få tingene til at række over længere tid, taler du også lige ind i mit nordjyske hjerte.
Der er en genbrugsplads lige herude på Amager, hvor man i et hjørne af genbrugspladsen kan aflevere de møbler og det legetøj, og hvad man ellers måtte have, som faktisk ikke fortjener at blive smidt ud, men som man ikke selv kan bruge, og så kan andre komme og hente det.
Det er da genialt.
Jeg kan jo se på den næste generation – vi har fire teenagere derhjemme – at genbrugstøj og i det hele taget det at bruge tingene over en længere periode har fået et helt andet skær, end det havde, da jeg selv havde den tilsvarende alder.
Alt det der synes jeg da har rigtig meget for sig – madspild, den cirkulære økonomi, alt det der – og det håber jeg da kan komme ind som en del af klimahandlingsplanen, for der er jo ikke nogen grund til at smide ting ud, hvis de kan bruges af andre eller måske bruges lige et år mere end det, vi normalt ville tænke.
Uffe Elbæk (ALT), 2019-11-26:
Jeg tror, at statsministeren kommer til at blive citeret for det der med et godt tilbud, for et godt politisk tilbud tror jeg vi alle sammen under hinanden, og jeg synes jo, at et godt politisk tilbud er, at vi gør op med forbrugskulturen.
Igen: Jeg kan også unde den enkelte at få en vare, som er billigere på fredag, men der er noget i hele vores forbrugskultur, som jeg synes er problematisk, nemlig køb og smid væk.
Derfor har vi også i flere omgange foreslået forskellige tiltag, så man måske kunne fremme en anden måde at bruge ting på, forbruge på.
Vi har også foreslået at forbyde planlagt forældelse, altså forbyde, at man i produkterne simpelt hen indbygger en forældelsesmekanisme, der gør, at f.eks. vaskemaskinen går i stykker på et givet tidspunkt.
Og endelig har vi foreslået at udvide hele garantiordningen, så der simpelt hen stilles krav om, at varen kan vare længere.
Hvad tænker statsministeren om det?
Mette Frederiksen (S), 2019-11-26:
Man må sige, at vi kommer vidt omkring i sådan en spørgetime her, og det her kalder vel i virkeligheden også på en sådan lidt mere tænksom dialog.
Jeg ved ikke, om jeg egentlig har et ønske om, at vi skal forbruge mindre, men det afhænger jo meget af, om vi evner at producere på en bæredygtig måde.
Jeg vil meget, meget nødig gå ind og begynde at regulere i, om man kan få lov til at gå ud og købe ting på tilbud.
Jeg under danskerne et godt tilbud, og jeg kender jo altså også mennesker, der går og glæder sig til den der Black Friday, fordi det er der, tilbuddet er på det, de måske ikke har haft råd til at købe i løbet af året, og det kan være, at køen allerede er startet.
Så jeg tror, der er flere aspekter i det her.
Omvendt vil jeg sige, at jeg nogle gange også har prøvet at opleve, hvis noget er gået i stykker og jeg har været god og har gemt bonen eller garantibeviset, at det var lige 8 dage eller 2 år, eller hvad det nu er, efter at købet var udløbet.
Men jeg under danskerne et godt tilbud, må jeg sige, og jeg under også danskerne her op til jul, at man går ud og køber de julegaver, man gerne vil.
Jeg tror, at det, jeg gerne vil bruge min energi på, er at sikre, at vi kan producere både herhjemme, men også ude, på en måde, som er mere bæredygtig, hvor vi bruger en renere energi, og hvor vi i øvrigt bruger den energi, der skabes, når vi producerer på en bedre måde end i dag.
Men Black Friday er ikke sådan lige det, jeg har tænkt mig at slå ned på.
Uffe Elbæk (ALT), 2019-11-26:
Tak for det, formand, og jeg har taget en meget klassisk trøje på i dag.
Allerførst vil jeg lige sige, at det var rigtig, rigtig dejligt at høre, at statsministeren nævnte FN-rapporten som en start.
For der er jo kommet en dybt, dybt seriøs udmelding fra FN i dag og i går om, at vi faktisk skal være fem gange så ambitiøse i forhold til vores klimamål, end tilfældet er i dag sådan globalt set, og hvis vi ikke gør noget i dag, er vi på vej mod en 4-procentstemperaturstigning.
Altså, 1,5 pct. er allerede dybt, dybt, dybt alvorligt, men 4 pct. er fuldstændig – fuldstændig – uoverskueligt, og den viden har vi.
På den anden side ser vi et paradoks, når vi kigger ud ad vinduerne og hen mod den kommende fredag, som har fået betegnelsen Black Friday, hvor alle går ud og shopper, fordi det jo er billigt, der er en forbrugsfest uden lige på fredag, og det har der faktisk været hele ugen, og der er sådan et dilemma i det, synes jeg.
Vi ved, at vi skal forbruge mindre, men til gengæld forbruge bedre – for vi holder jo ikke op med at forbruge, men vi skal altså forbruge mindre, men bedre – og samtidig har vi en forbrugskultur, hvor vi har sådan en køb og smid væk-tilgang, og folk ser det nærmest som en fest, at de skal ud og shoppe på fredag.
Selvfølgelig er det rart at kunne købe gode varer billigt, men der er jo et paradoks i, at det går i den stikmodsatte retning af det, vi bør gøre.
Så jeg starter ud med et sådan lidt åbent, principielt spørgsmål om, hvordan statsministeren ser på hele den forbrugskultur, som jo er gift i forhold til de mål, vi gerne vil sætte os.
Mette Frederiksen (S), 2019-11-26:
Vi gør det, vi også før valget sagde at vi ville gøre.
Vi har ikke bare hævet ydelserne.
Vi nedsætter en ydelseskommission, som forhåbentlig kan være med til at hjælpe Folketinget til at få truffet nogle langsigtede og kloge beslutninger på ydelsesområdet.
Indtil da, og det sagde vi også før valget, vil vi sikre, at de berørte familier får en håndsrækning.
Det gælder jo så også helt almindelige oprindelig danske medborgere, som måtte være ramt af ydelserne.
Jeg tror bare, at det ville hjælpe meget på diskussionen, hvis alle i den her diskussion ville anerkende dilemmaerne, for det er klart, at spørgsmålet er: Når man kommer til et land med høje ydelser, er der så nogle, der vælger at blive derhjemme i stedet for at gå ud og arbejde?
Ja, det tror jeg at der er.
Og den her grundlæggende tanke om, at man skal forsørge sig selv, og tanken om ret og pligt kan vi ikke bare forvente at folk kommer med udefra.
Det er jo derfor – desværre – at der er så stor forskel på erhvervsfrekvensen hos forskellige etniske grupper i Danmark.
Jeg synes ikke, at der er nogen regering, der har ramt den balance.
Jeg håber, at den her kan komme til det.
Søren Pape Poulsen (KF), 2019-11-26:
Det er jo sådan, at den økonomi, man har til rådighed som familie, kan man vælge at bruge på mange måder.
Men det er sådan, at det ikke er alle, der har lige meget, og det anerkender jeg fuldt og helt.
Det interesserer mig bare, at statsministeren i sit første svar forklarer, og det tror jeg bestemt også på, hvorfor hun før valget var imod at hæve ydelserne til flygtninge og indvandrere, og så efterfølgende i svaret på det spørgsmål, jeg lige har stillet, er enig i, at forskningen langt hen ad vejen konkluderer, at vi får flere flygtninge og indvandrere til Danmark, når vi hæver ydelserne – eller at det i hvert fald har betydning.
Hvorfor er det så, at statsministeren og hendes regering har hævet ydelserne til arbejdsløse indvandrere med ca. 2.000 kr. om måneden?
Mette Frederiksen (S), 2019-11-26:
Ja, jeg anerkender, at der er en sammenhæng mellem de vilkår, der er i et givent land, og så hvordan flygtningestrømmene bevæger sig.
Det synes jeg har været tydeligt i Europa igennem de senere år.
Det er ikke tilfældigt, at der er nogle europæiske lande, der modtager flere asylansøgere end andre.
Og jeg synes igen, at det er en understregning af, hvorfor vi har behov for et nyt asylsystem, og ikke bare skal køre videre med de samme regler.
Jeg tror ikke, at sammenhængen med ydelserne kan forklare det alene, men da jeg selv var justitsminister, blev jeg jo foreholdt, at der var laminattrykte papirer, der blev delt rundt i dele af verden, hvorpå man kunne se familiesammenføringsreglerne i Danmark.
Jeg tror måske også, at det var om adgangen til statsborgerskab eller permanent ophold.
Jeg tør ikke lægge hovedet på blokken, hvilke emner der var, men der var nævnt forskellige punkter, og der tror jeg da også, at ydelser kan spille en rolle.
Så det her viser noget om dilemmaet og i mine øjne også noget om, hvorfor man ikke bare skal afskaffe det ydelsessystem, der var før.
Til gengæld står jeg jo også på mål for, at der er nogle børn, der nu er i Danmark og skal have nogle ordentlige betingelser at vokse op under.
Søren Pape Poulsen (KF), 2019-11-26:
Tak for det.
Jeg tror, jeg var enig i det meste og også i baggrunden for det.
Nu bragte dagbladet Information jo i fredags en artikel under overskriften »Ny forskning: Lave ydelser til udlændinge får færre flygtninge til at søge til Danmark«.
Artiklen kommer på baggrund af en rapport fra postdoc Amalie Jensen fra Princeton University i USA, og hun er citeret for at sige: »Niveauet af offentlige ydelser ser ifølge vores studier ud til at have en effekt på, hvor migranter vælger at bosætte sig.
Vi finder, at først starthjælpen og senere integrationsydelsen har haft en effekt på op til cirka 5.000 personer i mindsket nettoindvandring til Danmark i de år, hvor effekten har nået sit maksimum.«
Med det, som Det Konservative Folkeparti var med til at indføre, altså starthjælp og integrationsydelse, som gør det mindre attraktivt at indvandre til Danmark, så undgik vi med andre ord, ca. 5.000 flygtninge og indvandrere, der rejste hertil.
Anerkender statsministeren den sunde fornuft i det her og i den forskning, som kom frem i sidste uge, hvor man ser, at ydelserne til udlændinge har haft så markant en effekt på, hvor mange der er kommet til Danmark?
Pia Olsen Dyhr (SF), 2019-11-26:
Det svar er jeg rigtig glad for, for det bliver udfordringen.
Det er jo både at lave det klogt og gøre det på det rigtige tidspunkt og ikke tro, at vi med de lavthængende frugter lige nu og her kommer i mål på den lange bane, for det skal ske på en begavet måde.
Men det, der jo bliver centralt med en klimalov – og al respekt for forhandlingerne; dem har jeg den største tillid til at de klarer godt ovre i Klimaministeriet, for der er nogle af os, der bruger nogle kræfter andre steder – er alligevel nogle af de grundlæggende elementer, nemlig om det er nationalt, vi reducerer, men også om vi løbende bevæger os mod reduktionsmålet.
Det er jo en af de ting, der bliver vigtige i en klimalov, altså at vi ikke bare venter og siger, at i 2030 har vi forpligtet os til 70 pct.s reduktion, men at der også undervejs kommer til at være en sti, så vi kan se, at det godt kan være, at vi ikke kan levere alt i et vist tempo, men at vi når derhen, og det ikke kun er i 2028, vi lige pludselig står med hatten i hånden og skal levere på det.
Så jeg vil spørge statsministeren, om det ikke er vigtigt, at vi har den der form for handlepligt til at levere, så vi kommer i mål.
Mette Frederiksen (S), 2019-11-26:
Først og fremmest deler jeg jo fuldstændig alvoren og havde det også med i indledningen her i dag.
For det er alvorligt, og det understreger jo igen, hvor travlt vi har, når tingene går den forkerte vej, selv om der, må man sige, efterhånden globalt er en stigende bevidsthed om, hvor vigtigt klimaet er.
Det bør jo kun skubbe på her i Folketinget for, at vi får den klimalov på plads, sådan at vi kan gå i gang med den næste forhandlingsrunde, som jo er den, der bliver den rigtig interessante.
Det er ikke, fordi klimaloven ikke er det, jeg ser bare klimaloven som den første store beslutning, og så skal vi i gang med en klimahandlingsplan – det er det, vi har aftalt i forståelsespapiret – og det er jo der, vi begynder at træffe beslutninger for alvor om, hvordan vi faktisk reducerer vores udledning og kommer i mål med 70-procentsmålsætningen.
Jeg ved jo, at det, som spørgeren spørger ind til, er noget af det, der diskuteres i forhandlingerne omkring klimaloven, og jeg vil, ligesom når det gælder finansloven, gerne overlade forhandlingerne til alle jer, der sidder ved bordet, men jeg vil gerne sige helt principielt, som jeg også sagde i forhold til grænsekontrollen,
at når vi på baggrund af forståelsespapiret har indskrevet en 70-procentsmålsætning som hele grundlaget for regeringens arbejde, så er det jo en 70-procentsmålsætning, der handler om Danmark og vores udledning, og det er det, der er sigtet.
Og så håber jeg selvfølgelig på en klimalov, som er bindende, og som er ambitiøs, men som også giver os noget albuerum for at træffe de klogeste og de mest langsigtede beslutninger, både år for år, men også i det mere langsigtede.