runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Søren Egge Rasmussen (EL), 2019-03-13:
Så jeg synes ikke, at ministeren skal blive så overrasket over, at vi har en positiv tilgang til, at et europæisk samarbejde på nogle punkter kan være godt.
Tak for det.
Endelig er det jo lidt glædeligt, at det nu, oven på det, som regeringen ikke har støttet i EU, bliver foldet ud, at regeringen godt kan se, at der kunne være flere muligheder – både det med at hæve flyafgifterne, og at der kunne være en teknologisk udvikling, som kunne minimere flytrafikkens skadelige klimapåvirkninger.
Vi står jo i en situation, hvor CONCITO har beregnet, at danskerne hver udleder 1 t CO 2 med den flytrafik, som vi deltager i.
Så det er en meget stor klimabelastning, som er svær at løse fra den ene dag til den anden, og hvor vi jo meget gerne i Enhedslisten vil være med til at arbejde på nogle gode løsninger og arbejde på at komme frem til, at der på europæisk plan blev indført nogle afgifter, som så kan øremærkes til at sikre, at man f.eks. kan komme hurtigere og billigere med tog rundt i Europa.
Det kunne sådan set være rigtig godt at finansiere en europæisk togfond via afgifter på flybrændstof, sådan at vi fik prioriteret en bæredygtig europæisk trafik.
For det er jo grotesk at se, hvor billige flyrejser kan være, både i Europa og uden for Europa, når man så ved, hvor dyrt og besværligt det kan være at finde den rette togforbindelse rundt i Europa.
Vi har jo set lande, som har indført højhastighedstog, som kører på strækninger, hvor de faktisk udkonkurrerer flytrafikken.
Kan ministeren se, at en form for europæisk togfond kunne være en del af en god europæisk løsning?
Nu var det første spørgsmål sådan set vedrørende forskning og udvikling.
Og jeg kunne egentlig godt tænke mig at høre, om ministeren kan se, at det vil være fornuftigt at komme op på det forsknings- og udviklingsniveau, som der var i Danmark, inden Venstreregeringen kom til her i 2015, sådan at der ville være nogle flere frie midler til, at vi kommer frem til at finde bæredygtige løsninger for vores transportsektor.
Lars Christian Lilleholt (V), 2019-03-13:
Inden spørgeren bliver alt for polemisk, vil jeg sige, at det jo var SR-regeringen, som Enhedslisten støttede op omkring, som startede med at tage af og gøre et ordentligt indhug i de penge, der bruges på forskning, og det støttede Enhedslisten tilsyneladende, i hvert fald støttede de det parlamentariske grundlag for den pågældende regering.
Og så er det jo glædeligt, at vi i samarbejde og med den energiaftale, som også Enhedslisten er en del af, øger forskningspengene, så vi senest i 2024 kommer op på 1 mia. kr. til energiforskning.
Flemming Møller Mortensen (S), 2019-03-13:
Tak for det formand.
Jeg er ikke så høj, så jeg må lige regulere lidt på mikrofonhøjden med teknologien.
Spørgsmålet lyder sådan her: Hvordan forklarer ministeren, at regeringens sundhedsreform ikke netop bliver »postnummerbingo«, når det står hver enkelt kommune frit for, om den vil være med i de fælles løsninger i sundhedsfællesskaber?
Ellen Trane Nørby (V), 2019-03-13:
Tak for spørgsmålet.
Det er jo et spørgsmål, vi også diskuterede ved et samråd for et par uger siden, men jeg gentager gerne mit svar.
Og det er ikke rimeligt over for de danske patienter, fordi det netop fører til et postnummerbingo eller til geografisk ulighed.
Derfor ønsker regeringen at etablere 21 sundhedsfællesskaber, der skal sikre sammenhæng mellem kommune, sygehus, psykiatri, almen praksis og på den måde sikre en bedre koordinering og sammenhæng i patienternes forløb.
Flere opgaver skal også rykkes ud i det nære sundhedsvæsen, og pengene skal selvfølgelig følge med opgaverne.
Det skal sikre mest mulig sammenhæng og nærhed for den enkelte borger; kort sagt skal patienten sættes først.
Samtidig vil regeringen med sundhedsreformen indføre en national kvalitetsplan, som skal løfte kvaliteten og fagligheden i alle kommuner over hele landet.
Det betyder kvalitetsstandarder, som alle kommuner skal leve op til, og er noget nyt i forhold til, hvad vi kender i dag.
Som en del af arbejdet med kvalitetsplanen vil regeringen understøtte, at personalet i kommunerne har de rette kompetencer til at leve op til kvalitetsplanens krav til opgaveløsning og kvalitetsstandarder, og derfor afsætter regeringen også ekstraordinært 6 mia. kr. i Nærhedsfonden, som skal bidrage til kompetenceløftet såvel som kapacitetsløftet ude i det nære sundhedsvæsen.
Vi vil samtidig gøre det muligt for sundhedsfællesskaberne at afprøve nye ting, fordi det skaber et sprudlende innovativt sundhedsvæsen, der også kan være med til at støtte nye løsninger, mere nærhed, mere sammenhæng for den enkelte patient.
Noget af det, vi så også har justeret, er jo, at den enkelte kommune ikke kan blokere for fælles løsninger.
Og det handler jo ikke om, at den enkelte kommune så kan stå udenfor i forhold til de ting, der handler om »skal«-opgaver, eller at man kan vælge at stå uden for et sundhedsfællesskab i det hele taget.
Men det betyder, at hvis der f.eks. er tre ud af fire kommuner, som ud fra deres pengekasser ønsker at løse en opgave i fællesskab, men at den fjerde kommune ikke ønsker det, så må man så i den fjerde kommune stå på mål over for sine borgere i forhold til, hvorfor man vælger at stå udenfor.
Men man kan selvsagt hverken stå uden for et sundhedsfællesskab eller stå uden for »skal«-opgaverne.
Ane Halsboe-Jørgensen (S), 2019-03-13:
Det er bare for at være helt sikker på, at vi får et svar, der så også står klart tilbage.
Ministeren mener, at det vil være en god idé at sænke topskatten.
Ministeren har tidligere som en del af helhedsplanen lagt navn til, at man gerne ville sænke topskatten.
Ministeren mener stadig, at topskatten bør sænkes, men fordi der ikke er udsigt til et flertal, går man ikke til valg på det – er det korrekt forstået?
Lars Christian Lilleholt (V), 2019-03-13:
For det første gør jeg alt, hvad jeg overhovedet kan, for størst mulig troværdighed, for at tale sandt – det ligger mig meget på sinde, også som person, at det er sådan.
Og som jeg også sagde i mit indlæg: Regeringen er ikke afvisende over for en brændstofafgift på EU-plan, hvis den kan indrettes fornuftigt og ordentligt, på en måde, så vi undgår, at flyene tanker i andre lande og så på den måde omgår afgiften.
Og hvis den kan indrettes på en måde, så den har en reel effekt, så er det faktisk noget, som regeringen ikke er afvisende over for at drøfte.
Det initiativ, der er taget af en række lande, vil vi kigge nærmere på, og vi vil umiddelbart også have en positiv indstilling til en europæisk brændstofafgift.
Det er langt bedre end en national brændstofafgift, for en national brændstofafgift er meget indskrænkende og giver nogle udfordringer, sammenlignet med at man gør det internationalt og man gør det i EU.
Og så følger vi jo tæt de forhandlinger, der er i FN, med hensyn til at også FN går stærkere ind og regulerer i forhold til flytrafikken.
Søren Egge Rasmussen (EL), 2019-03-13:
Jamen når nu ministeren giver udtryk for, at regeringen ikke er afvisende over for afgifter på flybrændstof, så har jeg endnu ikke fået svar på, hvorfor regeringen ikke støttede forslaget fra Belgien, Holland og Luxembourg om at arbejde for en europæisk flyskat, især når man så ser, at der jo er andre lande, både Sverige og Tyskland, som har flyafgifter.
Og kigger man mod nord, har Norge uden for EU også afgifter.
Hvorfor var det, at regeringen ikke støttede det forslag, der blev behandlet i EU den 5. marts?
Lars Christian Lilleholt (V), 2019-03-13:
Tak for det.
Tak til hr. Søren Egge Rasmussen for spørgsmålet.
Som jeg tidligere har understreget, er det helt afgørende, at vi får taget effektivt hånd om udfordringen med stigende udledninger fra luftfarten, hvis vi skal have nået klimaneutralitet senest i 2050.
For mig er det vigtigt, at vi finder de løsninger, som driver branchen i en mere grøn retning, og som ikke bare gør det dyrere for borgerne at flyve.
For helt at fjerne udledninger fra luftfart skal vi have udviklet og fremmet mere klimavenlige flybrændstoffer.
For at skubbe på den udvikling skal vi i EU målrette vores forsknings- og udviklingsindsats, men jeg er også positiv over for, at vi i EU undersøger andre muligheder, der kan fremme en grøn omstilling af flytransporten.
Luftfarten er i dag omfattet af EU's kvotehandelssystem, der sætter en pris på udledningen af CO 2 , og jeg ser frem til fortsat at drøfte med mine kollegaer i EU, hvordan vi kan styrke kvotesystemet yderligere.
Jeg er heller ikke afvisende over for, at vi i EU drøfter muligheden for eventuelt at indføre en europæisk brændstofafgift.
Endelig vil vi arbejde videre for, at der tages hånd om udledningerne fra fly til og fra lande uden for EU.
Her er FN's regelsæt en god start, men vi må som sagt også se på, om det kan styrkes yderligere.
Regeringen er således optaget af at finde de løsninger, der kan tage hånd om udledningerne fra lufttransporten, og jeg ser frem til at arbejde videre med dette i EU.
Nu var det et forslag, som ikke var til vedtagelse på det pågældende rådsmøde, men alene til drøftelse under punktet Evt.
Vi kigger nærmere på det forslag, der ligger.
Vi er ikke afvisende over for at indføre en europæisk brændstofafgift på fly, hvis det kan indrettes, som jeg sagde lige før, på en ordentlig og fornuftig måde, så det også har en reel effekt.
Søren Egge Rasmussen (EL), 2019-03-13:
Okay, skal det forstås på den måde, at regeringen så vægter, at det udelukkende er afgifter på flybrændstof, man vil gå efter, og at man ikke ser det sådan, at en afgift for den enkelte passager også kunne være et virkemiddel, især i betragtning af at der f.eks. er afgifter i Sverige?
Hvis man bor i Malmø og lige tager over til København og flyver derfra, kan man spare 288 kr., hvis man skal flyve meget langt.
Kan ministeren ikke se, at vi burde lave det tosidet, så det både var afgift på flybrændstof og afgift på flyrejser?
Lars Christian Lilleholt (V), 2019-03-13:
Formålet er jo ikke bare at gøre det dyrere for den enkelte rejsende.
Det kan man sagtens gøre ved at pålægge forskellige afgifter.
Målet med det her må være – og det tror jeg altså umiddelbart hr. Søren Egge Rasmussen vil være enig i, når jeg kender hr. Søren Egge Rasmussens holdninger på energi- og klimaområdet – at indrette afgifterne på en måde, så det også fører til en reel reduktion i klimabelastningen.
Søren Egge Rasmussen (EL), 2019-03-13:
Spørgsmålet lyder: Vil ministeren bekræfte, at det eneste, regeringen har tænkt sig at gøre i forhold til at minimere CO 2 -udledningen fra fly, er at satse på, at der udvikles ny teknologi, selv om vores nabolande Sverige, Norge og Tyskland allerede har indført flyafgifter og der fra flere lande i EU er ønske om at lave en fælles europæisk flyafgift?
Flemming Møller Mortensen (S), 2019-03-13:
Der bliver talt rigtig meget om geografisk ulighed – det gør der i hvert fald fra regeringens side.
Og man vil også møde al den opbakning, der skal til, fra socialdemokratisk side, i forhold til at uligheden i Danmark skal reduceres.
Mange gange er vilkårene bare forskellige.
Hvis man nu kigger på netop den ændring, som regeringen har lavet til sit første udkast til sundhedsreform, og det, som ministeren siger i sin besvarelse her, nemlig at der rent faktisk er en mulighed for, at nogle kommuner kan vælge at stå uden for visse elementer, som et sundhedsfællesskab måtte beslutte, så er det jo blot, jeg tænker: Hvad kan årsagen dog være til at stå udenfor?
Ministeren giver egentlig et meget klart svar her, nemlig at det kan være pengekassen, der gør, at man bliver nødt til at stå uden for noget, som sundhedsfællesskabet ellers synes kan være rigtig godt, men som enkelte kommuner – måske med baggrund i en dårlig økonomi – ikke har mulighed for at gøre.
Så er mit spørgsmål jo til ministeren i dag: Opnår man så ikke lige nøjagtig at lave postnummerbingo, altså at nogle kommuner ikke har det samme som andre?
Det kan godt være, at ministeren siger, at de skal leve op til de samme kvalitetsplanskrav, som der bliver stillet over hele landet, men hvis ikke de har økonomien til at følge det, som sundhedsfællesskabet lægger op til, bliver det her så ikke et spørgsmål om, at den geografiske ulighed lige nøjagtig bliver manifesteret og markeret inden for et sundhedsfællesskabs rammer bestående af flere kommuner?
Der er jo sundhedsfællesskaber, som kun består af to kommuner.
Hvis man der egentlig finder ud af, at det ville være rigtigt at gå den ene vej, så får man jo ikke en fremdrift i forhold til tingene.
Og eksemplet, som ministeren kommer med, nemlig et sundhedsfællesskab med fire kommuner, hvor en kommune vælger at stå udenfor, overlader jo da borgeren til det, der bliver forskellighed, og det er det, regeringen mange gange har kaldt for postnummerbingo.
Ellen Trane Nørby (V), 2019-03-13:
Nej, jeg kan altså ikke genkende det, som Socialdemokraternes ordfører ligesom forsøger at sige.
I dag har man 98 kommuner, som organiserer tingene på hver deres måde.
Vi har ingen kvalitetsstandarder i dag for de nære sundhedstilbud – der er sådan frit slag.
Det kommunale selvstyre gør, at man kan organisere sig, som man vil.
Der nytter ikke noget, at man har så stor variation, eller at man ikke lever op til faglige standarder.
Derfor kommer der til at være »skal«-krav i forhold til, hvad man skal leve op til, og det skal alle kommuner leve op til.
Så skal man jo ikke blokere for, at de otte andre fynske kommuner i fællesskab kan tage nogle initiativer for borgerne i de kommuner.
Det er sådan set den fleksibilitet, vi lægger op til – ikke at man bare kan sænke niveauet, eller at man ikke skal samarbejde i fællesskabet og heller ikke, at man ikke skal leve op til »skal«-kravene i kvalitetsplanen.
Nej, det skal de jo ikke, og det er jo måske også der, hvor fru Julie Skovsby har glemt at læse oplægget og bare igen står og gentager det samme, som Socialdemokraterne nu har stillet spørgsmål om hernede adskillige gange, bil for bil, Danmark rundt, og derfor vil jeg sådan set gerne gentage noget af det, jeg har sagt tidligere.
For det første fastfryser vi de eksisterende beredskaber i forhold til at sikre, at der ikke sker forringelser.
Vi lægger også ovenpå: 10 til 15 ekstra akutberedskaber, det være sig ambulancer og lægebiler, som kan være med til at sikre, at vi får gjort op med de sorte huller, der er i dækningen i Danmark i dag.
Så siger vi, at politikerne nationalt – altså bl.a. fru Julie Skovsby og kollegaerne herinde – fremadrettet skal stå på mål for, at der er de samme serviceniveauer i akutberedskabet i Danmark, fordi vi ikke synes, det er rimeligt, at det i f.eks. Region Nordjylland kun er 91 pct. af ambulancerne, der kommer frem inden for 15 minutter, mens det i Region Midtjylland er 96 pct., altså geografiske forskelle, som vi mener at nationale politikere skal stå på mål for at gøre op med.
Så nej, det er ikke embedsmænd.
De skal bare ikke være regionalt baseret, men de skal være baseret på, at hele Danmark og borgerne i hele Danmark skal opleve den samme tryghed, når det handler om akutberedskabet.
Julie Skovsby (S), 2019-03-13:
Beslutningerne i dag er jo truffet af folk med lokalt kendskab og ikke mindst i lokal dialog med de mennesker, som det omhandler.
Når vi i Region Syddanmark har de beslutninger, vi har, så er det jo, fordi der foregår en demokratisk dialog forinden.
Det er det, som man vil nedlægge.
Ellen Trane Nørby (V), 2019-03-13:
Vi kommer ikke til at nedlægge demokratiet.
Også i forhold til dialogen vil der være borgerpaneler, der vil være patientinddragelsesudvalg.
Patienterne vil sågar få en repræsentant helt ind i bestyrelsen, altså i hjertekammeret af sundhedsvæsenets ledelse, så vi sætter patienterne først.
Men der er nogle beslutninger, hvor vi synes der er for store geografiske forskelle i dag, f.eks. på akutberedskabet, hvor vi mener, at det er nationale politikere, der skal stå på mål for, at serviceniveauet er det samme landet over, så der ikke er så sorte huller, som der er i dækningen flere steder i landet i dag.
Julie Skovsby (S), 2019-03-13:
Jeg kan bekræfte, at formanden også smilte, da jeg stillede spørgsmålet, så der bliver vist smilt til begge sider.
Det er måske valgkamp, det handler om.
Det er måske det, som artiklen er udtryk for, når der også er sådan et fint billede af ministeren, hvor der står, at man altså lover, at det ikke kommer til at berøre nødbehandlerbilen på Nordals.
Men skal fremtidens beslutninger virkelig træffes af embedsmænd i stedet for af politikere?
Astrid Krag (S), 2019-03-13:
Tak for det, formand.
Spørgsmålet lyder: Er ministeren enig med Venstres daværende politiske ordfører, Ellen Trane Nørby, der i 2011 advarede daværende statsminister, Lars Løkke Rasmussen, mod at nedlægge regionerne med den begrundelse, at »hvis man kigger mod Norge, der i år 2000 nedlagde det, som svarer til de danske regioner, så er administrationen jo blevet dyrere, og det har ikke påviseligt skabt et bedre sundhedsvæsen«?
Ellen Trane Nørby (V), 2019-03-13:
Tak for spørgsmålet.
Efter nu at have været Danmark rundt bil for bil og sygehus for sygehus med Socialdemokraterne de sidste par uger, er vi nu nået dertil, at Socialdemokraterne er gået i arkiverne.
Det er jo også dejligt, og så kan vi ligesom tale ud fra det.
Hvis man nu tager de udtalelser, jeg kom med tilbage i 2011, så kunne det være, at man skulle tage den kontekst med, som de er taget ud fra, i forhold til hvad det var, jeg sagde tilbage i 2011.
For der sagde jeg også i den samme artikel og også i andre artikler, at vi sådan set fra Venstres side var åbne over for at se på en ny struktur, hvis den var til fordel for patienterne.
Så kan man sige, at hvis Socialdemokraterne havde taget den del med, så var det selvfølgelig ikke så interessant at kigge på.
Derudover må man jo sige, hvis vi nu skal tale substans, at vi ikke på det tidspunkt var – og heller ikke er det nu – på sådan en bevar eller nedlæg-vogn, sådan som Socialdemokraterne er.
De var jo også imod amternes nedlæggelse og imod regionernes oprettelse.
Vores fokus har hele vejen igennem været patienterne, lidt modsat Socialdemokraterne, som synes mere forhippet på at se på strukturen end på, hvordan vi udvikler og styrker det danske sundhedsvæsen.
Hvis vi nu holder fast i indholdet og substansen, lægger regeringen jo heller ikke med sundhedsreformen op til store strukturomvæltninger som dem, man lavede i Norge i starten af 00'erne.
Vi fastholder sådan set den samme geografi med fem sundhedsforvaltninger, og hvis man kigger på vores udspil til en sundhedsreform, vil man også kunne læse, at det sådan direkte kun berører 500-800 medarbejdere på de ikkesundhedsrelaterede områder.
Så der er altså ikke tale om en kæmpestor omlægning som den, man så i Norge på det tidspunkt.
Det, vi til gengæld hovedsagelig vil til livs, er de store regionale forskelle.
Det er det, at patienterne oplever alt for stor forskel på de tilbud, de får fra region til region, at de oplever for lidt nærhed og for lidt sammenhæng, og også at der sådan set er behov for at flytte penge fra administration til sundhed.
Det er det, vi lægger op til med sundhedsreformen.
Astrid Krag (S), 2019-03-13:
Tak for det svar.
Jeg vil sige til ministeren, at kloge folk skal man jo altid lytte til, og Venstres daværende ordfører, fru Ellen Trane Nørby, var usandsynlig fremsynet og klog, da hun udtalte sig til Ritzau tilbage i august 2011, hvor hun netop sagde, at »hvis man kigger mod Norge, der i år 2000 nedlagde det, som svarer til de danske regioner, så er administrationen jo blevet dyrere, og det har ikke påviseligt skabt et bedre sundhedsvæsen.«
Det, den politiske ordfører for Venstre henviste til, var jo de erfaringer af, at antallet af ansatte i administrationen i sundhedsvæsenet næsten fordobledes, da man lavede den her reform i Norge.
Vi har jo nu senest i går i et samråd, men sådan set også andre gange, siden reformen blev lagt frem, både fra Socialdemokratiets side, men også fra sundhedsøkonomers side og fra journalisters side, prøvet at få regeringen til at lægge det regnestykke frem, som kan sandsynliggøre, at man kan frigøre så mange penge fra administration, som regeringen lægger op til.
Altså, vi står med sammenlignelige erfaringer fra Norge, hvor administrationen endte med at være dobbelt så dyr, og så står vi med en regering, der siger, at den kan lave forbedringer i sundhedsvæsenet for milliarder, som man frigør fra administration.
Det ene er noget, der er sket i virkelighedens verden.
Det andet er noget, der er sket på papiret og på tegnebrættet i form af regeringens udspil, og som der vel ikke er en eneste uden for regeringens egne rækker – det spurgte jeg også ministeren om i går – der har kunnet nikke til som noget, der var realiserbart og realistisk.
Tværtimod har sundhedsøkonomerne jo kaldt det tryllestavsøkonomi og sagt, at det minder om »Tænk på et tal«.
Regeringen vil ikke fremlægge de beregninger bagved, der sandsynliggør, at man kan frigøre de her utrolig mange penge fra administration.
Så det, vi har at forholde os til, er nogle erfaringer fra Norge, som ikke viser, at der kunne frigøres en masse midler.
Tværtimod blev udgifterne til administration fordoblet.
Og så har vi en regering, der siger, at det vil overhovedet ikke ske.
Der synes jeg måske, at sundhedsministeren skulle lytte til sig selv tilbage i august 2011.
Ellen Trane Nørby (V), 2019-03-13:
Lad mig så gentage det igen, for det er jo sådan en del af det spørgsmål, som ordføreren følger op med.
Sundhedsreformen træder først i kraft i 2021, og derfor har vi jo sagt fra regeringens side, at vi sådan set forudsætter, at der ikke sker forringelser, altså en fastfrysning eller en standstillperiode.
Men vi kan jo ikke garantere, at regionsrådene ikke forringer det, før sundhedsreformen træder i kraft.
Det har vi jo desværre set regionsrådene gøre tidligere, altså forringet akutberedskabet i Danmark, og det er derfor, formuleringerne er, som de er i sundhedsreformen.
Men regeringen fastfryser jo ikke bare.
Vi lægger sådan set også ovenpå: 10 til 15 ekstra akutberedskaber, så vi styrker akutberedskabet i Danmark, og det har borgerne krav på i forhold til at få en bedre tryghed i hele landet.
Flemming Møller Mortensen (S), 2019-03-13:
Jeg synes, at ministeren taler med to tunger her, for ministeren siger, at det kan være pengekassen, der er årsag til, at man ikke går med i de initiativer, som sundhedsfællesskabet ellers lægger op til.
De initiativer kan jo lige nøjagtig være taget for at leve op til kvalitetskrav og bedre patientsikkerhed og bedre faglighed.
Hvordan stilles borgerne i sådan en kommune med en dårlig økonomi, med en slunken pengekasse i forhold til de andre kommuners borgere i forhold til at skulle leve op til sundhedsfællesskabets »skal«-krav?