Naser Khader (KF), 2016-10-26:
Vi har ventet for længe, alt for længe, og historien vil dømme os hårdt.
Den syriske civilbefolkning lider, men vi har givet Iran, Rusland, Hizbollah og diktatoren Assad carte blanche i Syrien alt for længe.
Imens har vi i den frie verden nærmest siddet på hænderne og holdt det ene fredsmøde efter det andet.
Det har været fredsmøder, der er endt i aftaler, der ikke har holdt, fordi der ikke har været nogen konsekvenser.
Obama er for længst tjekket ud af konflikten.
EU kan ikke blive enig om noget som helst.
Vi har forsøgt at betale Tyrkiet for at hjælpe, og hvor ofte har vi ikke set John Kerry trykke hænder med den ene og den anden?
Imens ser vi dag efter dag ofrene for denne tragedie, der nu udspiller sig på sjette år: de civile i Syrien.
Det gælder især dem, der er blevet i Syrien og kæmper en daglig kamp.
Det er faktisk dem, jeg er allermest optaget af.
Det er de 10 millioner internt fordrevne, hvoraf mange af dem lever under kummerlige forhold.
Deres børn går ikke i skole, og nogle af dem lever i huller i jorden.
Det er dem, jeg er allermest optaget af, og det er dem, der skal beskyttes.
Vi skal hjælpe dem.
En politisk løsning i Syrien har meget, meget lange udsigter.
Der er mindst 1.400 bevæbnede grupper.
Det er ikke let at involvere sig i verdens elendighed.
Det har vi dårlige erfaringer med – det gælder f.eks. Irak – men alternativet kan være værre.
Syrien er faktisk et godt eksempel på, hvad der sker, når man forholder sig passivt og ikke blander sig rettidigt.
Vi skal blande os, Obamas røde linje skulle have været, da Assad begyndte at skyde på de fredelige fredagsdemonstranter, og ikke da han begyndte at bruge kemiske våben.
Der skulle have været en rød linje.
Men man skal ikke kun blande sig for at være sød ved andre og være altruistisk.
Det er også af egoistiske grunde, for det, der sker i vores såkaldte baghave, bl.a. i Syrien, har konsekvenser for vores hverdag i form af flygtningestrømme og terror.
Så vil vi ikke have syriske flygtninge i Vesten, skal vi beskytte dem i Syrien.
Det glæder mig, at det er lykkedes at samle alle Folketingets partier i dag undtagen Dansk Folkeparti til stærkt at fordømme, hvad der foregår i Syrien lige nu.
De berømte røde linjer er for længst overtrådt.
Vi må fordømme Assad, Putin, Iran og Hizbollah.
Det er dem, der slår allerflest civile ihjel, og det er dem, der driver de civile på flugt.
Derfor har vi lavet det fælles forslag til vedtagelse.
Men vi Konservative vil godt tage skridtet videre efter den her fordømmelse.
Helt konkret mener vi at der skal arbejdes for flyveforbudszoner over store dele af Syrien, så man kan beskytte de civile.
Hvis man virkelig mener det alvorligt med at beskytte civile, skal man indføre flyveforbud.
Det er flyene, der slår allerflest civile ihjel.
Det er dem, der skaber de fleste flygtningestrømme.
Så er der nogle, der siger, at det er for sent.
Intet er for sent.
Andre siger, at så kommer vi i konflikt med Putin.
Det mener jeg er et appeasementargument.
Det er så ærgerligt, at vi i den frie verden har deponeret vores handlefrihed i hænderne på diktatoren Putin.
Vores passivitet i Syrien kan også have nogle alvorlige konsekvenser for vores nærområder her i Østeuropa og Baltikum.
Putin tænker, at når de i Vesten forholder sig passive og handlingslammede i Syrien, kan han også fremture i Østeuropa.
Derfor er det vigtigt, at man også går konkret efter ham.
Vi skal sige nej til hans energi, nej til Nord Stream 2.
Vi skal gå efter ham, hvad angår sanktioner mod ham personligt og folk omkring ham, og så skal vi samle beviser for krigsforbrydelser.
Der er meget, vi kan gøre konkret – det er et spørgsmål om vilje.
Jeg læser et forslag til vedtagelse op på vegne af Socialdemokratiet, Venstre, Enhedslisten, Liberal Alliance, Alternativet, Radikale, SF og Det Konservative Folkeparti:
Forslag til vedtagelse »Folketinget fordømmer Assadregimets overgreb mod dets egen befolkning i Aleppo og den iranske og russiske støtte hertil.
Folketinget opfordrer regeringen til at lægge maksimalt pres på det syriske regime og dets støtter for at beskytte civilbefolkningen og støtter alle bestræbelser på at yde mere stabiliseringsbistand og human bistand.«