runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Morten Messerschmidt (DF), 2020-01-29:
Jeg vil godt komme ordføreren og hans parti lidt i møde.
Jeg synes, der er noget forfriskende og rart over den nye linje, vi hører fra den danske statsminister.
Jeg har aldrig hørt en statsminister bruge udtrykket gak før om EU, og det er da svært at være ked af, når man som jeg synes, at EU er gak.
Det, jeg så bare ikke forstår, er, at man ikke er villig til at omsætte gakket til handling.
Man kunne jo sådan set overflødiggøre hele den her diskussion – eller ikke overflødiggøre den, for det er jo godt, at vi er i salen for at tale om EU – men man kunne i hvert fald gøre sin position mere klar ved bare at sige, at hvis Danmark skal betale så meget som 1 kr. mere til EU, nedlægger vi veto.
Hvis det er det, der skal til, for at regeringen kan vriste sig ud af det i øvrigt – må det være – temmelig ubehagelige favntag fra Det Radikale Venstre, så kan jeg da bare sige på mit partis vegne, og vi har vist nogenlunde det samme antal mandater,
at vi meget gerne vil bidrage til at hjælpe, så man kan få lidt omsætning fra det gakkede til det handlende, kan man sige.
Christian Rabjerg Madsen (S), 2020-01-29:
Nu er jeg jo ikke medlem af regeringen, men jeg tror, jeg kan sige, at regeringen har det ganske glimrende, hvor vi er, og er godt tilfredse med den nuværende situation.
Hr. Morten Messerschmidt refererede statsministerens kommentarer, da Europa-Parlamentets og Kommissionens forslag til budget kom frem.
Der har vi en statsminister, som siger tingene, som hun ser dem, og jeg må bare sige, at jeg er en til en enig med statsministeren i, at der er noget helt galt, når man ser et forslag fra Kommissionen, som ville betyde en 60-procentsstigning i det danske bidrag – 60 -procentsstigning – en stigning på 31,5 mia. kr. over perioden og en stigning, som ville betyde, at vi på miljøområdet, på klimaområdet og velfærdsområdet skulle lave nogle helt grundlæggende forandringer af den måde, vi prioriterer på herhjemme, helt grundlæggende forandringer.
Det ville tage kæmpestore dele af det råderum, der er til rådighed.
Derfor synes jeg, at statsministeren meget, meget klart og forståeligt, så alle kunne se det, sagde fra over for det budget, og det afspejler mandatet også.
Jan E. Jørgensen (V), 2020-01-29:
Jeg vil bare advare mod, at man sætter et modsætningsforhold op mellem velfærd og EU.
En person, der er ansat af EU og bevogter de ydre grænser som led i Frontex er jo ikke mindre velfærd end en politibetjent, der står ved den dansk-tyske grænse og laver det samme.
Altså, en medarbejder i Europol er jo ikke mindre velfærd end en medarbejder i dansk politi.
Det er jo velfærd, det hele.
Så det var bare lige en advarsel.
Så har jeg et spørgsmål, for jeg synes nemlig ikke helt, vi fik svar på det, hr. Jens Rohde spurgte om: Sætter Socialdemokratiet klimaet og bevogtningen af de ydre grænser lige så højt som spørgsmålet om en rabat?
Christian Rabjerg Madsen (S), 2020-01-29:
Det ændrer jo bare ikke på, at hvis man ikke som statsminister eller som land havde sagt fra, da Europa-Parlamentet foreslog stigninger på 60 pct. i de danske udgifter, hvis ikke man havde sagt fra, da Kommissionen foreslog stigninger på mere end 30 pct. – og så kan man have en idé om og den holdning, at pengene også er fornuftigt brugt i det europæiske samarbejde – og havde accepteret så voldsomme stigninger, så ville der være nationale prioriteter inden for velfærd, som skulle laves helt grundlæggende om, og det er Socialdemokratiet modstander af.
Den socialdemokratiske position er jo den, at vi ønsker at fastholde det danske bidrag på 1,00 pct. af bni.
Det er også den socialdemokratiske position på det her spørgsmål.
Morten Messerschmidt (DF), 2020-01-29:
Men det er jo ikke rigtigt.
Vi kommer til at betale mere til EU, fordi regeringen ikke ønsker at gøre det nødvendige for at forhindre, at vi kommer til at betale mere til EU.
Det er jo dét, der er hele sagens kerne.
Hvis nu vi bare havde en regering, som ville gøre det, den udadtil i sin retorik gerne vil signalere til befolkningen, kunne man faktisk sikre, at Danmark ikke kom til at betale mere.
Men det ønsker man jo ikke, og jeg synes bare, at den fungerende finansminister skylder den måbende befolkning derude at sige åbent og ærligt, at grunden til, at Danmark kommer til at betale mere til EU, er, at man ikke er modige nok, villige nok, til at bruge vetoredskabet, selv om man for en gangs skyld har det.
Christian Rabjerg Madsen (S), 2020-01-29:
Jeg er sådan set ikke i tvivl om, at hr. Jens Rohde har ret i, at forhandlingerne ville blive nemmere, hvis man bare kom flere penge oveni.
Sådan er det jo med mange forhandlinger; det er altid nemmere at dele ud, end det er at lave de hårde prioriteringer.
Jeg er bare ikke sikker på, at det er det værd.
Jeg tror faktisk, at det mest fornuftige på lang sigt, også for det europæiske samarbejde, er, at vi tør lave de prioriteringer og tør at tage de debatter på tværs af landene i det europæiske fællesskab, vel vidende at det ikke bliver nemt.
Men jeg tror, det er dén retning, der på sigt giver den stærkeste folkelige opbakning til det europæiske projekt.
Jens Rohde (RV), 2020-01-29:
Nu kan hr. Christian Rabjerg Madsen tro, hvad han vil, men jeg har jo bare været meget tæt på de budgetprocesser – rigtig tæt – og jeg så også, hvad det var for en pris, vi kom til at betale for vores dogmatiske holdning til rabatten sidste gang.
Det var bl.a. fleksibilitet fra søjle 2 til søjle 1, der gjorde vores konkurrenceevne på landbruget ringere.
Det var færre regionalfondsmidler og så fremdeles.
Selvfølgelig skal vi gå budgetrestriktivt til det, og det bakker vi sådan set også op om, men det at true med et veto på decimaler mener vi er en dårlig idé.
Det er man aldrig kommet ret langt med.
Søren Søndergaard (EL), 2020-01-29:
Jeg deler ikke hr. Jens Rohdes opfattelse af, at der ikke kan skaffes en masse penge, som et bredt, bredt flertal af landene i EU vil være enige om kan skaffes inden for det nuværende budget.
Jeg tror, at de fleste er ligeglad med, om Bornholm får en skibakke.
Jeg tror, at alle lande, for det har de udtrykt, undtagen et enkelt land, synes, at det er en udmærket idé at stoppe rejsecirkusset mellem Strasbourg og Bruxelles.
Det er noget, der koster 1 mia. kr., så jeg tror, at der er masser af penge at hente – og jeg skal komme med mere om det i min tale – inden for budgettet, hvis man ønsker det.
Men lad os bare tage udgangspunkt i hr. Jens Rohdes synspunkt.
Der er brug for flere milliarder for at smøre systemet og få en aftale, der er god, igennem.
Altså, nu har vi jo lige siddet i finanslovsforhandlinger sammen med regeringen, hvor der efter en hård, hård kamp blev tilkæmpet omkring 3,5 mia. kr. til forbedringer på den offentlige velfærd, til børnene osv.
Det er jo mindre end det, der skal gives mere til EU næste år, så hvor skal pengene komme fra?
Jens Rohde (RV), 2020-01-29:
Men det er jo igen den der sjove bogholder, og det er jo så ømt, at jeg næsten bliver rørt til tårer, når Enhedslisten lige pludselig også vælger at lyde som en flok lommeregnerliberalister.
Det er jo meget rørende.
Sagen er jo den, at vi ikke argumenterer for, at der ikke skal prioriteres.
Vi er jo også med på 1-procentsmålsætningen, men vi mener, det er dumt at true med et veto, hvis det er sådan, at man lægger sig på 1,03.
For Kommissionens udspil tager jo udgangspunkt i nationalstaternes rådserklæring fra Rom 2017, og så vurderer man, hvad opgaverne er, og hvad de koster, og hvis man vil have 10.000 grænsevagter, koster de nogle penge.
Og ja, selvfølgelig er en polak da ligeglad med, om der er en skibakke på Bornholm – det er sådan et sjovt eksempel, der altid bliver nævnt – men det er jo et spørgsmål om, om polakken er ligeglad med, om de får regional- og strukturfondsmidler til at fremme deres beskæftigelse.
Det tror jeg næppe.
Og til det med Strasbourg: Jamen det kræver jo bare, at vi laver en traktatændring, før vi kan ændre de der tåbelige rejser, og det er der jo ikke nogen der vil være med til – der er jo ingen, der vil åbne traktaten.
Søren Søndergaard (EL), 2020-01-29:
Nu er jeg slet ikke inde på spørgsmålet om veto eller andet, nu er jeg inde på spørgsmålet om politiske holdninger, og vi hørte jo tidligere, at da vi fik en rabat i EU, blev den brugt til skattelettelser til de rigeste i Danmark.
Nu er der lagt op til, hvis det er det forslag, der ligger på bordet og forhandles i øjeblikket, at Danmark skal betale over 5 mia. kr. mere til EU.
Kunne vi så i det mindste ikke blive enige om, at når vi får nedsættelse, er det de rige, der får, men når vi så skal betale mere, er det også de rigeste, der skal betale?
Kan vi ikke få en aftale her om, at det ikke skal ramme almindelige lønmodtagerindkomster?
Jens Rohde (RV), 2020-01-29:
Jeg kan ikke stå her og forhandle en finanslovsaftale på vegne af Det Radikale Venstre.
Det ved hr. Søren Søndergaard jo alt om.
Det kan jeg ikke.
Men jeg er sådan set enig i udgangspunktet.
Derfor synes jeg sådan set, at det er meget fint, hvis man i stedet for hele tiden at diskutere rabatter og kontingenter åbnede for større egenindtægter til Det Europæiske Fællesskab på en række områder, og der kunne man så ganske passende lave en udmærket progression.
Jens Rohde (RV), 2020-01-29:
Det var jo dejligt, at der så kom noget klima og noget forskning og noget styrkelse i forhold til at håndtere migrationsudfordringerne – lidt mere, end ministeren nåede i sin tale.
Så lad mig prøve at se, om jeg kan få hr. Christian Rabjerg Madsen med på at give en melding til Folketinget om, at man i sin prioritering i forbindelse med mandatafgivning eller -hentning i Europaudvalget vil vægte klima, migration og forskning på samme niveau i forhandlingsoplægget på fredag, som man vil vægte rabat og budgetrestriktivitet.
Christian Rabjerg Madsen (S), 2020-01-29:
Som jeg vist også fik sagt i mit indlæg tidligere, da jeg havde lejlighed til at stille spørgsmål til hr. Jens Rohde, så er det helt åbenlyst, at vi får mere ud af pengene på en række områder ved at gå sammen.
Klima er et af områderne, miljø og migration er andre.
Men det er også derfor, at jeg naturligt, når jeg skal fortælle om, hvor Socialdemokratiet og regeringens prioriteter ligger henne i de her forhandlinger, lægger vægt på netop de områder.
Og derfor er det også sådan, at det vil afspejle sig i det mandat, som vi beder om, at klima og migration er væsentlige og vigtige områder, når Danmark sætter sig til forhandlingsbordet.
Jens Rohde (RV), 2020-01-29:
Det er det, vi vil have svar på, hvis vi skal give mandat til regeringen.
Det er, at man vægter klima, forskning og migration lige højt.
For jeg kan godt huske den sidste 7-årsforhandling, da man gik ind og var meget dogmatisk blandt en række lande på det med 1,00 pct. Hvad skete der dér?
Forskningen tabte stort – forskningen tabte stort – og det ønsker vi ikke skal ske igen, hverken for klimaet eller migrationsudfordringen eller styrkelse af forskningen i Europa.
For vi tror, at dér er der merværdi at hente.
Christian Rabjerg Madsen (S), 2020-01-29:
Jeg er glad for, at hr. Jens Rohde kan huske den sidste periode og de sidste forhandlinger.
For det var jo de forhandlinger, som blev taget med udgangspunkt i, at også De Radikale bakkede op om en budgetrestriktiv linje, og det håber jeg stadig væk er en position, hvor vi kan finde De Radikale.
Det tror jeg er vigtigt for det danske mandat.
Nu skal mandatet jo forhandles endeligt på fredag.
Der skal ikke herske nogen tvivl om, at den socialdemokratiske position er sådan, at klima og migration er vigtigt, og det skal også afspejles i mandatet.
Søren Søndergaard (EL), 2020-01-29:
Jeg er helt enig med den socialdemokratiske ordfører i, at den her diskussion ikke handler om for eller imod EU.
Derfor bliver jeg nødt til, ligesom jeg har spurgt de andre ordførere, at stille spørgsmålet: Når nu Socialdemokratiet altså accepterer en stigning på 3,4 mia. kr., der sendes ned til EU, hvor noget af det ganske rigtigt vil blive brugt til noget fornuftigt og rigtig meget af det vil blive brugt til noget, der ikke er særlig fornuftigt, hvem skal så betale den regning?
Sidste gang var det de rige, der fik skattelettelser.
Er det så de fattige, der igen skal holde for, når prisen på EU-medlemskabet stiger, eller vil Socialdemokratiet her give en garanti for, at den regning vil blive placeret hos dem, der fik gavn af nedsættelsen sidst, nemlig de rigeste?
Og så har jeg lige et andet spørgsmål, når vi snakker indhold: Synes man fra Socialdemokratiets side, at en stigning på mellem 1.000 og 3.000 pct. til et EU-militær, som Danmark ikke er med i, er en fornuftig prioritering?
Magnus Heunicke (S), 2020-01-29:
Tak, det vil jeg meget, meget gerne.
For regeringen har tydeligt hørt nødråbet fra vores dygtige sundhedspersonale, der hver dag og hver nat, på alle tidspunkter af døgnet, på helligdage knokler i vores sundhedsvæsen.
Vi respekterer, at der først og fremmest har været behov for at tilføre flere ressourcer, flere hænder, flere kolleger for vores personales skyld og for patienternes skyld.
Det er jo derfor, vi med aftalerne, som trådte i kraft her fra årsskiftet 2020, giver det største økonomiske løft i flere år.
Samtidig er det hidtidige omprioriteringsbidrag i regionerne blevet afskaffet.
Der har været behov for handling med det samme.
Lad os tage sygeplejerskerne som eksempel.
Vi kan jo se, at de allerede i dag løber stærkt.
Det er en tendens, der er behov for at vende, for i de kommende år bliver der flere ældre og flere multisyge.
De skal have pleje, og de fortjener omsorg, uden at sygeplejerskerne skal løbe endnu hurtigere.
Og det er simpelt hen ikke muligt for dem at løbe hurtigere.
Der er nedsat en taskforce, der skal bidrage til at uddanne og ansætte flere social- og sundhedsmedarbejdere og fastholde eksisterende medarbejdere.
Med det økonomiske løft i både regioner og kommuner har vi altså givet økonomi til at ansætte mere sundhedspersonale, for den travlhed, der opleves i sundhedsvæsenet, er ikke noget, vi kan afhjælpe her på Christiansborg ved at tegne nogle linjer på et landkort – selvfølgelig ikke.
Ud over at løfte bundniveauet og skabe rammerne for, at vores sundhedspersonale får en mere fornuftig hverdag, skal vi selvfølgelig også se fremad.
Vi skal forbedre vores sundhedsvæsen strukturelt.
Vi skal skabe mere nærhed og mere samarbejde på tværs, og denne gang skal sundhedsvæsenet tages med på råd.
Det er den inddragelsesfase, som vi nu sætter i gang.
Per Larsen (KF), 2020-01-29:
Jeg anerkender selvfølgelig, at det er væsentligt at få kvalificeret de beslutninger, der bliver truffet, men tiden går jo bare.
Vi har jo Danmarks Statistik at holde os til, i forhold til hvordan opgaven bare vokser og vokser.
Vi ved, at antallet af +80-årige vokser med 58 pct. i den her 10-årsperiode.
Vi ved også, at 58 pct. flere +80-årige virkelig er noget, som trækker ressourcer, for vi ved godt, at det er sådan, at når man passerer den der høje alder, kommer man virkelig til at trække på sundhedsvæsenet.
Vi ved samtidig, at antallet af den gruppe, der hedder 65-79-årige, også vokser med et betydeligt antal.
Så det er jo voldsomt store udfordringer, der ligger lige for foden af os.
Man bør jo finde konstruktive løsninger på dem hurtigst muligt.
Jeg er lidt forundret over, at man så på den måde vil trække det i langdrag.
Det er klart nok, at penge i et enkelt år selvfølgelig dækker det ene år, men vi ser jo altså ind i noget, som virkelig er udfordrende i forhold til de meget store udfordringer, vi faktisk har allerede i dag.
Så det er bekymrende, synes jeg, at man trækker tingene i langdrag.
Magnus Heunicke (S), 2020-01-29:
Det er jo korrekt, at demografien, befolkningssammensætningen, ændrer sig i de her år, og derfor kan vi se, at der også bliver flere patienter.
Derfor er det helt nødvendigt, at vi altså, før man begynder at tegne ny streger og lave nye organisationsting i sundhedsvæsenet, skal have løftet bunden.
Man kan se på et tal: Det sidste år før folketingsvalget under den forrige regering blev der flere patienter, men der blev 302 færre sygeplejersker.
Det er jo en af grundene til, at de spurter rundt derude.
Den her regering har lavet en finanslov, der over de næste 2 år løfter med 500 nye sygeplejersker i år 1 og med 1.000 nye sygeplejersker i år 2.
Per Larsen (KF), 2020-01-29:
Man adresserer så det hele i forhold til en stor aftale.
Vi har jo nogle elementer i vores sundhedsvæsen, som jeg faktisk tror vi er enige om alle sammen på tværs.
Lad mig tage sådan et emne som det her med dobbeltdiagnoser.
Altså, vi har nogle misbrugere, typisk unge misbrugere, som har en psykiatrisk diagnose.
Vi har altså nogle unge her, som mere eller mindre er overladt til sig selv, og der er ingen behandlingsmuligheder, fordi man ikke i psykiatrien vil behandle misbrugere, og fordi man på misbrugscentrene ikke vil behandle psykiatriske patienter.
Det synes jeg jo godt vi kunne tage hånd om allerede nu.
Magnus Heunicke (S), 2020-01-29:
Tak for at nævne det.
Det er nogle af vores allermest sårbare mennesker, vi taler om her.
De bor typisk på bosteder, og det er jo nogle, som har store, store sociale og psykiske problemer – selvmedicinering, de ryger ind og ud af psykiatrien, som er hårdt presset.
Derfor er det også godt, at vi har fået løftet den.
Men herfra så et håndslag om, at lad os da sammen tage fat på det som den første problemstilling, når vi skal lave en 10-årsplan for psykiatrien, altså som en af de vigtige trædesten, der så skal munde ud i en samlet sundhedsaftale.
Men for min skyld gerne, lad os da endelig få gjort det så hurtigt som muligt, for det er altså et problem, som kræver handling.
Igen vil jeg gerne kvittere for den meget, meget konstruktive tilgang, og jeg synes også, at det bar præg af den, da vi før jul sad og forhandlede en meget vigtig forebyggelsesindsats, nemlig den nationale handlingsplan til at forebygge børn og unges rygning, som jo netop også er den største dræber.
Og vi tog livtag med den problemstilling – et meget vigtigt skridt for forebyggelsen i Danmark.
Og de dele af problemstillingerne, som vi kan løse hen ad vejen, skal vi løse.
Her er et andet eksempel.
Og så skal vi se mere grundlæggende på samarbejdet mellem kommuner og regioner, og det glæder jeg mig også til at invitere til forhandlinger om.
Brigitte Klintskov Jerkel (KF), 2020-01-29:
Kan ministeren oplyse, hvorfor man ikke har fokuseret på afbureaukratisering i daginstitutionerne i stedet for minimumsnormeringer, når en analyse viser, at pædagogerne kun bruger 51 pct. af deres tid på børnene, og hvorfor mener ministeren, at det er okay at underminere det kommunale selvstyre ved at lade Folketinget træffe beslutning om minimumsnormeringer?
Pernille Rosenkrantz-Theil (S), 2020-01-29:
Tak for det, og tak for spørgsmålet.
Til det sidste først: Det snit mellem, hvad Folketinget skal bestemme, og hvad man skal bestemme ude lokalt, er jo til evig debat.
Vi har nu truffet en beslutning om at lave lovbundne minimumsnormeringer for at lægge en bund under daginstitutionerne.
Det har vi gjort, fordi kvaliteten rundtomkring er blevet for ringe.
Kunne man have valgt at gøre det i andre former?
Og det var sådan set nogle andre former, Socialdemokratiet gik til valg på.
Der har været et meget stærkt ønske hos vores støttepartier om, at det blev i en lovbunden minimumsnormeringsform.
Vi har været enige om, at der skulle flere hænder derud, og det vil sige, at det egentlig er metoden, der har været til diskussion.
Det findes der forskellige snit på.
Jeg synes, det væsentligste er, at der kommer flere hænder ud i daginstitutionerne, for de er blevet for udsultede.
Til den anden del vil jeg sige, at vi ikke skal gøre det til en talkrig.
Vi har tidligere selv lavet en undersøgelse i Børne- og Socialministeriet fra 2018, som viste, at den direkte tid med børnene var 67 pct.
Hvad enten det er det ene eller det andet – det er bare for at sige, at vi ikke behøver at lave en talkrig ud af det – så er det jo noget, vi skal være enormt opmærksomme på.
Pædagogerne er jo ikke den eneste faggruppe, hvor vi skal være meget opmærksomme på, hvor meget af tiden man får pillet ud og brugt på noget andet.
På dagtilbudsområdet har vi lavet det, jeg kalder en ikkeparagraf.
Den er trådt i kraft for relativt nylig, i øvrigt lavet i samarbejde med den tidligere børneminister, fru Mai Mercado, og den går ud på simpelt hen at forhindre, at man lægger styring på styring på styring, lag på lag på lag oven på, hvad vi forventer pædagogerne skal gøre i dagligdagen, som ikke handler om børnene.
Jeg har faktisk store forhåbninger til præcis den såkaldte ikkeparagraf, for det er der, hvor man beskytter pædagogerne imod, at der kommer nogle ovenfra og siger, at nu skal I også gøre, og I skal også gøre, og I skal også gøre, altså alle mulige ting, som slet ikke handler om børnene.
Så det er bare et bud på – inden for den relativt korte tid, der er til at svare på spørgsmålet – hvordan jeg tror vi kan komme op på en højere konfrontationstid, som man også kalder det i den der ratio.
Men vi har hen over de sidste flere årtier pladret alle mulige ting ud over den offentlige sektor, hvor vi beder personalet om at lave noget andet end det, de egentlig går på arbejde for.
Det er ikke så godt.
Brigitte Klintskov Jerkel (KF), 2020-01-29:
Lige præcis, og nu får jeg tid til at uddybe spørgsmålet lidt.
I en rapport fra FOA fra 2017 beskrives det, at ansatte i dag bruger væsentlig mindre tid af deres arbejdstid på det direkte arbejde med børnene end i starten af 1970'erne, hvor de ansatte brugte 72 pct. af deres tid med børnene, mens det tilsvarende tal i dag skønnes at være 51 pct. af de ansattes tid, der går direkte med børnene.
Siden starten af 1990'erne har der været en decentraliseringsbølge, der betyder, at en række administrative opgaver lægges ud i institutionerne.
Det er økonomistyring, lønsumsstyring, kontraktstyring med øgede krav til dokumentation for servicemål.
Og så kommer der også de statslige krav og den øgede mødevirksomhed de steder, hvor man også har indført områdeledelse.
CEPOS har beregnet, at man kan hente 5.000 ekstra pædagoger, hvis vi kommer tilbage til 1978-niveauet for tid brugt på børnene.
Var det ikke oplagt, at regeringen kiggede på at frigøre hænder til børnene ved at fokusere på afbureaukratisering i stedet for at indføre minimumsnormeringer, hvor forældre kommer til at betale mere?
Per Larsen (KF), 2020-01-29:
Jamen jeg er glad for det svar, for jeg synes, at der er nogle delelementer i vores sundhedsvæsen, og jeg tror faktisk, at der er bred enighed om, at vi godt kan mødes om nogle konstruktive løsninger, som kan løse nogle af de der akutte problemer.
Der vil jeg da appellere til ministeren om, at vi hurtigt kommer i gang med at få dem løst og tager alle de steder, hvor vi er enige, så vi får det klaret hurtigt.
Og så vil jeg sådan set
sige, at man godt kan lave det isoleret set og så tage de store linjer i sundhedsreformen i en anden sammenhæng.
Men vi har altså nogle problemer, som vi godt kunne tænke os løst hurtigt, her og nu.
Tak for det.
Vil ministeren redegøre for, hvordan ministeren vil agere over for det stigende pres på sundhedsvæsenet, der vil være i de kommende år frem mod 2023, bl.a. på grund af flere indlæggelser, flere ældre og flere kronikere, når ministeren ikke kan garantere, at der kommer en sundhedsreform inden 2023?
Marie Bjerre (V), 2020-01-29:
Jeg har meget svært ved at se, at Venstre skulle have skiftet noget som helst eller vendt rundt på en tallerken.
Men vi vil jo også gerne afvente Transportkommissionen for at have den langsigtede løsning.
Men vi er så bekymrede for, hvad der sker i 2021.
Sætter vi salget af elbiler i stå, fordi der ikke er klarhed om nu, hvad der skal ske i 2021?
Frygter ministeren ikke, at vi sætter elbilsalget i stå, ved at der ikke er klarhed over reglerne?