Karsten Hønge (SF), 2021-04-07:
Det, der så åbenlyst er brug for, er, at begge parter besinder sig og får gang i dialogen.
Men magtforholdet mellem de to parter er asymmetrisk.
Der er tale om et palæstinensisk område, der er besat af Israel, og at Israel agerer som besættelsesmagt i området.
Palæstinensere skal hver dag bruge mange timer for at komme fra deres hjem til deres job.
De ved ikke, hvornår de møder en israelsk soldat, der har kompetence til at undersøge dem.
Der er stor arbejdsløshed, og mange bor i flygtningelejre på Vestbredden.
Det er det, vi kan se er en væsentlig årsag til de reaktioner, der har været over for den israelske besættelsesmagt.
Det asymmetriske magtforhold er jo et udtryk for, at man har en meget stærk part og en uendelig svag part, der står over for hinanden.
En palæstinensisk familie skal have lov til at leve i deres hus på Vestbredden, uden at de risikerer at blive overfaldet af israelske soldater eller risikerer, at deres hus pludselig bliver revet ned.
Lige så meget ret har en israelsk familie til at følge deres børn til skole og at kunne gøre det i tryghed.
Det er klart.
Begge parter har ret til at leve et liv i sikkerhed.
Hvis Israel skal kunne overleve det her, er det nødvendigt med en tostatsløsning.
Der er desværre flere og flere, der sætter spørgsmålstegn ved, om det overhovedet kan lade sig gøre.
Det, at der overhovedet bliver sat spørgsmålstegn ved tostatsløsningen, rykker ved hele fundamentet.
Skal palæstinenserne så opgive forvaltningen af deres områder?
Skal de nedlægge sig selv?
Skal de overgive hele Vestbredden til Israel med de konsekvenser, som det måtte have?
Det ville være dybt, dybt bekymrende, hvis det når dertil.
Det vil i virkeligheden i sidste ende være det, der vil betyde, at man undergraver Israels eksistens som demokratisk stat.
Så det er ikke mindst i Israels interesse, at der kommer en tostatsløsning.
Siden vi sidst havde den her debat i Folketinget, er det jo gået stærkt.
Netanyahu offentliggjorde planer for en decideret annektering af de besatte områder på Vestbredden.
Det er så i strid med folkeretten, der tværtimod tilsiger, at områderne skal tilbage under palæstinensisk kontrol, og at de nuværende bosættelser er ulovlige.
Netanyahus planer er dog heldigvis delvis gået i vasken efter vagtskiftet i Det Hvide Hus.
Det er måske op til os at udnytte den situation, hvor USA skal revurdere deres position, til at skubbe på for en fredelig tostatsløsning.
Her spiller Danmark og EU faktisk en rolle.
Vi skal leve op til de forpligtelser, som Danmark har igennem FN og EU, til at arbejde for en fredelig løsning.
Det her drejer sig ikke om et for eller imod eller et enten-eller.
Det er et entydigt for menneskerettigheder og demokrati til alle.
Lige så gammel som konflikten og debatten om konflikten i Mellemøsten er, er alle de klassiske misforståelser, som for nylig endnu en gang kom op til overfladen, nemlig at venstrefløjen, fordi den støtter palæstinensernes krav, skulle være antiisraelsk eller sågar endda antisemitisk.
Det er noget decideret vås.
For os på den demokratiske venstrefløj har det altid handlet om, at israelere såvel som palæstinensere har ret til en stat.
Israel gør skade på sig selv ved at gøre skade på palæstinenserne og på folkeretten.
Alligevel har selv medlemmer af det her Folketing for nylig antydet, at der skulle være antisemitisme på spil, når vi har tilladt os at kritisere ikke Israel, men den højreorienterede israelske regerings dispositioner.
Lad mig understrege, i hvert fald for mit partis vedkommende, at vi holder meget af Israel.
Og apropos patrioter har jeg et par gange også mødtes med en fantastisk fyr ved navn Yehuda Shaul.
Han er tidligere israelsk elitesoldat, og han har været på Vestbredden og har set, hvilke forfærdelige forhold hans fædreland byder palæstinenserne.
Han har derfor startet organisationen Breaking the Silence, hvor tidligere og nuværende israelske soldater mødes og beretter internt som eksternt om forholdene på Vestbredden.
Det gør de, fordi de elsker deres land, fordi de er ægte patrioter, og forventer det bedste af det, de selv kommer fra.
Vi har god grund til at kritisere palæstinenserne for meget, men de er altså den svageste part, og de har brug for vores solidaritet.
Et undertrykt folk har ret til at blive frit.