Magnus Heunicke (S), 2022-01-21:
Tak, og mange tak for en meget, meget interessant debat om et helt relevant og vigtigt emne.
Det har været en fornøjelse at deltage i den og også at lytte til den.
Der er et par ting, som jeg har brug for i hvert fald at fremhæve her i min afslutning.
Det er for første, at vi i Danmark foretager flere forskellige ting – der sker flere ting – for at mindske den risiko, som vi har talt om, nemlig risikoen for overførsel af smitte via blod, og mange års danske data viser, at overførsel af bakterier eller vira med blodkomponenter er så godt som ikkeeksisterende her i landet.
Der er nogle ting, vi gør, og som andre lande ikke gør.
Der har været nogle ordførere, der har læst en række andre lande op; man har læst dem, der gør det, op, men man har så ikke læst de lande op, der ikke gør det.
Men de, der gør det, har altså ikke indført og kan eller vil ikke af forskellige årsager gøre brug af de elementer, som Danmark så kan gøre brug af.
Bl.a. foretager vi i Danmark en grundig udvælgelse af alle donorer på baggrund af bl.a. sygdomsadfærd og rejseaktivitet.
Dernæst udtages prøver fra blodet, og der testes for transfusionsoverførbare sygdomme som hiv og hepatitis B og C.
Blodprøverne dyrkes til sidst for vækst af bakterier, og det følges gennem hele hospitalssystemet, indtil blodpladerne udleveres til patienten.
Det er en mulighed, man ikke har i mange andre lande.
Så det vil sige, at der altså er nogle ting, vi kan gøre i Danmark, og som man har sværere ved at gøre i andre lande, og fordi Danmark tager de her tiltag, bl.a. tester for transfusionsoverførbare sygdomme, er det altså den faglige vurdering, at potentialet ved at indføre patogenreduktion ikke er det samme, som det er i andre lande.
Der er nævnt nogle lande her, Sverige, Norge og Island, og der tester man ikke blod for transfusionsoverførbare sygdomme.
Det er det ene element her.
Det andet, jeg vil fremhæve, er spørgsmålet om, hvad det så er for noget faglig data, vi læner os op ad, og der er det sådan, at Styrelsen for Patientsikkerhed altså har den her ekspertgruppe under Transfusionsmedicinsk Råd.
I arbejdsgruppen var vores fremmeste eksperter repræsenteret, og mig bekendt har der ikke været diskussion om, om det var de forkerte eksperter, der var med.
De gennemgik de repræsentative videnskabelige publikationer og rapporter, der har været offentliggjort siden 2010 og til 2020, for at vurdere, om der er ny evidens og måske også nye produkter – nu var der en ordfører, der talte om, at der måske er nye produkter på markedet – og deres vurdering var altså, at der i hvert fald i 2020 ikke var noget evidens i videnskaben eller fra nye produkter, som gjorde, at konklusionen fra 2010 skulle ændres.
Dermed har vi jo også sagt, at den har vi fået fagligt, og hvis der kommer en faglig indstilling og det er et andet resultat, der kommer dér, vil vi være fuldt lydhøre over for det, og hvis de om 5 år eller 10 år eller i morgen skulle sige, at nu har vi altså en situation, et produkt eller en viden, som gør sig gældende, vil vi selvfølgelig være lydhøre over for det; det er klart.
Men jeg tror, det er vigtigt, at vi som politikere siger til vores styrelser, at de skal sikre, at vi har så godt et setup som overhovedet muligt, så sikkert som overhovedet muligt, og bruger de redskaber, der er nødvendige for, at vi har det.
I forhold til hvilke redskaber vi konkret skal bruge, må vi altså, synes jeg, lytte til sundhedsfagligheden.
Nogle sundhedssystemer, som jeg var inde på, har meget, meget sværere ved at have de kontroller og de test osv., end vi har i Danmark, og derfor er det jo altid sådan, at man skal oversætte de generelle råd til en national kontekst, og det er så også det, som vores styrelser gør.
Hermed vil jeg sige, at jeg synes, at det er en fremragende debat, og jeg ser frem til, at vi fortsætter med at arbejde videre med det, men min anbefaling er altså, at vi ikke går ind og pålægger nogen styrelser noget eller sender et signal om, at nu skal man begynde at indføre det her.
Jeg tror, det er centralt, at vurderingerne skal basere sig på det faglige grundlag, og det er der, vi står nu, og det synes jeg vi skal fortsætte med.