runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Jette Gottlieb (EL), 2020-06-23:
Jeg er fuldstændig overbevist om, at vi har et problem, og jeg er fuldstændig overbevist om, at nogen har nogle problemer i forbindelse med at få passet deres syge børn og med at få passet deres børn, efter de er blevet raske, og det er jo det, der er situationen her.
Vi har lavet meget hastelovgivning i den senere tid, og noget af det på basis af trepartsaftaler, men vi må jo også indrømme, at ikke alt sammen har været dækkende.
Der har været huller i systemet, for de problemer, som folk i praksis har, har ikke kunnet løses umiddelbart, f.eks. gik der to måneder, før vi fik lavet en slags løsning for risikogruppen og deres pårørende, herunder er der jo også de situationer, hvor det måske er et barn, der er syg.
Og der vil jeg gøre opmærksom på, at der er rigtig mange overenskomster, hvor man har ret til barns første sygedag.
Det er klart, at der også er overenskomster, hvor man har ret til første og anden sygedag.
Der er også mange overenskomster, hvor begrebet fleksibilitet er et fremmedord, og hvor en fritvalgskonto er noget, man kun har hørt om.
Det er altså ikke alle, der har de muligheder for at være fleksibel i forhold til deres arbejdsplads i forhold til at løse det problem, der er opstået, i forbindelse med at man ministerielt har fastsat en sikkerhedsgrænse på to dage, hvilket er forståeligt, for, hvornår man må sende sit barn i skole eller på institution.
Det er en forståelig beslutning i lyset af de sygdomstegn, vi har set her i coronatiden, men ikke desto mindre flytter det jo bare problemet til forældrene, og derfor er det også vigtigt, at vi får den afklaring af problemet, den afdækning af, hvor mange det drejer sig om, hvordan vi kan hjælpe dem, og at vi får det så hurtigt som overhovedet muligt.
Derfor har jeg fuld sympati for det forslag, der blev stillet af den forrige ordfører, fordi det var en lille smule klarere i spyttet i forhold til at løse de problemer.
Men vi har det sådan, at det er bedre, at vi får vedtaget, at der faktisk bliver indkaldt til et møde, og derfor har vi været med til at sikre, at det kommer til at ske, og det synes jeg er en vigtig situation, og jeg tror, at alle parter skal være rustet til at tage sig af problemet i det omfang, vi kan få det beskrevet.
Det håber vi så ministeriet vil være medvirkende til.
Anne Honoré Østergaard (V), 2020-06-23:
SF har jo rejst et spørgsmål om, hvorvidt forældre skal have mulighed for at få sygedagpenge, når deres børn bliver syge.
Jeg må forstå af teksten, at det drejer sig om børn, som Sundhedsstyrelsen foreskriver skal være hjemme i en periode på 48 timer efter endt sygdomsforløb.
Det er altså et spørgsmål om fravær til pasning af børn, som Sundhedsstyrelsen foreskriver skal være hjemme i en periode på 48 timer, efter de er symptomfrie.
I Danmark er det arbejdsmarkedets parter, som fastsætter løn- og arbejdsvilkår.
Som udgangspunkt er det altså et emne for arbejdsmarkedets parter.
I Danmark har vi med den danske model en lang tradition for, at løn- og arbejdsvilkår forhandles og fastsættes af arbejdsmarkedets parter.
Mange kollektive overenskomster har ofte fraværsrettigheder med eller uden løn.
Det kan f.eks. være omsorgsdage for mindre børn, anden tjenestefrihed uden løn eller anden form for fleksibilitet.
Hvis der i forbindelse med sygdom opstår udfordringer med børnepasning, er det ligesom under normale omstændigheder ens eget ansvar at løse pasningsudfordringerne.
Det er min oplevelse, at man i virksomhederne udviser stor forståelse og i langt de fleste tilfælde finder lokale løsninger på det, hvis en situation opstår.
Mange forældre vil lokalt på deres arbejdsplads, efter aftale med arbejdsgiveren, kunne gøre brug af flekstid, hjemmearbejde, afspadsering osv.
I disse coronatider har vi set, at det har kunnet lade sig gøre.
Når det er sagt, har jeg selvfølgelig stor forståelse for, at der er forældre, der kan stå i den situation, at de har opbrugt deres sygedage med barnet.
Vi vil naturligvis lytte til den bekymring, der er, og vi afviser selvfølgelig ikke på forhånd gode ideer til at hjælpe forældre, der må blive hjemme, fordi deres børn er særligt udsatte i denne tid.
Derfor vil Venstre gerne arbejde videre med den problemstilling, og vi er glade for det forslag til vedtagelse, som vi er med i, og som allerede er blevet læst op.
Og vi er selvfølgelig glade for at have fået rejst den her vigtige debat.
Med de ord vil jeg takke for ordet, og samtidig skal jeg hilse fra vores dejlige konservative venner og sige, at de også støtter forslaget til vedtagelse.
Kasper Sand Kjær (S), 2020-06-23:
Tak for ordet, og tak til SF for at rejse debatten om, hvorvidt de forældre, som på grund af de skærpede regler for børn i daginstitutioner i den helt særlige tid, vi står i, er nødt til at holde dem hjemme i 48 timer, hvor de er symptomfri, skal have adgang til sygedagpenge.
De sidste par måneders arbejde både i regeringen og her i Folketinget har jo netop handlet om at afbøde konsekvenserne for alle af den globale pandemi, som har haft så store konsekvenser for alle her i Danmark og i resten af verden.
Særlig lønmodtagernes vilkår har jo ligget både regeringen og Folketingets partier meget på sinde, først og fremmest i forhold til, hvordan vi kunne og fortsat kan holde flest muligt i arbejde.
Derfor har vi brugt et anseligt milliardbeløb i fællesskab på lønkompensationsordninger, hjælpepakker m.m.
Det har naturligvis også krævet fleksibilitet af både arbejdsgivere og arbejdstagere at kunne beholde flest muligt i arbejde.
Derfor synes jeg egentlig også, der er stor grund til at rose arbejdsmarkedets parter for netop deres fleksibilitet og ikke mindst deres samfundssind i den her tid.
Både af organisationerne, men bestemt også lokalt på arbejdspladserne er der fundet hurtige løsninger i de svære situationer, og det er jo som udgangspunkt også lige præcis her, at den mulige konkrete udfordring i forhold til forældrene til de børn, der ikke kan komme i institution på grund af sygdom, skal findes, sådan som det også er i dag, for i Danmark lader vi det jo være op til arbejdsmarkedets parter at lave aftaler om store dele af vores arbejdsmarked.
Det er en god model, som vi er mange herinde, der hylder.
Det sikrer medbestemmelse og fleksibilitet, og det sikrer danske lønmodtagere god løn og gode arbejdsvilkår.
Så den skal vi holde fast i.
Hver gang vi politisk går ind og regulerer vores arbejdsmarked, svækker vi samtidig parternes mulighed for at aftale sig frem til ordentlige vilkår.
Derfor skal vi altid være påpasselige med at lovgive.
Men på den anden side står vi jo naturligvis i en helt ekstraordinær situation, og derfor er jeg også rigtig glad for, at regeringen vil indkalde Folketingets partier til en drøftelse af, hvorvidt vi står med en særlig udfordring skabt af coronavirussen.
Folketinget har stor forståelse for forældrenes situation, men det er i den danske model arbejdsmarkedets parter, der fastsætter løn og arbejdsvilkår.
Folketinget har noteret, at kollektive overenskomster ofte har fraværsrettigheder, og at mange forældre lokalt på deres arbejdspladser vil kunne gøre brug af flekstid, hjemmearbejde, afspadsering, ferie og lign.
Folketinget har desuden noteret, at forældre allerede i dag i særlige tilfælde kan blive hjemme med ydelse for at passe deres syge barn.
Folketinget noterer sig, at regeringen vil indkalde Folketingets partier inden udløbet af september 2020 til en drøftelse af, hvorvidt der kan være konkrete udfordringer for nogle forældre, ved at de skal holde deres barn hjemme i en periode på 48 timer efter endt sygdomsforløb, som Sundhedsstyrelsen foreskriver.«
Ina Strøjer-Schmidt (SF), 2020-06-23:
Folketingets partier på tværs af partiblokkene for at samarbejde om et forslag til vedtagelse
Jeg er især glad for, at alle partier har ønsket en drøftelse af problematikken med beskæftigelsesministeren, og at vi er blevet enige om at mødes med ministeren efter sommerferien.
Ina Strøjer-Schmidt (SF), 2020-06-23:
Jeg har indkaldt til den her forespørgsel, fordi Sundhedsstyrelsen siden april har pålagt forældre, at de skal holde deres børn hjemme, efter de har været syge, i en symptomfri periode på yderligere 2 dage.
Den symptomfri periode på 48 timer er selvfølgelig ikke problematisk i sig selv, for bag den ligger sundhedsfaglige vurderinger.
Problematikken ligger i de udfordringer, reglerne har skabt for forældrene i forhold til pasning af deres børn.
Denne forespørgsel handler ikke om barnets sygedage, som reguleres i overenskomsterne, men om de 48 timer, som staten via Sundhedsstyrelsen og ikke via overenskomsterne har pålagt forældrene at holde deres barn hjemme efter sygdom.
Det må være sådan, at hvis staten udstikker regler, skal staten samtidig muliggøre, at der kan leves op til reglerne, og det har man ikke sikret i den her situation.
Selv om denne forespørgsel ikke drejer sig om barnets sygedage, nævner jeg dem alligevel, blot for at tydeliggøre problematikken med de 48 timer, hvor barnet skal være symptomfrit.
I Danmark har man typisk kun to barnets sygedage via overenskomsterne.
I Norge derimod har man ret til 10 barnets sygedage, hvilket er sat op til 20 barnets sygedage i coronatiderne, og i Sverige har man endda mulighed for at afholde 60 barnets sygedage pr. forælder.
Som de fleste nok ved, er børn ofte syge mere end 2 dage, og derfor vurderes de få barnets sygedage i Danmark ifølge en bred undersøgelse blandt forskellige faggrupper at være den største udfordring i forhold til at få familie- og arbejdsliv til at hænge sammen.
Når det i forvejen er udfordrende for forældre at få mulighed for at passe barnet bare i den periode, barnet er sygt, er det klart, at situationen bliver endnu mere vanskelig, når perioden med barn hjemme forlænges med yderligere 2 dage.
Situationen forværres desuden ved, at Sundhedsstyrelsen fraråder, at andre end forældrene passer barnet, herunder bedsteforældre, som i nogle fælde ellers ville kunne træde til.
Muligheden for barnets sygedage er en længere og en anden diskussion.
Målet med denne forespørgsel er en diskussion af og en fremadrettet plan for udfordringerne, som den 48 timer symptomfri periode skaber for forældrene.
Marie Krarup (DF), 2020-06-23:
Jeg skal faktisk ro igennem Silkeborg i kajak om nogle uger på min sommerferie, og der vil jeg så kigge efter burkaer og islamiske tørklæder og lytte efter bønnekald, og det kan jo godt være, at jeg ikke vil se så meget lige dér ude fra bølgerne.
Men der er jo steder i Danmark, hvor der er en høj grad af islamisering, og i det øjeblik man står på den fodboldbane i Gellerup og hører det der arabiske råb til islamisk bøn, er det da en klar islamisering af det offentlige rum.
Så det er en fare, og det er man nødt til at se i øjnene, ligegyldigt hvor sekulært indstillet man ellers er i Enhedslisten.
Christian Juhl (EL), 2020-06-23:
Ja, og så vil jeg sige, at jeg ikke ser nogen frygt for, at det offentlige rum bliver islamiseret.
Så ordføreren skulle komme til Silkeborg, for det er da godt nok sjældent, at vi møder en person, der synligt signalerer islam – og i øvrigt har muslimer været her i mange hundrede år i større eller mindre omfang, og det har jøderne også.
Men nu er debatten sådan kørt op, fordi vi lever i et samfund, hvor kulturerne blander sig mere, end de nogen sinde før har gjort.
Og det er jeg ikke bange for.
Jeg er utilfreds med anmassende, støjende aktivitet, men det er sådan set ligegyldigt, om det er fra en motorcykel, eller om det er fra en kirkeklokke, eller om det er fra en råbende mand oppe i et tårn.
Det synes jeg ikke om, for vi skal være her alle sammen.
Jeg skal også være her, og jeg gider ikke høre på en hel masse spektakel, når jeg har lyst til at have fred og ro i min kolonihave.
Derfor er det vigtigt, at vi siger, at vi kan lave nogle rammer.
Og SF's ordfører var netop inde på, at det gør vi jo i forvejen.
Marie Krarup (DF), 2020-06-23:
Jeg vil bare lige præcisere, hvad det her forslag går ud på, for det lyder, som om hr. Christian Juhl mener, at forslaget er imod islam eller imod muslimer, og det er det jo ikke.
Det er imod islamisering – det vil sige, at det er imod islamisering af det samfund, som var her i forvejen, før islam og muslimer kom til dette land.
Vi skal ikke have det offentlige rum islamiseret, vi skal ikke have vores skoler eller plejehjem eller offentlige institutioner i det hele taget islamiseret.
Vi skal ikke have det offentlige rum fyldt med islamisk bønnekald.
Vi skal modstå islamiseringen, men det er ikke det samme, som at vi skal forbyde islam eller kæmpe imod islam.
Man kan ikke kæmpe imod islam med andet end argumenter, og det er jo ikke det, man gør, når man forbyder et bønnekald.
Men vi kan godt tage en teologisk diskussion om, hvad der er rigtigt osv., men det er ikke det, vi gør med det her beslutningsforslag – der forbyder vi islamisering af det offentlige rum.
Carl Valentin (SF), 2020-06-23:
Jeg synes egentlig, jeg har givet ret klart udtryk for Socialistisk Folkepartis holdning til det her forslag, og jeg er også blevet spurgt ret konkret ind til det ændringsforslag, som man ville have lavet for at få det tidligere beslutningsforslag til at være som det, som vi behandler nu her.
Og jeg synes egentlig også, det er lidt underligt at stå her og bruge tid på lidt den samme debat igen i en tid, hvor mange af os har skubbet beslutningsforslag og forespørgselsdebatter og sådan noget, fordi vi er blevet bedt om det – men lad nu det ligge.
Jeg synes egentlig, at debatten her handler om nogle vigtige ting.
Den handler om kultursammenstød, og den handler om religionens rolle i samfundet, og det synes jeg er nogle vigtige ting at debattere, og hvis det en dag bliver et problem med bønnekald i det offentlige rum, og hvis det er noget, der generer naboer, og som skaber nogle store problemer, så synes jeg, at det vil være fornuftigt at gå ind at regulere det, og det er vi i SF også fuldstændig klar til.
Men virkeligheden er jo også, at der på nuværende tidspunkt ikke er et problem i Danmark med bønnekald, der generer folk.
Der er praktisk talt ikke nogen danskere, der har oplevet et muslimsk bønnekald i Danmark, som der refereres til.
Noget af det nye, som vi har oplevet i den her debat, er jo, at ministeren nu siger, at der skal laves en juridisk afklaring af, om man kan lave et forbud mod bønnekald, og jeg synes sådan set, det er fint nok, at man undersøger det.
Men jeg vil også opfordre til, at man fra regeringens side holder muligheden lidt på klem for at regulere på andre måder og ikke lægger sig fuldstændig fast, i forhold til hvordan man eventuelt vil regulere det, hvis der opstår et problem en dag.
For det kan også tænkes, at det kan gøres på andre måder, og jeg synes, det er vigtigt, at man forholder sig til den konkrete situation, der nu engang måtte opstå.
Jeg kunne godt forestille mig, at man f.eks. kunne gå ind at regulere på varighed og hyppighed og decibelgrænser og sådan nogle ting, hvis man gerne ville sikre nogle ordnede forhold, så religiøse bønnekald ikke generede for meget i det offentlige rum.
Jeg synes, det er lidt farligt at fastlægge sig fuldstændig på, at det bare slet ikke skal ske.
Jeg kunne f.eks. godt forestille mig en model, hvor religiøse samfund får lov til et par gange om året eller noget i den stil, ved særlige lejligheder og noget, der betyder noget for dem, at lave nogle bønnekald, såfremt det ikke er noget, der generer meget, og det kan gøres på en ordentlig måde.
Jeg synes, det er vigtigt, at vi politikere regulerer efter de konkrete situationer, der opstår ude i det virkelige samfund, og ikke bare sådan på forhånd lægger os meget fast på, at vi vil forbyde noget, som reelt ikke er et problem på nuværende tidspunkt.
Så det er min tilgang til det her, og det er stadig væk sådan, at Socialistisk Folkeparti ikke kan støtte det her forslag.
Marianne Jelved (RV), 2020-06-23:
Religionsfrihed betyder alligevel noget.
Se, det her er en lillebitte bog, som jeg går rundt med i min taske, og det er grundloven i al sin magt og vælde, og jeg citerer lige § 69: »De fra folkekirken afvigende trossamfunds forhold ordnes nærmere ved lov.«
Det var virkelig fremsynet set af de grundlovsfædre, der var engang, og det betyder jo også, at det udtrykker tillid og respekt og anerkendelse af forskellige religioner, og det er også værd at bide mærke i, at det er det, som det handler om i grundloven.
Der står også i § 70, og jeg citerer: »Ingen kan på grund af sin trosbekendelse eller afstamning berøves adgang til den fulde nydelse af borgerlige og politiske rettigheder eller unddrage sig opfyldelsen af nogen almindelig borgerpligt.«
Det er begge to nogle paragraffer, som jeg synes er meget, meget centrale for vores samfund og for den verden, vi lever i, fordi vi har en international verden, hvor vi alle sammen eller i hvert fald rigtig mange af os flytter os rundtomkring, uanset hvor vi kommer fra, og derfor er det også vigtigt, at man har den type frihedsrettigheder, som tros- eller religionsfrihed er.
Det er altså ikke et ønske i grundloven, at det skal gøres mere og mere besværligt at have en religion, der er forskellig fra flertallets religion.
Tværtimod beskytter grundloven faktisk den ret, man har som et mindretal i et land med én stor religion, altså med mange borgere, der har den samme religion.
Men det har også gennem tusinder af år været jøders lod at mærke forskellige former for diskrimination fra flertallets religioner, og det må i hvert fald for mig at se give anledning til eftertanke.
Jeg håber jo ikke, at vi i Danmark vil overføre den type følelser over for andre religioner.
Radikale Venstre kan ikke støtte beslutningsforslaget.
Vi kan ikke anbefale en stigende centralisering i samfundet.
Vi vil faktisk modvirke en stigende centralisering.
Vi mener, at det er i det lokale og nære liv, man finder de relevante løsninger på adfærd i fællesskaberne og på traditionsberettigelse.
Det er jo sådan set det, der har været vores historiske kendetegn, og kommunerne er rigtig gode til sammen med foreningslivet, som er meget, meget stort i Danmark, at finde de løsninger, der passer i deres lokalsamfund
Det har foreningslivet vist ved sin berettigelse og sine værdier i hundreder af år.
Så vil jeg erindre om, at det jo ikke er så lang tid siden, vi diskuterede noget, der ligner det her rigtig meget, i den her sal.
Derfor tillader jeg mig bare at minde om de begreber, som jeg stadig væk mener er rigtig meget pressede i Danmark, men som har karakteriseret den måde, vores samfund har udviklet sig på, og karakteriseret de holdninger, der præger foreningslivet og frivilligheden i Danmark, nemlig retsind, lovsind, frisind og storsind – og jeg må stadig væk konstatere, at de fire begreber er stærkt pressede i vore dage.
Så derfor er jeg glad for, at der ikke er nogen, der renoverer Vandrehallen og sletter de ord derude.
Jeg skal i hvert fald nok passe på dem.
Rasmus Stoklund (S), 2020-06-23:
Jeg er enig i det med den rettidige omhu, og det var egentlig det, jeg også lidt forsøgte at komme hen til, altså det her med, at det juridiske grundlag jo er en del af det.
Hvis ikke engang man har det, kan man jo ikke gøre noget.
Det var sådan set bare det.
Derudover, med hensyn til tagetes kan jeg sige, at hvis det lykkes at komme lidt videre med dem, jeg har stående i en mistbænk nu, så skal jeg tage en med til fru Marie Krarup inden sommerferien.
Marie Krarup (DF), 2020-06-23:
Jeg kender ikke den der sommerblomst – tagetes.
Den kender jeg ikke, den har jeg ikke i mine krukker.
Jeg har ellers mange krukker, og jeg sætter dem også først ud, når frosten er væk.
Men der findes jo et begreb, der hedder rettidig omhu, og det er jo, at når man ser, at der er noget under optræk, så tager man forholdsregler, så man kan imødegå det.
Og vi kan se, at det her er under optræk – det er der allerede.
Vi skal gøre det helt klart for hele Danmarks befolkning, at der er en ledende kultur i Danmark, og det er den frie kristne, demokratiske danskhed, og den skal selvfølgelig være den dominerende.
Og der er ikke religionslighed i Danmark.
Det skal vi gøre helt, helt tydeligt.
Det er rettidig omhu at gøre det nu, hvor vi kan se, at det trækker op til kultursammenstød, og at vi allerede har kultursammenstød ude i ghettoerne.
Så selvfølgelig er det fornuftigt at gøre det nu.
Det er timingen, vi er uenige om, og jeg mener, at når man står med et regeringsansvar, bør man bruge de magtmidler, man har.
Så derfor er det nu, man skal gå i gang.
Rasmus Stoklund (S), 2020-06-23:
Jeg vil gerne kommentere på, at fru Marie Krarup siger, at Socialdemokratiet er velkommen til at overtage Dansk Folkepartis brugte politik – men sådan ser jeg ikke på det.
Altså, jeg ser sådan på det, at skulle det her blive et problem, er det jo politik, vi må gennemføre i fællesskab.
Så det er ikke noget med at overtage nogens politik; det er noget med, at vi så må lave det her i fællesskab.
Da vi diskuterede det her for en uge siden, brugte jeg en metafor fra haven, og det havde jeg ikke sådan udelt held med, for det lavede især fru Pernille Vermund meget sjov med bagefter.
Så nu kommer jeg med en anden, og det kan blive et selvmål igen: Men billedlig talt skal man jo heller ikke sætte tagetes eller andre sommerblomster ud, før frosten er væk.
Og lidt på samme måde: Man skal gøre tingene, når de er relevante.
Hvis der er et problem, skal man løse det.
Der er ikke et problem lige nu, og derfor er vores synspunkt, at vi ikke skal løse det.
Men man kan jo så forberede sig.
Lige så vel som man kan plante tagetes i drivhus og gøre dem klar, kan man forberede sig.
Man kan lave et juridisk grundlag parat, hvis så problemet skulle opstå.
Marie Krarup (DF), 2020-06-23:
Hvis vi giver frit spil for islamisering i Danmark med offentligt bønnekald, med f.eks. børnehavelærerinder og sygeplejersker osv. med islamisk tørklæde, vil islam komme til at stå stærkere, stærkere og stærkere, og den deraf følgende ufrie kultur vil vinde indpas.
Det er en dårlig tilgang, det er forkert, og det er et kæmpe svigt over for vores børn, børnebørn og oldebørn, for de skal også have mulighed for at leve i et frit, demokratisk kristent land.
De skal ikke risikere at komme til at leve i et islamisk diktatur.
Christian Juhl (EL), 2020-06-23:
Ja, men jeg vil gerne sige, at i forbindelse med de mennesker, som har så lidt tro på deres egen kultur og deres egen overbevisningskraft, at de tyr til forbud, vil jeg gerne have en diskussion om, hvordan vi hjælper dem med deres dannelse.
Og der mener jeg også ordføreren.
Hvis ordføreren ikke har så meget tro på sine egne argumenter og sin egen overbevisning, endda midt i en privilegeret situation, hvor hun både er politiker og underviser af unge mennesker, så er vi jo skidt kørende, hvad det angår.
Jeg troede, at selvtilliden var større, at troen på, at argumenterne og eksemplerne og vores levevis var så gode eksempler, at de havde gennemslagskraft.
Det er altid det, jeg har lært, og det er det, jeg har set i mit liv, altså at det faktisk er det, der er dannelsen, og det behøver man ikke at være bange for at tro på.
Marie Krarup (DF), 2020-06-23:
Det, som det drejer sig om i dag, er den her diskussion om, hvad islam skal fylde i det danske samfund.
Og der skal islam fylde meget, meget lidt.
Vi har religionsfrihed, men det betyder ikke, at vi skal fylde det offentlige rum eller vores uddannelsesinstitutioner med islam.
Der skal være plads til det frie danske demokratiske, kristne liv, som vi har været vant til igennem århundreder.
Og for at stoppe islams fremmarch er vi nødt til at lave nogle regler, for det er for svært for den enkelte skoleleder, den enkelte leder af en svømmehal eller den enkelte leder på et plejehjem hver gang at skulle udstikke, hvilke regler man skal gå efter for at undgå, at islam trænger sig ind, og islam trænger sig ind.
Derfor er vi nødt til at have de regler.
Hvis ikke vi har dem, risikerer vi at miste det, som vi holder allermest af, for det er ikke alle, der er ganske klar over, hvor det er vigtigt at sætte foden ned.
Som jeg sagde, er der mange mennesker, som ikke på noget tidspunkt har fået den nødvendige viden om deres egen kultur.
Nu kan man jo sende billeder af blomster meget hurtigt, så jeg kan nok hurtigt få opklaret, hvad det er for en, og det vil jeg selvfølgelig være taknemlig for.
Men jeg vil så sige med hensyn til det her juridiske grundlag: Altså, come on, hvor mange gange har vi diskuteret det her?
Det kan ikke være så svært at få det afklaret.