runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Marie Krarup (DF), 2020-02-26:
Jeg synes jo, at det er overraskende, at vi kan få den her debat om negativ social kontrol, altså at folk kan blive så overraskede over, at det eksisterer.
For negativ social kontrol er i meget høj grad muslimsk religiøs kontrol, og når folk kommer fra muslimske lande, er det jo ikke mærkeligt, at de fortsætter deres muslimske kultur og deres religiøse kontrol af hinanden – i hvert fald dem, som ikke har taget en beslutning om, at de vil integreres nu og her.
Det, der er det allermest sørgelige for os, som sætter pris på den danske frihedskultur, er jo, at vi for at opdrage muslimske indvandrere til kristne normer, altså opdrage folk, der kommer med en ufrihedskultur, til en frihedskultur, er nødt til at lave en masse strenge regler, som i virkeligheden udfordrer vores egen frihedskultur: 24-årsregel, burkalov, lov om religiøs oplæring, håndtrykslov og sådan noget.
Vi går ind og lovgiver detaljeret om noget, som man må sige bare burde gå af sig selv.
Man burde ikke gå med burka i Danmark, og man burde ikke have tvangsægteskaber for unge mennesker, men sådan er det bare ikke.
Når folk kommer med en fuldstændig fremmed kultur, er man nødt til at gå ind og detailregulere på nogle områder, som gør, at man også kommer til at ramme nogen, som man slet ikke har lyst til at ramme.
Og det er jo, fordi man har inviteret folk fra en fremmed kultur hertil, fra en muslimsk kultur, som ikke hører til i Danmark, og som vi måske kunne have håndteret, hvis vi havde holdt det nede på det samme antalsmæssige niveau, som vi f.eks. har gjort med vores jødiske minoritet.
Derfor er svaret på det spørgsmål, jeg stillede ministeren, jo selvfølgelig, at vi skal gøre alt, hvad vi kan, for at holde folk fra muslimsk kulturelle områder ude af landet, for det er ikke godt for Danmark, og det er heller ikke godt for dem selv, for de magter ikke at omstille sig – eller i hvert fald kun i ringe grad.
Det er alt for stor en opgave.
Pia Kjærsgaard (DF), 2020-02-26:
Tak for det.
Jamen det var en rigtig fornuftig beslutning – det husker jeg også meget tydeligt, for det var jo faktisk Dansk Folkepartis byrådsmedlemmer, der fik det igennem i Hvidovre Kommune.
Så det var en ganske god beslutning, og den kan jeg kun prise som en rigtig god idé.
Men problemet er jo, må jeg så sige til ministeren, at sådan er det langtfra i alle kommuner, altså at der er nogle aktive byrådsmedlemmer, som tager hånd om det her.
Som det også fremgår af mange af de tidligere spørgsmål, jeg har stillet ministeren på øvrige onsdage, så synes jeg, at der er en stor konflikt i det, som ministeren mange gange går ud og siger, altså hvordan vi skal være værdibevidste, hvordan vi skal være i det danske samfund, hvordan udlændinge skal tilpasse sig os og ikke omvendt.
Der synes jeg der er en konflikt, og det synes jeg også der er i forhold til det her.
For mig og for mange forældre og også for mange børn
tror jeg faktisk, at det er en del af den trivsel, som ministeren påpeger.
Det har noget at gøre med, at man ikke skal tvinges til at spise noget, der faktisk er en imod.
Og det sker altså i en lang række tilfælde, bl.a. i Vestegnens kommuner, som både ministeren og jeg jo kender rigtig godt.
Mattias Tesfaye (S), 2020-02-26:
Jamen jeg vil starte med at sige, at jeg jo anerkender, at vi har lidt diskussioner frem og tilbage omkring det her.
Jeg tror måske også, at det bunder i, at Socialdemokratiet lægger lidt større vægt på det lokalpolitiske selvstyre.
Vi synes i hvert fald, at det er meget vigtigt, at kommunalbestyrelserne har mulighed for at indrette deres madpolitik, som de har lyst til – og at vi ikke står her i Folketingssalen og beslutter det.
Så har jeg så gjort en dyd ud af, at når der er nogle kommunalbestyrelser, der træder et skridt frem og fastlægger, at der er en dansk madkultur i Danmark, så skal de ikke mødes med forargelse og hån i dagspressen eller her fra Folketingssalen, men at vi som Folketing bakker dem op og siger: Her er en kommunalbestyrelse – vi har diskuteret Randers, vi har diskuteret Hvidovre og andre – der har taget et ansvar på sig, og der synes jeg de fortjener landspolitisk opbakning.
Pia Kjærsgaard (DF), 2020-02-26:
Jamen det er vældig godt.
Det er bare meget, meget få steder, det sker, og jeg ved ikke, om det er sket nogle steder, at Socialdemokratiet har taget initiativet – altså, det er jeg i hvert fald ikke vidende om, men jeg tror det næppe.
Det gør Dansk Folkeparti så de steder, hvor der er mulighed for det, og jeg synes jo stadig væk, at den rette institution for det enkelte barn må være det, vi skal stræbe efter.
Altså, det er ikke rimeligt, at et princip skal ændres, så nogle forældre er nødt til tage et andet hensyn for at undgå, at deres børn får halalslagtet kød i institutionen, og der bliver altså fravalgt.
Og ministeren ved også godt, at der er mange typer af svinekød, som bliver fravalgt i institutionerne.
Mattias Tesfaye (S), 2020-02-26:
Jeg skal ikke kunne sige, hvem der har taget initiativet, men da diskussionen sidst var oppe i offentligheden, prøvede jeg at undersøge lidt, hvilke kommuner på Vestegnen, hvor jeg selv er valgt og bor, der har en politisk besluttet madpolitik.
Det bekræftede mig i hvert fald i, at flere socialdemokratisk styrede kommuner har, synes jeg selv, en fornuftig madpolitik.
Pia Kjærsgaard (DF), 2020-02-26:
Så vil jeg bare høre ministeren, om han i det mindste vil sikre, at man har friheden – friheden – til at vælge halalmaden fra.
Og tænker ministeren – bare på det her område om at vælge fra – at det er noget, Folketinget kan tage stilling til?
Mattias Tesfaye (S), 2020-02-26:
Mit udgangspunkt er, at jeg ikke synes, at Folketinget skal tage stilling til det.
Jeg vil også godt kunne forstå, hvis det er svært for en kommunalbestyrelse at kunne garantere, at børnene ikke kommer til at spise halalslagtet kyllingekød f.eks., for det betyder jo i praksis, at man får slagtet kyllingen på et fjerkræslagteri, ligesom alle andre kyllinger, og at der så er blevet sagt en bøn i hjørnet af slagteriet.
Det kan være svært for en kommunalbestyrelse at garantere, at der ikke er blevet sagt sådan en bøn, når lige præcis den kylling har fået klippet hovedet af – eller hvordan det er, man slagter en kylling.
Pia Kjærsgaard (DF), 2020-02-26:
Tak for det.
Mener ministeren, at det muslimske tørklæde bør forbydes for lærere og elever i folkeskolen, og at det er noget, som man kunne gøre fra Folketingets side?
Mattias Tesfaye (S), 2020-02-26:
Jeg vil starte med at sige tak for spørgsmålet.
Min holdning er, at de lokale politikere skal have lov til selv at fastlægge den madpolitik, de nu engang mener bør gælde lokalt.
Det betyder, at hvis en kommunalbestyrelse lægger beslutningen ud til de enkelte institutioner, vil jeg bakke op omkring det, ligesom jeg også vil bakke op – og har gjort det mange gange, også i den offentlige debat – hvis en kommunalbestyrelse træder et skridt frem og beslutter på rådhuset, hvordan børnehaven skal forholde sig til særlige ønsker fra forældrene.
Fordelen ved, at lokalpolitikere fastlægger en politik, er jo, at pædagoger ikke hele tiden skal forklare og forsvare den mad, der serveres.
På den måde kan forældre og pædagoger bruge tiden på at tale om indretning af legepladsen eller mobbepolitik eller andre vigtige emner, som har børnenes trivsel i fokus.
I Hvidovre Kommune indgik SF, Socialdemokratiet og Dansk Folkeparti en politisk aftale i forlængelse af kommunalvalget for et par gange siden om, at fremmed madkultur ikke må erstatte den danske madkultur, men skal supplere den danske madkultur.
Dengang skrev jeg, at Hvidovremodellen burde tjene som et godt eksempel for andre kommuner.
Med modellen sikrer man, at børnehavebørn stifter bekendtskab både med frikadeller og med humus, uanset hvor stor en andel af børnene der har rødder i andre lande.
Det syntes jeg dengang var fornuftig politik, og det synes jeg faktisk stadig.
Pia Kjærsgaard (DF), 2020-02-26:
Tak for det.
Finder ministeren det rimeligt, at forældre er nødt til at fravælge en specifik daginstitution, fordi de ikke ønsker, at deres barn skal spise halalslagtet kød, og mener ministeren, at Folketinget bør lovgive således, at daginstitutionerne ikke serverer halalslagtet kød, så forældre ikke behøver at tage dette fravalg?
Ole Birk Olesen (LA), 2020-02-26:
Det lyder, som om ministerens vurdering er, at det ikke på nogen måde haster med en ny havnelov.
Jeg vil gerne høre: Hvad er ministerens vurdering af, om den nuværende havnelov og den praksis, som den tillader ude i kommunerne, er lovlig i henhold til EU's regler?
Hvad vurderer ministeren der?
Benny Engelbrecht (S), 2020-02-26:
Jeg vil gerne have tilføjet til mit indledende svar, at jeg gerne vil arbejde for at opnå en bred opbakning til en revision af havneloven.
Derfor er vi også i gang med i øjeblikket at drøfte en havnelovsrevision med de relevante parter.
Vi må tilrettelægge en proces for en revision af havneloven, når vi har haft drøftelserne med de relevante parter og er kommet nærmere, hvad en revision af loven skal indeholde.
Ole Birk Olesen (LA), 2020-02-26:
Så fik ministeren to spørgsmål til at gå med at levere et svar.
Det var da klogt og også lidt mærkeligt, men nu stiller jeg så spørgsmålet en gang til: Hvad er ministerens vurdering af, hvorvidt den danske havnelov og den praksis, som den tillader i kommunerne, er lovlig i henhold til EU's regler?
Jeg forstår, at det ikke haster for transportministeren at få lavet havneloven om – det er udskudt på ubestemt tid, for det skal i hvert fald ikke ske i denne samling.
Hvornår det skal ske, ved vi ikke, og derfor må jeg konkludere, at transportministerens vurdering er, at den danske havnelov og den praksis, som den tillader, er lovlig i henhold til EU's regler, for hvis transportministeren havde den vurdering, at den var ulovlig, så går jeg ud fra, at det ville haste for transportministeren at få lavet havneloven om.
Er det korrekt?
Benny Engelbrecht (S), 2020-02-26:
EU's regler er meget klare på det her område, og de skal følges.
Mattias Tesfaye (S), 2020-02-26:
Tak for spørgsmålet.
Vi ønsker som regering et Danmark, der bygger på demokratiske værdier, og det gælder også de værdier, der handler om ligestilling mellem kønnene.
Jeg er derfor meget optaget af, at vi får gjort op med parallelsamfundene og får sikret en bedre integration og får hjulpet de udsatte og undertrykte piger og kvinder i den frihedskamp, de står midt i.
Jeg tager derfor stor afstand fra enhver form for religiøs tvang og mener, at det er dybt problematisk, hvis små piger får trukket tørklædet ned over ørerne mod deres egen vilje.
Børn skal lære, at de har et valg, og her kommer netop skolerne ind i billedet.
Der er også andre, der mener, at religion er en privatsag, som man skal gå og putte med derhjemme.
Jeg mener selv, at religion er en personlig sag.
Det betyder, at den enkelte ikke kan forvente, at samfundet underkaster sig eller indretter sig efter den enkeltes personlige tro – i den forstand er det ikke en politisk sag.
Men det betyder også, at samfundet accepterer, at den enkelte har ret til at praktisere sin tro åbent og frit – og i den forstand er det ikke en privatsag.
Er det reelt pigens eget frie valg, eller hvad ligger bag?
Og hvilke signaler sender det i øvrigt, hvis der er en tildækket folkeskolelærer – hvilke signaler sender det til eleverne?
Jeg hilser sådan set debatten velkommen.
Men vi skal tænke os godt om, før vi indfører noget forbud på det her område, vil jeg sige.
Så er det også åbenlyst, at der er tale om et kompliceret juridisk spørgsmål, hvor mange forskellige forhold spiller ind.
Derfor mener regeringen heller ikke, at vi er der, hvor vi kan sige, at vi skal have et forbud.
Benny Engelbrecht (S), 2020-02-26:
EU's regler skal jo overholdes under alle omstændigheder, og den juridiske vurdering vil vi selvfølgelig gerne bidrage med, hvis spørgeren har interesse i det.
At gøre det skriftligt er jo sådan set ikke det, som er rammen for dette § 20-spørgsmål, men jeg kan også konstatere, at i forhold til det arbejde, der tidligere har været, har det også været sådan, at i hvert fald en af de organisationer, der har været repræsenteret i det ekspertudvalg, som den tidligere regering har nedsat, har en anden position i forhold til en revision af havneloven.
Og derfor synes jeg, at det er vigtigt at tage en grundig drøftelse med alle de parter, der var med i det tidligere udvalg, også KL.
Pia Kjærsgaard (DF), 2020-02-26:
Jeg synes, det er trist.
Vi ser det desværre for tit, når vi møder dem, når de kommer gående med forældrene – de er ikke ret gamle, og de har tørklæde på.
Jeg har sagt det før, og jeg vil godt gentage det: Det gør ondt i mit hjerte – det gør det.
Derfor synes jeg, det er så væsentligt, at vi tager det her spørgsmål op, også i Folketinget.
Tørklædet seksualiserer børn og opdeler dem i rene eller urene.
Det lægger et urimeligt pres på de børn, som ikke er så muslimske, at de ønsker at have det muslimske tørklæde på.
På nøjagtig samme måde synes jeg, at det er en uskik, at man ser skolelærere skilte med deres religiøsitet, som ministeren siger.
Det behøver der jo ikke altid være tale om, for der er jo heldigvis mange muslimer, som vælger det fra og stadig væk er muslimer, og fred være med det.
Så man kan ikke bare sige, at det er noget, der er påbudt af religionen.
Der er mange andre årsager.
Mattias Tesfaye (S), 2020-02-26:
Det er mange forskellige emner, men jeg vil godt starte med at sige, at jeg er meget enig i holdning og analyse i det første, spørgeren siger.
Det er måske også noget, som jeg selv over årene er blevet lidt mere skarp på, nemlig at integration ikke er nogen kæmpe opgave for det danske samfund, som vi skal kæmpe for at få til at lykkes.
Vores opgave er at fortælle meget præcist, hvad vi forventer af folk, der kommer til vores samfund.
Det er vores opgave.
De nyankomnes opgave er at tilslutte sig det samfund, de selv er indvandret i.
Der er jo ikke nogen, der har tvunget dem til at indvandre til det danske samfund, og historien om Berivan er et udmærket eksempel på en person, der har truffet den beslutning, at hun vil være en del af det danske samfund.
Marie Krarup (DF), 2020-02-26:
Det er jo også derfor, at vi skal sørge for, at de mennesker, der ikke ønsker at træffe den beslutning eller ikke kan træffe den beslutning, ikke skal være i Danmark.
Og så må vi på en eller anden måde få dem hjemsendt, repatrieret, eller hvad vi nu kan, og for at finde ud af, hvem det skal være ud over dem, som gør det frivilligt, og dem, som man kan gøre det med med tvang, må man simpelt hen stille de krav til dem om, at de skal leve op til vores normer, som vi f.eks. gør i den her håndtryksceremoni, som vi har for statsborgere.
Hvis ikke man er med på det, skal man ikke være i Danmark.
Mattias Tesfaye (S), 2020-02-26:
Jeg er enig i, at folk, der er indvandret hertil, må tilslutte sig de værdier, det her samfund bygger på.
Så kan vi altid have en diskussion af, hvad det bygger på.
Er det i modstrid med det danske samfund, at man tager et tørklæde på hovedet?
Det tror jeg ikke jeg vil sige.
Jeg vil bare holde fast i, at nogle er indvandret til Danmark på grund af de frihedsrettigheder, vi har, og nogle er indvandret hertil på trods af det.
Hvis ikke de skifter standpunkt og tilslutter sig det, vil jeg give spørgeren ret i, at så er det bedst, at vi hjælper dem ombord på flyet og hjem til deres eget land, for vi kommer ikke til at tage en omkamp på de frihedsrettigheder, som vores forældre har brugt generationer på at bygge op.
Marie Krarup (DF), 2020-02-26:
Ja, men jeg mener, at vi skal finde ud af, om de få mennesker, som skal have lov til at være her i landet, virkelig ønsker det.
Og hvis ikke de ønsker det – hvis ikke de ønsker at gå ind i den danske hverdag, overtage de danske normer, være med til at arve Danmarks hus – så skal de i hvert fald ikke have statsborgerskab, og de skal meget gerne komme tilbage til, hvor de kom fra, eller hen et andet sted, hvor de kan føle sig bedre tilpas.
For er der noget, vi ikke skal have, så er det folk, der begynder at missionere for en anden religion eller en anden kultur her i vores land.
I lyset af de mange historier om »negativ social kontrol«, der jo handler om, at nogle indvandrere kommer med en kulturbaggrund, der ikke er vestlig, hvad mener ministeren så er bedst: at genopdrage ikkevestlige indvandrere til vestlige normer med eventuelt tab af frihedsrettigheder til følge eller at afvise ikkevestlige indvandrere til Danmark?
Mattias Tesfaye (S), 2020-02-26:
Jeg tror, jeg lige vil lægge mit talepapir til side her og fortsætte den diskussion, vi havde om det forrige spørgsmål, så vi ikke skal starte fra Adam og Eva igen.
Det korte svar er vel: både og.
Jeg mener, at vi på den ene side skal sørge for at holde tilstrømningen fra de lande, som der har været ekstraordinært store integrationsudfordringer med, nede, og på den anden side skal vi blive mere tydelige på, hvad det er, vi forstår ved integration – altså hvad det er, vi beder folk om at tilslutte sig.
Hvad er det danske samfund egentlig for noget ud over det, man kan læse i grundloven?
Der har jeg det selv sådan, at jeg er socialdemokrat, og jeg elsker velfærdsstaten.
Men jeg ved også godt – jeg er dybt bevidst om – at velfærdsstaten, den økonomiske omfordeling, står oven på nogle liberale frihedsrettigheder, som trækker tråde tilbage til oplysningstiden, og som er en del af den vesteuropæiske kulturhistorie.
Mange af de mennesker, der er kommet hertil, har i mange generationer levet og er vokset op i et samfund, som ikke har den samme historiske baggrund, som vi selv har.
Derfor er det ikke bare sådan lige at omplante folk fra det ene samfund til det andet, særlig ikke, når vi selv er så utydelige på, hvad det er, vi forstår ved danske værdier og demokratiske værdier.
Det er derfor, den lille diskussion om håndtrykket er væsentlig.
Men vi skal også være meget direkte på, at det her ikke er en stor opgave, hvor vi skal åbne en masse puljer og projekter for at få integrationen til at lykkes.
Det er mere et direkte budskab om, at folk må tilslutte sig fuldt og helt det samfund, de selv er indvandret til.
Det er vel ikke et urimeligt krav at stille til folk, der selv er indvandret hertil.
Marie Krarup (DF), 2020-02-26:
Tak for svaret.
Jeg synes jo, at Berivan her er et meget godt eksempel på en kvinde, der har truffet en beslutning om at blive integreret, og det viser, hvad integration er.
Integration er, at man træffer en beslutning.
Integration tager faktisk kun 10 sekunder, og det lyder: »Jeg vil være dansk, jeg vil leve som andre danskere.«
Det, der så er så sørgeligt, er, at der er mange, som ikke er integreret, og som ikke vil integreres, som så kan plage de mennesker, der rent faktisk vil integreres.
Det, vi hører i indslaget, er, at Berivan ikke kan få lov til at gå på arbejde, at hun bliver ignoreret af sine veninder, fordi hun bryder med de kulturelle normer, som de stadig væk holder fast i, og at der er piger, der får deres telefoner overvåget, og at der er nogle, der ikke får lov til selv at bestemme, hvem de vil gifte sig med.
Det er jo eksempler på negativ social kontrol, som jo er dårlig integration.
Det er simpelt hen folk, som ikke har ønsket at lade sig integrere, og det skal vi jo ikke finde os i eksisterer i Danmark, og der er altså så meget, man så kunne gøre: Man kunne sørge for, at der ikke kommer flere asylansøgere til Danmark; man kunne sørge for, at dem, der ikke længere har opholdsrettigheder i Danmark, bliver sendt tilbage – lige nu er der store muligheder for at sende folk tilbage til Syrien, men regeringen nægter bare at gøre det – man kan sørge for bedre repatrieringsordninger; og man kan sørge for en mere håndfast integration, hvor man stiller højere krav, sådan at folk ikke får lov til at tage deres egne kulturelle normer fra hjemlandet med ind i klasseværelset a la den diskussion, vi lige hørte før, mellem fru Pia Kjærsgaard og ministeren, hvor vi simpelt hen siger, at man er nødt til at indordne sig under danske normer, når man kommer til Danmark.
Pia Kjærsgaard (DF), 2020-02-26:
Så vil jeg godt stille ministeren et spørgsmål.
Nu går ministeren jo meget ind for, at sådan nogle ting skal besluttes lokalt, og siger, at det ikke er noget, vi skal blande os i herinde.
Kan man forestille sig, at det lokalt vil være muligt at tillade elever og lærere at bære niqab og burka?
Mattias Tesfaye (S), 2020-02-26:
Til det sidste vil jeg sige nej, for vi har jo heldigvis vedtaget et tildækningsforbud, og det skal vi holde fast i.
Men grunden til, at jeg dvæler lidt ved det her med, om det er en politisk eller en privat sag, er også, at jeg mener, at når du træder ind i hæren, så er du en del af det danske forsvar – du har ikke dine personlige holdninger med ind; du repræsenterer din uniform og dit land – men det samme mener jeg ikke rigtig man kan sige om en skolelærer.
Jeg synes egentlig, det er okay, at en skolelærer kommer ind i et lokale med sig selv og sin personlighed og det, hun eller han nu har med i bagagen, og en del af det kan også være religion.
Jeg synes, det er helt legitimt, hvis en skolelærer f.eks. er åben om sin religion og bruger det aktivt i undervisningen – selvfølgelig ikke til at missionere, men til at være et helt menneske i undervisningslokalet.
Derfor skal vi også lige finde ud af ...
Undskyld.
Pia Kjærsgaard (DF), 2020-02-26:
Jamen det gør man da – man missionerer jo, når man kommer med det tørklæde.
Det er jo lige præcis det, man gør.
Har ministeren ikke fattet det?
Altså, jeg må sige, at jeg engang imellem faktisk er lidt overrasket over de svar, ministeren kan give hernede om de her ting.
Det er jo lige præcis det, man gør.
Vi har netop lovgivet om de her ting herinde, men hvorfor kan vi så ikke bare sige: Pyt med det, det er ikke noget, vi skal beslutte – det må de gøre udeomkring lokalt?
Heldigvis har vi lovgivet på området, men det får jo også mig til at sige: Hvorfor i alverden skulle vi så ikke også kunne gøre det på andre områder, som i allerhøjeste grad har med værdipolitik at gøre?
Mattias Tesfaye (S), 2020-02-26:
Grunden til, at jeg synes, det er lidt kompliceret og ikke er noget, man sådan bare lige kan trække en holdning ud af automaten om, er, at tørklædet er blevet et politisk instrument – det er det i Tyrkiet, det er det i Iran, og det er det i en række arabiske lande.
Det er gået fra primært at være en kulturel og religiøs markør til at nu også at være en meget stærk politisk markør.
Og vi kan ikke helt adskille os fra, hvad der foregår i Mellemøsten eller i Tyrkiet, og derfor skal vi også hele tiden vurdere, hvad tørklædets status i det danske samfund er.
Min vurdering er, at tørklædet ikke i sig selv nødvendigvis altid er udtryk for et missionerende standpunkt – det er det ikke.
Det kan også godt være et udtryk for et ønske om at markere sig kulturelt eller religiøst.
Marie Krarup (DF), 2020-02-26:
Hvad er ministerens holdning til, at mange kommuner i landet, herunder Helsingør, som afdækket i artiklen og indslaget »Berivan trodser sin mands sociale kontrol: »Det er mig, der bestemmer««, jf. TV2/Lorry den 20. februar 2020, oplever negativ social kontrol blandt ikkevestlige indvandrere og flygtninge, og hvilke konkrete initiativer vil ministeren tage for at stoppe den negative sociale kontrol?
Ole Birk Olesen (LA), 2020-02-27:
Det skal jeg ikke kunne sige.
Det har jeg behov for at tænke mere over og læse mere om.
Jeg synes heller ikke, at vi nødvendigvis på kort sigt har behov for sådan noget.
Så burde det være sådan, at Folketinget – uanset om man var enig i, at der skal sættes ladestandere op i Danmark eller ej – var enige om, at det da ikke er noget, EU skal bestemme.
EU kan lave målsætninger om, hvor meget energi der skal være grøn, og hvor meget CO 2 der skal udledes fra de enkelte lande osv., men i forhold til hvilke redskaber landene bruger for at nå det mål, burde der være et enigt Folketing, der sagde: Det her er ikke EU's business det; det er noget, vi bestemmer i Danmark, så længe vi overholder de generelle målsætninger i forureningspolitikken.