Henrik Møller (S), 2021-04-20:
Tak for ordet, formand.
Det er en velkendt problematik, at behandlingstiden i straffesager trækker ud, og at sagsbunkerne vokser i uoverskuelig grad, hvilket har efterladt rigtig mange ofre uden afklaring.
Det er en uholdbar situation, som har stor betydning for både den forurettede, den sigtede og for den tiltalte, ligesom det er afgørende for muligheden for at opklare en forbrydelse og dermed i sidste ende for borgernes følelse af retssikkerhed i samfundet.
Derfor behandler vi i dag et lovforslag, som gennem otte indsatser har til formål at lette sagsgangen i straffesager, så retsforfølgelse sker hurtigt og konsekvent.
Det første initiativ handler om at skærpe dokumentationskravet, når tiltalte udebliver fra retsmøder.
Som det er i dag, skal tiltalte i en straffesag blot oplyse om årsagen til sin udeblivelse, men med forslaget her vil det blive et krav, at tiltalte kan dokumentere årsagen; eksempelvis vil den sigtede kunne dokumentere sygdom som årsag til udeblivelse ved fremlæggelse af lægeerklæring.
Det er et initiativ, vi fra Socialdemokratiets side bakker op om, fordi det er med til at sikre, at anklagemyndigheden og domstolene ikke bruger unødige ressourcer, og at sager ikke trækkes i langdrag, fordi den tiltalte ikke møder op i retten.
Det andet initiativ handler om, at det skal være muligt for retten at afvise tiltaltes anke, hvis tiltalte ikke selv møder op til sagens behandling.
Det er endnu et initiativ, vi fra Socialdemokratiets side bakker op om.
Vi mener, det er rimeligt, at der er et krav om, at den sigtede selv deltager i sagens behandling, når vedkommende selv har ønsket at anke sagen.
Det tredje initiativ handler om at øge adgangen til afsigelse af udeblivelsesdomme og udeblivelseskendelser.
Forslaget udvider rettens adgang til at fremme visse straffesager til dom, selv om tiltalte ikke er til stede under sagsbehandlingen.
Initiativet vil også betyde, at retten kan indhente oplysninger om sigtedes personlige forhold til brug for mentalundersøgelse, hvis sigtede ikke på lovlig vis kan dokumentere årsagen til sit fravær.
Det fjerde initiativ er et forslag om mulighed for digital forkyndelse af udeblivelsesdomme.
Med forslaget her overgår meddelelsen af udeblivelsesdomme, der er afsagt uden tiltaltes samtykke, fra at skulle gives personligt til på forenklet vis at kunne forkyndes digitalt.
Det vil sige, at anklagemyndigheden fremover vil kunne sende meddelelse af omgørelse af påtaleopgivelse eller tiltalefrafald med Digital Post eller anbefalet brev.
I Socialdemokratiet ser vi naturligvis positivt på, at vi drager nytte af den digitale udvikling og på effektiv og tilsvarende vis meddeler tiltalte om afgørelser af sagen.
I de her tilfælde vil det med forslaget fremover være sådan, at anklageren kan deltage i retsmødet på video med billede og lyd.
Det er også noget, vi bifalder, og det gør vi, da retsmøder af den her art som regel gennemføres alene med en repræsentant for anklagemyndigheden og en dommer.
Vi mener, at det er fornuftigt, at vi effektiviserer sådan nogle sagsgange ved at drage fordel af den digitale udvikling.
Det sjette initiativ er en ændring af reglerne om sammenlægning og tilskæring af straffesager.
Det handler grundlæggende om, at en tiltale for ny og mindre kriminalitet ikke skal kunne forsinke en større straffesag, dels ved at der gives domstolen og anklagemyndigheden bedre mulighed for at afskære nye forhold for allerede berammede straffesager, så der ikke sker sammenlægning af sagerne, der vil være med til at forsinke sagen, dels ved at der gives anklagemyndigheden udvidet mulighed for at tilskære straffesager af ressourcemæssige grunde, når det ikke kan forventes, at tiltalte kan dømmes, eller at der kun kan idømmes en ubetydelig tillægsstraf.
Vi finder det faktisk fornuftigt at skærme sager for at trække unødigt ud, fordi den tiltalte bliver ved med at begå ny kriminalitet.
Med det her forslag vil særlig større sager ikke i samme omfang kompliceres af adskillige mindre lovovertrædelser.
Så til det syvende, og jeg håber, I stadig væk er med: Det her initiativ drejer sig om at sikre en bedre ressourceanvendelse i forbindelse med brug af lægdommere.
I dag er det allerede sådan, at straffesager vedrørende grov narkokriminalitet og grov berigelseskriminalitet undtages fra nævninge- og domsmandsbehandling.
Med det her forslag skal sager om grov doping og hvidvask af særlig grov beskaffenhed også undtages fra nævningebehandling, idet bevisførelsen i de her sager skal være omfattende og langvarig og vedrøre komplekse forhold.
I Socialdemokratiet er der opbakning til, at vi sikrer en bedre ressourceanvendelse i forhold til brug af lægdommere ved at undtage bestemte kategorier af straffesager, som baseret på erfaringer fra praksis er mindre egnede til behandling af domsmænd og nævninge.
Endelig, og måske det mest kontroversielle, det ottende og sidste initiativ, som er forslag om, at hvis en tiltalt udebliver fra retsmøder uden at kunne dokumentere en gyldig årsag, ja, så kan vedkommende alene modtage offentlig ydelse på et minimumsniveau svarende til selvforsørgelse, hjemrejse- og overgangsydelse i en periode på 12 uger, og det er kun i tilfælde, hvor tiltalte i en straffesag er udeblevet fra et retsmøde uden gyldig dokumentation og retten har truffet anholdelsesbeslutning i sagen.
Denne ydelsesnedsættelse er forventeligt selvfølgelig en mærkbar konsekvens for den tiltalte, uden det dog vil have en varig betydning for vedkommendes velfærd.
Det var de otte initiativer, som vil kunne gøre sagsgangen i straffesager mere effektiv, hvilket er en helt grundlæggende forudsætning for et velfungerende retssamfund.
I Socialdemokratiet bifalder vi lovforslaget, som kan være med til at sikre, at tidsrummet, fra en forbrydelse begås, til den skyldige afsoner sin straf, forkortes mest muligt, og at ressourcerne hos politi og anklagemyndighed og domstole anvendes effektivt og hensigtsmæssigt.
Derfor støtter vi lovforslaget med glæde.