Karin Liltorp (M), 2023-11-24:
Tak for ordet.
Vi fra regeringspartierne er jo meget optaget af, at flere kommer i fuldtidsarbejde, da vi i den grad mangler hænder ude i landet.
I Danmark er vi kommet frem til, at 37 timer er en meget rimelig tid at forvente, at de fleste kan arbejde om ugen.
Men den her lov tager fat i den anden ende.
Vi må nemlig heller ikke arbejde for meget.
Fra EU's side har man været bekymret for, at nogle arbejdsgivere ikke formår at begrænse arbejdstiden og derfor driver rovdrift på medarbejderen.
Sagen kan selvfølgelig også være den, at det er medarbejderen selv, der bare ikke kan stoppe, og derfor kan man jo også se det på den måde, at arbejdsgiveren får mulighed for at sige til vedkommende, at nu skal de hjem og slappe af.
Man er fra EU's side kommet frem til, at 48 timer er et passende maksimum.
Med lidt frisk hovedregning er jeg kommet frem til, at det er ca. 10 timer om dagen fordelt over arbejdsugen.
Men ikke i alle tilfælde giver det mening at sætte denne øvre grænse, da arbejdet kan have en speciel karakter, hvor det giver mening at arbejde endnu mere i perioder, bl.a. hvis arbejdstiden også inkluderer muligheden for at hvile sig, mens man er på arbejde.
Derfor er der i loven undtagelser for specielle faggrupper, hvor arbejdet er indrettet specielt.
Det kan f.eks. være, hvis man er ambulanceredder eller tilkaldelæge.
I Moderaterne er vi generelt meget begejstret for, at EU sørger for ens regelsæt på tværs af Unionen.
Jeg tør slet ikke tænke på, hvor vi ville have været henne med f.eks. den grønne omstilling, hvis vi ikke havde EU til at presse på.
Men der, hvor EU nogle gange kan være lidt træls, er, når reglerne giver en masse administrativt bøvl, selv om intentionen med lovforslaget jo som udgangspunkt er godt, nemlig at beskytte arbejdstageren.
Det ville jo have været lettere, hvis man bare kunne sende dekret ud fra kejseren om, at det befales, at ingen må arbejde over 48 timer om ugen, og så forvente, at alle overholdt det.
Selv om man i EU værdsætter tillid, tror man åbenbart ikke helt på det gode i alle mennesker.
Derfor følges lovforslaget med et krav om arbejdstidsregistrering, og netop denne del har ikke vakt udelt jubel og heller ikke hos Moderaterne.
Derfor har man i lovforslagets endelige udarbejdelse også haft fokus på at gøre det så smidigt som muligt.
Et af de vigtigste ord i den her sammenhæng er minimumsimplementering.
Vi skal følge retningslinjerne, men vi skal ikke gøre det for besværligt for hverken arbejdsgiver eller arbejdstager.
Arbejdsgiverne må derfor selv vælge, hvordan de gør, når de registrerer arbejdstiden.
Jeg er sikker på, at mange danske arbejdsgivere er dygtige til at finde løsninger, der passer godt netop til deres virksomhed, uden at det bliver meget bøvlet.
Her har vi nemlig fuld tillid.
For Moderaterne er det centralt, at vi arbejder meget konstruktivt i EU-samarbejdet, også selv om der er nogle lovforslag, vi ikke er meget begejstret for.
I disse tilfælde skal vi være helt klare med hensyn til intentionen, nemlig at beskytte arbejdstageren, hvilket vi også ønsker, men vi skal bestemt ikke overimplementere.
Det er den balance, man har forsøgt at finde i dette lovforslag, og vi bakker derfor op om det.