Yildiz Akdogan (S), 2017-02-03:
Jeg skal fortsætte den gode dialog her.
Først og fremmest tak til Dansk Folkeparti for den her forespørgselsdebat.
Vi har løbende hørt mange historier om en presset psykiatri.
Alene inden for de sidste 6 måneder har der været historier om et fald i antallet af sengepladser og en stigning i antallet af patienter, et stigende antal genindlæggelser, tvangsindlæggelser, rask fra i dag osv.
Vi har været vidne til en psykiatri, hvor patienter ikke får den behandling, de har behov for, hvor de udskrives for hurtigt og derfor bliver indlagt igen og igen.
Når den samlede personalegruppe på Psykiatrisk Hospital i Risskov siger stop, skal vi lytte.
Brevet kom lige efter opråbet fra politiet i forhold til tvangsindlæggelse af patienter.
Knap 12 gange om dagen rykker politiet ud for at hjælpe med at tvangsindlægge en patient.
Politiet siger, at de ikke kan magte opgaven, og at de hverken har kompetencerne eller ressourcerne til at løfte opgaven godt nok.
Siden 2007 er antallet af tvangsindlæggelser, hvor politiet hjælper, steget med 66 pct., og i samme periode, det vil sige fra 2007 til 2016, er antallet af sengepladser faldet med ca. 11 pct.
Det svarer til næsten 400 sengepladser.
I 2015 blev næsten hver fjerde patient i psykiatrien genindlagt kort tid efter udskrivelsen.
Ja, tallene og historierne taler for sig selv; psykiatrien har barske vilkår.
Men lad mig slå fast med syvtommersøm, at patienter skal udskrives på baggrund af en lægefaglig vurdering, ikke på baggrund af noget som helst andet, og slet ikke fordi der ikke er plads eller personale nok.
Det seneste tiltag om de socialpsykiatriske afdelinger skulle meget gerne give noget kapacitet i psykiatrien, fordi funktionen gerne skulle føre til færre genindlæggelser og færre tvangsindlæggelser, når personalet får nogle bedre værktøjer kombineret med en høj faglighed.
Den fagligt bedste løsning er jo ikke at lade patienterne være indlagt for evigt.
Alle mennesker vil gerne hjem til familien, til det netværk og den hverdag, man har, og det gælder altså også mennesker med psykiske sygdomme.
Ingen bliver rask af at være indlagt længst muligt, og der er også behov for resocialisering og recovery.
En ordentlig sammenhæng mellem psykiatrien og de opfølgende indsatser er ekstremt vigtig, samspillet og samarbejdet mellem sektorer og forskellige faggrupper er, som ministeren også var inde på, helt afgørende, hvis vi skal sikre en ordentlig behandling, kvalitet og tryghed for den pågældende patient.
Det er tvingende nødvendigt, at vi bliver bedre til at sørge for, at den ene hånd tager over, hvor den anden slipper, og at mennesker ikke falder mellem to eller flere stole.
Jeg håber ikke, det er et generelt udtryk for en nedprioritering.
I Socialdemokratiet ønsker vi en reel ligestilling mellem de psykiske og fysiske sygdomme, og når vi ser på det efterslæb, der er i forhold til psykiatrien, er det vigtigt at holde fast i den prioritering.
Men jeg noterer mig også, at der er et bredt flertal i Folketinget, som viser en vilje og har et ønske om at løfte psykiatrien fremadrettet.
Og jeg skal på vegne af mine kollegaer fra Radikale Venstre sige, at de også støtter forslaget til vedtagelse.