Steffen W. Frølund (LA), 2024-12-12:
Tak for det, formand.
Selv om det er en klimapolitisk redegørelsesdebat her, vil jeg fokusere på energipolitikken.
11 kr. – så meget koster strømmen lige om få timer.
Biomasse blev dækket af »Operation X«, og dem, der fulgte med i det program, kan se, at det nok ikke er det smarteste, at vi bruger specielt meget biomasse i Danmark.
Det går i hvert fald ud over estiske og amerikanske og måske endda også brasilianske skove i et omfang, som ikke er stabilt og bæredygtigt på lang sigt, slet ikke hvis alle andre lande skulle tage Danmark som et foregangsland på den front.
Samtidig er Energinet ude at advare om mulige strømudfald i fremtiden.
Det er ikke første gang, de advarer om det; det er bare blevet dækket lidt tydeligere denne her gang.
Havvindsudbuddet gik ikke, som vi alle sammen havde håbet.
Det har afledte konsekvenser på alle mulige andre fronter lige fra vores brintsatsning og ptx til energiøer, udlandskabler, og jeg kunne sådan set blive ved.
Sidste år blev der sat én landvindmølle op.
Der er simpelt hen så mange ting, der er i modvind, at man godt kunne formaste sig til at sige, at strategien er borte med blæsten.
Vi er kommet til at fordyre og forbyde de ting, vi skal have mere af.
Vi kigger ind i en slags kejserens nye klæder-uge for energipolitikken her, hvor flere og flere kan se, at energipolitikken simpelt hen ikke har noget tøj på.
I går sagde statsministeren i spørgetimen til min partiformand, hr. Alex Vanopslagh, at man i Danmark ikke skal have kernekraft, og at vi må importere det fra vores nabolande i stedet for.
Men Danmark arbejder samtidig simpelt hen imod, at atomkraft har nemme vilkår i vores nabolande, senest med debatten om, hvorvidt atomkraft skulle klassificeres som en grøn energiform eller ej, da EU skulle debattere det.
Der stemte danske europaparlamentarikere, regeringens repræsentanter dernede, imod, at det skulle være klassificeret som grønt.
Det hænger ikke sammen.
Man kan ikke med den ene hånd sende en kommissær ned, der vil kæmpe med næb og kløer mod atomkraft, og så samtidig sige, at vi skal importere det fra vores nabolande.
Fik vi ret i vores strategi over for nabolande, havde vi ikke noget at importere.
Det duer ikke.
Alle systemmodellerne står på den forudsætning, at vi fik al den her havvindenergi.
Så jeg vil virkelig imødekomme og håbe, at der meget, meget hurtigt bliver genberegnet rigtig mange ting nede i kernen af de her ting.
Jeg kan sågar se, at Klimarådet i dag er ude at sige omkring Konservatives melding om atomkraft, at Klimarådets modstand mod atomkraft i de rapporter, de har lavet om atomkraft, beror på, at den her havvindenergi kommer.
Det er vi jo ikke så sikre på at det gør nu, i hvert fald ikke i det omfang, som deres analyseforudsætninger siger.
Så vil jeg lige sige et par ord om det her med havvindsudbuddet.
Der er rigtig mange ting at sige om det, så min analyse vil jeg bare lige holde til to ting; der er mange flere detaljer.
Men vi er kommet til at kigge på Nordsøen og havvindspotentialet derude som en form for klondikeguldfeberræs, hvor vi i statslig kontekst kunne se, at vi kunne sætte en masse barrierer op.
Vi kunne kapre værdier derudefra.
Det ville da også være ærgerligt at kigge på en potentiel norsk oliefond, men bare med vind som fortegn, og så gå glip af den.
Men der blev så sat en masse barrierer op for, hvad de her havvindsprojekter skulle gøre.
Det er den ene side.
Den anden side er, at det selvfølgelig også på den marginale mølle, der skal sættes op, er sværere og sværere at tjene penge på at sætte havvindmøller op, eller solceller for den sags skyld.
For der er en vis grad af kannibalisering og samtidighed.
Når de kan producere, så producerer de alle sammen, og så er priserne ikke så gode.
Og nu, hvor man rent faktisk kunne få meget for sin strøm, kan de simpelt hen ikke levere, for der er ikke noget vind til at drive dem rundt.
Den mekanisme har sammen med alle mulige andre faktorer gjort businesscasene dyrere, og vi har sat barrierer op på den anden side, og så har de ikke kunnet møde hinanden.
Derfor vil jeg advare imod, at vi kigger på at putte statsstøtte ned i det.
Det er simpelt hen en forkert analyse.
Vi ville simpelt hen bare komme til at hjælpe nogle selskaber op over nogle barrierer, vi selv har sat højt.
Vi kunne mindske de barrierer og så få tingene til at hænge sammen alligevel – mindre barrierer, mere efterspørgsel.
Vi har malet os op i et energipolitisk hjørne.
Den eneste vej ud af det hjørne er ikke mere af det samme.
Det er et hjørne, der består af biomasse, og det består af potentielle huller i strømmen.
Så er det rigtigt, at de alternativer, der ville være til det hjørne, vi skal ud af, f.eks. kunne være kernekraft.
Og det vil tage tid – det vil det.
Derfor var den bedste dag at have truffet en beslutning på det område, der var mere proaktiv, for 30 år siden, og den næstbedste er i dag.
Vi skal ud af det hjørne.
Vi skal have en ny plan.
Vi skal have alle grønne teknologier i brug.
Så vil jeg sige tak til Konservative for dagens melding i medierne.
Det synes jeg er modent og dejligt.
Tak for det.
Det vil jeg også helt klart støtte, og jeg synes også, regeringen skylder at komme frem med noget, og den sidste halvanden uges nyheder på stribe har jo virkelig sat store spørgsmålstegn ved, om vi i virkeligheden gør det så smart, som vi kan, og elforsyningssikkerheden er en meget, meget stor og vigtig præmis i det.
Energinet regner på de her ting, men det er der også andre der gør – Green Power Denmark, Klimarådet og alle mulige andre har rigtig fine rapporter om det her – og alt efter, hvor kritiske vejrår man sætter ind, og alt efter, hvad vi har af udlandsforbindelser på de givne tidspunkter, og det system, vi har, hvor havvindmøller i øvrigt er en forudsætning for det, det står der så ikke lige nu, kan det være helt op til 8 dage om året, hvor vi vil have problemer med at levere strøm.