Zenia Stampe (RV), 2024-02-01:
Tak for det.
For det sværeste er måske i virkeligheden, når beslutningen ikke ligger her, og når måske i hvert fald et flertal i Folketinget er enige om, at det handler om ledelse og beslutninger, der skal tages et andet sted, hvor man måske ikke har samme erfaring med det eller i hvert fald står med nogle dilemmaer.
Men det, jeg egentlig ville starte med at sige, er, at det er en vanvittig interessant diskussion, fordi det jo handler om balancen mellem majoritet og minoritet, forholdet mellem flertallet og mindretallet.
Det er det ene niveau.
Så er der et andet niveau, der handler om værdier, som vi måske ikke har lyst til at påbyde eller forbyde os til, fordi det ville bringe os på kollisionskurs med nogle liberale, demokratiske grundværdier, men som mange af os sikkert er enige om at vi virkelig vil gøre en indsats for at fremme.
Så er der til sidst de værdier, som måske mere er vaner, skikke, og som handler om, hvordan vi plejer at gøre, hvor man, lidt afhængigt af temperament, måske godt kan trække sig lidt tilbage, hvis man kan se, at det bliver lidt lettere for et mindretal at være her, hvis vi ikke holder så meget på det her.
Der kunne nogle af os måske godt sige: Det går fint, at vi måske ikke hver dag skal have frikadeller; så er det lidt nemmere at håndtere, at der også sidder nogle børn i børnehaven, der ikke kan spise svinekød.
Sådan er der jo et værdihierarki, hvor vi som lovgivere netop skal finde ud af: Hvor skal vi gå ud at forbyde og påbyde?
Hvor skal vi gå ud at føre en meget aktiv værdikamp og turde tage ledelse?
Hvilket mandat skal man give folk til at vise ledelse?
Og så er der det sidste niveau: Hvor kan vi egentlig godt selv rykke os lidt eller give plads?
Det er en meget, meget interessant diskussion, som jeg tror fylder meget hos os alle sammen.
Det er ikke sådan, at jeg siger, at det nødvendigvis er det, som hr. Frederik Vad har tænkt, men jeg synes, det er en vigtig diskussion om: Hvad stiller man så op derude i frontlinjen, hvor man skal kæmpe for de værdier, som vi ikke har lyst til at lovgive om, fordi vi trods alt lever i et liberalt samfund, men som vi har lyst til at kæmpe for og være tydelige omkring?
Jeg synes, det var et glimrende eksempel, der kom fra hr. Steffen Larsen om bederum, for jeg vil jo sige: På den ene side ville det stride imod mit hjerte, hvis man besluttede, at der aldrig må være bederum på en uddannelsesinstitution.
Det er bare utrolig svært at generalisere om det.
Men det er jo nogle svære diskussioner, nogle svære dilemmaer, som vi overlader til andre institutioner og aktører i vores samfund.
Og det kunne egentlig være rigtig interessant også at have den diskussion her i Folketinget en dag, måske ikke lige her i Folketingssalen, men i udvalgsarbejdet og i samarbejde med nogle af de institutionsledere, vi har siddende rundtomkring i Danmark, og som helt sikkert møder de her problemer.
Nogle har en meget tydelig tilgang til det, andre er mere vaklende og har måske også brug for at have den samtale og det mandat fra os til at udvise ledelse, uden at vi så behøver at lovgive om det.
Så med de ord tak for at rejse diskussionen.
Nej tak til beslutningsforslaget, men jeg håber sådan set at kunne fortsætte den her diskussion i andre sammenhænge.