Mette Thiesen (DF), 2026-01-08:
Jeg synes, det har været en rigtig god debat i dag, og jeg vil gerne starte med at sige – måske mest til ministeren – at vi i Dansk Folkeparti faktisk er stolte over, at vi ikke er en del af den handicapaftale, som man lavede, fordi hele præmissen for den aftale var at spare i forhold til mennesker med handicap, nogle af de mest udsatte mennesker i vores samfund.
Så det er bare for at sige: Nej, minister, du kan ikke bruge det som en eller anden form for udskamning af os; vi stod fast på, at vi ikke vil spare på nogle af de mest udsatte mennesker.
Mange af dem får i forvejen overhovedet ikke den hjælp, de skal have, og der vil man heller ikke fra regeringens side være med til at straffe de kommuner, der ikke lever op til deres forpligtelse.
Det er bare, så det er sagt til at starte med.
Jeg synes sådan set også, det er problematisk, når ministeren nævner, at det her er på handicapområdet, for det her beslutningsforslag handler jo netop om, at man går på tværs af sektorer.
Lad mig sige det fuldstændig klart: I Dansk Folkeparti vil vi simpelt hen ikke finde os i svigt fra de mennesker, som skal tage sig af nogle af de mest udsatte borgere i vores samfund – det kan være børn med handicap, det kan være svækkede ældre, det kan være børn, som er anbragt på bosteder.
De her forskellige steder er der, hvor man virkelig skal vide, at det her er mennesker, der kan varetage den opgave, og at det her er mennesker, der passer på de borgere på samfundets vegne og tager sig af dem, når der ikke er andre, der kan hjælpe.
Der skal vi som samfund være den kærlige hånd, som holder det barn i hånden eller holder den ældre om skulderen og passer på dem.
Vi har desværre bare set rigtig, rigtig mange eksempler igennem årene på mennesker, som har været ansat som sosu'er, eller som har haft bosteder eller på anden vis har arbejdet med de her meget, meget skrøbelige borgere, og som i den grad har udnyttet det tillidshverv, de har fået.
De har misbrugt dem, de har begået overgreb mod dem, de har svindlet.
Det er simpelt hen ikke i orden.
Jeg synes, det er helt legitimt som samfund at sige, at hvis man i den grad har misbrugt tilliden, har man også misbrugt sin chance for nogen sinde at arbejde med mennesker igen.
Vi havde en sag i Helsingør for nogle år siden, og jeg synes, at den meget fint og tydeligt viser, hvad det er for nogle problemer, vi har på området.
Det var en mand, som syntes, det var rigtig sjovt at ydmyge en ældre dame med demens.
Han filmede hende og sendte de her videoer på Snapchat, så ydmygelsen blev total, fordi den blev udbredt.
Så tænker man, at han selvfølgelig blev straffet og blev fyret og alt muligt andet.
Han blev ansat i en anden kommune meget kort tid efter og kunne få lov at fortsætte
, fuldstændig som om intet var hændt.
Der kan jeg godt forstå, at man som pårørende derude sidder og tænker, hvad det er for et samfund, og hvad det er for nogle mennesker, man overlader sin gamle mor til, eller overlader sit udviklingshæmmede barn til – nogle af de her børn er tvangsfjernet og har selv nogle svære udfordringer, hvor vi desværre også har set eksempler på grov udnyttelse – eller hvad det er for en chauffør, der kommer og henter ens barn med handicap og kører det et andet sted hen, og om det er en, der passer på barnet, eller om det er en, der bare vil udnytte barnet.
Jeg kan godt forstå, når man igen og igen kan høre om de her sager, at man som pårørende sidder og tænker: Hvad er det her for noget?
Der synes jeg, vi har et ansvar herinde i Folketinget for at sikre en lovgivning, som helt klart og tydeligt siger fra over for, at ældre mennesker med demens skal finde sig i at have eksempelvis svindlere til at komme i deres hjem.
Vi skal helt klart og tydeligt sige fra over for, at ældre mennesker på plejehjem skal have overfaldsmænd, der begår grove overfald, gående og tage sig af dem, og vi skal sige fra over for, at vi har folk ansat, der skal køre eksempelvis børn med handicap rundt, som begår overfald mod dem.
, at hvis man begår så grov kriminalitet og i den grad svigter den tillid, man har fået, når man skal passe på nogle af vores samfunds allermest udsatte borgere, så har man også mistet rettigheden til at have vores tillid til, at man nogen sinde kan arbejde med mennesker igen.
Derfor støtter vi beslutningsforslaget.