runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Morten Messerschmidt (DF), 2025-02-18:
Tak, formand.
Statsministeren er jo lidt en magiker med ord.
Vi har en bred regering, kan jeg forstå.
Mig bekendt er det en regering, der hviler på det smallest mulige flertal i Folketinget, overhovedet.
Jeg tror ikke engang, at man har det, man kalder det indenrigspolitiske flertal, længere.
Men bredde kan selvfølgelig være et vidt begreb.
Der er også hele spørgsmålet om, hvordan man så ser sig selv i historien.
Statsministeren vil jo gerne se fremad.
Det kan også være, at jeg kommer tilbage til det.
Men det er måske også lidt vigtigt at kigge tilbage i historien og se på, hvad det er, der har bragt os i den situation, som vi er i nu.
Der kunne jeg godt tænke mig at spørge, om statsministeren vedstår sig, at det er hendes alliancer i EU, der har svigtet europæerne fundamentalt på, tillader jeg mig at sige, alle områder.
Altså, det er jo statsministerens venner i EU, der ikke har villet forsvare den europæiske grænse og har lagt os fuldstændig øde i forhold til islamisk indvandring.
Vi ser resultaterne i München, i Stockholm og i hele Europa med hensyn til muslimsk terror imod europæerne.
Det er statsministeren selv, som har bragt os på kollisionskurs med amerikanerne ved at lyve og ikke leve op til det løfte, man gav om droneovervågning i Arktis tilbage på NATO-topmødet i 2018.
Det er statsministerens venner og allierede, eller hvad vi nu kalder dem, i EU, som har troet, at man kunne fedte for tyrkerne under Erdogan, og til gengæld har sat Israel med Netanyahu stolen for døren og truer med arrestordrer osv.
Jeg synes, at statsministeren i hele sin tale forsømmer at vedkende sig sit og sine allieredes ansvar.
Det er EU, der smed muligheden for en frihandelsaftale med amerikanerne på gulvet, i øvrigt med opbakning fra den venstrefløj, som statsministeren er en del af i EU.
Det er helt generelt EU, der har smadret den europæiske økonomi, euroen osv., og det har gjort, at vi sakker bagud, både i forhold til Kina og USA, men også andre dele af verden.
Mona Juul (KF), 2025-02-18:
Jeg tror, at vi, hvad angår forsyningssikkerhed, er kommet til et punkt, hvor vi har klappet lidt for meget af nogle aftaler, inden vi ligesom har set noget.
Jeg kan jo forstå, at der er nogle, der er rigtig trætte af solceller, og det er jeg sådan set også, men det er måske bare en nødvendighed i den tid, vi lever i.
Men jeg ser heller ikke ret mange af dem, jeg ser heller ikke noget havvind, og jeg ser ikke noget landvind.
Vi har klappet af dem, og vi har stået det ene og det andet sted og bare syntes, at det har været helt fantastisk, ikke?
Så hvad er det, der gør, at vi har så – og her tillader jeg mig altså at sige, at det er regeringen – så ufattelig lidt succes med vores energiforsyning, som jo nu sikkerhedspolitisk er et kæmpestort problem?
Hvordan forestiller statsministeren sig, at vi skal komme i mål og gøre os uafhængige af russisk gas med det tempo, vi har nu, men også med de meget høje priser, som vi er villige til at investere i det, for de penge skal vi bruge til noget andet, tror jeg?
Hvad skal vi gøre?
Inger Støjberg (DD), 2025-02-18:
Det kan jeg sige til statsministeren også er meldingen fra Vestkysten, nemlig at det ikke bare er træls, men er direkte utrygt.
Jeg forstår til fulde de mennesker, der er udsat for de her ting.
Problemet er jo i Danmark, at ulven ikke har nogen naturlig fjende i form af andre dyr.
Altså, den eneste fjende, en ulv kan have i Danmark, er i virkeligheden mennesket; men problemet er, at de ulve, der er i Danmark, netop ikke viser den skyhed over for mennesker, som man normalt mener de skal.
Det er jo derfor, at de bl.a. går rundt inde i gaderne i Oksbøl.
Det er fint nok, at vi har en minister, der rejser ned til EU og taler om de her ting, men det gør bare ikke de mennesker, der nu lever i det her til daglig, mere trygge.
Det er lidt svært at forstå – det har jeg i hvert fald svært ved at forstå – at det er EU-regulativer, der skal have forrang over for helt almindelige danskers tryghed.
Derfor er mit spørgsmål selvfølgelig også, om regeringen – ligesom jeg – kan se perspektivet i at få ulven fuldstændig udryddet i Danmark.
Der er ikke plads til ulve i Danmark.
Mette Frederiksen (S), 2025-02-18:
Jeg ved ikke, hvor vi præcis skal lande i det her, men jeg håber, at man kan finde en løsning, der kan balancere flere forskellige hensyn.
Udgangspunktet bliver selvfølgelig nødt til at være, at når man er borger i Danmark, skal man være tryg, og det skal man også, som jeg sagde det før, når man stiller sin barnevogn ud foran døren.
Det skal man i øvrigt også være, når man er ung i nattelivet, i forhold til at der ikke er nogen overfalder en.
Så tryghed bliver jo nødt til at være et udgangspunkt for alt, hvad vi snakker om.
Det synes jeg for øvrigt at vi er meget, meget enige om, og vi må så se, om ikke vi kan finde en eller anden måde at balancere det på.
Det gælder jo så i forhold til en lokalbefolkning eller lokale befolkninger, der er udfordret af det her; og det er også i forhold til nogle fåreholdere og nogle landmænd, som er udfordret.
Jeg forstår, at der er en dialog, både hvad angår andre dyr, og så selvfølgelig hvad angår lokalsamfundet.
Så vi bliver nødt til at regulere den der ulv noget mere.
Hvordan man præcis gør det, tror jeg ikke jeg er fuldstændig ekspert på, men jeg håber, at der her er et sted, hvor vi kan finde en løsning, for jeg anerkender problemet.
Pia Olsen Dyhr (SF), 2025-02-18:
Vi lever mildest talt i interessante tider, og jeg vil gerne anerkende statsministerens rolle på det seneste, både i forhold til hendes ageren i Europa, mødet i Paris på vegne af NB8 – jeg synes, det var positivt, at det var Danmark, der talte dér – men sådan set også i NATO-sammenhæng.
Så jeg synes, statsministeren har gjort det godt.
Jeg vil egentlig gerne spørge lidt ind til den sikkerhedspolitiske situation og ikke polemisk eller noget som helst, for jeg synes, situationen er for alvorlig til, at vi ikke alle sammen bakker op, sådan som vi står lige nu.
Der er i virkeligheden et Rusland, der er ganske truende, med Putin, som jo har vist sin villighed til at gå ind i Ukraine; der er et USA, som har været vores tætteste allierede, ja, også under anden verdenskrig.
Og de tre ting hænger i virkeligheden sammen, både Ukraine og Rusland, Europa og USA.
Lad mig starte med det første.
Det er i virkeligheden Ukraine, for Zelenskyj har jo sagt, at han ikke vil forhandle med andre end Putin på den russiske side, og først når Ukraine, Europa og USA har en fælles plan.
Det synspunkt deler jeg, og jeg synes i virkeligheden, det må være intet om Ukraine uden Ukraine.
Og jeg kunne godt tænke mig at høre statsministeren, hvor hun fornemmer USA og EU står i det spørgsmål, og også, hvor den danske regering står, i forhold til hvordan Ukraine skal involveres i de videre forhandlinger.
Mette Frederiksen (S), 2025-02-18:
Først og fremmest tak for et godt samarbejde her den seneste tid, og tak for ansvarligheden, som bliver nødt til at være vores følgesvend, når verden er så turbulent, og, som fru Pia Olsen Dyhr også siger, når pladerne flytter sig på den internationale scene.
Og det er jo ikke kun et USA, der, kan man sige, skaber usikkerhed om sin egen rolle, og et meget aggressivt Rusland; det er jo også et Rusland, der er stadig tættere og mere integreret med både Iran og med Nordkorea, og som desværre bliver bakket op af Kina.
Det ville ikke kunne lade sig gøre for Rusland at have en fuldskalakrig ind i et europæisk land på nu tredje år uden hjælp fra Kina.
Så alting forandrer sig lige nu, og derfor er vi i den farligste situation i vores levetid.
Og selvfølgelig kan man ikke forhandle fred uden om Ukraine.
Ukraine er blevet angrebet.
Rusland kunne slutte den her krig i morgen; de kunne trække deres tropper tilbage, og så ville vi have fred i Europa igen.
Så det er Europa fuldstændig enig med Ukraine i.
Må jeg ikke også benytte lejligheden til at sige, at der kan ske det i løbet af de næste uger eller måneder, at vi begynder at høre om en våbenhvile, og at der så vil være nogle, f.eks. i Danmark, der tænker: En våbenhvile, det lyder da dejligt.
Vi skal virkelig, virkelig passe på, for en våbenhvile uden en fredsaftale risikerer at gøre tingene meget farligere for resten af Europa og sådan set også for Ukraine.
For en våbenhvile vil kunne give Putin muligheden for at trække sig tilbage til Rusland, mobilisere sine styrker, remobilisere sine styrker, opruste endnu mere og gøre sig klar til enten at angribe ind i Ukraine eller et andet europæisk land.
Så våbenhvile uden fred er i mine øjne med meget, meget stor sandsynlighed kun til Putins fordel.
Så vi skal være meget, meget påpasselige med, hvad vi gør, og derfor må det handle om at sikre en langvarig fred i Ukraine, som selvfølgelig skal indeholde en våbenhvile, men som mest af alt skal indeholde garantier for, at det her aldrig nogen sinde kommer til at ske igen.
Derfor er jeg personligt tilhænger af NATO-medlemskab til Ukraine.
Pia Olsen Dyhr (SF), 2025-02-18:
Jeg tror, at både NATO-medlemskab og EU-medlemskab faktisk er vejen frem for Ukraine.
Men forudsætningen for det her er jo også, at vi på en eller anden måde kan afskrække russerne, for hvis vi tænker, at russerne kan trække sig tilbage og f.eks. kigge ind i de baltiske lande for at befri de såkaldte russiske mindretal – det er jo logikken bag Putins tænkning – har vi jo brug for en afskrækkelsesmetode i de baltiske lande.
Forudsætningen for det bliver jo hurtigt, at vi kan levere f.eks. våben eller i virkeligheden et beredskab, en NATO-styrke.
Og der er jeg enig med statsministeren i, at noget af det skal gå rigtig hurtigt.
Men forudsætningen for det er også, at man selv kan producere ammunition og våben.
Det er det, vi har kunnet se i Ukraine.
Har man på møderne i Tyskland – jeg ved, at statsministeren var i München – og også på mødet i Paris diskuteret en decideret køreplan for, hvordan man kan komme i gang med at producere flere våben i Europa og også ammunition, som jo er så hamrende nødvendigt?
Hvis man skal lave sådan en plan for en decideret egenproduktion af f.eks. ammunition eller våben, handler det jo bl.a. om fælles standarder i Europa.
I dag har vi 27 forskellige våbensystemer, som jo ikke kan tale sammen, og det har ukrainerne jo oplevet på egen krop i form af de leverancer, de har fået, som de har været nødt til at ombygge.
For det handler ikke kun om udbudsregler, eller hvem der kan købe dem; det handler jo simpelt hen også om at få adgang til de her våben.
Jeg så, at Donald Tusk deltog i mødet i Paris, så det er vel det skridt, der skal tages, og den køreplan, der skal lægges allerede nu.
Mette Frederiksen (S), 2025-02-18:
Det er rigtigt, at det er alting på en og samme tid: Det er en national oprustning; det er et EU-spor i forhold til at standardisere og simplificere, når vi taler forsvar og forsvarets produkter; det er fælles indkøb; det er at komme af med alt, hvad der måtte blive bureaukratisere og forsinke, at vi kan producere våben herhjemme; det er køb hos tredjelande; det er også at kigge på finanspolitikken i Europa, så vi sikrer os, at vi har økonomisk båndbredde til, at alle lande kan opruste hurtigt nok – det er jo ikke kun i Danmark, der skal oprustes, det er i hele Europa; det er i EU, men også i landene uden for Europa.
Så det er rigtig mange ting på en og samme tid.
Lige nu vil vi opleve forsinkelser, fordi vi simpelt hen ikke producerer hurtigt nok.
Russerne producerer hurtigere, end vi gør, men det gør ukrainerne faktisk også, og det sidste er jo nærmest lidt bizart, altså at et land i krig kan producere hurtigere end os, der ikke er i krig.
Og det er ikke, fordi de producerer for hurtigt, det er, fordi vi andre producerer for langsomt.
Så vi skal virkelig op i tempo, og det gælder i det hele taget.
Hvis Europa skal kunne klare sig nu – og det skal vi, for det er os selv; når vi siger Europa, er det os selv – har vi mere travlt, end vi nogen sinde har haft før.
Mona Juul (KF), 2025-02-18:
Tak for det.
Ja, vi producerer for langsomt; det er der ikke nogen tvivl om.
Det er i hvert fald sådan, at alt, hvad jeg er vokset op med og har troet på og også regnet med, er der pludselig vendt op og ned på.
Jeg synes, det er en meget svær situation, og det tror jeg også de fleste anerkender.
Og jeg anerkender også i høj grad, at det er en svær situation for regeringen med Trump, Grønland og Ukraine; der skal findes mange balancer.
Hvad angår Det Konservative Folkeparti, skal man ikke være i tvivl om, at vi altid går ind i en konstruktiv dialog med regeringen om situationen og de nødvendige løsninger.
Også selv om vi mange gange er endog meget uenige med statsministeren, ønsker vi selvfølgelig på alle mulige måder at sikre og styrke vores forsvar og vores sikkerhed i Danmark.
En af de ting, som vi forhåbentlig også skal drøfte i forbindelse med det, er vores forsyningssikkerhed, for det er også sikkerhedspolitik.
Vi er ikke uafhængige af fossile brændstoffer, og vi er ikke uafhængige af autokratiers energikilder.
Det skal vi simpelt hen have gjort noget ved.
Hvorfor sker det ikke?
Vi kan se, at vores havvindsprojekter fejler igen og igen, og jeg kan nu se, at regeringen begynder at sænke vores fælles mål.
Og dermed sætter man jo reelt set hele den udvikling i bakgear.
Nu skal der så statsstøttemidler til, penge op af lommen igen, som jeg tror vi kan bruge til rigtig mange andre ting.
En ting er selvfølgelig, hvor pengene skal komme fra, og det glæder vi os til at se en plan for, men jeg undrer mig bare over, at man bruger præcis det samme argument nu, som da man lukkede åben dør-ordningen med begrundelsen om, at EU ikke vil godkende statsstøttemidler, for at putte statsstøttemidler i havvind.
Hvordan kan det hænge sammen?
Hvordan hænger det sammen, at man lukker en ordning med den begrundelse og så putter statsstøttemidler i nogle nye ordninger?
For hvis det er tilfældet, at vi kan få godkendt det, hvorfor går vi så ikke tilbage til åben dør-ordningen?
Der skal vi ikke have penge op af lommen.
Franciska Rosenkilde (ALT), 2025-02-18:
Jeg underkender overhovedet ikke DMI.
Jeg mener bare, at den her opfordring fra mange forskere er så vigtig for Danmarks sikkerhed og Danmarks fremtid, at vi som de politikere, vi nu er, der har ansvaret for Danmarks fremtid, tager det her alvorligt og siger: Okay, én ting er, hvad DMI siger, og hvad andre siger.
Det her er alligevel potentielt så katastrofalt for os, at vi ønsker at gøre endnu mere.
Så det her er jo ikke et enten-eller.
Det er ikke enten forskning eller handling.
Når det kommer til klimapolitik, er det altid et både-og.
Derfor mener jeg ikke, at vi kan være for sikre eller for forsigtige, når det er, der potentielt er så stor en katastrofe.
Jesper Petersen (S), 2025-02-18:
Uanset om IPCC måtte lytte eller ej, er jeg sikker på, at der vil komme endnu mere forskning, også på det her felt.
Der har regeringen og Folketinget med sin beslutning om at bruge DMI som klimavidenskabelige rådgivere jo givet dem opgaven med at samle al den forskning og bruge den i sin rådgivning af regeringen.
Som det er tilkendegivet fra de to ministre, der har været på talerstolen før mig, er det altså også, som jeg forstår det, her senere i februar, at der tages stilling til nogle af de ting, IPCC skal prioritere.
Jeg synes, der er sådan en lidt kedelig understrøm af at skulle gå væk fra IPCC som de centrale på det her punkt.
De bliver noget udfordret i dag, synes jeg, på deres autoritet og kompetence til at løfte den opgave, når vi har en debat som den her, men de baserer sig jo også på de konklusioner og opsamlinger, der ligger fra IPCC.
Nu vil Enhedslisten gerne vælge nogle andre.
Der er andre forskere, og dem vil man hellere lytte til, og man vil hellere planlægge ud fra det, selv om det er nogle ret forskellige scenarier, der tegner sig.
Dem vil man hellere lytte til.
Er det ikke lidt risikabelt, hvis det bliver noget, andre lande også gør?
Og måske er det lande med et lidt andet politisk fortegn end det, Enhedslisten forestiller sig.
Vil det ikke være temmelig problematisk, at man siger: Det der med IPCC er vi gået væk fra i Danmark sådan for alvor at benytte sig af, vi tager også nogle andre ind.
Leila Stockmarr (EL), 2025-02-18:
Tak til ordføreren for spørgsmålet, som jeg må sige jeg synes er lidt en fordrejning af det, jeg prøver at sige.
Vi anerkender fuldt ud IPCC og IPCC's vigtige arbejde, men vi siger også, at der kommer ny viden, at 2028 måske er for sent i forhold til at handle, og at vi skal sætte alle sejl ind nu.
Vi mener også, at det immer væk vil understøtte den globale klimaindsats, hvis Danmark sammen med de andre nordiske lande går ind og bidrager til at skabe mere viden, som kan understøtte, at vi i de nordiske lande går endnu mere i front, når det kommer til at sikre reduktioner.
Så nej, vi er ikke ude på at underminere IPCC, og vi er ikke ude på at underkende DMI, men vi synes, at vi som beslutningstagere har pligt til at lytte, når så mange forskere råber op – forskere, der i internationale tidsskrifter har udgivet nogle af de mest læste og citerede artikler.
Jeg siger ikke, at de nødvendigvis har ret i det hele, men jeg synes, vi har en pligt til at undersøge det.
Jesper Petersen (S), 2025-02-18:
Det er vi da i fuld gang med, og det har vi da været i en lang årrække.
Vi er da i Danmark i fuld gang med at gennemføre en grøn omstilling, producere mere effektivt, producere mere vedvarende energi og forbruge mere effektivt.
Alle de ting, vi gør for at nedbringe vores CO 2 -udslip og vores belastning, er vi da i fuld gang med.
Det venter vi da ikke med at gøre.
Der kommer også til at være al mulig anden forskning indtil 2028, som DMI kan tage med i deres rådgivning.
Men hvis man her siger, at nu skal vi basere os på nogle andre end DMI og på noget andet end det, IPCC er nået frem til, så har det nogle store politiske konsekvenser for den danske planlægning, og vi risikerer også, at andre lande siger, at IPCC ikke er så vigtigt længere.
Leila Stockmarr (EL), 2025-02-18:
Så vidt jeg ved, fører vi masser af grøn politik her i Danmark, som ikke kun tager udgangspunkt i IPCC-viden.
Al grøn politik udgår jo ikke fra IPCC.
Derfor bliver vi nødt til også at tænke i supplementer.
Det betyder ikke, at vi underminerer IPCC.
Jeg siger heller ikke, at vi ikke kommer til at handle i forhold til reduktioner frem til 2028, men jeg siger, at det er et faktum, at den næste store IPCC-vurdering først kommer der, og at vi så på en eller anden måde med det flertal, der er for den vedtagelsestekst, som regeringen har fremsat i dag, må sige, at vi vil lægge vores fokus på, hvordan vi håndterer det her spørgsmål, hen i en rapport, der først kommer om flere år, i stedet for at vi kunne sige: Okay, vi har noget, der rammer i Norden meget specifikt – hvordan kan vi håndtere det regionalt?
Franciska Rosenkilde (ALT), 2025-02-18:
Tak for det.
Leila Stockmarr (EL), 2025-02-18:
Tak for den kommentar.
Det er jeg meget enig i.
Ved at vi også tager ansvar i Norden i forhold til vidensproduktion, er vi jo med til at løfte den samlede globale klimaindsats, også i forhold til IPCC.
For det er jo klart, at IPCC's ressourcer jo ikke er uendelige.
Så jo mere vi som en rig del af verden kan bidrage til at skabe ny viden, jo mere kan IPCC måske bruge på at skabe ny viden om f.eks. klimaforandringernes effekt på det globale syd, hvor man ser ind i nogle ret katastrofale udviklingsscenarier allerede inden for de næste par år.
Nick Zimmermann (DF), 2025-02-18:
Tak for det.
Jamen endnu en gang hører vi jo de samme bekymringer.
Det er katastrofen, der lurer, og vi skal handle nu.
Der må vi jo så lige prøve at stoppe en halv og spørge os selv, hvem det egentlig er, der siger, at vi skal være bekymret.
Det er det ikke.
Er det IPCC?
Nej, det er det heller ikke.
Faktisk siger sådan set alle eksperterne, at Golfstrømmen ikke er ved at kollapse.
Så hvorfor i alverden er det, vi skal stå her og gøre os selv nervøse over noget, som videnskaben selv afviser er en nærtstående trussel, og i øvrigt gå og gøre vores børn og unge nervøse for noget, som de i virkeligheden slet ikke burde være nervøse for?
Sandheden er jo, at vi i Danmark har en tendens til at piske en stemning op.
Vi fører klimapolitik, som om vi alene kan redde hele verden, men det kan vi ikke.
Danmark står for 0,1 pct. af verdens CO 2 -udledninger, og det er altså ingenting i det store billede.
Men hvad gør vi så alligevel herhjemme?
Vi pålægger os selv flere skatter, flere afgifter og flere byrder.
Og hvem er det, det går ud over?
Ganske almindelige danskere.
Det er dem, der i forvejen kæmper med stigende priser, høje energiregninger og en hverdag, der bliver dyrere og dyrere.
Der siger Dansk Folkeparti fuldstændig klokkeklart, at vi ikke vil være med til at gøre livet surt for danskerne med flere afgifter.
Hvis vi virkelig vil gøre en forskel for klimaet, nytter det ikke, at vi spænder livremmen ind herhjemme, mens Kina og Indien skruer op for forureningen den anden vej rundt.
I virkeligheden udleder de jo mere på få dage, end vi gør på et helt år.
Så skulle vi ikke prøve at være ærlige over for hinanden?
Hvis vi virkelig vil have en effekt på klimaet, skal vi ikke regulere danskerne til døde.
Vi skal få lande som Kina, Indien og andre af de store lande til i stedet at tage deres ansvar.
Det gør vi i hvert fald ikke med afgifter og heller ikke med regulering, men med teknologi.
For Danmark kan noget helt særligt, og vi har allerede skabt grønne løsninger, som resten af verden har taget til sig, og det er her, vi skal sætte ind.
Golfstrømmen er ikke ved at kollapse, og Danmark kan ikke redde verden alene.
Vi skal ikke straffe vores egne borgere i en klimakamp, som Kina og Indien tydeligvis ikke gider tage del i.
Jesper Petersen (S), 2025-02-18:
Det er jo lidt i forlængelse af den diskussion, jeg også havde med den konservative ordfører tidligere.
Jeg ville egentlig bare nu, hvor Dansk Folkeparti har givet udtryk for en temmelig stærk uenighed i den klimapolitik, der føres i dag, spørge, om det her er et væsentligt emne for Dansk Folkeparti, altså om man synes, det er vigtigt, at der her sker nogle ændringer.
Ville det have stor betydning for Dansk Folkeparti, hvis der skulle blive nogle politiske forandringer?
Ville det her være et område, hvor det var vigtigt at få nogle forandringer af den nuværende kurs?
Nick Zimmermann (DF), 2025-02-18:
Ja, absolut.
Klimapolitik er hamrende vigtigt for Dansk Folkeparti.
For vi ser jo konsekvenserne af den klimapolitik, som man i regeringen fører, hvor man plastrer landdistrikterne til med solceller og vindmøller og gør stederne nærmest ubeboelige, og det gør, at huspriserne falder.
Vi ser jo også konsekvenserne af de massive afgifter, som regeringen med f.eks. Socialdemokraterne i spidsen har lagt på danskerne i forhold til at sætte afgifterne op for diesel og for benzin, og som gør det dyrere at rejse og gør det dyrere at købe ind til aftensmadsbordet.
Så vi mærker jo i den grad konsekvenserne af regeringens klimapolitik rundtomkring i landet.
Det, der jo i virkeligheden bare er pointen i det her, er, at det ikke gør nogen forskel, og at det er ren og skær mavefornemmelsespolitik.
For det hjælper jo absolut intet.
Uanset hvad pokker vi foretager os i Danmark, har det jo absolut ingen effekt på det store verdensbillede.
Så stop nu med den her mavefornemmelsespolitik, hvor man pålægger danskerne alle mulige mærkelige afgifter og plastrer landdistrikterne til med solceller, for det har ingen effekt.
Jesper Petersen (S), 2025-02-18:
Tak for det, og tak for et, synes jeg, meget præcist og velgørende svar.
Jeg er ret uenig i beskrivelsen af, at der ikke skulle være både sociale balancer og betydningen af arbejdspladser og konkurrenceevne og det at undgå voksende uligheder og andet lagt ind i regeringens klimapolitik.
For det er temmelig vigtigt for os, og jeg mener også, at det er til stede der.
Der har vi så haft diskussioner med andre partier om, at vi ikke skulle gøre nok og den slags, og det er en anden sag.
Nu er det, synes jeg, ligesom bare slået fast, at skulle der blive et blåt flertal, hvor Dansk Folkeparti har nogen form for indflydelse, så vil det være centralt at lave en ganske anden og i mine øjne også mindre grøn klimapolitik, og det er jo nok så væsentligt at få frem.