Torsten Gejl (ALT), 2019-11-26:
I Alternativet synes vi også, at der er nogle rigtig gode intentioner i det her lovforslag.
Vi mener selvfølgelig også, at det, hvis der på baggrund af høringssvarene er grund til justeringer, selvfølgelig er vores pligt at gøre det, altså hvis vi kan blive klogere.
Jeg synes, det er vigtigt, at forældre ikke kan sikres genoptagelse af behandlingen af en anbringelse i det uendelige, som det nogle gange sker.
Det skaber jo ikke nogen ro om den anbringelse.
På et tidspunkt skal barnet jo også vide, at nu er det det her, der er situationen, og at det er sådan her, det fortsætter med at være.
Det er jo fint nok, at man kan afvise at genoptage en sag, hvis der ikke er sket væsentlige forandringer.
Problemet er bare, at så mange sager er baseret på fejl, som flere af de andre ordførere også har sagt.
Jeg føler lidt, at man måske fratager forældrene nogle rettigheder, hvis man nægter dem at kunne genoptage en sag, som er baseret på fejl.
Forudsætter man, at ens barn er anbragt på grund af en fejl, eller at der har været væsentlige fejl i en procedure, og at man så ikke kan genoptage sagen, ville man blive sindssyg.
Det ville da være forfærdeligt som forældre at være vidne til det, så det synes jeg også er en ting, vi er nødt til at debattere.
Efterlader det her nogle forældre uden nogle rettigheder i en meget, meget svær situation, hvor de faktisk burde kunne gøre noget?
En anden ting, som jeg tænker på, er, at i forhold til situationer, hvor man vælger, at et barn skal tvangsflyttes fra én forælder til den anden, står der: »Lovforslaget lægger op til at ændre reglerne, så kommunerne får adgang til at fuldbyrde afgørelser om ændret anbringelsessted uden samtykke, eventuelt med politiets bistand, i de helt særlige tilfælde, hvor det er nødvendigt af hensyn til barnets eller den unges bedste.«
Her har vi jo siddet i 3 år i Socialministeriet i sidste periode og lavet familieret, og der gik vi en masse runder for at sørge for, at der ikke var noget barn i det her land, der skulle hentes af fogeden eller politiet.
Vi arbejdede rigtig, rigtig meget med det, og jeg tror faktisk, at det lykkedes at sikre det.
Det står i hvert fald som målsætning i den lov, at der ikke længere er nogen børn, der skal hentes ud fra under et bord, mens de skriger, af en foged eller en politiperson, som så mod forælderens vilje går med det.
Der var mange ting, som vi var igennem.
For det første skal man starte med at se, om man ikke kan lave et frivilligt forlig mellem forældrene.
Senere kan den forælder, der tilbageholder barnet, blive tilbageholdt, sådan at man måske kan hente barnet i skolen.
Først derefter kan man måske komme ind med en indsats, der direkte handler om at fjerne barnet.
Så vi gjorde rigtig, rigtig meget i familieretten for at sikre, at der ikke er noget barn, der bare skal fjernes af politiet, og nu synes jeg, at vi står her og risikerer noget.
Jeg skal have læst endnu mere på det, for det er ikke enkelt lovstof.
Jeg synes faktisk ikke, at jeg ser de filtre eller de mange initiativer, der skal forhindre, at politiet henter de her børn.
Det er ekstremt traumatiserende for et barn at blive hentet af politiet mod sine forældres vilje.
Jeg synes også, at DF har ret i, at det måske kunne være en god idé at drøfte det her lidt mere.