Kim Edberg Andersen (NB), 2023-12-05:
Sæt du dig bare ned, fru Pia Kjærsgaard, for endnu en gang er du kommet med et rigtig godt forslag.
Man skulle jo tro, at du ikke kunne andet, for det er et godt forslag.
Det er et nødvendigt forslag, og det er jo nok det, der er den største bekymring, altså at det er et nødvendigt forslag.
Jeg har selv siddet i en kommune, hvor de i år har valgt – tror jeg, for jeg sidder der ikke nu – at skære 200 pladser væk, fordi de havde alt for mange.
Vi ved jo alle sammen, at i 2030 mangler vi 5.000, og det er en kommune, hvor det er 0,5 pct., så det passer meget godt med, at de i 2030 mangler 200.
Hvorfor gør de det?
Ja, det er på grund af planlov, budgetlov, politikere, der tænker kortsigtet, en dyr sektor, nedslidte plejehjem osv. osv. – og så lige, hvor du selv skal hente stemmerne, når du bliver valgt til en kommunalbestyrelse.
I nogle små kommuner skal du ikke bruge ret mange.
Og så er det jo ikke så sjovt at prioritere udkantsområderne i en kommune, så der prioriterer du byområderne.
Når så en gang jeg bliver gammel og min kone ikke kan køre ind og besøge mig, ja, så kan hun ikke besøge mig, for jeg er blevet placeret i byen, fordi det hele er så kortsigtet.
Dem, der til gengæld ikke tænker kortsigtet, er typisk friplejehjemmene eller bofællesskaberne, altså dem, som tænker lidt ud af boksen og laver det anderledes.
Og måske er det her en samtale, vi skal have, om, at vi har alt, alt for få plejehjemspladser i det hele taget – i hvert fald hvis vi skal gå ind i den der fortælling, som rigtig mange folk har i hovedet, hvis de ikke har været på et plejehjem for nylig, om, at det er sådan et hyggeligt sted til otiummet.
Det er det ikke længere.
Det er nærmest hospicepladser, man kommer på.
Hvis man er heldig, bliver man visiteret, ellers får du lov til at dø derhjemme.
Somme tider har man lokalpolitikere, som er fortalere for det her, fordi man sparer penge, og man ville faktisk hellere have en kunstgræsbane, for den er der stemmer i; det er der ikke så meget i at få et godt plejehjem.
Så fru Pia Kjærsgaard rammer den fuldstændig rigtigt, og alle partierne herinde burde jo have slået til med det samme.
Især bed jeg mærke i, at Danmarksdemokraternes ordfører sagde til Socialdemokraterne, at for ganske få år siden gik de selv ind for partnerskaber, og så er det jo påfaldende, at det gør man ikke nu.
Det giver jo så slet ingen mening.
Virkeligheden er, at ældreområdet i det hele taget har behov for en meget, meget grundig kølhaling, og jeg tror, at vi som folketingspolitikere, men også som danskere har behov for at se hinanden i øjnene og sige: Hvordan vil vi gerne behandles selv, når vi bliver ældre?
Det var det, jeg forsøgte at forklare ordføreren for Danmarksdemokraterne: Ja, det er kommunerne, der har ansvaret, men det er det der med, at hvis man sætter ræven til at vogte høns, bliver det ofte derefter.
Vi kunne forestille os, at man fjernede retten til en plejehjemsplads og flyttede den op under et andet organ – det kunne være, at det forsikringsmæssige gik sammen med staten, så man under nogle objektive krav via sit cpr-nummer fik at vide: Nu er du faktisk så gammel, at du kan få lov til at komme på plejehjem.
Så kunne man lade pengene følge borgeren og lave nogle enheder, hvor man så kunne komme trissende og sige: Jeg kommer med en pose penge her, som jeg har betalt til hele mit liv, og jeg har hørt rigtig meget godt om jer.
Og så er jeg ikke så bekymret for, om man er privat eller man er offentlig, men jeg er meget optaget af, at man i hvert fald er selvstændige enheder, sådan at man, som Liberal Alliance selv siger, skal kunne gå konkurs og udbydes igen, hvis ikke man leverer en ordentlig vare.
Lige nu er det sådan, at når du bliver ældre, mister du rettigheder – rettigheden til at bestemme over dit eget liv, rettigheden til værdighed.
Og det er faktisk ikke i orden.
Hvis ikke vi får etableret de 5.000 pladser nu, bliver der endnu flere, der bliver visiteret til ensomhed i eget hjem.
Og jeg er nok tilbøjelig til at give hr. Jens Meilvang fra Liberal Alliance ret i, at vi kommer op på de 30.000, før vi er nået i mål med antallet af boliger, vi har behov for – det tror jeg faktisk på.
Men jeg synes, det er et fantastisk godt forslag fra Dansk Folkeparti, som jeg naturligvis støtter, og det gør Nye Borgerlige naturligvis også.
Altså, i Nye Borgerlige går vi jo ind for, at det simpelt hen flyttes væk fra kommunerne, og at der indføres nogle objektive krav, man så skal opfylde, og at så har man ret til at blive visiteret til det i sin hjemkommune.
Det er jo det, der er problemet.
Det er jo synet på vores ældre, vi skal have ændret.