Kristian Hegaard (RV), 2020-05-19:
Tak for ordet.
I 2017 erklærede Institut for Menneskerettigheder i deres årsberetning, at det for første gang var begyndt at gå tilbage med frihedsrettighederne i Danmark – tilbage med de rettigheder, som utallige generationer har kæmpet for, ofret sig for i tiderne før os.
Det år blev der henvist til burkaforbuddet, PET og Forsvarets Efterretningstjeneste, der fik lempet kravet om sletning af unødvendige data om borgerne, vilkårene om tålt ophold for udlændinge på Kærshovedgård, der blev strammet, uværdig straf af hjemløse, som et flertal ser ud til at forlænge i år.
For i afslutningsdebatten om politikken i 2017, om året, der var gået, om, hvad der var nået, så var det en iver efter indskrænkning af frihed, der optog debatten.
Det kunne i stedet have været, hvad man ville gøre for børnene, hvad man ville gøre for de ældre, for klimaet eller økonomien, men det blev en jagt på hjemløse.
Den jagt er desværre fortsat i år, og det er også sådan, at vi i år har set en yderligere fratagelse af frihedsrettigheder for borgerne.
Det drejer sig om fratagne rettigheder for børn, der ellers havde udsigt til et dansk pas, og om danske statsborgere, der får frataget deres pas ved et ministerskrivebord frem for ved dommerens bord.
Der er lagt i kakkelovnen for masseovervågning af uskyldige danskere, logning underkendt af EU-domstolen fortsætter, og der er håndhævelse af kontaktforbud ved ransagning i privat ejendom uden retskendelse osv. osv.
Og det er alene i den her folketingssamling.
Den gradvise indskrænkning af vores frihedsrettigheder rækker tilbage til 2001 – det forfærdelige terrorangreb i USA, der i den grad rystede os alle.
Jeg tror, vi alle sammen kan huske, hvor vi var den dag.
10-årige Kristian sad i hvert fald og spillede »Diablo II«, mens han så det i fjernsynet, og et øjeblik var han lidt i tvivl om, hvorvidt det var spillet eller det, der foregik i fjernsynet, der fremstod mest uvirkeligt.
Men episoden førte til en lang række lovindgreb, vi ikke havde forestillet os tidligere.
Har de alle været nødvendige, hensigtsmæssige og proportionale?
Det må vi se på, for når vi fører politik, bør det bero på en nuanceret belysning af emnet, ikke på enkeltsager, og det har været et grundlæggende problem, en grundlæggende udfordring ved vores retspolitik de seneste år, at vi indfører en masse tiltag på baggrund af enkelte episoder uden at få dem evalueret efterfølgende – for at fremstå strammere, for at fremstå handlekraftige snarere end interesserede i, hvad der reelt virker og gør en forskel.
I det årti, der lige er startet, må det være afgørende, at den slags tiltag er midlertidige og bliver evalueret, for ellers ender det med, at vi bare vilkårligt løbende begrænser vores frihed og tager det for givet, som vores forfædre har kæmpet for i vores alle sammens Danmark.
Jeg har ikke noget imod at lave målrettede tiltag mod terrorister og hårdkogte kriminelle, hvis vi kan dokumentere, at det virker, og at det er proportionelt med den frihed, vi giver afkald på.
Og hvis flertallet er så sikre på, at de tiltag, der er gjort, er så gode og nødvendige, som de giver udtryk for, så må det jo være en formssag at få dem evalueret.
så ønsker Radikale Venstre altså at støtte op om den her frihedskommission og håber på, at det årti, vi netop er trådt ind i, bliver et årti, hvor vi udvider vores frihedsrettigheder og ikke indskrænker dem.