Jesper Petersen (S), 2021-12-02:
Tak for det.
Jeg kommer til at konkludere, at regeringen ikke støtter beslutningsforslaget.
Regeringen mener ikke, at der er behov for ny lovgivning, hvor den gældende allerede beskytter både ytringsfrihed og forskningsfrihed på universiteterne.
Men kan vi med debatten her få en klar understregning af Folketingets opbakning til afgørende principper for universiteternes virke, så vil det glæde mig meget som minister for uddannelse og forskning.
Forsknings- og ytringsfrihed er helt centrale principper i en demokratisk stat som Danmark.
De danske universiteter skal være et sted for fri debat, afprøvninger af argumenter og konklusioner.
Som forsknings-, videns- og uddannelsesinstitutioner skal det være det videnskabelige og forskningsmæssige belæg, der tæller.
Det skal hverken studerende, politikere, meningsdannere eller andre forskere begrænse.
Jeg ønsker frihed og pluralisme i forskningen.
Chicagoprincipperne, som beslutningsforslagsstillerne foreslår indarbejdes i universitetsloven, er udviklet af University of Chicago i forlængelse af, at studerende både på universitetet og andre steder i USA havde blokeret for talere, som de var uenige med, i et forsøg på at begrænse debatten.
Efterfølgende har mere end 70 institutioner i USA taget principperne til sig eller udviklet egne lignende principper, dog vel at mærke uden at de er skrevet ind i national lovgivning i USA.
Rektoren fra det selv samme universitet i Chicago, Robert J. Zimmer, har også offentligt frarådet, at principperne eller noget lignende bliver en del af en national eller føderal lovgivning i USA, fordi det kan skabe præcedens for politisk styring af, hvordan man skal sikre ytringsfriheden.
Jeg mener ikke, at vi har de tilstande i Danmark, der er set andre steder, og vi skal heller ikke have det.
Jeg ved, at universiteter i Danmark af egen drift er gået i gang med en diskussion om en fælles forståelse af forskningsfrihed, og det kan jo så udgøre en dansk version af Chicagoprincipperne, om alt går vel.
At universiteterne kan gøre dem til deres, i stedet for at vi gennemfører en lovgivning, synes jeg ville være bedre end at gennemføre ny lovgivning.
Det er selvfølgelig ude af mine hænder, hvad Uddannelses- og Forskningsudvalget skal gøre, men man kan jo tage det op der, invitere relevante folk ind for at høre om det arbejde, der sker på universiteterne, diskutere det med dem og se, om man ikke også kan skubbe på den proces, så der kan blive en selvvalgt og selvformuleret dansk version af de principper, vi taler om her.
Jeg vil selv fortsat have fokus på ytringsfrihed, pluralisme og forskningsfrihed i min dialog med universiteternes bestyrelser og rektorer, men jeg mener altså ikke, at det for nuværende er nødvendigt at skrive nye principper ind i lovgivningen og ændre den.
Og jeg håber heller ikke, at det bliver det, men at vi med en vedblivende vedligeholdelse af ytringsfrihed og forskningsfrihed fastholder dem blandt de bærende principper for universiteternes virke.
Og som sagt, lad gerne debatten i dag være en anledning til det.
Så regeringen vil ikke tilslutte sig, at man skal gennemføre egentlig ny lovgivning, men jeg håber, at det fremstår klart, at der er en opbakning til principperne og også til den intention om at stå vagt om dem – og måske en form for rettidig omhu i at rejse den her diskussion, inden vi, forhåbentlig ikke, opnår samme tilstand, som man har set nogle andre steder.
Dem skal vi undgå at få i Danmark.
Tak for ordet.
Tak for spørgsmålet.
Det må være kulturministerens ansvar at tage den diskussion med fru Birgitte Bergman og andre.
Men uanset om det er det ene eller det andet ressort, er det vigtigt for mig, at vi står vagt om ytringsfriheden, om forskningsfriheden, at vi sikrer, at der er en pluralisme, og jo i virkeligheden også som Folketing gør det, vi gør i dag, for selv om vi måske ikke bliver enige om at skulle ændre lovgivningen, fornemmer jeg jo egentlig en bred tilslutning til den mening, der er med de principper, der bliver beskrevet her.
De er beskyttet allerede i dansk lovgivning.
Og det er ikke sådan, at hvis man er på en uddannelse, er man beskyttet imod at møde synspunkter eller forskningsresultater, man ikke bryder sig om.
Det må man leve med, og man må finde sig i – for sådan er det på en uddannelsesinstitution, man er der for at tænke og ikke for at blive bekræftet – at forskningen også risikerer at være i ting, man ikke selv synes var lige det, man skulle ind i, men det skal altså være sådan i Danmark, at man kan det, uanset hvilken type uddannelse vi taler om.