Kenneth Kristensen Berth (DF), 2018-01-16:
Tak for det.
Den 31. maj 2016 indgik Europa-Kommissionen som bekendt en aftale med Facebook, Twitter, YouTube og Microsoft om at bekæmpe såkaldt hadefulde ytringer på nettet.
Aftalen tog sit udgangspunkt i to forhold, dels i Rådets rammeafgørelse fra 28. november 2008, hvoraf det bl.a. fremgår, at racisme og fremmedhad er direkte krænkelser af principperne om frihed, demokrati, respekt for menneskerettigheder og de grundlæggende frihedsrettigheder samt retsstatsprincippet – intet mindre – dels i konklusionerne fra det første årlige kollokvium om fundamentale rettigheder, som blev afholdt i Bruxelles den 1. og 2. oktober 2015.
Her mødtes 300 repræsentanter under ledelse af EU's kommissær for retlige og indre anliggender, Věra Jourová.
En af konklusionerne fra mødet var, at stigningen i hadefulde ytringer på nettet skulle bekæmpes gennem samarbejde med it-virksomheder og medier ved at fjerne hadefulde ytringer og fremme såkaldte modfortællinger, der stammer fra civilsamfundet, som det hed.
Begrundelsen for det var bl.a. ifølge aftalen, og nu citerer jeg igen: at tilstedeværelsen af hadefulde ytringer på nettet har en negativ indvirkning på dem, der taler på vegne af frihed, tolerance og ikkediskrimination.
Citat slut.
Jeg ved ikke, om det er fru Zenia Stampe, der dér henvises til.
Ytringsfriheden gælder nemlig for alle, høj som lav, og da ganske særligt for de borgere, hvis ytringer kan opfattes som kontroversielle eller opildnende.
I Dansk Folkeparti vil vi ikke acceptere, at EU aktivt bekæmper borgernes ytringsfrihed ved at indgå aftaler med f.eks. Facebook og Twitter om, at de på EU's vegne skal begrænse ytringsfriheden på deres platforme.
Og i Danmark er censur som bekendt forbudt ifølge grundlovens § 77.
Ved den første årlige evaluering af aftalen fastslog kommissær Věra Jourová, at aftalen ikke havde været tilstrækkelig til at inddæmme hadefuld tale, og Jourová åbnede mulighed for, at Europa-Kommissionen ville foreslå lovgivning, der retligt forpligtede virksomhederne til at begrænse ytringsfriheden for deres brugere.
I juni 2017 vedtog Tyskland lovgivning, der medfører, at sociale medier kan få bøder på op til 50 mio. euro, hvis de ikke fjerner såkaldt hadefuld tale inden for 24 timer.
Den tyske justitsminister Heiko Maas sagde i den forbindelse, og det er et citat: at erfaringen har vist, at operatørerne af de store platforme uden politisk pres ikke vil opfylde deres forpligtelser, hvorfor lovgivning er nødvendig.
Citat slut.
Altså samme konklusion som EU's kommissær.
Der er altså en reel mulighed for, at EU vil følge det tyske eksempel og lovgive på området.
Men hvad er det så, vi taler om?
Hvad er hadefuld tale?
Det er ikke noget nyt, at Facebook fjerner kontroversielt indhold og idømmer brugerne karantæne for at deltage i den offentlige debat.
I 2013 fik fru Pia Kjærsgaard f.eks. på Facebook karantæne i 24 timer efter at have kaldt daværende statsminister Helle Thorning-Schmidt for, og jeg citerer: dum og naiv.
Og senest her i december blev Suzanne Bjerrehuus udsat for censur af Facebook, efter at hun i et opslag havde gjort opmærksom på, at der bliver skudt 4-5 gange oftere i Sverige end i Tyskland og Norge, og at der i 2017 i Sverige i gennemsnit var en skudepisode om dagen.
Herefter fik Suzanne Bjerrehuus besked om fra Facebook, at der var tale om en, og jeg citerer: hadefuld udtalelse, som angriber folk direkte på baggrund af race, etnisk tilhørsforhold og national oprindelse.
Citat slut.
Dette siger jo en del om Facebooks tolkning af, hvor vide rammer der er for ytringsfriheden, og at de er noget anderledes end dem, der følger af den danske straffelov.
Det siger også noget om, at Facebook er bekymret ved udsigten til europæisk lovgivning på området og således strammer skruen ganske alvorligt i forhold til, hvornår man griber ind over for hadefulde ytringer.
Og hvem er det så egentlig, der hos Facebook sidder og foretager en afgørelse af, om en ytring er lovlig eller ej?
Ja, det er åbenbart ufaglært arbejdskraft i Marokko og Indien.
Det er altså ikke kun i Danmark, at politikere og meningsdannere censureres.
I Tyskland blev et forbundsdagsmedlem fra AFD, Beatrix von Storch, udelukket fra Twitter efter at have beklaget sig over, at politiet i Köln ved årsskiftet 2017/18 sendte et tweet ud på arabisk.
En repræsentant for det jødiske mindretal, Mike Delberg, blev blokeret efter at have uploadet en video, hvor en jødisk mand bliver overfuset med antisemitiske skældsord.
Det gjorde han jo nok selvsagt ikke med det formål at udbrede antisemitisme.
Men dertil skal så i øvrigt lægges talrige eksempler, hvor helt almindelige mennesker har fået knægtet deres ytringsfrihed, hvilket jo i sagens natur ikke påkalder sig samme opmærksomhed, som når det går ud over kendte personer.
Se, eksemplerne her viser, at det er farligt, når EU tilskynder sociale medier til at være ledvogtere for ytringsfriheden.
Vi har ikke brug for en ledvogter, der censurerer; vi har brug for størst mulig ytringsfrihed, og at ulovlige ytringer, der indeholder f.eks. trusler, retsforfølges.
Jeg skal takke for Folketingets behandling af den her sag, og jeg noterer mig med glæde, at der er opbakning til forslaget fra Enhedslisten – det er vi glade for.
Jeg noterer mig, at Liberal Alliance heller ikke er fuldstændig afvisende over for forslaget.
Og så noterede jeg mig i øvrigt – og det er i virkeligheden det, jeg synes er det mest bekymrende ved den her debat – at der tilsyneladende er politikere her i Folketinget, der ikke ville vige tilbage fra at lave en aftale med samme indhold med dansk presse, hvis man her i salen skønnede det nødvendigt.
Det burde efter min mening være en sag for tv-programmet Presselogen at beskæftige sig med, men nu er det jo ikke sikkert, at Presselogen følger med i, hvad der foregår kl. 18.05 en tirsdag aften i Folketinget.
Men nogle kunne måske finde på at orientere dem om det.
Om de så ville synes, at det var interessant eller ej, ved man ikke.
Hvis man skal sige noget, som ingen hører, så skal det jo som regel siges her i denne sal – anderledes er det jo åbenbart med Facebook og Twitter.
Men jeg siger tak til de ærede medlemmer for behandlingen af sagen.