runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Jakob Sølvhøj (EL), 2019-03-29:
Jeg vil sige, at det er dejligt, at vi i dag kan behandle et forslag om ændring af fraværsreglerne, som ikke handler om nye stramninger, som ikke handler om rigide bestemmelser, hvor eleverne skal noteres for fravær en time til halvanden, fordi de kommer 2 minutter for sent frem til undervisningen.
Så tusind tak til forslagsstillerne fra Alternativet for det.
Her handler det ikke om nye sanktioner, det handler om, hvor vigtigt det er at have et udsyn, som rækker ikke bare til skoleporten, men langt ud på den anden side af skoleporten.
Der er, som forslagsstillerne peger på, god grund til at diskutere, hvordan vi fremmer unges aktive deltagelse i vores demokrati og udviklingen af vores civilsamfund.
Hvis der er noget, som jeg tror er demokratisk dannende, så er det, når unge engagerer sig og deltager aktivt i den samfundsmæssige debat og i det vidtforgrenede foreningsliv, vi har.
Går det godt nok?
Jeg har muligvis nået en alder, hvor jeg ikke er den bedste til at vurdere det.
Men Dansk Ungdoms Fællesråd lavede for måske et par år siden en undersøgelse, der viste, at 38 pct. af de 16-30-årige hverken var aktive i foreninger, brugte tid på frivilligt arbejde eller deltog i selvorganiserede aktiviteter.
Man kan vende tallene om og sige, at det naturligvis afspejler, at det store flertal af de unge faktisk engagerer sig, men som DUF konkluderer, er der en betydelig andel af unge, som ikke engagerer sig i samfundet eller fællesskabet på den ene eller den anden måde.
Og både det etablerede foreningsliv og de selvorganiserede netværksbaserede aktiviteter har derfor en fælles udfordring i at tiltrække og fastholde denne gruppe af unge – siger DUF.
Jeg er som sagt måske et sted i mit liv, hvor jeg ikke er den bedste til at vurdere det, men derfor læser jeg med interesse den måde, som Dansk Ungdoms Fællesråd beskriver det på.
Det kan på en eller anden måde blive for nemt.
Det er en forpligtelse, vi må løse på mange områder.
Men når det er sagt, tænker jeg, at vores ungdomsuddannelser ikke desto mindre spiller og skal spille en utrolig vigtig rolle i forhold til at motivere eleverne til at engagere sig.
Det, vi kan gøre, er jo, at vi kan give skolerne flere redskaber til at løse den vigtige opgave, og kan vi gøre det, så skal vi gøre det.
Og jeg synes, det er oplagt, at en lempelse eller en ændring af fraværsreglerne for elever, der engagerer sig i civilsamfundet og foreningslivet, kan være et rigtig godt element.
Men jeg har både hørt hr. Uffe Elbæk drøfte sagen i morges i P1, og jeg har jo læst de bemærkninger, der er til beslutningsforslaget, der lægger op til, at vi netop får en dialog omkring spørgsmålet.
Så derfor vil jeg sige, at med det afsæt og med stor interesse for at lære lidt mere om de norske erfaringer kan vi fra Enhedslistens side bakke op om forslaget.
Merete Riisager (LA), 2019-03-29:
Som jeg sagde i min tale, mener jeg, at det er rigtig godt, at unge mennesker engagerer sig i civilsamfundet og den politiske debat.
Det gjorde jeg meget tydeligt i min tale; det synes jeg er rigtig, rigtig godt.
Men det ændrer ikke på, at hvis man mangler 10 dages undervisning, vil der være nogle faglige huller, som er svære at samle op, og derfor synes jeg, at det er en god idé at anerkende civilsamfundsdeltagelse ved f.eks. at kigge på, hvad det er, de gør i andre lande.
Kunne man forestille sig, hvis man tager et ansvar i civilsamfundet, at man så måske ligefrem fik skrevet det på sit eksamensbevis?
Lotte Rod (RV), 2019-03-29:
Jeg vil gerne spørge ministeren om, hvordan hun mener at det går ud over karakterdannelsen, hvis nogle af de unge, som sidder heroppe og lytter i Folketinget lige nu, om lidt, når der bliver folketingsvalg, tager ud og deltager i valgkampen, er rundt til valgarrangementer, fører kampagner, sidder i paneler og diskuterer politik.
Liselott Blixt (DF), 2019-03-29:
Vi bryster os i Danmark af at have måske verdens bedste patientrettigheder.
Vi har udredningsgarantier, vi har screeningsprogrammer, vi har ventetidsgarantier, og det er selvfølgelig noget, der skal overholdes.
Ellers var det sådan lidt lige meget, at vi herinde står og vedtager rigtig mange love, eller at sundhedsministeren laver økonomiaftaler med regionerne.
Vi har besluttet herinde, at vi har nogle screeningsprogrammer for at finde nogle af de mange mennesker, der desværre bliver ramt af kræft, og der er nogle retningslinjer, der gør, at man skal indkaldes til en bestemt tid.
Det har desværre været sådan, at der har været et par regioner i tidens løb, som ikke har overholdt den tidsaftale, der er lavet.
I sidste tilfælde var det Region Hovedstaden, der gik ud og sagde, at det var på grund af manglende ressourcer.
Jeg mener for det første, at man måske kunne have brugt noget privat, hvis det var, fordi man ikke selv havde ressourcerne, for det er til stede, og for det andet synes jeg, at undskyldningen er lidt langt væk fra den aftale, man har lavet med sundhedsministeren.
Der var en af dem, der desværre havde fået kræft, der så kørte en sag mod Region Hovedstaden.
Desværre tabte hun, fordi Region Hovedstaden åbenbart godt kunne bruge ressourcemangel som en undskyldning for ikke at have levet op til sin forpligtelse.
Så tænker jeg, at hvis man på grund af ressourcemangel kan sige fra over for alle de aftaler, man har lavet, så er de love, vi vedtager herinde, ikke det papir værd, som de er skrevet på.
Derfor hilser vi også loven velkommen, så vi sikrer, at når vi har lavet nogle rettigheder til borgerne, skal der også være en erstatningspligt, hvis ikke de bliver overholdt.
Derfor kan vi kun tilslutte os lovforslaget, og også at man gør det over for andre kræftformer, men jeg vil også give ordføreren fra Socialdemokratiet ret i, at man jo også kunne skrive nye screeningsprogrammer i fremtiden ind, for vi får forhåbentlig nogle flere screeningsprogrammer i fremtiden.
Det er i hvert fald det, det ser ud til.
Så det kunne jo være, man kunne tilføje dem.
Men det her gælder jo kun fremtiden.
Hvad sker der med dem, der er blevet ramt?
Det er der også flere der har stillet spørgsmål om i høringssvarene, og det er nogle af de ting, jeg vil stille spørgsmål om, for hvad vil det koste at gøre det med tilbagevirkende kraft?
Hvad vil det betyde, og er det noget, der kan lade sig gøre?
Det er nogle af de spørgsmål, jeg vil tage med i udvalgsbehandlingen.
En af de andre ting, der foreslås, er at fritage specialtandlægerne fra kravet om at afholde udgifter til klage- og erstatningssager.
Det var efter en lovgivning, vi lavede sidste år, at de var kommet i klemme på den måde her, og der retter man det lige ind igen.
Det mener vi også er rigtig godt.
Det sidste er at udvide dækningsområdet for patienterstatning til at omfatte lægemidler, der kommer fra en medicinkiste.
En medicinkiste er en medicinboks, der opbevares i maritime fartøjer og redningsflåder osv. Så det kan vi støtte fuldt op om.
Men som jeg sagde, har vi nogle spørgsmål om kræft og erstatning for for sen screening, så det tager vi med i udvalgsarbejdet.
Sofie Carsten Nielsen (RV), 2019-03-29:
Vi bakker som bekendt også op om lovforslaget i Det Radikale Venstre, og jeg skulle hilse fra Alternativets ordfører og sige, at det gør de også.
Jeg er rigtig glad for det her lovforslag, og det er jeg jo – og jeg kan ikke lade være med at sige det – fordi det var et arbejde, jeg satte i gang i 2015, hvor jeg foreslog en forlængelse af retskravet.
Nu er vi i 2019, og nu kommer det, og det gør det kun, fordi den her minister har taget det på sig og båret det igennem.
Så det er rigtig, rigtig godt gjort.
Det tog lidt for lang tid, men nu er det her, og hvor er det godt, at vi får noget mere fleksibilitet i de videregående uddannelser.
Det kan forhåbentlig også føre frem til, at vi får en langt mere grundlæggende diskussion – det ved jeg at ministeren og i øvrigt også mange ordførere er interesseret i – i fremtiden af, hvordan vi får en uddannelsessektor, der kan uddanne til hele livet.
Vi har foreslået indførelsen af Din uddannelseskonto; at vi altså alle sammen skal have en uddannelseskonto, den dag vi starter på arbejdsmarkedet, ligesom da vi indførte arbejdsmarkedspensionen, og at man faktisk indstiller sig på, at uddannelse er en del af livet, ligesom arbejde er det det meste af livet, og at det ikke nødvendigvis og slet ikke i så høj grad, som det er i dag, tænkes sådan, at først uddanner man sig, og så arbejder man, og så holder man op igen.
Det har verden ikke brug for, og det har vores danske samfund slet ikke brug for.
Vi har tværtimod brug for, at vi kommer ud og ind af arbejde og uddannelse – nogle gange samtidig, andre gange i perioder hver for sig og langt, langt mere fleksibelt.
Det her er vel et første skridt, men faktisk kun et første skridt til, at vi virkelig kan tænke det langt mere åbent.
Så det er jeg rigtig glad for.
Jeg deler den samme bekymring, som Enhedslistens ordfører nævnte, men føler mig også tryg i hvert fald ved denne minister ved, at det er en forligskreds, der vil blive indkaldt og taget i ed – det står jo også i teksten – hvis der bliver lavet om på tingene.
Nu mangler vi bare at afskaffe de massive besparelser, der er rullet ud over uddannelsessektoren.
For det her handler jo også om at kunne levere uddannelser af høj kvalitet, og det kan vi ikke fortsætte med, hvis de her besparelser fortsætter – det er 6 mia. kr. blot på de videregående uddannelser.
Det er for meget.
Vi skal den modsatte vej, men der må vi have et valg, før vi kan det.
Henrik Dahl (LA), 2019-03-29:
Tak for ordet.
Alle de mange fine ting ved lovforslag L 201 er jo allerede blevet gennemgået af adskillige ordførere, så jeg skal ikke gentage det, de har sagt, men bare slutte mig til det.
Men jeg synes godt, vi kunne tale lidt højere om det særlig fine ved lovforslag 201, som der ikke er nogen der har nævnt.
Derfor vil jeg tillade mig at gøre det, og det er jo, at Folketingets partier i fællesskab kort før jul stille og roligt besluttede at give sig i kast med at afmontere dele af fremdriftsreformen og med at liberalisere universitetssektoren.
Det er rigtig godt og på mange måder vejen frem, at universiteterne kan få mere selvstændighed, og at der kan ske en liberalisering af universiteterne.
Så vi bakker selvfølgelig op om lovforslag 201.
Tak for ordet.
Jakob Sølvhøj (EL), 2019-03-29:
Med forslaget her udmønter vi den indgåede aftale mellem alle Folketingets partier om fleksible universitetsuddannelser, hvor vi til Enhedslistens store tilfredshed endelig fik afskaffet bonusordningen for en hurtig studiestart, altså 1,08-reglen.
Det var vi rigtig glade for, selv om det jo i dag ikke er det element i aftalen, som vi skal omsætte til lovgivning.
I Enhedslisten glæder vi os over, at vi med lovforslaget forlænger de akademiske bachelorers retskrav på optag på en kandidatuddannelse, der er en naturlig overbygning til deres bacheloruddannelse, sådan at retskravet ikke længere kun vil være gældende ved optagelse i umiddelbar forlængelse af bacheloruddannelsen, men forlænges til at gælde 3 år, efter at den studerende har afsluttet sine første 3 år.
Det er rigtig godt, at vi får etableret en større fleksibilitet, så den enkelte kan afbryde et akademisk uddannelsesforløb for at tage en arbejdsperiode, hvor man kan afprøve den faglige viden, man har tilegnet sig i de første tre uddannelsesår.
Det har været vigtigt for os, at der ikke er knyttet betingelser til forlængelsen af retskravet.
Vi havde derfor også gerne undværet den bemyndigelse, ministeren får til på et senere tidspunkt at tilføje betingelser til retskravet, og jeg vil derfor gerne understrege, at vi har noteret os, at ministeren har tilkendegivet, at der kan fastsættes betingelser for anvendelsen af retskravet, hvis vi i aftalekredsen er enige om betingelserne.
Hvad angår den 1-årige akademiske overbygningsuddannelse, har vi noteret os, at flere af høringssvarene er, man kan vist godt sige særdeles forbeholdne.
Det betvivles af flere, at der skulle være behov for den nye overbygningsuddannelse, og der udtrykkes bekymring for, at nogle studerende på grund af reglerne om begrænsning af dobbeltuddannelse risikerer at blive afskåret fra at gennemføre den 2-årige kandidatuddannelse, der ellers ville have stillet dem væsentlig bedre, ikke mindst i forhold til efterfølgende beskæftigelsesmuligheder.
Vi kan i Enhedslisten godt følge bekymringen, og derfor vil jeg også sige, at vi meget nøje vil følge effekten af indførelsen af den nye overbygningsuddannelse og bringe det op i aftalekredsen, hvis lovgivningen skulle vise sig at have utilsigtede og uhensigtsmæssige konsekvenser.
Som jeg nævnte indledningsvis, er Enhedslisten jo en del af aftalekredsen bag aftalen om fleksible universitetsuddannelser, og derfor vil vi naturligvis stemme for det fremsatte lovforslag.
Henrik Dahl (LA), 2019-03-29:
Tak for en god tale.
Jeg skal bare høre for at være helt sikker: Kan man regne med, at i samme øjeblik der kommer en socialdemokratisk ledet regering, bliver omprioriteringsbidraget på 2 pct. fjernet?
Mette Reissmann (S), 2019-03-29:
Jeg er meget glad for den brede aftale, der bakkes op af alle Folketingets partier, om et mere fleksibelt uddannelsessystem.
Og med aftalen styrker vi jo sammenhængen mellem uddannelsessystemet og arbejdsmarkedet.
Vi har indgået en 5-årig aftale, som årligt skal drøftes på statusmøder mellem aftalepartierne, for der er ingen tvivl om, at vi betræder jomfruelig grund, og derfor er det vigtigt at have den tættest mulige opfølgning på disse ting.
Jeg er meget tilfreds med, at vi alle har lagt hånden på kogepladen i forhold til at følge udviklingen.
Når vi ser på de enkelte elementer, er Socialdemokratiet meget glad for udvidelsen af retskravet op til 3 år.
Med den her aftale giver vi de studerende en mulighed for lige at få et pusterum eller opleve arbejdsmarkedet, før de starter på deres kandidatuddannelse.
Det er også positivt, at forlængelsen sker uden betingelser.
Desuden har der været rigtig meget fokus på hurtigstartsbonussen på 1,08 pct., og afskaffelsen af den tror jeg hilses meget velkommen af de studerende.
Det er en rigtig og god beslutning, da bonussen var medvirkende til at presse karaktergennemsnittet på visse uddannelser op, hvilket også har været medvirkende til at skabe en skadelig præstationskultur i forhold til karaktergivning.
Det er stadig hovedsporet at tage en 3-årig bacheloruddannelse, hvorefter man bygger ovenpå med en 2-årig kandidatgrad.
Men med indførelsen af tilbud om en 1-årig akademisk overbygningsuddannelse på visse uddannelser er der mulighed for en større fleksibilitet.
Og i en tid, hvor vi ser et arbejdsmarked i forandring, er det godt, man får muligheden for at tilegne sig nogle ekstra – efterspurgte – kompetencer, f.eks. efter en årrække på arbejdsmarkedet.
Det styrker også Socialdemokratiets dagsorden om livslang læring og om, at fleksibiliteten skal være til stede.
Så hvis man senere i sit liv har lyst til at tage yderligere en 1-årig akademisk uddannelse – ja, så kan man altså gøre det.
Erhvervskandidatordningen udvides, så der gives bedre mulighed for at studere på deltid og samtidig kombinere teori og praksis.
Den sidste del, som jeg vil fremhæve, er øget fleksibilitet omkring adgangskravene.
Det skal jo nævnes, for det er ikke muligt at indfri disse nye ambitioner, så længe man er sat i en økonomisk spændetrøje.
Ej heller fjerner det uddannelsesloftet.
Så der er visse ting, vi stadig væk kan arbejde på at få fjernet.
Men det er dog en god aftale, der skaber mere fleksibilitet for universiteterne og de enkelte studerende.
Og derfor støtter Socialdemokratiet selvfølgelig lovforslaget som aftalt.
Marcus Knuth (V), 2019-03-29:
Tak, formand.
Det her lovforslag reflekterer i høj grad den vision, som jeg har for den danske uddannelsessektor.
Det handler om frihed, om fleksibilitet og om, at vi uddanner til arbejdsmarkedet.
Derudover afspejler lovforslaget jo også ministerens evne til igen at samle et meget, meget bredt flertal – eller faktisk alle partier – i Folketinget, så jeg forventer ikke den mest hidsige debat her for resten af det her lovforslag.
Men det er jo også meget rart med lidt stilhed inden stormen under den kommende valgkamp.
Som sagt vil lovforslaget gøre uddannelsessystemet mere fleksibelt.
De studerende kan vælge, om de vil læse videre med det samme, når de har færdiggjort deres bachelor, eller de kan arbejde i op til 3 år, inden de tager deres kandidatuddannelse.
Det afspejler jo altså den virkelighed, som jeg tror mange unge står over for i dag: at der er mange, der gerne vil arbejde 1 år, 2 år eller 3 år, inden man tager sin kandidat.
Samtidig åbner vi jo på den måde også op for et reelt bachelorarbejdsmarked, mens de studerende er garanteret en arbejdsplads, hvis det er sådan, at de alligevel vil vende tilbage til bøgerne, og det er jo positivt over for erhvervslivet, og det er positivt over for de studerende.
Derudover – som alternativ til den klassiske kandidat på 2 år – vil de studerende fremover kunne tage en 1-årig akademisk overbygning.
Det er jo altså noget, man ser i rigtig mange lande rundtomkring i verden.
Under forhandlingerne brugte jeg selv London School of Economics, der har nogle rigtig gode 1-årige masterprogrammer, som et eksempel på steder, hvor mange danskere søger hen.
Det er nu noget, som også bliver muligt i Danmark.
Det er noget, som Syddansk Universitet allerede har haft stor succes med, og også igen noget, som man bruger meget, meget bredt, især i USA, med succes for at sikre, at det er de bedste studerende, man får ind.
På den måde sikrer vi, at de studerende er motiverede og aktive, og at de rent faktisk kan det, som man forventer af dem.
Det sidste, jeg lige vil nævne, er, at universiteterne også får i hvert fald nemmere mulighed for at tilbyde uddannelser på tværs af rigsfællesskabet, og dermed er det to ordførere for Venstre, der står heroppe på talerstolen og er rigtig glade: Det er uddannelsesordføreren og selvfølgelig også grønlandsordføreren.
Med de ord vil jeg sige, at Venstre støtter lovforslaget.
Jakob Sølvhøj (EL), 2019-03-29:
Selv om nogle af de pågældende kvinder udviklede brystkræft, vurderede Patienterstatningen, at Region Hovedstaden ikke kunne ifalde et erstatningsansvar, og sidste år stadfæstede Højesteret, at regionen ikke var forpligtet til at give kvinderne erstatning.
Det skete med henvisning til den såkaldte ressourceregel, som vi diskuterer i dag.
Ressourcereglen betyder, at en region med henvisning til ressourcer kan slippe for at betale erstatning til patienter, der påføres en skade, som følge af at regionen ikke lever op til sine forpligtelser i forhold til behandlingsgarantierne.
Med forslaget her vil patienter fremadrettet få mulighed for at få tilkendt erstatning i den situation, men det er dog, som andre ordførere allerede har bemærket, kun særlige grupper af patienter, der er undtaget fra ressourcereglen, nemlig de patienter, der påføres en skade som følge af manglende screeningsundersøgelser for brystkræft, for livmoderhalskræft og for tyktarms- og endetarmskræft.
Vi er for så vidt enige med Det Etiske Råd i, at det kan være lidt uheldigt og besynderligt, at lovforslaget kun omfatter særlige grupper af patienter, og at det kan ses som et udtryk for en forskelsbehandling, når muligheden for tilkendelse af erstatning afhænger af, hvilken sygdom man har, og når der knytter sig særlige garantier til sygdomme, hvor private udbydere i stort omfang giver tilbud om screeninger.
Når det er sagt, finder vi det uhyre vigtigt, at vi tilstræber os at sikre kvinder bedst muligt mod brystkræft.
Det er rigtig godt, at vi har indført screeningsprogrammet, og så nytter det jo naturligvis ikke noget, at der er kvinder, der alligevel ikke får tilbuddet og bagefter må konstatere, at de ikke kan få erstatning, når de bliver syge.
I Enhedslisten så vi gerne, at der blev givet mulighed for, at regionerne på forhånd kunne søge om dispensation fra at overholde en behandlingsgaranti, hvis de på forhånd kan sige, at der ikke er ressourcer til at udføre opgaven, eller at man vil prioritere de ansatte til livsvigtige indgreb frem for andre opgaver, hvis der mangler personale.
Vi hører jo gang på gang fra de ansatte i sundhedsvæsenet, at der ikke er overensstemmelse mellem antallet af ansatte og de opgaver, der skal udføres.
Det giver travlhed, det giver risiko for fejl, og derfor skal regionerne have mulighed for at sige, at det i praksis ikke er muligt at leve op til de krav, Folketinget stiller, og så må vi her i Folketinget være forpligtet til at finde løsninger, for det er et fælles ansvar.
Derfor vil vi fremsætte et ændringsforslag til lovforslaget, der giver regionerne mulighed for at søge dispensation fra behandlingsgarantien med henvisning til de samme kriterier, som i dag ligger til grund for ressourcereglen.
Jeg skal hilse fra vores sundhedsordfører, Peder Hvelplund, og sige, at han ser frem til nærmere diskussion af det ændringsforslag, vi fremsætter i det kommende udvalgsarbejde, og jeg skal sige, at Enhedslisten kan støtte lovforslaget.
Merete Riisager (LA), 2019-03-29:
De er i høj grad en del af ungdommens virkelighed, og de bidrager til unge menneskers dannelse, karakterdannelse, fællesskaber.
Det kan de også få nogle dele af ved at deltage i civilsamfundet.
Jeg håber, at jeg gjorde meget klart i min tale, at der bestemt ligger en værdi der, som jeg mener vi kan anerkende endnu mere, men det ændrer ikke på, at vi i regeringen synes, at det er en dårlig idé at sige til eleverne, at det er okay, at de bliver væk fra 10 dages faglig undervisning, som de har brug for.
Torsten Gejl (ALT), 2019-03-29:
Nu forstod jeg på ministeren, at det var karakterdannelse, det handlede om.
Mener ministeren, at dannelse foregår bedre i en skole sammen med lærere og elever, end det foregår ude i den virkelige verden, hvor man møder mange flere forskellige mennesker, hvor man møder mange flere udfordringer, hvor det, man er i, er virkeligheden?
Kan ministeren ikke give mig ret i, at karakterdannelse lige præcis er noget, man tilegner sig bedre ud i den virkelige verden i de situationer, hvor man arbejder i ægte fællesskaber?
Merete Riisager (LA), 2019-03-29:
Lige for at tage en enkelt misforståelse
så sagde jeg karakterdannelse.
Det er ikke det samme som karakter.
Karakterdannelse handler jo om, at når man går på en ungdomsuddannelse, er man i gang med at blive voksen.
Man bevæger sig fra et niveau, hvor man har haft voksne, der tog hånd om ens samlede faglighed og udvikling, til stille og roligt at tage et ansvar for ens eget liv.
Så det er det, jeg mener med karakterdannelse.
Med hensyn til det her med faglighed vil jeg sige, at hvis man skal lære at tale tysk, eller hvis man skal lære kemiens faglighed, gør man det jo være ved at være til stede i timerne, og så kan der sagtens foregå andre vigtige ting, der som udgangspunkt må foregå uden for timerne, men man lærer jo ikke sin kemi ved at deltage i foreningsliv, selv om det at deltage i foreningsliv kan være meget relevant for ens alsidige udvikling.
Torsten Gejl (ALT), 2019-03-29:
Tak, og tak for en fin tale.
Nu siger ministeren, at der er fire ord, der fortæller, hvorfor det her ikke duer: Faglighed, fællesskab, respekt og karakter, så vidt jeg hørte dem og nåede at notere dem.
Kan ministeren godt se, at det kan vendes fuldstændig om?
Faglighed er den faglighed, man tilegner sig, når man er ude i det virkelige liv og tilegner sig erfaring i samfundsnyttigt arbejde.
Fællesskab er det fællesskab, man har f.eks. i en demonstration, eller andre, man samarbejder reelt med.
Det er at vise respekt til dem, som man eventuelt hjælper i frivilligt arbejde, og med hensyn til karakter tror ministeren ikke, at det måske kan højne karaktererne, at man får noget reel erfaring til at – hvad kan man sige – sammenligne eller til at bringe sin teoretiske erfaring i spil?