Karina Adsbøl (DF), 2020-11-13:
Tak for det.
Det kan jo være, vi ligefrem kan lave en politisk aftale her i dag i forhold til det her lovforslag.
Det er jo rigtigt nok, at det handler om en tidligere aftale om reserven.
Det er noget, vi har kæmpet længe for i Dansk Folkeparti netop i forhold til det her.
Overgangen til voksenlivet er særlig svær for unge med handicap, for det har ofte stor praktisk betydning for deres hverdag, at de fylder 18 år og dermed formelt bliver myndige, »for eksempel i forhold til uddannelse, bolig og hjælp og støtte efter relevant lovgivning«.
Derfor har disse unge brug for, at denne vigtige overgang bliver forberedt i god tid og med tæt inddragelse af den unge og forældrene.
Og de har brug for, at forberedelsen til voksenlivet sker koordineret og velplanlagt, så der i god tid inden fødselsdagen er styr på, hvad der skal ske, når man bliver 18 år.
Derfor var partierne jo også enige om, at kommunerne via en lovændring skulle forpligtes til at påbegynde forberedelsen af overgangen til voksenlivet, allerede når den unge fylder 16 år.
Dermed kan både den unge og forældrene være trygge ved, at rammerne for denne vigtige overgang er på plads.
Parterne var endvidere enige om, at Socialstyrelsen i tæt samarbejde med Danske Handicaporganisationer og KL skulle udvikle et inspirationsmateriale med konkrete redskaber, som skulle understøtte forberedelsen af den gode overgang og implementeringen af den nye lovbestemmelse.
Det er så det lovforslag, vi står med i dag.
Det er positivt, og også meget nødvendigt.
Formålet med bestemmelsen er at sikre den unge tryghed i det fremtidige forløb og at undgå, at den unge kommer til at stå uden hjælp i en periode.
Det vil jeg godt lige dvæle ved, for netop i forhold til tidligere spørgsmål her i salen fra ordføreren for SF, Charlotte Broman Mølbæk, til Venstres ordfører, vil jeg sige, at vi jo i hvert fald fra Dansk Folkepartis side gentagne gange har haft mange forslag i Folketingssalen, som skulle sikre det her.
Men vi i Dansk Folkeparti mener da, at man bør indføre en konkret klagemulighed, da det modsatte jo vil udvande den rettighed, man ligesom forsøger at give de unge mennesker.
Altså, så indfører man en bestemmelse, der har til formål at hjælpe og beskytte den unge.
Det virker sådan lidt mærkeligt, når man ikke samtidig giver den unge og de pårørende mulighed for at reagere, hvis kommunen ikke gør det, den har pligt til.
Det ser vi jo gang på gang.
Vi havde en høring forleden på retssikkerhedsområdet – netop retssikkerhed for mennesker med handicap i det sociale system.
Og det er jo trist, hvordan det ser ud derude.
Nu siger man altid »derude«, fordi man står herinde på en talerstol, men det er jo trist, hvordan de oplever ikke at blive hørt, ikke at få hjælp, så de bliver nødt til at klage for at få den hjælp, de har behov for, eller oplever at blive nødt til at bo i en bestemt kommune, eller at de ikke tør flytte, eller at de bliver nødt til at flytte for at få den hjælp, de har behov for.
Vi ønsker i hvert fald, at der indføres en separat klagemulighed.
Vi er bekymrede for, om det her lovforslag virkelig kommer til at virke efter hensigten.
Og hvis der er sådan et stort flertal herinde i salen i dag, synes jeg jo, vi i udvalgsarbejdet skal gå sammen omkring det.
Vi kan lave et ændringsforslag, og vi kan lave alt muligt i fællesskab.
Hvis der vitterligt er et ønske om det her, så lad os gøre det.
Vi er også enige med Danske Handicaporganisationer og Muskelsvindfonden om, at retten til at beholde hjælpen skal gælde.
Det var vist lige en gentagelse af mig selv – det er ved at være sidst på dagen.
Jeg har derfor været rigtig glad for, at vi i sin tid fik indført varslingsordningen, som godt nok var en amputeret udgave af opsættende virkning.
Så med de ord håber jeg, at et flertal i Folketinget kan forbedre det her lovforslag, som vi støtter.