Kristian Hegaard (RV), 2019-11-01:
Og I ser stadig godt ud heroppefra!
Lovforslaget her handler om at udelukke samfundstjeneste ved gentagelsestilfælde af simpel vold efter straffelovens § 244, ved vold mod værgeløst offer, eller hvor det har givet ikke ubetydelige psykiske eller fysiske skader, samt at der som udgangspunkt ikke gives samfundstjeneste ved grov vold efter straffelovens § 245.
Tankegangen bag lovforslaget synes at være fængsel, fængsel, fængsel.
Radikale Venstre er uenig i lovforslaget af særlig to grunde.
Samfundstjeneste er for det første den mest effektive sanktionsform for at mindske recidiv, særlig for unge og ved førstegangsforseelser.
Vi skal straffe hårdt ved gentagelser af vold, men vi skal også straffe klogt.
Det er helt utilgiveligt, hvis vi ved at straffe forkert bidrager til, at gerningspersoner begår kriminalitet igen.
For nylig mødte jeg Ricki.
Ricki har mildt sagt været en værre en, der har gjort en masse af det, man ikke skal gøre.
De sidste 6 år har han været stoffri og straffri.
I et P1-program i efteråret sagde han, at fængsel gør det værste ved mennesker, og vi skal ikke insistere på at gøre det værste ved mennesker, uanset hvad de har gjort.
For det andet skal vi heller ikke minimere dommerens valg af sanktionsmuligheder, men have tillid til, at dommerne giver den rigtige straf ud fra, hvad der fremlægges i retten.
Vi skal ikke lege dommere som politikere.
Dommerforeningen siger derudover i høringssvaret, at ubetinget fængsel i forvejen er udgangspunktet ved de sager, der nævnes.
Så det er jo ren symbolpolitik og overflødigt med det her lovforslag – og jeg skulle til at sige: som DF anfører, men der må jeg nok hellere sige: Dommerforeningen anfører – for der dømmes i over 5.000 af de her sager om året, og kun nogle få giver altså samfundstjeneste, når særlige forhold er fremlagt i retten.
Det kan være, at vedkommende for første gang i 10 år er i job eller lignende.
For så vidt angår ubetinget fængsel efter grov vold, har Højesteret i forvejen udarbejdet en fin praksis for, hvornår der bør være tale om ubetinget straf.
Der tales her om tilfælde af kortere frihedsstraf, hvis der er tale om en ung og ustraffet person, eller hvor der er tale om særlig – i den forbindelse og den sammenhæng – gode personlige forhold, eller hvis der er tale om en helt spontan reaktion, hvor volden kun har medført begrænset skade.
Så lad os have tillid til, at de fortsætter det gode arbejde ved domstolene.
Som Institut for Menneskerettigheder også fremhæver, kunne det være en god idé også at indarbejde en art bagatelgrænse for at hindre uhensigtsmæssig anvendelse af ubetinget fængsel, også selv om der er tale om gentagelsestilfælde, men i den milde ende af § 244-vold.
Man kunne også være kæk og spørge, om der her reelt er tale om et lovforslag, idet der nok snarere er tale om et lovbemærkningsforslag, for der er egentlig kun tale om sproglige ændringer.
Man går fra en formulering, der hedder »såfremt betinget dom efter reglerne i §§ 56 og 57 ikke findes tilstrækkelig« til: findes betinget dom efter reglerne i §§ 56 og 57 ikke tilstrækkelig.
Der er altså kun byttet ordet såfremt ud med ordet findes, og det anføres da også i lovbemærkningerne, at der alene er tale om sproglige ændringer af lovteksten, som har til formål at give mulighed for i bemærkningerne at angive nærmere retningslinjer for anvendelse af samfundstjeneste, og det er også derfor, der i høringssvarene bliver sat spørgsmålstegn ved, om det ikke er bedre, at vi lovgiver ud fra lovtekst og ikke kun ud fra lovbemærkninger, som der her er tale om.
Radikale Venstre er overordnet bekymret for, at tendensen med udelukkelse af sanktionsformer og i andre tilfælde minimumsstraffe indskrænker dommernes skønsmargen.
Vi politikere skal sætte en retning, men ikke diktere udfaldet hos domstolene.
Det må vi lade dommerne om.