Pernille Rosenkrantz-Theil (S), 2023-05-26:
Tak for det.
Med det her beslutningsforslag ønsker forslagsstillerne at pålægge regeringen at igangsætte et lovforberedende arbejde inden udgangen af 2023, som skal munde ud i et lovforslag, der styrker indsatsen mod stofbrug og afhængighed igennem social og sundhedsfaglig intervention frem for straf til stofbrugerne.
Kæmper man med et stofmisbrug, skal man have den rette hjælp.
Det gælder ikke mindst de mange mennesker, for hvem stofmisbruget blot er en ud af flere livsomstændigheder.
Det er en målgruppe, vi i vores velfærdssamfund i dag ikke formår at hjælpe godt nok.
Vi har som samfund en forpligtelse til løbende at forholde os til, hvordan vi bedst og mest effektivt hjælper borgere med stofmisbrug, og en forpligtelse til at forebygge, at flere, herunder særlig børn og unge, udvikler et misbrug.
Jeg hilser selvfølgelig derfor også beslutningsforslagets intention om at styrke indsatsen på stofmisbrugsområdet velkommen.
Jeg vil her sige, at en af de her ting, som regeringen har besluttet i sit regeringsgrundlag, netop er at tage fat om den allermest udsatte gruppe af borgere i Danmark.
Jeg er i øjeblikket på vej rundt til rigtig mange forskellige steder, som i dagligdagen beskæftiger sig med lige præcis den her gruppe.
Jeg skulle hilse og sige, at vi har lavet ikke så få snubletråde for den gruppe af borgere.
Det er også derfor, at vi ser på andre måder at organisere området på.
Jeg synes dog så, at i det her beslutningsforslag kobles muligheden for at få hjælp til ens stofmisbrug meget tæt sammen med spørgsmålet om straf for besiddelse af stoffer.
Det er tæt på, at man får det indtryk, når man læser det, at ophævelse af straf er en forudsætning for, at folk kan få relevant social og sundhedsmæssig hjælp.
Derfor vil jeg bare understrege, at alle borgere med et stofmisbrug har ret til misbrugsbehandling.
Adgangen til behandling afhænger ikke af, om man har modtaget en straf for besiddelse af stoffer.
Man kan som borger henvende sig direkte til kommunen for at komme i behandling, og herefter skal behandlingen iværksættes inden for 14 dage.
Det er altså uafhængigt af, om man har modtaget en straf eller ej.
Så straf udelukker med andre ord heller ikke nogen fra at modtage den nødvendige behandling.
En generel afkriminalisering af stoffer er således heller ikke en forudsætning for at kunne sætte ind med relevant hjælp til målgruppen.
Jeg mener, at det er vigtigt at holde sig for øje, at målgruppen af borgere med stofbrug spænder ekstremt bredt.
Den spænder jo fra den person, der tager kokain på toilettet inde på en af de smarte barer i byen og i øvrigt aldrig gør det igen, og så over til den kvinde, man møder og hører om på Reden.
Hun har været i Firkanten, som de kalder det på Vesterbro, siden hun var 14 år gammel, og har været afhængig af hårde stoffer siden da, og hun er nu 18 år gammel og arbejder som prostitueret i hverdagen og har allerede som 18-årig et årelangt misbrug bag sig og rigtig svære livsbetingelser i øvrigt.
Så det er bare for sige, at når vi taler om misbrug og forbrug, taler vi om en gruppe, der spænder enormt bredt.
Så for så vidt angår gruppen af de mest udsatte borgere med stofbrug, kan der være særlige hensyn at tage, og der kan bestemt være behov for at afvige fra de rammer, der jo primært er indrettet til det store flertal.
Det gælder i forhold til en behandlingsindsats.
For en ting er jo, at man på papiret har ret til behandling.
En helt anden ting er, om vi med den måde, vi har indrettet det på, faktisk også sikrer, at den reelt er tilgængelig for den målgruppe, som har det allersværest.
For de mest udsatte borgere med stofmisbrug kan det være en barriere for at komme i behandling selv at skulle tage initiativ til det, selv at skulle komme hen til det og selv at skulle følge op på det og alle mulige andre ting.
Derfor skal vi selvfølgelig have blik for, at det er meget forskellige grupper.