Søren Søndergaard (EL), 2018-12-14:
Efter vores opfattelse er det en kendsgerning, at EU-sager helt generelt behandles demokratisk betænkeligt.
Det er helt generelt.
Det var en kæmpe gevinst ved grundloven fra 1849 – eller jeg ved ikke, om det kom med der, eller om det kom lidt senere.
Men det er altså den idé om, at man har tre behandlinger, sådan at borgerne kan få mulighed for at påvirke tingene mellem behandlingerne, og så der kan foregå en udvalgsbehandling og der kan stilles spørgsmål og være deputationer og hvad som helst.
Det har man ikke med EU-sager.
Når vi har normale lovforslag, skal alle folketingsmedlemmer tage et ansvar.
Alle folketingsmedlemmer skal tage et ansvar og ligesom trykke på knappen.
Når det gælder EU-sager, er der nogle eksperter, der er sat af til det, og man kan sige: Det ved jeg ikke lige, for det har vi nogle folk til at tage sig af.
Og så kan man vel også sige, at når det gælder pressens interesse, er den meget mindre, når det gælder EU-sager, fordi de ofte måske er teknisk mere besværlige end de sager, som kommer i Folketingssalen.
Det er demokratisk betænkeligt.
De har meget større virkning.
De har meget større betydning for borgerne end det, som man bruger timer på at sidde og diskutere her.
Derfor er det jo rigtig godt, at der er enighed om at gøre noget ved det, og i det forslag, der ligger her, er der nogle rigtig gode ting.
Flere af de tidligere talere har været inde på det, bl.a. formanden for Europaudvalget, der skal i Udvalget for Forretningsordenen lige om lidt, og det handler om adgang for ordførerne til at deltage i europaudvalgsmøder, og der skal være lettere adgang til at få sagerne rejst i salen.
Det er rigtig gode forslag.
Der er nogle ting, der skal forhandles mellem regeringen og Folketinget og Europaudvalget.
Regeringen skal forelægge EU-sager for Europaudvalget mindst en gang før mandatgivningen.
Regeringen skal give bedre information om, hvordan EU-lovgivningen implementeres i dansk ret.
Og regeringen skal efter hvert folketingsvalg have en liste over verserende sager, hvor regeringen har indhentet mandat, men hvor sagen stadig væk ikke er afsluttet.
Efter vores opfattelse er det gode ting, men det kommer ikke hele vejen rundt.
Der er nogle oplagte ting, som stadig mangler.
Der mangler en bedre afrapportering fra forhandlingerne og om bekræftelse og ændring af mandaterne, ikke bare i forbindelse med valg, men løbende, fordi der løbende sker nogle ting.
Der er spørgsmålet om, hvor mange mandater der indhentes, altså hvor mange gange regeringen beder Folketinget om at få et mandat.
Os, der sidder i Europaudvalget, synes måske, det sker ofte.
Det er sådan, at der i Danmark gives 69 mandater, men i Sverige bliver EU-nævnet, som svarer til vores Europaudvalg, spurgt 302 gange.
Og vi snakker altså om nøjagtig de samme sager, for det er noget, man behandler nede i EU, og der er både Danmark og Sverige medlem.
Hvordan kan det være, at man i Sverige meget oftere spørger det svenske parlament, end man i Danmark spørger det danske parlament?
Det er da noget, som vi skal have kigget på.
Så er der det, der for os er det mest afgørende, nemlig stemmemetoden i Europaudvalget.
Stemmemetoden i Europaudvalget er jo sådan, at hvis man bliver væk, så stemmer man for.
Nu vil jeg bruge formanden som eksempel.
Formanden sidder her, regeringen kommer og fremlægger et forslag, og så sidder der en kværulant derovre og siger: Jeg er imod.
Så er der ingen andre, der tager ordet, og så siger formanden: Forslaget er vedtaget.
Det er da lidt mærkeligt, ikke?
Der er kun nogle, der har talt imod, der er ikke nogen, der har talt for, men forslaget er vedtaget.
Og hvorfor er forslaget vedtaget?
Jo, fordi der er en hel masse tomme stole, og de tomme stole tæller automatisk som jastemmer.
Det er da ikke noget, der befordrer engagementet.
Hvis man er lidt i tvivl, bliver man væk.
Har man andre vigtige sager, bliver man væk.
Derfor skal vi da have et system, hvor vi i Europaudvalget stemmer på den måde, som man stemmer i Folketingssalen.
Og er der et flertal for regeringens forslag, går det igennem, og er der ikke et flertal, der møder op og stemmer for det, så går det ikke igennem.
Hvorfor har vi den mærkelige ordning?
Jo, det er jo et levn fra gamle dage.
Den har man jo fra grundloven, hvor det hedder, at udenrigspolitikken føres af regeringen efter rådføring med Folketinget.
Det er derfor, det er sådan.
Når der ikke er et flertal imod regeringen udenrigspolitik, kører det på den måde.
Men EU-sager er ikke udenrigspolitik.
EU-sager er indenrigspolitik.
Det handler om, hvordan tingene foregår i Danmark, og det er jo det, der er den fundamentale misforståelse i hele det her.
Det er, at folk tror, at EU-politik er udenrigspolitik, men EU-politik handler om, hvad der skal være i vores fødevarer.
EU-politik handler om, hvilke regler der gælder på arbejdsmarkedet.
EU-politik er indenrigspolitik, og derfor skal vi have ændret det.
Det vil vi fra Enhedslistens side lægge meget vægt på i den kommende periode.
Vi vil faktisk lægge afgørende vægt på det for nu at bruge et ord, vi bruger i Europaudvalget.
Vi vil lægge afgørende vægt på det i den kommende periode, også under den kommende regering.