Mattias Tesfaye (S), 2021-10-12:
Først og fremmest vil jeg gerne takke ordførerne for de gode indlæg.
Jeg har fået en fin tale, som jeg gerne vil læse op lige om lidt, men før jeg når så langt, vil jeg gerne efter at have hørt debatten her komme med et par enkelte overordnede betragtninger.
Der står over en kendt domsbygning her i København: »Med lov skal man land bygge.«
Jeg har ofte tænkt over, hvad det egentlig betyder; for det betyder dels, at vi med paragraffer i lovgivningen regulerer vores samfærdsel, fordi vi er en masse mennesker, der bor på det samme territorium og har behov for at få reguleret vores samfærdsel.
Men jeg tror også, det betyder, at vi med lovgivningen prøver at signalere over for hinanden og dermed over for os selv, hvem vi er som mennesker, hvem vi er som samfund, og hvilke værdier der bærer vores samfund fremad, og de forandrer sig selvfølgelig, og derfor forandrer vores paragraffer sig også.
Et af de steder, hvor vi ændrer paragrafferne, er f.eks. straffeloven – en lov, der måske i virkeligheden burde hedde beskyttelsesloven, fordi formålet med loven jo ikke er at straffe, men at beskytte nogen, som vi mener bør beskyttes.
Med det konkrete lovforslag, vi behandler nu, handler det f.eks. om personer med handicap, som vi ønsker at beskytte bedre.
Derfor handler det her også om meget mere end lige de ting, der står i loven.
Jeg tror også, det handler om, at vi som parlament prøver at sige til os selv, til befolkningen og til vores omgivelser, hvad det er for nogle værdier der bærer det her samfund.
Og derfor er jeg egentlig også glad for den debat, der har været i dag, for jeg tror, det er vigtigt, at vi som politiske partier og som parlament forholder os til de her ting, selvfølgelig på en saglig og oplyst måde, hvor vi anerkender hinandens standpunkter, men også på en måde, hvor vi ikke bagatelliserer de udfordringer, der er i vores samfund.
Det er naturligvis en selvfølge.
Men så må vi også forholde os til, at næsten en tredjedel af danske homo- og biseksuelle og transkønnede altid eller ofte undgår at holde i hånd med deres partner i det offentlige rum.
Det er noget, de undgår på grund af deres seksuelle orientering eller deres kønsidentitet.
Hver fjerde transperson har følt sig diskrimineret eller chikaneret på deres arbejdsplads på grund af deres kønsidentitet, og mellem 1.500 og 2.500 personer udsættes årligt for vold, som efter ofrets opfattelse er motiveret af trans- eller homofobi.
Det synes jeg ikke vi bare sådan kan bagatellisere og sige: Nåh jo, men der er så mange mennesker, der udsættes for så mange forskellige ting.
Vi bliver nødt til at forholde os til, at der er noget særligt her, som vi som parlament og i vores lovgivning bliver nødt til at forholde os til.
Vi synes i hvert fald fra regeringens side, at der er behov for at sætte ind over for det.
Med lovforslaget i dag styrker vi lovgivningen og gør det tydeligt, at homo- og biseksuelle, transpersoner og interkønnede er beskyttet mod forskelsbehandling, hadforbrydelser og hadefulde ytringer.
Samtidig beskytter vi også personer med handicap mod hadefulde ytringer.
Lovforslaget forbyder forskelsbehandling på grund af seksuel orientering uden for arbejdsmarkedet.
Et boligselskab skal f.eks. ikke kunne afvise at leje ud til to kvinder, fordi de er lesbiske.
Jeg spurgte faktisk tidligere i dag nogle embedsmænd i Ligestillingsministeriet, om det her var et eksempel, der var grebet ud af den blå luft, og det er det ikke.
Samtidig giver vi mulighed for at klage til Ligebehandlingsnævnet over forskelsbehandling på grund af seksuel orientering.
Det betyder, at der er delt bevisbyrde, og det betyder, at der er mulighed for at få en godtgørelse, hvis man får medhold i sin klage.
Allerede i dag er transpersoner og interkønnede omfattet af forbuddet mod forskelsbehandling, hadforbrydelser og hadefulde ytringer, men det står ikke tydeligt i lovgivningen – det følger af praksis og fortolkninger, og det er rigtigt nok, som det er blevet nævnt heroppe fra talerstolen, at den del af lovforslaget er det, som juristerne vist kalder en kodificering af praksis.
Det bliver gjort helt tydeligt i lovgivningen nu, at transpersoner og interkønnede er beskyttet mod forskelsbehandling, både inden for og uden for arbejdsmarkedet, og vi gør det tydeligt, at de kan klage til Ligebehandlingsnævnet, hvis de oplever forskelsbehandling.