runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Mai Villadsen (EL), 2019-11-22:
Jeg mener bestemt, at de danske forbrugere har et ansvar for mængden af affald i Danmark, og også detailhandelen.
Men så vil jeg spørge til noget andet, for jeg er sådan set enig i, at vi skal gøre en masse i forhold til vores affaldshåndtering.
Men når der i sommers var adskillige landmænd og jægere, der gik ud og sagde, at de dyr, de ser i naturen i Danmark, har rigtig, rigtig store mængder af plastik i deres maver, herunder også plastposer, bekymrer det så ikke også ordføreren?
Peter Seier Christensen (NB), 2019-11-22:
Men det er jo ikke de danske forbrugeres ansvar, vil jeg sige.
Altså, de har jo gjort det, som de skal gøre.
Mai Villadsen (EL), 2019-11-22:
Tak for det.
Ordføreren kalder lovforslaget for symbolpolitik og siger, at man i stedet bør forholde sig til det plastik, der ender i verdenshavene.
Men i den forbindelse vil jeg bare høre ordføreren, om ikke ordføreren mener, at det danske affald faktisk også til tider ender i Asien og på den måde kommer ud i verdenshavene.
Peter Seier Christensen (NB), 2019-11-22:
Det er meget muligt, og jeg vil egentlig godt også have det kvantificeret, så det kunne være, vi skulle stille nogle spørgsmål i lovarbejdet om det.
Hvad betyder det for Danmark og klimaet og miljøet, og hvad vi ellers kan sætte det op imod, at vi forbyder gratis plastikposer?
Jeg tror, det vil være meget, meget små tal, vi taler om.
Men jeg synes da bestemt, at det vil være relevant at få nogle tal sat på.
Mette Abildgaard (KF), 2019-11-22:
Jeg er faktisk enig med ordføreren så langt, at der skal være en ordentlig måde at tale om det her på, i forhold til at vi skal være fuldstændig ærlig om, at det her initiativ ikke er rettet mod at forhindre plastik i verdenshavene.
For der har dansk plastik en meget, meget lille rolle at spille.
Men derfor kan man jo godt gøre det her af de miljøhensyn, der ligger i selve produktionen af emballagen.
Når man kigger på miljøvurderingen af lovforslaget, står der jo meget, meget klart, at det her vurderes at have en positiv effekt.
Anerkender ordføreren ikke også det?
Lars Boje Mathiesen (NB), 2019-11-22:
Det er meget sigende, at en konservativ ordfører bruger det meste af sin ordførertale på at snakke om nutiden.
Det her handler jo om 52 mio. kr., som blev givet ekstra i 2016, da Konservative skulle indtræde i regering og så kun ville sidde tilbage med tre parlamentarikere, og det ønskede man ikke fra Konservatives side.
Man ønskede, at man kunne indsluse flere medlemmer, og det betyder så, at der samtidig skulle polstres, og det skulle der så ske en betaling til de andre partier for.
Det giver mening.
Når man kan forøge sin tilstedeværelse i Folketingssalen med 50 pct., skal der ske betaling til de andre partier, og betalingen var så på 52 mio. kr., som partierne så skulle have at lege med og profilere sig selv på.
Mit spørgsmål går så på: Hvordan kan Konservative bede sundhedsområdet, som også er et yderst komplekst område, og som også bliver mere komplekst år for år, om at spare 2 pct., når man så selv mener, at ens eget område åbenbart er så helt specielt og så meget mere komplekst end selv sundhedsområdet, at det ikke skal have besparelser?
Mai Mercado (KF), 2019-11-22:
Tak, formand.
Hvis man beder udvalgte områder i det offentlige om at effektivisere, så må partierne også effektivisere.
Og jeg tror også, det er noget, folk kan forstå derude.
Men i en tid, hvor forholdet mellem Folketing og regering og også imellem partierne og regeringen som institutioner sådan ikke er det bedste, og hvor magtbalancen risikerer at blive forrykket, ser vi sådan set nogle udfordringer.
Og regeringen har med en række beslutninger sat den kendte forvaltningsmodel under pres, og her mener vi altså ikke, at der er behov for at svække partierne.
Men lad mig uddybe med to ting.
Først gjorde statsministeren sin særlige rådgiver til fast medlem af det magtfulde Koordinationsudvalg og også af det magtfulde Økonomiudvalg.
Her agerer han jo tilsyneladende på statsministerens vegne, og ved at optræde i begge udvalg får man mere magt end mange ressortministre, som kun møder op i de to udvalg lejlighedsvis – vicestatsministeren bliver han kaldt af nogle.
Alligevel kan Folketingets partier ikke kalde ham i samråd eller på anden vis stille ham til ansvar for de beslutninger, som han jo utvivlsomt er med til at træffe.
For det andet har ansættelsen af otte pressechefer i ministerierne, hvoraf seks har baggrund i den socialdemokratiske bevægelse, jo sat spørgsmålstegn ved hele partineutraliteten i embedsværket.
Alt er kørt efter bogen, bliver der sagt fra Socialdemokratiet.
Ja, men hvilken bog?
Nogle siger partibogen.
Og når statsministeren så ikke vil komme i samråd og forklare opgøret med embedsværkets neutralitet, til trods for at et flertal i Folketinget sådan set har anmodet om det, ja, så er det jo bare et par eksempler inden for de sidste par måneder, efter at regeringen er tiltrådt, som risikerer at forrykke den balance.
Og det gør, at vi i Det Konservative Folkeparti finder det vigtigt, at partierne kan agere, og det betyder jo også, at man kan gå ud og få rådgivning, eksempelvis.
Så set i det lys og med de to eksempler, jeg lige har nævnt, som jo immer væk er opstået inden for de seneste 4-5 måneder, og vi dermed ikke ved, hvad vi har i vente, så mener vi altså ikke, at det er fornuftigt at skære i partistøtten for nuværende, for derved at forringe partiernes mulighed for at se regeringen i kortene.
Kristian Hegaard (RV), 2019-11-22:
Så vil jeg gentage det, der var mit egentlige spørgsmål, nemlig det, der vedrører den kritik, vi fik fra antikorruptionsenheden GRECO, som jo i sensommeren gav til kende, at den måde, som offentlighedsloven forvaltes på i forhold til den meget vide adgang til undtagelser, gav anledning til en udtalt kritik af Danmark.
Er ministeren ikke enig i, at det er stærkt uhensigtsmæssigt med sådan en kritik, som Danmark blev udsat for i den forbindelse?
Nick Hækkerup (S), 2019-11-22:
Den indledende præmis om, at når der er grund til at kigge på en bestemmelse, er der grund til at kigge på alle bestemmelser, passer jo ikke.
Det, der er sagen her, er jo, at der er en specifik lovgivningsforpligtelse til at kigge på én bestemmelse og ikke på alle bestemmelser.
Kristian Hegaard (RV), 2019-11-22:
Når man taler om at revidere eller fjerne en bestemmelse, er det jo relevant også at kigge på andre bestemmelser i det hele taget.
Jeg kunne godt tænke mig at høre justitsministerens holdning til den her meget nedslående rapport, der tidligere i år, nemlig i sensommeren, kom fra antikorruptionsenheden GRECO, hvor Danmark for første gang fik kritik på internationalt plan af vores offentlighedslov for de undtagelser, der forhindrer offentlig adgang til informationer.
Er ministeren enig i, at det er stærkt uhensigtsmæssigt med en sådan kritik fra antikorruptionsenheden GRECO af vores offentlighedslov?
Nick Hækkerup (S), 2019-11-22:
Det var jo nærmest en opvarmningstale, sådan et slags opvarmningsband til, at jeg skulle have fornøjelsen af at gå på talerstolen.
Lad mig starte med det, som lovforslaget handler om.
Det er ikke, fordi jeg nærer den illusion, at vi bliver ved med at være der.
Forslaget handler om pligten til at revidere den såkaldte postlistebestemmelse i offentlighedsloven.
Postlistebestemmelsen i offentlighedsloven befinder sig i § 16, og da der nu ikke er nogen andre, der har villet redegøre for, hvad den præcis indeholder, må jeg tage det på mig.
« Det, postlister drejer sig om, er, at man skal kunne se, hvad der er kommet ind, og hvad der er gået ud af post den dag.
Så er der den bestemmelse, som i virkeligheden er til debat i dag, nemlig § 44, og hvad står der så i § 44?
Der står: »Justitsministeren fremsætter forslag om revision af § 16 i folketingsåret 2018-19.«
Så der er altså en forpligtelse til at skulle lave den her revision, medmindre man fjerner den her bestemmelse.
Det er i virkeligheden det, det drejer sig om.
Så det materielle, nemlig om der kan laves postlister eller ej, bliver der ikke ændret på.
Det, der ændres på, er alene den her revisionsbestemmelse.
Det vil sige, at der ikke længere er noget krav om at revidere postlistebestemmelsen.
Det er det, lovforslaget drejer sig om.
Simon Emil Ammitzbøll-Bille (UFG), 2019-11-22:
Og det her lovforslag er jo i virkeligheden sådan et opgivelseslovforslag, for det er et symbol på, at det har været utrolig svært at komme videre med de forbedringer af offentlighedsloven og tilgang til mere åbenhed, som har været diskuteret i årevis.
Hele diskussionen om den her lov stammer helt tilbage fra VK-regeringen, som kom med et forslag om at indskrænke adgangen til offentligheden i forvaltningsafgørelser, postlister m.m., men som et bredt flertal i Folketinget var imod, indtil der kom en ny regering i 2011 under Helle Thorning, hvor S, SF og Det Radikale Venstre pludselig lavede en aftale med Venstre og Det Konservative Folkeparti om at lave den lov, som V og K havde foreslået før valget i 2011.
Dermed havde man så bundet ikke alene to, men tre partier op, og så kunne vi ikke rigtig gøre noget ved det, selv om en række partier prøvede, også i valgperioden 2011-2015.
Efter valget i 2015 gik Liberal Alliance og Det Konservative Folkeparti så i regering med Venstre, og når man går i regering, skal man overholde de forlig, som et af de regeringspartier så var en del af, og derfor kunne man ikke rigtig komme videre med sagen, ud over at vi dog kunne se, at i hvert fald SF og De Radikale ligesom dryppede fra igen, og det er jo dejligt.
Så var vi i en situation, da vi nærmede os valget nu, at alle kunne være frie, hvis bare vi var sikre på, at S og V ikke fik flertal.
Men så var det jo sådan, at tidligere statsminister hr. Lars Løkke Rasmussen blev begavet med et befrielsens øjeblik og pludselig satsede på, at der skulle komme netop dette S-V-flertal, og det eneste, der kom ud af det, var, at borgerne så fremadrettet heller ikke kan få den øgede offentlige adgang, som vi i øvrigt ved der er flertal for i befolkningen.
Så tillykke med S-V-flertallet, for det er jo det, der i virkeligheden sikrer, at der ikke kommer mere åbenhed.
Det her forslag ville man kun have været forpligtet af, hvis K og LA stadig sad i regering, og derfor føler jeg mig overhovedet heller ikke personligt forpligtet af at skulle stemme for det her forslag, som jo dækker over – noget, jeg spurgte hr. Karsten Lauritzen om, men som jeg ikke rigtig kunne få lov til at tale om – at der var nogen, der ikke ville være med til det.
Okay, hvis regeringen gik ind for det, er det ikke V, K eller LA, og når SF og R har sagt, at de også gik ind for det, er det jo heller ikke dem. Dansk Folkeparti og Enhedslisten var lovlig undskyldt, fordi de sad uden for forligskredsen, så det var heller ikke dem, og Nye Borgerlige var ikke kommet i Folketinget, så det var heller ikke dem.
Ja, det er heller ikke Fremad, for vi var ikke dannet endnu, så det er heller ikke os.
Så er der kun et parti tilbage, som i virkeligheden forhindrer, at der er åbne postlister, og det er Socialdemokratiet.
Derfor glæder jeg mig utrolig meget til, at justitsministeren om lidt skal på talerstolen, for så har vi alle sammen i fælles front lejlighed til at spørge regeringen, hvorfor Socialdemokraterne som det eneste parti forhindrer, at der er åbne postlister i det her land.
Jeg stemmer imod lovforslaget.
Pernille Vermund (NB), 2019-11-22:
Tak for ordet.
Da jeg fik de her papirer stukket i hånden i sidste uge og skulle sætte mig ind i, hvad det var, vi skulle debattere i dag, må jeg indrømme, at jeg fandt ud af, at forslaget er relativt teknisk.
Og når det er så teknisk, er det let bare at tænke, at nå ja, der står, at det her, hvis det bliver implementeret i samtlige departementer og ministerier, vil koste en masse penge.
Det betød, at jeg stod i en situation, hvor hensynet til, at vi ikke skal spilde borgernes penge på unødvendigt bureaukrati, for mig vejer tungt på vægtskålen.
Det gør det for mig som borgerlig.
Det andet hensyn er hensynet til demokratiet, til åbenheden, til tilliden, som også er blevet fremført af de partier her i dag, som ikke er magtpartier, men som er mindre partier, der på hver deres måde ser sig som fortaler for dem, der gerne vil bide magthaverne lidt i haserne.
I den balance er min vægtskål tippet over til demokratiets fordel.
Den er tippet til, at det koster noget at have et demokrati.
Det kan godt være, at det ikke er postlisterne alene, der gør det, men hvis det er den nøgle, der skal til, for at vi kan få åbnet det her system, for at vi kan få genåbnet diskussionen om en offentlighedslov eller vores offentlighedslov, og hvordan den skal revideres, vil vi gerne medvirke til det.
Jeg er egentlig lidt ærgerlig over, at man skal sidde med noget, som virker som en detalje, men skal gøre et stort nummer ud af det på nuværende tidspunkt, når vi har en offentlighedslov, som jeg er fuldstændig enig i burde ses efter i sømmene generelt.
Jeg håber også, at man fra regeringens side vil lægge sig lidt mere i selen i forhold til at få revideret den her lov, sådan at man ikke gør det unødvendigt besværligt for ministre og ministrenes medarbejdere at udføre arbejde, men man omvendt heller ikke bliver ved med at bære ved til det her bål, som handler om, at borgerne i stigende grad har mistillid til politikere, har mistillid til systemet.
Så med de ord in mente håber jeg at det budskab trænger igennem, og selv om der ikke er flertal for at stemme nej, så stemmer jeg nej, og vi stemmer nej, og vi gør det også med et håb om, at det her virkelig vil blive taget alvorligt.
Tak for ordet.
Sikandar Siddique (ALT), 2019-11-22:
Tak for ordet.
Lad mig starte med at sige, at Alternativet ikke støtter forslaget.
Det virker, som om regeringen er mere interesseret i at kigge alle danskerne efter i kortene end selv at vise, hvad de indeholder.
Det er ikke den retning, et dansk folkestyre skal gå.
Postlisterne er jo bare en lille del af hele offentlighedsloven – det gør det imidlertid kun mere utilfredsstillende, at der ikke engang kan leveres i forhold til dem.
For det her handler jo helt grundlæggende om åbenhed.
Regeringen mangler at levere i forhold til åbenhed og gennemsigtighed, selv om det kan betyde en mere besværlig proces i ministerierne.
Vi er åbne over for gode argumenter imod at lempe offentlighedsloven – det kan godt være, at det næsten er umuligt at være minister eller ansvarlig leder af landet, hvis man bliver kigget endnu mere over skulderen, end man gør i dag.
Og nogle gange kan det også være helt nødvendigt, at der er et rum, hvor man ikke kan følge med udefra, når der skal træffes beslutninger om landets sikkerhed, men den diskussion synes jeg vi skal have meget mere åbent og meget mere ærligt.
Så i udvalgsbehandlingen vil vi være åbne for alle gode argumenter, men vi argumenterer voldsomt for, at vi skal have skabt langt mere åbenhed og gennemsigtighed.
Tak for ordet.
Rosa Lund (EL), 2019-11-22:
Tak for det.
Forløbet omkring den meget restriktive offentlighedslov, vi har i Danmark, synes jeg jo har udviklet sig til lidt af en farce.
Jeg kan huske, at de i løbet af valgkampen kaldte sig for en åbenhedstrojka.
Til dem vil jeg bare sige: Velkommen til, det var da dejligt, at I har ændret holdning.
Det drejer sig jo om partierne Socialistisk Folkeparti, Radikale Venstre og Det Konservative Folkeparti.
Det er rigtig dejligt, at I har ændret holdning, velkommen til den uhellige åbenhedsalliance, som indtil videre har bestået af partierne Enhedslisten, Dansk Folkeparti og Liberal Alliance.
Desværre står vi jo så i en situation, som fru Karina Lorentzen Dehnhardt lige redegjorde for, hvor der efter valget lige præcis er flertal mellem Venstre og Socialdemokratiet, som altså betyder – i hvert fald som det har forlydt indtil nu i debatten – at der ikke kommer nogen ændringer i offentlighedsloven.
Og det synes jeg er rigtig ærgerligt, måske særlig fordi vi i de sidste par uger har brugt rigtig meget tid på at diskutere, hvordan vi kommer antidemokratiske kræfter til livs, og vi har brugt rigtig meget tid på at diskutere, hvor godt et demokrati vi har i Danmark, og der synes jeg da at det ville være oplagt at styrke vores eget demokrati ved at skabe mere åbenhed og offentlighed om forvaltningen.
Når det er sagt, skal vi tilbage til postlisterne, som jo egentlig er det, vi diskuterer i dag, men jeg synes ikke, at vi kan tage den debat uden også lige at nævne, hvor vi står med offentlighedsloven generelt.
Vi har i Enhedslisten svært ved at se begrundelsen for at ophæve revisionsbestemmelsen sådan helt isoleret set.
For os at se
kunne man sagtens vedtage obligatoriske åbne postlister, og vi kunne sagtens gøre det til en permanent ordning uden at revidere resten af offentlighedsloven.
Vi kunne sagtens tage det her lille hjørne og så få det ind, så der trods alt kom lidt mere åbenhed.
Jeg kan ikke se, hvorfor de to ting skulle hænge sammen.
For os at se i Enhedslisten ville det være et godt skridt at indføre en regel om postlister, og det kan vi gøre her og nu i Folketinget.
For som vi ser det, er det i sandhed nødvendigt at sikre, at der er offentlighed om forvaltningen, og at der er en reel mulighed for at kontrollere magthaverne.
Det er en af de vigtigste hjørnesten i et demokrati, og det er mig uforståeligt, når vi bruger så lang tid på at snakke om, hvordan vi bekæmper antidemokratiske kræfter, at vi så ikke selv styrker den her vigtige hjørnesten i vores demokrati om åbenhed i forvaltningen.
Enhedslisten kan ikke støtte det her lovforslag.
Karina Lorentzen Dehnhardt (SF), 2019-11-22:
Forslaget handler jo om åbne postlister, og jeg tænkte, at man godt for tilhørernes skyld kunne komme med en lille servicemeddelelse om, hvad det egentlig er for noget.
I Region Syddanmark har man faktisk åbne postlister, og det betyder, at der hver dag bliver lavet en liste over ind- og udgående post til regionshuset i Vejle, og det er faktisk muligt for enhver at klikke sig ind på det og følge det, hvis man har lyst til det.
Så kan man jo spørge: Hvad skal man egentlig bruge det til?
Er det ikke bare bureaukrati til ingen verdens nytte, at der er nogen, der skal sidde og lave sådan nogle lister?
Men det er det ikke.
Det handler faktisk om demokrati og gennemsigtighed og alles mulighed for at følge med, for hvis man som borger eller som journalist for den sags skyld er optaget af en sag, så kan det jo være svært at vide, præcis hvad det er for nogle dokumenter, man skal interessere sig for eller søge aktindsigt i, og det kan postlisterne faktisk give en idé om.
Derfor kan SF heller ikke støtte det her forslag.
Det kunne vi heller ikke sidst, det var fremme.
Konsekvensen er jo, at forslaget med ét slag fjerner forpligtigelsen for regeringen til overhovedet at forholde sig til, hvorvidt og i hvilket omfang en obligatorisk postlisteordning skal implementeres.
Tilbage står der en uvirksom bestemmelse, som trods gode intentioner om at skabe en længe efterspurgt øget åbenhed i den offentlige forvaltning nu bare fremstår som en hensigt, som har lange – hvis overhovedet nogen – udsigter med hensyn til at blive indfriet.
Vi håber, at ministeren kunne tænke sig at indkalde til forhandlinger eller drøftelser om offentlighedsloven.
Vi synes, der er brug for det, og vi synes, det er ærgerligt, at der tilbage kun står de to partier, som er de mest magtvante i hele Folketinget, nemlig Socialdemokraterne og Venstre, som holder hånden over den her lovgivning.
Demokrati kræver gennemsigtighed, åbenhed og tillid, så lad os nu slukke mørkelygten, som stadig kaster skygger af sig, og i den sammenhæng er postlister måske bare en lille mulig lysstråle.
Ole Birk Olesen (LA), 2019-11-22:
Tak for det.
Liberal Alliance går ind for åbne postlister.
Det er et godt værktøj for borgere og journalister, offentligheden i det hele taget, til at få et indblik i, hvilken kommunikation der foregår mellem myndigheder og private, og derfor går vi ind for åbne postlister.
Vi vil endda gå et skridt videre, nemlig til en åben søgning i post.
Efter vores opfattelse må det efterhånden være sådan, at vi kan forlange af alle offentlige myndigheder, at de registrerer alt ind- og udgående post elektronisk, og så ryger det automatisk på en postliste i den proces, og borgerne ville automatisk kunne søge i posten uden at skulle besvære sig med at søge aktindsigt, men simpelt hen søge i posten.
Det ville vi gerne.
Der skal selvfølgelig ske det i den proces, at myndigheden, den relevante myndighed, sætter et flueben ud for al den post, hvor der ikke er nogen følsomme oplysninger, som der ikke kan gives adgang til, mens der omvendt vil være noget post, som der er tvivl om hvorvidt kan distribueres bredt, uden at der går nogen følsomme oplysninger ud, hvor det ikke må komme ud.
Sådan er det i dag også, når man skal vurdere, om der gives aktindsigt eller ej, og det ville man også skulle gøre i den her proces, altså sætte et flueben ved al den post, der ikke rummer følsomme oplysninger, og som umiddelbart tåler offentlighedens søgelys.
Så vi er om muligt det parti, der går
allermest ind for åbne postlister, og vi går sågar ind for åben søgning i post.
Men vi stemmer alligevel for det her lovforslag, og det gør vi, fordi det ikke giver nogen mening at have en bestemmelse i en lov om, at justitsministeren skal fremlægge en revision af loven på det her område, når der ikke er flertal i Folketinget for denne revision.
Så skal justitsministeren komme med en revision bare for et syns skyld, og så skal Folketinget stemme det ned.
Det er jo simpelt hen ikke muligt at leve op til lovens bestemmelser om, at justitsministeren skal fremlægge en revision, som der kan dannes flertal for i Folketinget, og derfor giver det ikke nogen mening at have den her revisionsbestemmelse, og derfor stemmer vi for, at den afskaffes.
Nick Hækkerup (S), 2019-11-22:
Jamen som det også er blevet sagt tidligere af den socialdemokratiske ordfører, gør alle de bemærkninger, der kommer, indtryk.
Karina Adsbøl (DF), 2019-11-22:
Tak for det.
Som jeg forstod det, var det, at hr. Simon Emil Ammitzbøll-Bille lidt var opvarmningsbandet, inden ministeren som storbandet kom på talerstolen, og så er det jo sådan, at man ofte har store forventninger, når de store kommer på talerstolen.
Så derfor vil jeg høre, om regeringen vil ændre noget som helst i offentlighedsloven.
Og jeg vil samtidig høre, om justitsministeren kan huske den gang, offentlighedsloven blev stemt igennem her i Folketinget og man fra de store vinduer kunne se, hvad der skete.
Simon Emil Ammitzbøll-Bille (UFG), 2019-11-22:
Men hvad er fordelene ved åbne postlister?
Nick Hækkerup (S), 2019-11-22:
Man kan jo også vende det om og spørge: Hvad tilfører de åbne postlister af merværdi?
Jeg er tvivlende over for, at de reelt giver merværdi.
Det er anslået for f.eks. departementerne, at hvis man skal lave åbne postlister, vil det, sådan som jeg husker det, i driftsomkostninger koste 25 mio. kr. om året.
Vil man hellere bruge de penge på noget andet?
Ja, det tror jeg da hellere man vil.
Og så er det ikke sagt – for jeg kan næsten mærke spørgerens næste spørgsmål – at vores danske demokrati ikke er 25 mio. kr. værd, og at det er det, det er blevet solgt for.
Det er ikke det, jeg siger.
Jeg siger bare, at det er de hensyn, der er lagt frem af dem, der har evalueret det, og det er hensyn, jeg er enig i skal tages.
Simon Emil Ammitzbøll-Bille (UFG), 2019-11-22:
Hvad mener ministeren er problemet ved åbne postlister?
Nick Hækkerup (S), 2019-11-22:
Nej, det er det ikke.
Altså, jeg synes, at offentlighedsloven må være udtryk for den balance, der skal være mellem på den ene side ønsket om åbenhed, behovet for åbenhed, og på den anden side at man, når man er regering, også skal kunne regere, altså også skal kunne have mulighed for f.eks. med sit embedsværk at diskutere ideer, lave udkast osv., uden at det skal eksponeres.
Pernille Vermund (NB), 2019-11-22:
Mit spørgsmål gik ikke specifikt på postlisterne, men på det, at vi er en række partier, som sender et klart signal om, at vi meget gerne vil diskutere offentlighedsloven igen.
Det er ikke sikkert, at det hele skal fjernes.
Nu må vi se, hvor vi ender – vi er meget forskellige partier – men grundlæggende tror jeg, at det, som vi kan være enige om, er, at vi har en situation, hvor befolkningen og journalister og medier i stigende grad føler, at man ikke kan få indsigt i, hvad der foregår i magtrummet, kan man sige.
Er det en bekymring, som ministeren deler?