Astrid Carøe (SF), 2021-04-15:
Tak for det.
Lad mig starte med at sige, at jeg er rigtig glad for, at vi skal diskutere det her i dag.
For diskrimination er noget, vi skal tage meget seriøst, og jeg synes ligesom forslagsstillerne også, det kræver handling.
Derfor støtter vi i SF også forslaget.
Rammerne for at søge en stilling skal aldrig fordre diskrimination.
Jeg synes også, det er vigtigt at sige, at jeg ikke tror, at arbejdsgiverne bevidst diskriminerer, men vi mennesker kan godt lide at kunne referere til noget, vi kender, og det er altså ikke særlig smart i en situation, hvor man skal ansætte en ny medarbejder.
For jeg har snart ikke tal på, hvor mange studier jeg har set, der igen og igen viser, at vi ansætter folk, der ligner os selv, og det er en skam, og det kan det her forslag være med til at gøre op med – forhåbentlig.
Derfor synes jeg egentlig, at det giver sig selv, at vi må handle, for mangfoldige arbejdspladser er kun til gavn for samfundet, og ja, vi kan begynde med rammerne for ansøgningerne.
For hvis du går på Jobindex for at søge en offentlig stilling, skal du i langt de fleste tilfælde angive dit køn, din alder eller dit statsborgerskab, faktisk i højere grad end man skal ved private stillinger, og det spænder ben for en rigtig stor gruppe af mennesker.
Når den mandlige chef skal ansætte en ny leder, vil han højst sandsynligt kalde en anden mand til samtaler.
Vi ved også, at når tyrkiske Selma skal søge et job, skal hun sende 52 pct. flere ansøgninger af sted end danske Julie, bare for at komme til én samtale, og vi ved, at ansøgere over 50 år systematisk diskrimineres i ansøgningsprocessen, for ansøgningen ryger med al sandsynlighed direkte i makulatoren, og der bliver ansat meget, meget få seniorer i det offentlige i dag, og det synes jeg er pinligt, og det er ikke ligestilling.
Derfor er det virkelig godt, at vi faktisk kan gøre noget ved det, og at vi også ved, at det virker.
For både svenske og danske studier viser, at en anonymisering af ansøgninger har en effekt, særlig på, hvor mange kvinder og etniske minoriteter der bliver indkaldt til samtale.
Det synes jeg egentlig vi skal tage ret alvorligt.
Noget af det, der gjorde størst indtryk på mig i de her studier, var, at ikke bare blev flere borgere af enden etnisk herkomst indkaldt til samtale, men langt flere søgte også stillingerne af den simple grund, at de turde.
De turde tro på deres egne kvalifikationer, når de ikke var bange for at blive afvist på grund af deres ophav, og det synes jeg er værd at tygge på.
For vi må bare ikke afholde kvalificerede medarbejdere fra at søge, fordi de er bange for at blive diskrimineret.
At anonymisere ansøgninger helt eller delvist er ingen gylden løsning på diskrimination.
Det er ikke en tryllestav, der gør køn, alder og etnicitet ubetydelige.
Derfor er vi heller ikke færdige med at tænke løsninger, når vi slutter her i dag, uanset om der er et flertal eller ej – det virker der måske til at der ikke helt er – men det her tror jeg er et skridt på vejen, og jeg ser meget frem til, at vi i fællesskab kan finde ud af, hvad vi mere kan gøre.
For vi skal skabe inkluderende og mangfoldige arbejdspladser i det offentlige.
Det har vi en pligt til, og jeg synes, at det her forslag er et rigtig godt skridt på vejen.