runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Louise Brown (LA), 2025-02-21:
Tak, formand.
Som nævnt behandler vi et lovforslag, der handler om at gøre medicintilskudssystemet mere fleksibelt og økonomisk bæredygtigt.
I Liberal Alliance bakker vi op om den her forsøgsordning, fordi vi tror på, at den skaber bedre muligheder for at give tilskud til nødvendige lægemidler og samtidig sikre en mere effektiv udnyttelse af ressourcerne i sundhedsvæsenet.
Som tidligere nævnt giver lovforslaget her Lægemiddelstyrelsen mulighed for i en 3-årig periode at give tilskud til medicin baseret på en forhandlet fortrolig pris.
I praksis betyder det, at regionerne kan forhandle lavere pris på medicin, uden at det påvirker den officielle listepris.
Det betyder så også, at vi forhåbentlig kan sikre, at flere patienter får adgang til lægemidler, som ellers ikke ville have været tilskudsberettiget under de nuværende regler.
Vi kommer med den her model til at opnå tre vigtige fordele: en større fleksibilitet i tilskudssystemet, så flere patienter kan få den nødvendige medicin; en økonomisk besparelse for sundhedsvæsenet, da regionerne får refusion af prisdifferencen; og en mere dynamisk prisstruktur, hvor der kan blive forhandlet lavere priser, uden at det skaber negative konsekvenser for medicinalvirksomhedernes eksportmarkeder.
Jeg synes i den her sammenhæng også, det er vigtigt lige at gøre opmærksom på, at lovforslaget jo er blevet justeret på baggrund af høringssvarene.
Flere organisationer har været bekymrede for, at hemmeligholdelse af priserne kunne svække transparensen, og at økonomiske hensyn kunne få forrang over patienternes behov.
De bekymringer deler vi, men jeg oplever også, at ministeren har lyttet og taget det til efterretning.
Der er også taget højde for, at Lægemiddelstyrelsen ikke kun skal tage økonomiske hensyn, men også vurdere de behandlingsmæssige konsekvenser for patienterne.
Desuden er forsøgsordningen gjort mere fleksibel, hvilket har ført til, at Lægemiddelindustriforeningen også efterfølgende udtrykker sig positivt om ordningen.
Det er vigtigt for mig at sige, at selv om vi kommer til at støtte det her forslag, forstår vi også godt de bekymringer, der har været om adgangen til innovativ medicin.
Vi ved, at sjældne sygdomme og specialiserede behandlinger ofte står i en svær position, når det gælder netop prisforhandlingerne, så vi må derfor også sikre, at den her forsøgsordning ikke udelukker mindre patientgrupper fra at få adgang til den nyeste medicinske behandling.
I Liberal Alliance ønsker vi at få et moderne, effektivt og økonomisk ansvarligt sundhedsvæsen med patienten.
Vi mener, at det her lovforslag er et skridt i den rigtige retning, fordi det giver mere værdi for skattepengene, samtidig med at det også sikrer en bedre adgang til medicin for patienten.
Men vi vil følge udviklingen nøje og sikre, at vi ikke i jagten på en bedre pris mister blikket for de patienter, der har mest brug for innovationen og fremskridtet i medicinen.
Men vi stemmer ja til forslaget.
Kirsten Normann Andersen (SF), 2025-02-21:
Mange tak for det.
Stigende medicinpriser har længe været en kæmpe udfordring for regionernes budgetter, og jeg har derfor også ret stor forståelse for ønsket om at finde en model for, hvordan man i højere grad kan styre priserne.
Sådan forstår jeg også lovforslaget, altså at det skal udmønte en aftale mellem regionerne og ministeren, og det anerkender jeg sådan set.
Men jeg er generelt bekymret for en manglende transparens i sundhedsvæsenet og altså også med det her lovforslag, hvor regionerne får mulighed for at forhandle fortrolige prisrabatter på visse medicinske produkter, for at de på den måde får lettere ved at overholde deres egne budgetter og dermed også medicinudgifterne.
Men kan det eksempelvis have en pointe i, at patientbehandlingen risikerer mere at ske med udgangspunkt i økonomiske hensyn end i medicinske hensyn?
Der er, synes jeg, også flere spørgsmål, der rejser sig med lovforslaget, som det i hvert fald umiddelbart er svært at finde svar på i det materiale, som vi har fået til lovforslaget.
For vil det betyde, at det bliver svært at få indført ny innovativ medicin, medmindre andre medicinudgifter eksempelvis bliver billigere?
Og hvordan skal patienter blive i stand til at gennemskue, hvordan de samlede udgifter beregnes, altså de dynamiske effekter, som jo også må have en betydning?
Som jeg læser forslaget, kan flere elementer jo indgå, herunder også at behandlingen udlægges fra sygehuset til praksissektoren, og at den dermed ikke længere er gratis for patienterne.
Den situation synes jeg selv vi skal forebygge, medmindre patienterne også selv synes, at det er en god idé at skifte medicin, og jeg har derfor også tænkt, at der lige præcis i forbindelse med det forslag godt kunne blive behov for i udvalget at få en teknisk gennemgang af de nærmere omstændigheder i forhold til det her lovforslag, og det håber jeg kan blive imødekommet.
Som sagt har jeg stor respekt for regionernes budgetter og det forhold, at det er svært at overholde dem i forhold til de stigende medicinudgifter, som er ustyrbare i regionernes budgetter i dag.
Men gennemsigtighed er også vigtigt for os i den sammenhæng.
Marlene Harpsøe (DD), 2025-02-21:
Lægemiddelindustrien vil få en styrket forhandlingsposition på tværs af grænser, når de forhandlede priser ikke er offentligt kendte.
Det er samtidig positivt, at flere nye og dyrere lægemidler potentielt kan blive tilgængelige i tilskudssystemet for patienter, fordi ordningen muliggør, at nogle borgere kan få tilskud til køb af lægemidler, der ellers ikke ville leve op til kriterierne for at få tilskud, hvis der ikke kunne forhandles om en fortrolig pris som en del af tilskudsvurderingen.
I Danmarksdemokraterne er vi dog bekymrede for, hvad et system med fortrolige rabatter til regionen reelt vil betyde for de priser, som patienterne med f.eks. kroniske sygdomme kommer til at betale.
Derfor vil vi spørge ind til de konkrete konsekvenser ved forslaget for borgerne, set i forhold til hvilket beløb borgerne reelt skal have op af lommen på apoteket, og hvilken øget adgang til nye lægemidler der kan forventes, før vi tager endelig stilling til, hvorvidt vi kan støtte forslaget.
Eva Kjer Hansen (V), 2025-02-21:
Tak til formanden, og jeg kan jo komme hurtigt om ved det, da den socialdemokratiske ordfører har forklaret, hvad forslaget går ud på.
Det er Venstres holdning, at kan det her være med til at skabe nogle bedre muligheder for patienter til at få tilskudsmedicin, og kan vi på den her måde udvikle på behandlingsmulighederne, så er det et rigtig godt tiltag.
Som det også er blevet nævnt af den tidligere ordfører, er det jo en forsøgsordning, hvor der nøje bliver fulgt op på, hvordan virkningen af det er.
Derfor hilser vi det også velkommen, og vi ser frem til, at der her sandsynligvis i virkeligheden ligger nogle nye muligheder for at give noget mere velfærd for de samme penge.
Sophie Løhde (V), 2025-02-21:
Det kan jeg bekræfte, og dermed kan jeg jo i øvrigt også bekræfte, at vi med lovgivningen, vi behandler i dag, også har sørget for, at vi får moderniseret sprogbrugen i abortlovgivningen, som også har båret præg af at have 50 år på bagen.
Også tak til ordføreren for at kvittere for forhandlingsforløbet.
Det sætter jeg meget stor pris på, for da vi startede forhandlingerne om de her spørgsmål, vidste jeg godt, at det ikke nødvendigvis ville blive en let politisk aftale at indgå.
Det er også derfor, jeg er glad for, at der er bred politisk opbakning bag alle de tre lovforslag, som vi behandler her i dag.
Peter Kofod (DF), 2025-02-21:
Til den sidste del først: Jo, det er det – helt klart.
Jeg skulle selvfølgelig have taget sociale forhold med, og det tager man jo allerede i dag stilling til, hvis man efter uge 12 søger om en abort.
Så man kan sige, at de regler, vi har i dag, jo meget langt hen ad vejen imødekommer den bekymring, som Enhedslisten rejser.
Punkt 2: I forhold til det første med den ufrivillige abort var det sådan set bare for at illustrere, at man en gang imellem glemmer, hvor langt fremme et foster er i sin udvikling, allerede når man er omkring halvvejs henne i svangerskabet.
Det er et meget stort foster; det er omkring 200 g.
Og der var balancen bare, da vi diskuterede det her i folketingsgruppen, at vi syntes, det her var for vidtgående til, at vi havde lyst til bare at sætte det hele fri.
Vi synes egentlig, at der er mange ting i de eksisterende regler, som kan fungere ganske udmærket.
Vi var ikke imod, at man reviderede lovgivningen, altså at man så det igennem igen og så på, om der var noget, der kan gøres bedre, men vi syntes, den eksisterende balance faktisk var fin, og at grænsen for fri abort lå fint på uge 12.
Peder Hvelplund (EL), 2025-02-21:
Tak for det, og tak til ministeren for en flot tale.
Jeg deler fuldstændig opfattelsen af, at man jo nærmest mærker historiens vingesus, når vi står og behandler det lovforslag her i dag.
Så jeg vil også give ros til ministeren for selve forhandlingsforløbet.
Jeg vil også bare gerne bede ministeren om at bekræfte noget af det, der har haft vores store opmærksomhed, nemlig det, at man sikrer adgangen til senaborter for ofre for overgreb, voldtægt og incest, som jo også er en del af aftaleteksten, og også bare bekræfte, at det også er noget, der er blevet afspejlet i lovteksten og bemærkningerne, nemlig at vi med det her forslag netop får sikret adgangen til at give senaborter til ofre for voldtægt, overgreb og incest.
Rosa Lund (EL), 2025-02-21:
Jeg skal nok forsøge at holde mig inden for forretningsordenen.
Hvis vi så kigger på den bekymring, som hr. Peter Kofod har, er det så ikke en god idé at sikre, at den gravide selv kan bestemme?
Jeg noterede mig også, at hr. Peter Kofod i sin ordførertale sagde, at der er kvinder, der bliver presset til en abort.
Er det så ikke netop en god idé at sikre, at man har retten til selv at bestemme?
For det er jo det, vi sikrer med det her lovforslag, altså at man har retten til selv at bestemme, og at man hverken kan blive presset til det ene eller det andet.
Peter Kofod (DF), 2025-02-21:
Tak for det.
Det er helt fair, at vi kan være meget uenige om det her spørgsmål.
Der er nogle etiske forskelle eller nogle dilemmaer, som er meget store, og det vil også manifestere sig i Folketingssalen.
Det kan også manifestere sig i, at man en gang imellem siger noget, som måske falder uden for forretningsordenen, og i sådan nogle sager her synes jeg egentlig det er okay.
Men ja, selvfølgelig mener hr. Peter Kofod det.
Jeg modtager mails, og jeg hører om henvendelser fra kvinder, som fortryder senere i livet, at de har truffet et valg, som de måske havde stillet sig anderledes over for, hvis de havde fået noget bedre rådgivning, hvis de havde taget sig bedre tid til at overveje den her situation, eller hvis de havde stået en situation, hvor de havde følt, at de kunne få mere hjælp.
Det synes jeg da er bekymringer, man skal lytte til.
Det synes jeg er bekymringer, man skal lytte til og tage meget alvorligt, og det er bare det, jeg har gjort.
Rosa Lund (EL), 2025-02-21:
Jeg er meget rystet, faktisk, over hr. Peter Kofods tale.
Det havde jeg ikke regnet med jeg ville være, for jeg kender jo hr. Peter Kofod som en god og ordentlig kollega.
Er det, hr. Peter Kofod står og foreslår fra talerstolen, at en kvinde skal gennemføre en uønsket graviditet for at give barnet til en anden?
Peter Kofod (DF), 2025-02-21:
Jo, men med den logik kan man jo fjerne grænsen helt
Altså, med den logik behøver man jo ikke nogen grænse; så kan man gå helt op til det kriterie – og det kan jeg så forstå at hr. Peder Hvelplund og andre dele af venstrefløjen vil – der hedder, hvornår man kan, om jeg så må sige, redde et for tidligt født barn.
Det er så en grænse, der løbende ændrer sig, og som vi er nogle der tror på med de landvindinger, man gør medicinsk i de her år, kommer til at ændre sig ret meget i de kommende år.
Det har vi ikke lyst til, for igen handler det om, hvor den rigtige balance er mellem frit at kunne vælge, men også beskyttelsen af et ufødt liv.
Peder Hvelplund (EL), 2025-02-21:
Men hvem andre end den gravide er det, der er i stand til kvalificeret at træffe beslutning om, om en graviditet skal gennemføres, når der ligger en øvre grænse i forhold til levedygtighedskriteriet?
Altså, hvorfor er det andre, der skal kunne vurdere, hvorvidt der er medicinske eller sociale forhold eller andre forhold, som gør det acceptabelt at få en abort?
Hvorfor er det ikke kun den gravide, som er i stand til at kunne træffe den beslutning?
Og der var jo altså også omkring 54 afslag, tror jeg det var, i den samme periode, hvor der er gravide, som er blevet påtvunget at gennemføre en graviditet.
Jeg tror, det er 38 af dem, der er blevet anket, hvor de så fik medhold.
Men der er alligevel nogle, der er blevet påtvunget at gennemføre en graviditet, selv om de ikke ønskede det.
Er det ikke urimeligt?
Tak for det.
Og tak til Dansk Folkepartis ordfører for talen.
Jeg vil sige, at for mig er der en fuldstændig fundamental forskel på, om man uønsket får afbrudt en graviditet ved en abort, eller om man får muligheden for at kunne få en abort ved en uønsket graviditet.
I det første tilfælde er der tale om et ufatteligt tab af noget, man har ønsket, og i det andet tilfælde er der tale om at få afbrudt noget, som er uønsket af det enkelte individ, altså den gravide.
Jeg synes, at ordføreren lidt skylder et svart til de kvinder, som har truffet det svære valg.
Jeg var lige tilbage og se på tallene, og jeg tror, det var omkring 130 af de tilladelser til abort, der blev givet i 2022 mellem den 12. og den 18. graviditetsuge, som ikke var af medicinske årsager, men som var af hensyn til den gravide.
Der kan jo være tale om, at det er en, der har levet i et forhold med partnervold, som ikke har turdet gøre opmærksom på, at hun var gravid, og som forlader partneren, men får afslag på abort og bliver påtvunget at gennemføre en graviditet med en voldelig partner.
Er det ikke at sætte den gravide i en fuldstændig urimelig situation?
Peter Kofod (DF), 2025-02-21:
Man har jo den dag i dag en fuld ret til selv at bestemme frem til uge 12, altså en fuld ret til det.
Det, vi diskuterer er, om den samme rettighed skal gælde til uge 18, og der er vi kommet frem til, at man skal have den rettighed frem til uge 12, men at man ikke, medmindre der er tale om alvorlig sygdom, handicap, risiko for moderens liv eller væsentlige sociale forhold, skal have den frem til uge 18.
Lea Wermelin (S), 2025-02-21:
Tak for det.
De aborter, der bliver foretaget mellem uge 12 og uge 18, har jo mange af de karakteristika, som ordføreren selv peger på, og det er jo derfor, det undrer mig.
For det kan i debatten i dag godt lyde sådan lidt, som om de aborter, der bliver foretaget mellem uge 12 og uge 18, i dag ikke bliver foretaget.
Men det bliver de jo, og hvorfor er det f.eks. så sådan, at en kvinde, som får at vide, at hun bærer et barn, der måske ikke er levedygtigt ved fødslen, eller som måske endda allerede er dødt inde i maven, skal gå og vente på et abortsamråd?
Hvorfor er det sådan, at Dansk Folkeparti mener, at det er særlig værdigt for den kvinde at stå i den situation?
Det forstår jeg ikke.
For det virker lidt, som om at det synspunkt, som ordføreren har, skulle være, at der bliver gennemført mange flere aborter, hvis man åbner op for den her rettighed.
Men det er der jo ingen af os der går ind for det her der tror på.
Tværtimod ser vi jo også fra andre lande, at det ikke er det, der sker.
Helene Brydensholt (ALT), 2025-02-21:
Men det kan jo stadig så en vis tvivl og om ikke andet usynliggøre nogle personer, som også er omfattet af den her lovgivning.
Så altså, mit forslag ville være, at man bare skriver begge parter ind, så vi kan rumme det hele.
Peder Hvelplund (EL), 2025-02-21:
Ordføreren har jo helt ret i, at det her er en frihedskamp, og at det er en ligestillingskamp, og jeg er af den opfattelse, at når vi laver den her type af lovgivning, skal vi sørge for, at den er så præcis som muligt, og at den også hviler på så præcist et sundhedsfagligt grundlag som overhovedet muligt.
Det er jo netop derfor, at jeg gerne så, at det stod afspejlet klart i lovteksten, at når vi laver lovgivning omkring abortrettigheder, handler det om den gravides rettigheder.
Nu fremgår det så tydeligt af bemærkningerne, at det naturligvis også gælder folk med et andet cpr-nummer eller en anden kønsidentitet, men jeg synes jo, vi kunne have været alt det foruden, hvis vi bare havde præciseret det i forhold til at skrive den gravide i selve lovteksten.
Helene Brydensholt (ALT), 2025-02-21:
Ja, og tusind tak for spørgsmålet
Jeg har også noteret mig henvendelsen fra bl.a. LGBT komiteen
og er også enig i problemstillingen.
Som jeg har hørt det fra ministeren, er grunden til, at man ligesom har rullet det her tilbage og lavet om i lovteksten, at man vil anerkende, at abort og abortsagen jo er en kvinderettighedskamp og en ligestillingskamp i forhold til kvinder, og det synspunkt anerkender jeg sådan set også.
Så derfor ville jeg egentlig foreslå, at man bare inkluderer begge parter.
Altså, man kan jo godt både skrive den gravide kvinde og den gravide i en lovtekst og på den måde ikke usynliggøre, at der selvfølgelig også er transpersoner, der bliver gravide.
Så vi samarbejder rigtig gerne med Enhedslisten og forhåbentlig også regeringen eller andre partier om, at vi måske kan gøre loven fuldt inkluderende, også i de sproglige formuleringer.
Peder Hvelplund (EL), 2025-02-21:
Tak for det.
Og tak for en rigtig god tale fra Alternativets ordfører.
Jeg er jo af den opfattelse, at når vi laver sundhedslovgivning, skal vi sikre, at den er præcis, og at den rammer målgruppen præcist ind.
Derfor er det for mig lidt uforståeligt, at man har ændret beskrivelsen i lovforslaget, hvor man ikke bare skriver den gravide.
For det er klart, at når det handler om abort og abortrettigheder, så er det, der kvalificerer en til at kunne få en abort, naturligvis, at man er gravid, og det er jo i dag sådan, at der også er transpersoner, der kan blive gravide og få et scanningsresultat, som viser graviditet, og som kan have et ønske om abort.
Er ordføreren ikke enig i, at vi burde sikre, at lovteksten også afspejler den virkelighed, vi er i, og at lovgivningen dermed også er målrettet de personer, som reelt kan få brug for den, nemlig gravide – uagtet om det er kvinder eller transpersoner og hvordan cpr-nummeret ser ud – så vi netop sikrer, at lovgivningen bliver præcis, og at vi derfor også burde få det skrevet ind i selve lovteksten?
Og kunne vi f.eks. arbejde sammen om det i udvalgsarbejdet?
Helene Brydensholt (ALT), 2025-02-21:
I en verden, hvor kvinders rettigheder stadig bliver udfordret, er jeg utrolig stolt over, at vi endelig i Danmark hæver grænsen for fri abort fra 12. til 18. uge.
Det er ikke kun et lovgivningsmæssigt fremskridt, det er også et stærkt signal om, at vi står fast på kvinders ret til at bestemme over deres egen krop.
Vi lever desværre i en tid, hvor politiske kræfter både på den anden side af Atlanten, men også herhjemme i Europa forsøger at rulle minoriteters og kvinders rettigheder tilbage.
Derfor er det vigtigere end nogen sinde før, at vi i Danmark står vagt om de grundlæggende rettigheder, som vi gennem generationer har tilkæmpet os.
Ved at hæve abortgrænsen giver vi kvinder mulighed for at tage den rette beslutning om deres egen krop og deres egen fremtid, samtidig med at vi giver dem den støtte og rådgivning, der er behov for, bl.a. ved at styrke Mødrehjælpens og Sex & Samfunds abortrådgivningstilbud.
I Alternativet er vi stolte af at kunne bidrage til at tage det her skridt mod en bedre og mere tidssvarende abortlovgivning.
Så tak for ordet.
Alternativet stemmer for alle tre lovforslag.
Stinus Lindgreen (RV), 2025-02-21:
Tak for ordet.
Det er tre vigtige lovforslag, vi behandler i salen her til formiddag.
Det er godt 50 år siden, at vi i Danmark indførte den frie abort.
Det var en beslutning, der har haft stor positiv betydning for folkesundheden, for kvinders rettigheder og for ligestillingen.
Men 50 år er lang tid, hvor man stort set ikke har genbesøgt loven for at se, om der skulle ske tilpasninger.
Det gør vi nu endelig.
Det vil også betyde, at den eksisterende ugegrænse på 12 heller ikke er mejslet i sten og ikke er det eneste rigtige svar, selv om den har været eksisterende i årtier.
Udviklingen er gået hurtigt siden da med muligheder for scanninger og test, der kan hjælpe den gravide med at få svar på bekymringer.
Det er for os i Radikale Venstre vigtigt, at vi styrker kvinders ret til selvbestemmelse, forbedrer retssikkerheden og sikrer en sundhedsfagligt forsvarlig lovgivning på området.
Abort er ikke en nem beslutning for nogen.
Derfor er det vigtigt med forståelse, støtte og rådgivning.
Det er heller ikke ligegyldigt, hvornår man får foretaget aborten, og kvinder udskyder da heller ikke beslutningen for sjov.
Det er for alle bedre at få aborten foretaget så tidligt som muligt.
Men faktum er, at det ikke altid er muligt at træffe beslutningen før uge 12 af mange forskellige årsager, og at man så skal bede fremmede mennesker om lov til at få foretaget så svært og afgørende et indgreb, er uværdigt, når der ingen sundhedsfaglige argumenter er for den eksisterende grænse.
Den er alene et levn af tiden.
Nu hæver vi ugegrænsen for den frie abort til 18 uger.
Det giver bedre tid til at træffe en svær beslutning, og det levner plads op til levedygtighedsgrænsen omkring de 22 uger.
Med det andet lovforslag, vi behandler her i dag, kan unge få foretaget en abort ved uønsket graviditet, uden at de nødvendigvis skal bede deres forældre om lov.
Langt de fleste unge vil selvfølgelig og helt naturligt involvere deres forældre i så stor en beslutning, men i sidste ende må det være den unges eget valg.
Og der kan også være situationer, hvor man ikke ønsker at inddrage forældrene af flere forskellige årsager.
Endelig får vi styrket de gravides retssikkerhed ved at få et mere ensartet og gennemsigtigt system ved senaborter.
Vi opretter et nationalt abortnævn til at tage sig af anmodninger om abort efter uge 18.
I dag kan vi desværre se, at der er alt for store regionale forskelle i, hvordan sager behandles, og hvor mange kvinder der får afslag.
Samtidig styrker vi rådgivningen og støtten til gravide, særlig dem, der får afslag på abort og har brug for hjælp.
Alt i alt er det tre vigtige lovforslag, vi behandler, og som vi i Radikale Venstre bakker op om.
Peter Kofod (DF), 2025-02-21:
Det er så fair nok, at vi står forskelligt, og jeg synes stadig væk, at den her debat viser, at vi har været i stand til at respektere hinandens grænser, og det er jeg sådan set rigtig glad for.
Jeg ville dog ønske, at det ikke blev sådan en situation med, at det, hvis man mener noget andet, så er, fordi man ikke respekterer kvinder.
Jeg respekterer kvinder rigtig meget.
Jeg skal giftes med en kvinde, jeg er far til en pige, der bliver en kvinde, og min mor er en kvinde.
Altså, jeg er omgivet af kvinder, også lige nu i den her sal, og jeg respekterer jer.
Lea Wermelin (S), 2025-02-21:
Jeg synes også bare, det er ret vigtigt at få det frem, når ordføreren står og taler om, hvad det er for en situation, kvinder står i, og at det er noget, der følger kvinderne gennem livet, og det tror jeg også det er.
Men jeg hører altså også bare fra de kvinder, som har stået i den situation, at de har skullet vente på, at nogle andre træffer den beslutning, vel vidende at man bærer et barn, som man ikke skal bære.
Men jeg kan se, at min taletid her løber ud, og jeg må bare konstatere, at vi står meget forskelligt.