Aki-Matilda Høegh-Dam (SIU), 2022-09-08:
Qujanaq.
Vi herinde i salen har gennemarbejdet finanslov efter finanslov gennem en verdensomspændende pandemi, uhyggelige klimaforandringskriser og rystende udenrigspolitiske beslutninger, der førte til krig i Europa, og nu er vi på vej mod en inflation.
Alligevel har man kunnet fornemme, at folk generelt har haft en god sommerferie.
Det er jo bl.a., på baggrund af at vi har haft en regering, der har lavet en solid finanslov, som formår at værne om mennesket.
Og jeg vil ikke lægge skjul på, at jeg generelt er meget positivt indstillet over for den finanslov, vi står med i dag, men på trods af det må vi stadig væk ikke glemme de vigtige opgaver, vi står over for.
For mig at se
er det klart, og jeg har især den grønlandske befolkning for øje.
Justitsområdet er et meget vigtigt område, som Danmark varetager for Grønland, og derfor mener jeg, at det vil være på sin plads, at de folkevalgte fra Grønland også bliver inviteret til de forhandlinger, der netop kommer til at foregå inden for Justitsministeriets rammer.
Jeg har værdsat socialministerens årlige invitationer til reserveforhandlingerne i forbindelse med finansloven inden for ministeriets ressortområde, og på trods af at socialområdet jo ikke er et dansk ansvarsområde i nunarput , har Siumut været med til at sikre 80 mio. kr. til børn, skabt initiativer til at bekæmpe hjemløshed og snakket om behovet for anerkendelse af grønlandske inuit som minoriteter.
Og jeg vil også gøre mit for, at de samtaler, som jeg og ministeren har haft omkring anbringelse af grønlandske børn i Danmark, bliver inddraget i de kommende finanslovsforhandlinger for 2023.
Men vi er endnu ikke blevet inviteret af Justitsministeriet, trods vi har ufattelig mange ting, vi skal snakke om: sagsbehandlingstider, retssikkerhed, forfaldne anstalter, manglende modernisering af retterne og meget mere.
Tag eksempelvis de grønlandske politi- og anstaltsbetjentes lønningsforhold, som jeg har kæmpet for i samarbejde med en del af jer herinde.
Det er endelig lykkedes os at systematisere, at de grønlandske betjente skal have udlignet deres løn, så de får samme løn som deres danske kollegaer.
Det betyder i nogle tilfælde, at den skævvridning af lønnen, som var helt oppe på 7.000 kr. om måneden, alene med baggrund i at man var fra Grønland, blev udlignet.
Det er selvfølgelig en sejr, men kun til en vis grad, for selv om vi ser en positiv effekt i forhold til anstalterne, står vi stadig med et hårdt presset politivæsen.
I forhold til at det lykkedes os at få afsat de penge til politi- og anstaltsbetjentenes lønninger i finansloven for 2020, er det også en vigtig detalje, at det selvfølgelig skulle forhandles mellem fagforeningerne efterfølgende.
Dog er forhandlingerne om politiet nu gået fuldstændig i stå.
Fagforeningerne og staten kan ikke nå til enighed i forhold til de grønlandske politibetjentes krav.
Ud fra løbende dialoger med relevante aktører har jeg også fået at vide, at et af argumenterne blandt forhandlingsparterne er, at man ikke synes, at løndiskriminationen mod grønlandske betjente er urimelig, for sådan har det jo altid været.
Kan det virkelig være rigtigt, at vi i 2022 ikke kan sikre dem samme vilkår?
For det eneste – ja, det eneste – de grønlandske politibetjente kræver, er ganske enkelt samme vilkår som deres danske kollegaer.
På grund af uenigheden er den skelsættende forhandling gået videre til Lønningsrådet her i Folketinget.
Det betyder, at vi i Folketinget skal være med til at afgøre, hvorvidt vi vil give de samme muligheder til grønlandske betjente som til danske betjente.
Det bliver også op til os, om Danmark stadig vil forskelsbehandle danske statsborgere, alene på grund af at de har en grønlandsk baggrund.
Der vil jeg allerede nu appellere til, at vi skal stå på den rigtige side af historien og sætte en stopper for den alt for langvarige systematiske diskrimination, som er et tydeligt tegn på det kolonialistiske levn og de reproduceringer, der har været.