Sophie Løhde (V), 2024-05-16:
Tak for det.
Jeg synes, at beslutningsforslaget sætter fokus på et rigtig vigtigt emne, som vi også er optaget af og beskæftiget med her i Folketinget, nemlig at sikre, at pårørende til patienter i sundhedsvæsenet inddrages og støttes.
Jeg tror, at de fleste af os har prøvet at opleve det at være pårørende til en patient i sundhedsvæsenet, og der er man jo ikke i tvivl om, at de pårørende både spiller en rigtig vigtig rolle for rigtig mange patienter, men også at inddragelse af de pårørende er vigtig, uanset om man befinder sig i somatikken eller inden for psykiatrien.
Jeg tror ikke, jeg vil bruge så meget af min taletid i dag på at understrege det vigtige eller det positive i, at vi inddrager pårørende, for det opfatter jeg egentlig at vi alle sammen herinde er enige om.
Vi er også enige om, at vi skal blive bedre til at tage de pårørende med ind omkring patienten, for når sygdom rammer, rammer det jo ikke blot den enkelte.
Der er også rigtig mange sygdomme, som er en stor belastning for familier, og hvor de pårørendes hverdag pludselig kan blive markant anderledes og der kan blive vendt op og ned på rigtig mange ting.
Derfor synes jeg også, at spørgsmålet er, hvordan vi kan sikre den bedste inddragelse af de pårørende.
Et helt centralt og vigtigt hensyn må og skal altid være hensynet til patienten.
Jeg synes, at det er helt afgørende, at patienter altid skal kunne stole på, at der er fortrolighed med lægen, med sygeplejersken, og derfor er sundhedspersoners tavshedspligt og patienters ret til fortrolighed to grundlæggende principper i dansk sundhedsret – principper, som vi ikke skal sætte over styr i vores fælles ambition om at ville inddrage pårørende mere og bedre.
Det opfatter jeg heller ikke at Det Konservative Folkeparti ønsker at sætte spørgsmålstegn ved.
Med de regler, der er i dag, sikres jo en balance imellem på den ene side patientens ret til fortrolighed og på den anden side også muligheden for at kunne give oplysninger til de pårørende, for uanset hvor meget vi gerne ser pårørende mere på banen, vil det jo være et alvorligt tillidsbrud, hvis man pludselig oplever, at der bliver videregivet oplysninger, som man som patient af forskellige årsager ikke har ønsket skulle videregives.
Derfor er udgangspunktet også, at det er patienten, der skal ønske, at de pårørende inddrages og informeres, og ikke den anden vej rundt.
Samtidig er det jo sådan allerede i dag, og det synes jeg er vigtigt, at sundhedspersoner har muligheder for – vel at mærke uden at bryde tavshedspligten – at kunne give generelle informationer og gå i dialog med de pårørende, og det bemærker jeg også at Det Konservative Folkeparti selv skriver i bemærkningerne til beslutningsforslaget, og man tilføjer ligefrem i bemærkningerne, at det fremgår tydeligt af den gældende og eksisterende vejledning.
Men jeg kan også forstå på forslagsstillerne, at de har den opfattelse, at vejledningen misforstås eller i hvert fald ikke altid bliver brugt på den måde, som det er tiltænkt.
Her er jeg sådan set enig i, at vi jo skal undgå misforståelser omkring de muligheder, som der er i den eksisterende vejledning for at kunne have en god dialog med patienter, pårørende og sundhedsvæsenet, og derfor er jeg også med på at overveje, om der er behov for mere udbredelse, bedre forståelse af reglerne – særlig i forhold til tavshedspligten – og mulighederne for at kunne gå i dialog med de pårørende.
Samtidig har jeg også bedt mit ministerium om at få fulgt op på behovet for at udbrede viden om sundhedspersoners muligheder for inddragelse af de pårørende, og vi vil også se på, om der er behov for at opdatere den vejledning, som beslutningsforslaget her også kredser omkring.
Så vi rækker sådan set hånden ud til samarbejde.
Det ville måske være noget, som det kunne være oplagt at man i Folketingets sundhedsudvalg muligvis arbejdede videre med en fælles beretning omkring – det vil vi i hvert fald gerne fra regeringen og fra regeringspartiernes side medvirke til.
Jeg kan ikke i dag en til en sætte to streger under, hvordan jeg synes en vejledning muligvis skal ændres eller justeres, men at der kan være behov for at se på en vejledning, der har mere end 20 år på bagen, synes jeg sådan set er et helt fair og legitimt synspunkt.
Til gengæld tror jeg bare, at vi skal afholde os fra, at vi begynder at påtage os den rolle som folketingsmedlemmer, at det er os, der sidder og skriver vejledninger i beslutningsforslag her i Folketinget.
Så er der jo også en lille smule modstrid i forhold til selve indholdet i beslutningsforslaget, for på den ene side skriver Det Konservative Folkeparti også, at det allerede fremgår tydeligt af vejledningen, som den er i dag, og alligevel foreslår man på den anden side at ændre den.
Når noget allerede fremgår tydeligt i dag, kan man jo også stille spørgsmålet, om det så er vejledningen, den er gal med, eller det er forståelsen af vejledningen, den er gal med – altså manglende viden og manglende udbredelse af vejledningen.
Det synes jeg vi skal udfordre hinanden på.