runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Pernille Schnoor (ALT), 2017-02-03:
Jeg vil også gerne starte med at sige tak til SF for at have fremsat det her beslutningsforslag, som vi hilser velkommen, og også den debat, vi har her i dag.
Jeg synes, det er vigtigt at diskutere, hvordan vi som borgere kan have tillid til, at vi får den rette behandling, og at vores data og oplysninger forvaltes på en god og forsvarlig måde.
I dag er det jo sådan, som flere her har nævnt, at danske læger, tandlæger, sygeplejersker og andet sundhedspersonale kan logge ind på portalen sundhed.dk og kigge i vores personlige helbredsoplysninger uden vores tilladelse.
Det er der nogle helt klare sundhedsmæssige fordele ved.
Den vigtigste er vel, at det gør det lettere at stille den bedste og mest effektive behandling til rådighed, fordi lægen eller sygeplejersken har mulighed for at læse op på patientens historik og bruge den viden.
Ikke desto mindre er der også eksemplet fra P1 om den her dreng, som flere også har nævnt, og derfor vil jeg ikke nævne mere om det her, men som i hvert fald ikke har haft mulighed for at få slettet nogle helt forkerte data.
Men der er også et andet eksempel, jeg er stødt på, som er fra TV 2/Syd, og som handler om en kvinde, der fejlagtigt har fået indskrevet i sin journal, at hun har fået foretaget en fedmeoperation, at hun har sukkersyge og har haft tarmkræft.
Det er nogle oplysninger, som stammer fra en helt anden patient, og som fejlagtigt er blevet registreret i kvindens journal.
Så i dag risikerer man reelt, at urigtige oplysninger kan få afgørende indflydelse på behandlingen, og det kan i værste fald betyde, at personalet i god tro iværksætter en helt forkert behandling, fordi journalen indeholder de her helt forkerte informationer, som kan få fatale konsekvenser.
Og én ting er, at det kan få de her fatale konsekvenser for patientens sundhed, men er anden ting er jo også, at det kan få dybe personlige konsekvenser.
Hvordan ville vi selv have det, hvis der stod nogle helt forkerte oplysninger i vores journaler, altså hvis der f.eks. stod, at der var mistanke om et alkoholmisbrug, at der var mistanke om pædofili eller sædelighedskriminalitet?
Jeg kan i hvert fald sige for mig selv, at jeg ikke ville synes, det var særlig sjovt, og at jeg ville være meget ked af det, hvis oplysningerne ikke kunne blive slettet.
Det er selvfølgelig menneskeligt at begå fejl – det gør vi alle sammen – og dygtige mennesker kan også begå fejl, men når vi opdager fejl, er vi også forpligtet til at gøre alt for at rette op på dem, så de ikke gentager sig.
Det gælder i livet som i alle andre forhold, og i hvert fald også her, hvor det er fejl, der påvirker andre mennesker.
Så i Alternativet er vi enige med forslagsstillerne i, at vi skal pålægge regeringen at fremsætte et lovforslag, så det fremover bliver muligt at slette visse oplysninger, hvis der er tale om groft forkerte oplysninger.
May-Britt Kattrup (LA), 2017-02-03:
Tak for det.
Jeg synes, det er en meget relevant problematik, der rejses her.
Det viser sig jo, at selv om der er skrevet helt oplagte fejl ned i ens journal, kan de ikke slettes, og det er helt uacceptabelt og selvfølgelig noget, vi skal tage meget alvorligt og se på hvordan vi kan ændre.
I andre situationer kan det imidlertid af hensyn til patienternes rettigheder være forkert at slette oplysninger, da journalen derved kan komme til at stå som ufuldstændig eller misvisende.
Det kan have negativ betydning for patientens behandlingsforløb og stille patienten dårligere i en eventuel klagesag og med hensyn til f.eks. patienterstatning ved fejlbehandling.
Det er derfor vigtigt at få udarbejdet en model, hvor oplagt fejlagtige og misvisende oplysninger kan slettes, uden at det går ud over den samlede patientsikkerhed, og vi skal også finde ud af, hvem der må slette data, og hvordan det skal foregå.
Det er et arbejde, som jeg mener at vi bør arbejde meget grundigt med i udvalget, og jeg vil derfor foreslå, at det videre forløb sker dér.
Men som sagt skal vi have fundet en løsning på, hvordan vi håndterer fejlagtige sundhedsdata, og jeg ser frem til et meget grundigt arbejde i udvalget.
Kirsten Normann Andersen (SF), 2017-02-03:
Tak til Enhedslisten for en rigtig vigtig forespørgsel, som også kalder på handling, og tak til ministeren for redegørelsen.
Der bliver løbet stærkt på sygehusgangene, rigtig stærkt endda.
Sygeplejersker og social- og sundhedsassistenter fortæller, at nødvendige opgaver ikke bliver løst, og at der sker fejl på grund af for lidt tid til patienterne.
Det kan vi ikke være bekendt, hverken over for de ansatte i vores sygehusvæsen eller over for patienterne.
Det handler ikke blot om, at ledelsen på sygehusene skal oppe sig, eller at kommunerne skal blive bedre til at hjemtage patienterne.
Vi har allerede set flere konsekvenser af alt for mange opgaver til for få hænder.
Der er ingen tvivl om, at især kravet om, at sygehusene skal effektivisere 2 pct. om året, spiller en rolle i den udvikling.
Jeg har da også lyttet mig til en vis anerkendelse af, at der er behov for nogle andre budgetparametre.
Derfor er vi i SF også enige i, at fremtidige aftaler om sygehusenes budgetter skal bygge på nogle andre parametre end kyniske grønthøstermetoder.
Det er eksempelvis meget mere interessant at se på, hvordan vi skaber gode og holdbare resultater.
Det er interessant at se på, hvordan vi skaber mere lighed i sundheden i en tid, hvor der beviseligt er forskel på vores muligheder afhængigt af vores levevilkår.
Det er vigtigt for SF, at vi sikrer, at alle fagområder tilgodeses, uanset at ikke alle fagområder har lige stærke patientorganisationer, som kan tale patienternes sag.
I SF er vi heller ikke i tvivl om, at der er brug for her og nu-løsninger i forhold til særlig udsultede områder i sundhedssektoren.
I SF har vi ikke lagt os benhårdt fast på en bestemt måde at løse udfordringerne på.
Vi har alene lagt os fast på, at der skal findes løsninger, som kan sikre patienterne den rigtige behandling og sikre de ansatte et godt arbejdsmiljø.
Vi kan ikke se bort fra, at 2 pct.s effektivisering ikke længere er et brugbart parameter i regionernes budgetter.
Derfor havde jeg også håbet, at hr. Flemming Møller Mortensen kunne tilføje i forslaget til vedtagelse, at vi skal overveje andre parametre end det generelle 2-procentseffektiviseringskrav, som har været herskende i de sidste mange år.
Jeg deler hr. Peder Hvelplunds oplistning af udfordringerne i sundhedssektoren, men jeg er ikke overbevist om, at en ensidig kompensation svarende til 2 pct. over hele linjen er den rigtige løsning.
Jeg tror eksempelvis, at der også er behov for at se på differentierede modeller, hvor nogle områder har brug for noget mere og nogle andre måske har brug for noget mindre.
Derfor stemmer SF heller ikke for Enhedslistens forslag til vedtagelse.
Jane Heitmann (V), 2017-02-03:
Tak for det, formand.
Vi behandler i dag et beslutningsforslag om muligheden for at slette fejlagtige sundhedsdata.
Flere af mine kollegaer har jo på fortræffelig vis allerede uddybet indholdet af forslaget, men jeg vil gerne understrege, at vi i Venstre ser patientjournalen som et dokument med både stor og væsentlig betydning og en sikkerhed for både patient og behandler.
Der er ingen tvivl om, at jeg har stor sympati med drengen, som er hovedpersonen i DR-dokumentaren »Stemplet i journalen«, og som jo danner baggrund for beslutningsforslaget her.
Det lyder jo, som om der vitterlig er sket en fejl i hans tilfælde.
Men vi skal holde tungen lige i munden, og vi skal være meget varsomme med som politikere at lovgive på baggrund af enkeltsager.
Der er jo en grund til, at vi har de regler, som vi har.
Betyder det så, at vi ikke skal se på, om det gældende regelsæt er optimalt?
Nej, det gør det ikke, og det vender jeg tilbage til.
For os i Venstre er det afgørende, at patientsikkerheden er i centrum.
Skal vi opretholde patientsikkerheden, må en patientjournal ikke blive et levende eller flydende dokument.
Der må og skal være en fast ramme.
Man skal kunne gå tilbage og se hændelsesforløbet.
Og vi har i dag en mulighed for at rette fejlagtige sundhedsdata.
Det skal bare ske på en måde, så man ikke slører eller sletter det, der allerede er noteret i journalen.
På den måde sikrer vi jo både patienten og sundhedspersonalet.
Men som jeg nævnte tidligere, er vi i Venstre åbne for en diskussion af, hvorvidt vi har det korrekte regelsæt at agere efter.
Jeg har stor forståelse for, at har man som patient fået journalført åbenlyst eller indiskutabelt fejlagtige oplysninger i ens journal, ja, så kan det synes hensigtsmæssigt, at man i enkelte og afgrænsede tilfælde kan rette fejlen.
Det kan f.eks. være, at der er journalført en dom, som man ikke har fået, og som kan have betydning for ens videre forløb, eller at der er skrevet data i journalen, som i virkeligheden tilhører en anden patient, for nu blot at nævne et par tænkte eksempler, som kunne være en overvejelse værd.
Der er jo allerede i dag ganske gode muligheder for, at man kan tilkendegive, hvis man f.eks. er uenig med den læge, som skriver ens journal.
Fra Venstres side vil jeg gerne tilkendegive, at vi meget gerne i udvalgsregi vil bidrage.
Det kunne f.eks. være i form af en fælles beretning.
Når vi ikke støtter beslutningsforslaget her, er det dels, fordi vi synes, det er meget bredt, men det er også, fordi der ikke er anvist finansiering til det sagkyndige organ, som forslagsstillerne ønsker.
Men som sagt er vi positive over for at se på mulighederne for at justere lovgivningen og i ganske særlige tilfælde åbne for, at der er mulighed for, at man kan slette fejlagtige oplysninger, såfremt vi kan finde en model, som ikke går på kompromis med patientsikkerheden.
Kirsten Normann Andersen (SF), 2017-02-03:
Tak for det.
Og først tak for de overvejende positive tilbagemeldinger i både ministerens og ordførernes bemærkninger til dette beslutningsforslag, som i øvrigt er det første, jeg har fremsat her i salen.
I næste uge har jeg ½-årsjubilæum som folketingsmedlem, og jeg anerkender altså, at det en gang imellem kan være svært at få det der christiansborgske ind under huden, men jeg synes faktisk også, det klæder de garvede, når de en gang imellem er med på at træde lidt ved siden af de alt for stive rammer.
Det er ikke vigtigt at få ret, tænker jeg.
Det er vigtigt at få løst det her problem.
Jeg er først og fremmest optaget af, at vi tager vare på, at patienter kan regne med, at de modtager en retfærdig og god behandling i det danske sundhedsvæsen.
Og har vi skabt et system, hvor det ikke altid er tilfældet, skal vi gøre vores ypperste for at tilrette systemet, så det igen bliver muligt.
Det har gjort ondt langt ind i sjælen at være vidne til den mor, som har kæmpet så inderligt for at sikre sin søn retfærdighed i forhold til en fejlagtig oplysning i patientjournalen, som gør hendes søn uret og gør ham skade; fru Liselott Blixt og andre har allerede forklaret sagens omstændigheder og fortalt, at man skal om på side 4 for overhovedet at kunne se, at der er tale om en graverende fejl.
Jeg er rigtig, rigtig glad for, at det lader til, at vi kan gøre hendes mismod til skamme.
Jeg er ubetinget enig med ordførerne i, at det ikke skal være muligt for parterne selv at slette fejlagtige oplysninger.
Jeg er ubetinget enig med ordførerne i, at sikkerheden for, at oplysninger ikke kan slettes, både er en sikkerhed for patienten og for personalet.
Men det er altid undtagelsen, der bekræfter reglen, og det er undtagelsen, som dette forslag handler om: Muligheden for, når både læge og patient er enige om, at der er sket en fejl, at man så alligevel ved hjælp af måske en tredje instans kan få slettet fejlagtige oplysninger – men ikke via en ny klageinstans.
Det vil være rigtig fint med en løsning, hvor man også kan se, at der er sket en rettelse.
Det vil være fint for mig.
Jeg synes heller ikke, vi skal have mere bureaukrati.
Vi skal bare have fokus på løsninger, og derfor ser jeg også frem til den videre behandling i udvalget.
Og tak for den fremstrakte hånd.
Finn Sørensen (EL), 2017-02-03:
Jeg forstår ikke, det kan være så svært at svare på det spørgsmål.
Sundhedspersonalet siger det samme, de har gjort deres erfaringer.
Jeg har også hørt en udtalelse fra en hr. Flemming Møller Mortensen i TV 2 for ikke så længe siden, den 29. december, hvor hr. Flemming Møller Mortensen, jeg går ud fra, det er den samme person, sagde til TV 2: Vi er nået til et sted, hvor personalet simpelt hen ikke kan løbe stærkere.
Vi er også nået til et punkt, hvor man mange gange ikke gør det bedste for patienten, men i stedet gør det bedste for systemet, og sådan må det aldrig være.
Det sagde ordføreren.
Alligevel kan ordføreren ikke beslutte sig.
Måske skal det gentage sig i 2018.
Det er jo sådan set det, ordføreren siger, også ved at skrive under på den vedtagelse, som Venstre har lagt frem.
Flemming Møller Mortensen (S), 2017-02-03:
Tak for spørgsmålet fra hr. Finn Sørensen.
Ordføreren har helt bestemt fundet det essentielle og det afgørende i ordførertalen her.
Det er den socialdemokratiske erkendelse af, at rigtig manges hverdag er præget på en måde, hvor man står i noget, der er ugunstigt for arbejdsmiljøet og dermed også for patientsikkerheden.
Det er det, regionerne har fundet ud af, også før vi fandt ud af det her i Folketinget, og derfor er det så helt afgørende, at vi nu får erfaringer på bordet fra de fem regioner, får det koblet med det, jeg siger skal være en konstruktiv, kritisk forholden sig til det, der er det sundhedsprofessionelle personales hverdag, sådan at der udvises lydhørhed, så alle kan hjælpe hinanden frem mod en ny styring.
Jeg forstår godt, at man gerne vil have et svar fra mig som ordfører på, hvad Socialdemokratiet tænker i forhold til 2018, men det er for mig at se slet ikke det, der er det afgørende.
Dermed siger jeg ikke, at spørgsmålet ikke kan være relevant, men jeg kan ikke give det konkrete svar, som ordføreren vil have, fordi jeg netop præciserer, at det, vi gør i øjeblikket, er, at vi lytter, vi tager alt det ind, som der arbejdes med ude i regionerne, og alle de input, de faglige organisationer kommer med.
Finn Sørensen (EL), 2017-02-03:
Skal det så forstås på den måde, at i 2018 skal det køre, som det kører nu, eller hvornår stopper det?
Det er jo spørgsmålet.
Jeg hørte godt ordføreren sige, at det ikke er holdbart at fortsætte som nu til evig tid, og så må vi jo spørge om, hvor længe man så skal fortsætte som nu, hvor regeringen og flertallet i Folketinget forlanger, at personalet hvert eneste år skal løbe 2 pct. hurtigere.
Det har nu stået på i 14 år med de resultater, som medarbejderne og regionsformændene taler om.
Ordføreren mangler stadig at svare på, om det skal afskaffes i 2018.
Det er jo meget lavpraktisk, ja eller nej til, om regeringen skal have kravet med til økonomiforhandlingerne om økonomien i 2018, eller om regeringen ikke skal.
Det vil vi gerne have et svar på.
Men hvis ordføreren ikke kan svare på det og bare vil sige, at det ikke skal fortsætte til evig tid, så må ordføreren da have et bud på, hvornår den der evighed, som nu har varet i 14 år, stopper.
Flemming Møller Mortensen (S), 2017-02-03:
Jeg har hørt nøjagtig det samme, og jeg har læst det samme, og jeg har også forstået det, regionerne siger, nemlig at den økonomi, de har nu, er den strammeste, de har haft.
De har rigtig, rigtig stramme økonomirammer i øjeblikket.
Det, jeg siger i min ordførertale, er, at vi skal klappe hesten.
Det er lige nu, alle fem regioner prøver styringsog kvalitetsudviklingsmodeller af.
Jeg siger udtrykkelig i min ordførertale, at vi ikke kan blive ved til evig tid, som det kører i øjeblikket.
Den erkendelse har vi gjort os.
Peder Hvelplund (EL), 2017-02-03:
Jamen jeg er glad for, at ordføreren erkender, at det her er Folketingets ansvar.
Det er Folketinget, der sætter rammerne.
Det er derfor, jeg ikke helt kan forstå ordføreren, når nu budskabet fra regionerne er fuldstændig klart.
Jeg kan læse op her, hvad samtlige regionsrådsformand skrev i Jyllands-Posten i december måned 2016
»Regionerne har i årevis stået på mål for en årlig produktivitetsstigning på 2 pct. på sygehusene i form af flere behandlinger for de samme penge, og vi har leveret mere end det.
Det er et meget tydeligt budskab.
Er budskabet fra Socialdemokratiet til regionsrådsformændene, at det skal de fortsætte med, også i 2018?
Flemming Møller Mortensen (S), 2017-02-03:
I Socialdemokratiet er vi jo fuldstændig bevidste om, hvilket ansvar og hvilke opgaver regionerne har fået.
Vi er mere end bevidste om, at den ramme, de skal løse opgaverne inden for, er bestemt her.
Det ansvar påhviler Folketinget, sådan er det.
Det er rigtig vigtigt at præcisere i den her sammenhæng, og derfor skal jeg naturligvis som Socialdemokratiets sundhedsordfører også udtrykke min skepsis i forhold til den rammesætning, den nuværende regering lægger for de offentlige budgetter, hvor man laver en fremskrivning på 0,3 pct. samlet set.
Vi opererer med den dobbelte fremskrivning, som lige nøjagtig imødekommer den demografiske udvikling i samfundet.
Så det er jeg helt bevidst om.
Socialdemokratiet synes jo, at regionerne gør det godt.
Jeg vil endda tillade mig at sige, at de ikke bare gør det godt, de gør det endda rigtig godt.
De nyder også anerkendelse for deres opgavevaretagelse og deres ansvarsfølelse i forhold til det, men de er pressede, og derfor siger jeg også i min ordførertale, at vi lytter til de faglige organisationer, vi lytter til patientorganisationerne, vi lytter til alle fem regioner, når de fortæller, hvordan deres styring i dag er udfordret, og hvordan deres økonomi er udfordret.
Peder Hvelplund (EL), 2017-02-03:
Jeg vil gerne takke den socialdemokratiske ordfører for talen.
Der var jo mange fine overvejelser og ord i forhold til den her forespørgsel og det konkrete problem i forhold til produktivitetskravet.
Nu kunne jeg forstå, at der i forslaget til vedtagelse lægges op til, at det er regionernes ansvar, og at regionerne skal være sig deres arbejdsgiveransvar bevidst.
Er ordføreren af den opfattelse, at det her er et problem, der skal løses blandt regionerne, altså at det er regionerne, der ikke lever op til deres opgaver?
Og er ordføreren enig i – som ordføreren jo tidligere har givet udtryk for – at produktivitetskravet skal afskaffes?
Jeg skal bare høre, om den socialdemokratiske ordfører er enig i, at produktivitetskravet bør aflyses i 2018.
Peder Hvelplund (EL), 2017-02-03:
Når vi i Enhedslisten har indkaldt til denne forespørgsel, er det på baggrund af de seneste måneders debat om de pressede forhold i det offentlige hospitalsvæsen.
De opmærksomme af os har også kunnet se, at der på Slotspladsen her foran har stået nogle af virkelighedens eksperter, nemlig noget af det sundhedspersonale, der bliver ramt af de pressede arbejdsforhold.
De er bl.a. samlet i det, der hedder Velfærdsalliancen.
Derfor håber vi med dagens debat, at Folketingets partier bliver enige om nu at vise handling.
Vi bakker op om kravet fra regionerne og det sundhedsfaglige personale: Nok må være nok; produktivitetskravet må væk.
At kvaliteten bliver presset, kan vi se i stigningen i de utilsigtede hændelser.
De rigide styringsmål skaber absurditeter, som f.eks. på Ortopædkirurgisk Afdeling på Gentofte Hospital, hvor det er sådan, at selv om det sundhedsfaglige personale og patienter oplever bedre kvalitet ved genoptræning frem for operation, bliver operation ofte løsningen; ikke af hensyn til faglighed og patienter, men af hensyn til excelark. At patientsikkerheden er presset, kan vi se ud fra stigningen i patientklager.
Antallet af patientklager har de senere år været stigende, det ved vi fra Patientombuddet.
At arbejdsmiljøet er presset, viser sig gennem netop de mange påbud fra Arbejdstilsynet.
Eller når jordemødre på grund af urimelige arbejdsvilkår flygter fra fødeafdelingerne, eller et samlet personale på Psykiatrisk Sygehus i Risskov laver et fælles nødråb til politikerne om decideret farlige vilkår for personale og patienter.
Billedet er fuldstændig klart: Hvis regeringen og Folketinget fastholder det evindelige effektiviseringspres, bliver enhver ekstrabevilling spist op af de generelle besparelser.
Det fik vi senest bekræftet ved den høring om forholdene på fødegangene, som Sundhedsudvalget afholdt.
Vi må have et opgør med produktivitetskrav og den fuldstændig rigide målstyring.
Derfor har vi anmeldt forespørgslen her i dag, for at regeringen kan redegøre for konsekvenserne af produktivitetskrav med hensyn til kvalitet og arbejdsmiljø og patientsikkerhed.
Det er i håbet om, at regeringen og Folketinget stillet over for konsekvenserne af den nuværende politik påtager sig at være en del af løsningen i stedet for at være problemet.
Pernille Skipper (EL), 2017-02-03:
Jamen altså, undskyld, det giver simpelt hen ikke nogen mening.
Det giver ingen mening.
Enhedslisten stemmer imod produktivitetskravet, og vi går imod de økonomiaftaler, og det gjorde vi i øvrigt også under den regering, som var her før.
Men vi kunne ikke få lov til at bringe dem i mindretal, fordi Dansk Folkeparti og Venstre holdt fast i, at det var okay, at produktivitetskravet fortsatte.
Det, vi bare må konkludere, er, at Dansk Folkeparti bliver ved med at sige, at de er imod det og bliver ved med at stemme for det.
Det eneste spændende og konsistente i det, der kommer ud af Dansk Folkepartis holdninger, er, at man siger én ting og gør noget andet, og det gør man så, uanset om det er en blå eller en rød regering, der sidder.
Så tillykke med det.
Jane Heitmann (V), 2017-02-03:
Jeg går også ud fra, at ordføreren er enig i, at det er regionerne, der samlet set selv vurderer, hvor de kan hente besparelser, hvis det er det, man vil kalde det, effektiviseringer, produktivitetsgevinster – man kan kalde det mange ting.
Jeg vil bare gerne sikre mig, at ordføreren er enig i det udgangspunkt, at der ikke ligger et krav om, at kvinder fra regeringens side eller fra Venstres side eller fra noget politisk partis side skal føde 2 pct. hurtigere.
Hvis ordføreren mener, at det er et krav, kunne jeg da godt tænke mig at høre, om ordføreren er bekendt med, at man ude på nogle afdelinger rent faktisk har bedt kvinder om at føde 2 pct. hurtigere.
Lotte Rod (RV), 2017-02-03:
Det er rigtigt, men det ændrer jo ikke på, at den situation, man står i ude på fødegangene, er, at man lige nu oplever det som en besparelse.
Noget af det, der gjorde stort indtryk på mig på den høring, vi havde, var, da de fortalte om, at der jo er det paradoksale i, at når de på den ene side på afdelingen lykkes med faktisk at få flere kvinder til at føde naturligt og færre med kejsersnit, så bliver de skåret i pengene, og på den anden side sagde, at det er svært at leve op til produktivitetskravet på de 2 pct., når nu kvinder både bliver ældre og tykkere og mere syge.
Så jeg er helt med på, at Venstre hermed prøver at sige: Jo, jo, det er jo overordnet, men derfor har vi stadig væk et ansvar for at sikre, at modellen samlet set også giver mening ude på den enkelte afdeling.
Jane Heitmann (V), 2017-02-03:
Tak for det.
Jeg forsøgte faktisk ikke at gøre grin med fødeafdelingerne, som ordføreren nævnte.
Det vil jeg godt lige sige.
Jeg gør mig faktisk umage for at tage den kritik alvorligt, som også kommer fra fødeafdelingerne.
Jeg vil bare gerne spørge ordføreren: Er ordføreren enig i, at 2-procentsproduktivitetskravet er et generelt, et overordnet krav, som regionerne skal leve op til, og at der altså ikke er noget krav om, at man skal føde 2 pct. hurtigere?
May-Britt Kattrup (LA), 2017-02-03:
Det har vi skam sagt.
Vi har talt meget med både sygeplejersker og andre personalegrupper, så det er vi fuldstændig i overensstemmelse med.
Det, der netop er vores politik, er, at man skal lytte til dem, der har forstand på det, dem, som arbejder med det til hverdag, og høre, hvordan vi kan bruge deres kompetencer, deres tid meget bedre, i stedet for at spilde den på ligegyldige kryds i et skema eller på en pc.
Vi skal ud og spørge dem, hvor det overflødige tidsforbrug er, sådan at vi koncentrerer os om de steder, hvor det giver merværdi.
Pernille Skipper (EL), 2017-02-03:
Det vil jeg simpelt hen anbefale at Liberal Alliance går ud og siger til ansatte sygeplejersker og jordemødre og læger og patienter
: Bare rolig, det er ikke besparelser, det er bare effektiviseringer.