Pernille Rosenkrantz-Theil (S), 2022-03-25:
Tak for det.
Og ja, gid det var så let, at man bare kunne løse det med et fingerknips.
Det tror jeg egentlig at vi alle sammen utrolig gerne ville kunne.
Jeg synes, det her er et enormt vigtigt emne, og det bevæger sig jo på tværs af forskellige ministerområder, og jeg opfatter det på Børne- og Undervisningsministeriets område som en af kerneopgaverne at forholde sig til den trend, som vi ser over hele den vestlige verden.
Så tusind tak for at sætte den her debat på dagsordenen i Folketingssalen i dag.
Det skader selvfølgelig det gode børneliv, og for nogles vedkommende sætter det sig også spor ind i voksenlivet, og børn i mistrivsel bliver udfordret både i forhold til deres skolegang og læring, men også i forhold til venskaber og fritidsliv.
Og det er selvfølgelig betragtelig nemmere at lande sikkert og trygt, også i voksenlivet, hvis man ikke er blevet slået fuldstændig ud af kurs, mens man har været barn.
Det gør et kolossalt indtryk på mig, når den nationale sundhedsprofil viser, at 34,4 pct. af kvinderne i alderen 16-24 år – og det var jo også et af de tal, som ordføreren var inde på her – har den laveste score på den mentale helbredsskala.
Vi skal selvfølgelig, som ordføreren også sagde, tage højde for, at undersøgelsen er lavet under nedlukningen, og der tror jeg, der er flere af os, der kan skrive under på, at det måske ikke har været den sjoveste periode i ens tilværelse, og det skal man selvfølgelig tage med.
Ikke desto mindre mener jeg også, at vi skal tage højde for, at den er steget fra 18,6 i 2010 til det her niveau i 2021, og at det uanset nedlukning eller ej er en stor stigning.
Samtidig viser den seneste skolebørnsundersøgelse fra 2018, at andelen af 15-årige drenge med en høj livstilfredshed er faldet med 11 procentpoint fra 2002 til 2018, og at 40 pct. af de 15-årige angiver, at de er kede af det mindst en gang om ugen, og det er alt i alt nogle rigtig triste tal.
Omvendt ser vi i de årlige og obligatoriske trivselsmålinger i folkeskolen og på ungdomsuddannelserne, at der de seneste år har været en stabilt høj trivsel, og det er jo selvfølgelig glædeligt, at trivslen i undervisningssystemet ligger på et stabilt højt niveau.
Men det undrer mig, at trivselsundersøgelserne er så forskellige, og det vil jo også sige, at det er noget af det, som vi både skal analysere lidt på i fællesskab, og som vi selvfølgelig også kigger ind i fra ministeriets side.
En af de centrale årsager til forskellen er, at trivselsmålingerne måler skoletrivslen, altså hvordan børn og unge trives i deres skoleliv i egenskab af at være elever på en skole.
Det er det, som de undersøgelser fokuserer på, hvor andre trivselsundersøgelser måler elevernes trivsel i en bredere forstand, altså eksempelvis også kigger mere målrettet på børns og unges trivsel i hjemmet og i fritiden og i forhold til fysisk og mental sundhed i det hele taget.
Det vil altså sige, at man som barn kan komme fra et belastet hjem med fraværende forældre, fulde forældre eller noget, der ligner voldelige forældre, og dermed generelt have en lav trivsel, men omvendt kan se skolen som det frirum og der, hvor man får luft, og man faktisk derfor kan have en høj skoletrivsel og derfor kan bone fuldstændig forskelligt ud i de undersøgelser.
Det har en høj prioritet for regeringen både at få analyseret dybere ned i det her, men at vi selvfølgelig også får øget trivslen blandt børn og unge helt generelt set.
Det er et samfundsproblem og jo ikke kun i Danmark, og det skal vi huske på, for i forhold til hvad det er for redskaber og hvordan vi analyserer det, skal man se det på tværs af den vestlige verden, hvor det her gør sig gældende.
Jeg synes også, det kalder på præcis det, som ordføreren siger, altså at vi skal kigge på flere forskellige løsninger, fordi der ikke er én enkelt vej til at komme de her problemer til livs.
Og regeringen har jo så som en del af sundhedsreformen foreslået, at der bliver skabt et bredt partnerskab for trivsel og bevægelse og sunde fællesskaber under overskriften Generation Aktiv, og det er jo simpelt hen, fordi vi ikke opfatter det sådan, at de her problemer alene er individuelle, men at det nok i højere grad handler om fællesskaber, og vi har brug for idrætsforeninger, erhvervsliv, organisationer, kommuner, skoler alle de steder, hvor man kan bygge fællesskaber, også for at styrke netværket rundt omkring det enkelte individ.
Så har vi igangsat arbejdet med en 10-årsplan for psykiatrien, og Sundhedsstyrelsen har offentliggjort et fagligt oplæg, hvor børn og unge også har en helt fremtrædende rolle, og Børne- og Undervisningsministeriet har desuden igangsat et internt arbejde for at udvide de nationale trivselsmålinger i skolen.
De nuværende målinger suppleres med nye spørgsmål, der også kigger på elevernes samlede trivsel.
Så er der et andet internt arbejde, hvor der udvikles en ny indikator, som kan opgøre andelen af elever, der er i risiko for at mistrives i skolen.