Lotte Rod (RV), 2023-04-18:
Tak for det.
Ved I, hvad der måske er en af de vigtigste grunde til menneskets udvikling?
Det er bedstemødrene, de vise ældre kvinder.
Det er faktisk ikke engang noget, jeg selv har fundet på, men jeg har været i gang med at læse Rane Willerslev og holdet på Nationalmuseets fortælling og bog om menneskets udvikling, og hvis jeg ikke husker helt forkert, er der kun to arter, hvor kvinder lever væsentlig længere ud over den fødedygtige alder og overgangsalderen.
Den ene er spækhuggerne, hvor det er den gamle kloge hun, som leder jagten, og så er det mennesket.
Og hvis man tænker tilbage på, dengang vi var jægere og samlere, var det formentlig det, at der var kvinder, der blev gamle, der gjorde, at vi som mennesker kunne have den her lange barndom og dermed udvikle os, altså fordi de gamle kloge kvinder var der til at tage sig af børnene, mens forældrene var ude at skaffe mad.
Jeg synes bare, det var på sin plads at starte med sådan en hyldest til de vise ældre.
Jeg har selv været så heldig i min familie at have faster Grethe.
I virkeligheden var hun slet ikke min faster Grethe; hun var min fars faster Grethe, men hun var ligesom også vores alle sammens faster Grethe.
Hun var diakonisse og boede på Diakonissestiftelsen.
I kan næsten se hende for jer: Hun havde altid pænt tøj på og lagt sølvbestikket frem, når man kom.
Og hun kunne ikke sove om natten, så hun lyttede til helt utrolig mange lydbøger, og der var ikke det, man ikke kunne snakke med faster Grethe om.
Hun blev næsten 100 år, og for mig står hun som et billede på, at sådan vil jeg også gerne være, når jeg bliver gammel.
Og så ved jeg godt, at sådan er det ikke for os alle sammen.
Derfor tænkte jeg, at jeg ville slå ned på fire forskellige ting i det, som jeg kunne sige noget om i dag: lidt om frisættelse, lidt om forebyggelse, lidt om prioritering og så lidt om dans.
Nu har jeg ikke været her, lige så lang tid som Venstres ordfører, men jeg har dog været medlem af Folketinget i over 10 år, og i alle årene har vi diskuteret afbureaukratisering, og nu kalder vi det så frisættelse.
Jeg har tænkt ret meget over, hvad det er, der gør, at det er sådan noget, politikere bliver ved med at tale om, og at der så sker så utrolig lidt.
På en eller anden måde tror jeg, det hænger sammen med, at vi i alle de år ikke har stillet det, som er det helt grundlæggende spørgsmål, nemlig hvordan vi egentlig ser mennesket.
For så længe vi ikke stiller os selv det spørgsmål, bliver vi ved med at føre politik, som vi plejer, hvor det hele handler om at kontrollere og dokumentere, fordi vi altid tror på, at der er nogen, der snyder, og hvis det går galt et eller andet sted, svarer vi med mere tilsyn og mere kontrol.
Jeg og vi i Radikale Venstre tror, at når vi rundtomkring ser en forråelse, hvor man tænker: Hvordan kunne du som medarbejder finde på at behandle f.eks. en ældre på den der måde?
så bunder den forråelse i, at vi har skabt et system, hvor vi gør mennesker til midler, og hvor det handler om at krydse af og dokumentere og gøre det rigtige i stedet for at være etisk forpligtet på det menneske, man står over for.
Derfor tror jeg og vi i Radikale Venstre på, at det her med frisættelse kommer vi aldrig til at lykkes med, så længe det kun handler om at afskaffe konkrete regler.
Vi bliver nødt til at starte med helt grundlæggende at se mennesket på en anden måde og starte med, at det er den etiske forpligtelse, altså at det er vigtigt, når man kommer hen til den ældre, at man kigger vedkommende i øjnene, at man er der for vedkommende, frem for at man kan dokumentere, at man lige præcis har krydset noget af, og i øvrigt løb man så stærkt og fik aldrig nogen sinde kigget vedkommende i øjnene.