Søren Søndergaard (EL), 2024-05-17:
Det er Enhedslistens grundlæggende politiske opfattelse, at folk, som bor og arbejder i Danmark, også EU's borgere, skal have samme rettigheder og skal have samme pligter som danske borgere.
Det er vores politiske udgangspunkt, og det synes vi ikke i sig selv giver nogen problemer eller er noget problem.
Men det er selvfølgelig et problem, hvis retten til at bruge disse ydelser bliver udsat for – hvad skal vi kalde det?
– kreativ bogføring.
Hvis vi skal give et par eksempler på kreativ bogføring, kan det jo f.eks. være det, at man får udbetalt danske børnepenge, der er målrettet mod, at det at have et barn i Danmark koster et vist antal kroner, og så får man overført de penge til lande, hvor prisniveauet er fuldstændig anderledes.
Et andet eksempel er su-lån, hvor man så ikke på grund af registrering betaler det tilbage osv. osv.
Men der er også en anden type – og der vil jeg så ikke kalde det kreativ bogføring; der vil jeg kalde det misbrug, hvis ikke man skal bruge et stærkere ord – og det er den, som udføres af arbejdsgivere, hvor vi desværre har set, at opfindsomheden har været grænseløs.
Hvilke eksempler kunne det være?
Ja, det er eksempler på, at arbejdsgivere har meddelt lønmodtagere fra andre lande, der er kommet til Danmark, at børnepengene blev indregnet i lønnen.
Det er jo ikke noget, jeg står og finder på her.
Det er konkrete eksempler på, at man har indregnet børnepengene i lønnen.
Eller det kan være det, der handler om, at en betingelse for at kunne få su er, at man har haft arbejde her, hvor arbejdsgiveren har sagt: Hvis du arbejder til stort set ingen penge, kan du få din optjening her, og så kan du bagefter gå ud og få su.
Hvis du ikke kan acceptere det, bliver du fyret.
Den type af ting er jo fuldstændig utilstedelige og fuldstændig uacceptable, og det er derfor, at vi jo i mange år – i en periode sammen med Socialdemokratiet og SF; jeg tror stadig væk, at de går ind for det, men jeg ved ikke helt, hvordan det relaterer sig til det der med, at man ikke vil lave traktatændringer – har kæmpet for en social protokol, som lige præcis skulle gøre den slags forhold umulige og skulle legitimere, at man kunne gribe hårdt ind over for det.
Vi synes også, der skal gribes ind i forhold til det, jeg nævnte med børnepengene, der tages til udlandet osv., men problemet er jo, om man kan gøre det.
Jeg mener da at huske, at man har forsøgt at gøre det uden at komme nogen vegne, og hvor man måtte erkende, at for at kunne gøre det skal der rent faktisk en større ændring til.
Det kan være, jeg husker forkert, så bliver jeg gerne belært om noget andet, men sådan husker jeg det i hvert fald.
Derfor synes vi, at det her forslag bestemt rejser nogle relevante problemstillinger.
Vi synes som sagt, at den sociale protokol er det allervigtigste og det allerførste, der står for tur, men det her forslag, vi selv har været inde på tidligere, at man skal kigge på, om EU har kompetencen til at bestemme på de her områder og der dermed skal laves en mulighed for, at Danmark og andre lande for den sags skyld kan sige nej, jo ikke er bare et dansk anliggende; det kan også være andre lande.
I den forbindelse vil jeg så lige nævne, at vi for relativt kort tid siden behandlede et forslag fra Dansk Folkeparti, som handlede om, hvornår kompetencen til, at EU kunne bestemme, var overgivet til EU, og derfor blev en række af de her ting i virkeligheden behandlet med de beføjelser, vi havde givet til EU.
Jeg synes egentlig, at rækkefølgen ville være, at vi fik det udboret før det her.
Altså, jeg synes, der er en rækkefølge i det.
Men som udgangspunkt støtter vi principielt idéen bag forslaget.