runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Morten Bødskov (S), 2020-01-08:
Det spørgsmål kan vi svare lidt mere detaljeret på i Folketingets Skatteudvalg, og det gør jeg hjertens gerne; men de eksempler, som jeg nævnte, synes jeg sådan set er meget illustrative for svaret på spørgsmålet.
Altså: Er man pensionist, går en tur og finder nogle flasker på den tur, ja, så skal man selvfølgelig ikke beskattes af det, når man indløser dem i den lokale flaskeautomat i Netto; ej heller, hvis man deltager i Danmarks Naturfredningsforenings indsamling af affald og finder sammentrådte øldåser, som godt kan indløses, skal man betale skat af det.
Hans Kristian Skibby (DF), 2020-01-08:
Hvem, der har stemt for hvad i salen, ændrer jo ikke ved skismaet i, at der kan komme folk fra Slovenien eller Slovakiet eller Rumænien – eller hvor de kommer fra – som skattefrit kan indsamle returpant på Roskilde Festivalen, hvorimod en dansk førtidspensionist fra Herning skal beskattes af det.
Jeg synes da, det er en helt oplagt opgave for en skatteminister at sørge for, at der er rimelige krav til, hvad man kan gøre som privatperson her i Danmark.
Ministeren skylder mig et svar på, hvor mange flasker man må samle skattefrit.
Så jeg vil gerne have ministeren til at redegøre for de ting, også her i Folketingssalen.
Morten Bødskov (S), 2020-01-08:
Det gør de helt sikkert, og det er jo derfor, de gør det.
Det er altid godt, når folk tager deres egen næring så at sige i egne hænder, altså hvordan de så får deres indkomst.
Ja, her har man valgt at samle jo altså rigtig mange flasker ind, og derfor bliver man beskattet af det
, ligesom hvis man havde tjent pengene på anden vis, for så ville man også skulle beskattes af det.
Når eksempelvis rumænere og andre kommer og samler flasker ind, kommer de ind under de her dobbeltbeskatningsordninger, som vi jo i bred enighed har stemt for her i Folketinget.
Det er konsekvensen af den afstemning, som Dansk Folkeparti også var med til.
Hans Kristian Skibby (DF), 2020-01-08:
Vi noterede os jo sidste år, at der faktisk er kommet en del udlændinge til Danmark for at samle returpant på f.eks. Roskilde Festivalen.
Vi kan jo også se, hvis man går rundt i de større provinsbyer, hvor der er byfester osv., at der faktisk er rigtig mange penge at hente, hvis man ønsker at samle pant op.
Og det er sådan set fint nok.
Jeg har egentlig ikke noget problem med, at panten bliver samlet op, men jeg synes selvfølgelig, at det er en definition, som er svær at give, og det er også derfor, jeg vil have ministeren til at gøre det, for dem, der rejser til Danmark fra Rumænien, kommer vel også, fordi det er noget, de kan tjene penge på.
Morten Bødskov (S), 2020-01-08:
Det kan vi svare lidt mere direkte og lidt mere detaljeret på via Skatteudvalget, men de eksempler, som jeg gav her, var jo, at pensionisten, der på en gåtur finder nogle flasker og indløser dem i den lokale Netto eller SuperBrugsen, ikke skal beskattes heraf, og at det samme gælder for de her børn – eller os andre – som løber rundt og samler affald ind for Danmarks Naturfredningsforening, finder nogle øldåser eller andet og propper dem i flaskeautomaten; de bliver heller ikke beskattet af det.
Så der er selvfølgelig en gradsforskel, men her taler vi altså sådan om det mere principielle.
Altså, hvis man som led i ens nærings- og levevej indsamler så mange flasker, skal man beskattes af det ligesom også anden indkomst.
Hans Kristian Skibby (DF), 2020-01-08:
Tak til ministeren for besvarelsen af spørgsmålet.
Det er jo ikke nogen nyhed, kan man sige.
Vi ved udmærket, at der findes dobbeltbeskatningsaftaler osv., men grunden til, at jeg alligevel vælger at spørge ministeren om netop den her sag, er, at den indeholder to forskellige problematikker.
Men omvendt er det jo også en hensyntagen til de mennesker, der trods alt bor i Danmark, og den ene anden side af det er, at der her altså er en person, som har valgt ikke at ville gå ned på socialkontoret og sige: Jeg vil gerne have 3.000 kr. til min husleje.
Den person vil hellere selv gå ud og få noget frisk luft og finde flasker rundtomkring i grøfter og i baggårde og hos nogle enkelte virksomheder, som gerne vil give dem til ham.
Det er der, hvor provokationen for mange danskere måske dukker op til overfladen, og hvor man siger: Jamen er det ikke lidt forrykt, at vi har lavet et samfund, som er blevet så stringent, at man ikke kan finde en nogenlunde plausibel vej, også for de personer, som ønsker at frasige sig sociale ydelser, og som går rundt og faktisk gør miljøet og os alle sammen stor gavn ved at indsamle returemballage, som måske er havnet de lidt forkerte steder.
Og det er jo det, der vitterlig er sagen i den her situation, nemlig at den pågældende person sådan set bliver lidt fanget i regulativer, og jeg er helt med på, at man skal betale sin skat, ovenikøbet med glæde, men der skal også være en retfærdighedssans, og den mangler altså i lovgivningen, når man går ind og gør det skattepligtigt for en mand at samle returpant i danske vejgrøfter.
Det er jo sådan set det, der er tilfældet i det her eksempel.
Jeg vil da gerne høre, hvor skillelinjen går henne, når ministeren siger, at man kan indsamle for mange flasker eller for få flasker.
Hvor mange flasker må man samle skattefrit, og hvor mange må man ikke?
Morten Bødskov (S), 2020-01-08:
Det har vi fundet ud af i ministeriet, men tak for spørgsmålet og i øvrigt godt nytår til spørgeren, og jeg håber på et fortsat godt samarbejde.
Lad mig i forhold til det konkrete spørgsmål her slå fast, at den almindelige dansker så at sige, der samler en flaske op fra gaden og indløser pant, jo ikke skal beskattes af flaskepant.
Det samme gælder også for børn eller andre, som måske deltager i det, vi har set Danmarks Naturfredningsforening lave, hvor de laver årlige affaldsindsamlinger.
Finder man nogle flasker eller dåser her og indløser pantet, beskattes man heller ikke af det.
Situationen er en anden i den nævnte artikel.
Her er der tale om indløsning af flaskepant, som er erhvervet som led i personens næringsvej så at sige.
Helt generelt er indtægter erhvervet som led i næring skattepligtige for personer, der er fuldt skattepligtige og hjemmehørende i Danmark.
Det vil typisk sige personer, der har bopæl i Danmark.
Tilrejsende udlændinge, dvs. personer, der ikke er fuldt skattepligtige og hjemmehørende i Danmark, er som udgangspunkt ikke skattepligtige af indtægt fra erhvervsvirksomhed i Danmark, medmindre de pågældende har fast driftssted i Danmark, og det vil der jo typisk ikke være tale om, når der er tale om indløsning af flaskepant.
De danske skatteregler er i overensstemmelse med, hvad Danmark har aftalt gennem cirka 70 danske dobbeltbeskatningsaftaler, de såkaldte DBO'er, som jeg tror at Dansk Folkeparti stort set har stemt for alle sammen, og som Danmark jo altså har indgået med andre lande, og derfor er Danmark selvfølgelig også bundet af det.
Selv om vi ændrede de danske regler og indførte skattepligt af indkomst fra næring ved indsamling af flasker for personer, der ikke er fuldt skattepligtige og altså ikke hjemmehørende her i Danmark, ville vi ikke kunne beskatte flaskesamlere, hvis de er hjemmehørende i lande, som vi har indgået en såkaldt DBO med.
I forlængelse af de her 70 aftaler, vi har lavet, er beskatningsretten af den indkomst herfra ifølge DBO'erne tillagt bopælslandet, som det hedder.
Hans Kristian Skibby (DF), 2020-01-08:
Anser ministeren det for rimeligt, at Henning P. ifølge en artikel i B.T. den 20. december 2019 og alle andre danskere skal indkomstbeskattes af værdien af indsamlede pantflasker og dåser, hvorimod tilrejsende udlændinge slipper for skattepligt, hvis deres ophold i Danmark er mindre end 6 måneder?
Inden jeg går videre, skal jeg huske at sige, at det er Ekstra Bladet og ikke B.T.
Jeg beklager naturligvis den mindre fejl.
Dan Jørgensen (S), 2020-01-08:
Det er ikke sådan, at jeg forestiller mig, at vi skal i gang med et større forhandlingsforløb om det her i en overskuelig fremtid.
Men spørgeren er selvfølgelig meget velkommen til at præsentere forskellige ideer og sende dem over til mig.
Vi kan måske også tage dem i udvalget.
Og så vil jeg selvfølgelig meget gerne kommentere på dem, og det er helt ærligt ment, at gode ideer tager vi selvfølgelig imod med kyshånd.
Jeg tror ikke, at vejen er at fritage for gebyrer, også al den stund, at vi dermed faktisk risikerer, at det kan misbruges, for så kan en privat virksomhed jo komme af med sit affald gratis ved at give det til de frivillige organisationer, og så kan de aflevere det gratis.
Det er nok ikke den vej, vi vil gå.
Nils Sjøberg (RV), 2020-01-08:
I den sammenhæng vil jeg meget gerne spørge ministeren: Kan vi sætte os sammen og prøve at se, om vi kan finde en løsning, som tilgodeser dette arbejde, og som sikrer, at dette samfundsmæssigt virkelig vigtige arbejde fortsætter?
Dan Jørgensen (S), 2020-01-08:
Jeg vil meget gerne være med til at se på, hvad vi kan gøre for at understøtte det vigtige arbejde, som frivillige organisationer laver, specielt når det handler om genanvendelse.
Men det er klart, at det ikke er sådan, at man bliver fritaget fra at skulle være med til f.eks. at finansiere den affaldshåndtering, der foregår, fordi man er en frivillig organisation, lige så vel som man jo heller ikke er fritaget fra at skulle betale for vand og el osv.
Tværtimod handler det jo om at sige, at vi har et fælles samfundsansvar, som alle selvfølgelig bidrager til at leve op til.
Nils Sjøberg (RV), 2020-01-08:
Uden frivillighed og uden fællesskab er vi jo ingenting som samfund, hvilket jeg også forstår at ministeren er enig med mig i.
Hvordan kan det være rimeligt, at en pensionistgruppe, som helt konkret samler ind, eller som rydder dødsboer, sælger en del af det og efterfølgende giver pengene til et plejehjem, skal betale for at komme af med affaldet efterfølgende?
Jeg vil meget gerne høre ministeren angående det synspunkt.
Dan Jørgensen (S), 2020-01-08:
Ja, det kan jeg i allerhøjeste grad bekræfte.
Det kan være, at det var en lidt spids måde at formulere det på – det vil jeg ikke afvise – men der, hvor vi måske kan være lidt uenige, er, i forhold til at spørgeren siger, at vi straffer med gebyrer.
Det er jo ikke tilfældet.
Vi bruger jo gebyrer, og det tror jeg også at spørgeren og spørgerens parti vil give mig ret i og generelt er enige med mig i sådan set er et ganske gavnligt og godt instrument.
Når man f.eks. har at gøre med ting, som man gerne vil begrænse, nemlig affald i det her tilfælde, så er det meget godt, at der kan være gebyr på.
Og der er også en håndtering, som skal finansieres, osv.
Nils Sjøberg (RV), 2020-01-08:
Det glæder mig meget, at der er den respekt om de frivillige, og at der vises den ansvarsbevidsthed, som der netop er over for, at de frivillige fortjener respekt og anerkendelse.
Derfor kan det også undre mig, at de frivillige straffes med gebyrer, i stedet for at vi som samfund viser de frivillige den respekt, som de rent faktisk efter min mening bør have.
Derfor synes jeg, at vi skal stå ved, at de frivillige gør en helt afgørende forskel for vores samfund, og at vores samfund ikke ville kunne hænge sammen, hvis vi ikke havde de frivillige – og det glæder mig også, at ministeren har den opfattelse.
Det er frivillige teams på sygehus, det er i genbrugsbutikker, det er ved kulturelle arrangementer, det er i krisecentre; der er et hav af steder, hvor vi har brug for det.
Så jeg vil gerne spørge ministeren: Kan ministeren bekræfte, at de frivillige har en central rolle for vores samfund?
Dan Jørgensen (S), 2020-01-08:
Først tak for spørgsmålet, og lad mig også starte med at understrege, hvor vigtige vi i regeringen betragter de frivillige organisationer her i vores land for at være.
De er meget vigtige for vores sammenhængskraft, men de er faktisk også vigtige helt specifikt i forhold til mit eget ressortområde, fordi der er rigtig mange af de frivillige organisationer, der går forrest, når det handler om bæredygtighed, og når det handler om at skabe en cirkulær økonomi.
Til det konkrete spørgsmål vil jeg sige: Ja, det finder jeg sådan set.
Ligesom man betaler for el, vand og varme, også selv om man er en frivillig organisation, og også selv om vi som samfund synes, at vi gerne vil støtte frivillige organisationer, synes jeg altså også, at det på det her område er rimeligt.
Nej, det gør vi ikke – vi siger: Det skal man selvfølgelig betale for ligesom alle andre.
Derfor synes vi også, det er rimeligt, at man betaler for affaldshåndtering.
Nils Sjøberg (RV), 2020-01-08:
Finder ministeren det rimeligt, at medlemmer af humanitære organisationer og foreninger, der uden honorar varetager samfundsmæssige interesser, skal betale affaldsgebyr?
Astrid Krag (S), 2020-01-08:
Det er meget indgribende at tvangsfjerne et barn fra sine biologiske forældre.
Det er meget indgribende at bortadoptere et barn.
Det må man ikke.
Men det er godt nok også indgribende at lade et barn vokse op med omsorgssvigt hos forældre, der ikke kan tage vare på det.
Og de børn, vi svigter i dag, lever nogle alt for hårde, alt for dårlige liv.
Vi kan se det i kriminalitetsstatistikkerne, hjemløsestatistikkerne, selvmordsstatistikkerne.
Vi svigter som samfund.
Det er for dårligt.
Så når vi står og kigger på, om vi er villige til at bruge nogle metoder, der er indgribende, for at sikre de her børn en reel mulighed for en familie, der ikke er til låns, hvor de kan slå rod og vokse op og få de samme chancer, i hvert fald nogenlunde tilnærmelsesvis, som andre børn, så bliver vi jo nødt til at være villige til også at bruge indgribende metoder.
Anni Matthiesen (V), 2020-01-08:
Er ministeren enig i, at det med at tage et værktøj som tvungne bortadoptioner i brug faktisk er et af de mest omfattende og mest indgribende værktøjer, man kan tage i brug over for en familie?
Er det et værktøj, som rent ud sagt forhåbentlig kun skal tages i brug, når det er strengt nødvendigt?
Astrid Krag (S), 2020-01-08:
Jamen alene af den grund, at hvis vi anbringer tidligere – det hører jeg også der er bred opbakning til, i hvert fald fra eksperter; jeg kan være lidt usikker på, hvor Venstre egentlig står i diskussionen om at anbringe tidligere, så børnene ikke når at opleve så mange svigt og blive så skadede, som tilfældet er i dag – vil der jo blive flere anbragte børn.
Det er sådan helt simpel matematik.
I dag anbringer vi jo dobbelt så mange børn, når de er mellem 15 og 17 år, som vi anbringer, når de er mellem 0 og 2 år, og de når at være anbragte børn i meget kort tid, vi kan hjælpe dem meget dårligt i den årrække.
Så der vil jo blive flere alene af den grund.
Derfor synes jeg også, det er sådan en pseudodiskussion, mange kaster sig ud i for at slippe for at svare på det reelle, og som jeg så også nu vil prøve på at få svar på fra Venstres ordfører: Mener Venstre så, at vi anbringer og bortadopterer det rigtige antal i dag?
Anni Matthiesen (V), 2020-01-08:
Når jeg nu hører debatten i salen her i dag og også har hørt den tidligere debat, hvor fru Karina Adsbøl stod her ved pulten, så tænker jeg bare, om det eneste statsministeren har gjort forkert i sin nytårstale, er, at hun har brugt ordet flere.
For langt, langt hen ad vejen, også i det svar, som ministeren nu giver mig her, er vi helt enige.
På tværs af partier her i Folketinget tror jeg, at vi alle sammen ønsker det bedste for børnene: Vi ønsker, at der skal gøres en tidlig indsats, vi ønsker, at kvaliteten skal hæves.
Men jeg tror, at det, der især stikker i øjnene – og det gælder flere organisationer, som jo i de her dage, som ministeren også selv sagde tidligere, er ude at kritisere talen fra statsministeren i aviserne – er, at man fokuserer på, at man vil skrue op for antallet af både tvangsanbringelser og bortadoptioner.
Mener ministeren, at der reelt er evidens nok i forhold til at ville skrue op for antallet?
Er ministeren ikke enig i, at man på det her område bør lytte til forskningen, som bl.a. tilsiger, at der ikke er belæg for, at flere børn ikke bør se deres forældre, og at det er til børnenes bedste, hvis man også taler om frivillige anbringelser?
Vil ministeren i lyset af udtalelserne af Anne-Dorthe Hestbæk fra VIVE om, at der ikke er forskningsmæssig evidens for at sige, at tvangsadoptioner hjælper udsatte børn, jf. artiklen »Eksperter til statsministeren: Fokus på flere anbringelser af udsatte børn er forkert« bragt af Politiken den 2. januar 2020, tilkendegive, at regeringens mål om flere tvangsadoptioner vil foregå uden forskningsmæssigt belæg?
Anni Matthiesen (V), 2020-01-08:
I forhold til netop det med at drage læring af de erfaringer, man gør rundtomkring, faktisk de steder, hvor man allerede i dag gør noget med tidlig indsats, så kan jeg da kun opfordre regeringen til at tage fat på nogle af de eksempler og få det bredt mere ud.
Der er jo steder, både i Aabenraa Kommune og i Køge Kommune, hvis jeg altså lige skal nævne et par eksempler, hvor man gør noget i forhold til at sætte tidligt ind for hele familien.
Var det ikke en idé, at det var der, man også tog fat?
Astrid Krag (S), 2020-01-08:
Jamen vi skal jo gøre mange ting samtidig.
Det er også noget af det, jeg synes er blevet ignoreret i den her debat.
Statsministeren peger jo sådan set på flere ting.
Vi skal sætte tidligere ind, og hvis vi skal lykkes med at sætte tidligere ind – når vi kigger på den måde, som anbringelserne foregår på i dag – så vil det altså være flere tvangsanbringelser.
For i de unge år er det oftere tvangsanbringelser, mens de frivillige anbringelser i højere grad bliver anvendt, når børnene er blevet meget store og skaderne dermed også er tilsvarende større og vi har svigtet dem i for lang tid.
Og så skal vi også sørge for bedre anbringelser, færre skift og bedre rammer for plejeforældrene og sørge for, at der er styr på den kommunale sagsbehandling, men jeg bliver nødt til at insistere på, at vi kan gøre det hele samtidig, for ellers svigter vi de børn, vi ikke hjælper godt nok i dag.
Anni Matthiesen (V), 2020-01-08:
Jeg tror også, ministeren har fulgt med i aviserne de seneste dage, og så kan jeg jo hilse og sige, at så er det åbenbart ikke kun Venstre, der er i tvivl om, hvad det er, regeringen vil.
Og det er jo egentlig det, vi prøver at efterspørge ved at stille de her spørgsmål i dag.
Jeg kan jo sige, at jeg har læst et hav af læserbreve og artikler fra institutioner, foreninger og også tidligere anbragte, som er bekymrede.
Astrid Krag (S), 2020-01-08:
Jeg er enig i det, spørgeren siger, om, at alle i udgangspunktet er enige.
Det var spørgerens egen partiformand også; han sagde oven på statsministerens nytårstale: Det er rigtigt; alle børn har rettigheder, og dem skal vi passe på.
Men når det så bliver konkret, når det kommer til der, hvor det er svært, hvor vi ikke bare kan sige det, der lyder rart, altså forebyggelse og det gode samarbejde, så bliver jeg i tvivl om, hvor Venstre står, og i det hele taget om, hvad de borgerlige partier mener.
For det er da klart, at alt det, som er at foretrække, skal vi gøre i alle de tilfælde, vi kan.
Men når det kommer dertil, hvor vi ikke kan varetage barnets interesser og varetage forældrenes interesser samtidig, er jeg ikke i tvivl om, hvor vi skal stå – så skal vi stå på barnets side.
Men jeg er ærlig talt i tvivl om, hvad Venstre mener, når det kommer til stykket og det bliver konkret.
Vi må og skal passe bedre på børnene, for alle børn fortjener en barndom med voksne, der passer på dem og giver dem kærlighed, hvor de kan være børn uden at gå rundt med bekymringer og ansvar, som ikke er for børn.
Vi svigter ganske enkelt børn i dag, når vi lader dem vokse op uden den omsorg, uden kram, uden voksne, der ser dem og deres behov.
Vi anbringer i dag fem gange så mange 16-årige, som vi anbringer 1-årige eller 2-årige eller 3-årige.
Og når vi giver forældrene chance på chance og det alligevel ender med en anbringelse, fordi forældrene ikke kunne tage ordentligt vare på deres barn, ja, så er der et lille barn, der har betalt prisen imens.
Når jeg taler med nuværende og tidligere anbragte, går det samme spørgsmål igen: Hvorfor var der ikke nogen, der så mig og hjalp mig tidligere, hvorfor skulle det gå helt galt, inden der blev grebet ind?
De fortællinger skal vi lytte til og dem skal vi handle på, særlig fordi vi også kan genkende dem i tallene.
Jeg ved godt, at det ikke er alle, der er enige.
Det er blevet fremført fra flere sider i debatten, bl.a. fra en række borgmestre,
at en anbringelse skal være allersidste udvej, som vi først griber til, når alle andre indsatser er afprøvet.
Og her tror jeg vi finder en væsentlig del af forklaringen på, hvorfor for mange børn bliver svigtet og anbragt for sent i dag.
Jeg er enig i, at vi skal støtte forældrene bedre; jeg er enig i, at vi skal forebygge mere.
Men målet skal jo ikke være at forebygge en anbringelse; målet skal først og fremmest være at forebygge, at børn vokser op med vold, med misbrug, med overgreb, med omsorgssvigt eller med voksne, der ikke kan hjælpe dem og se deres behov – alle de ting, vi ved er så utrolig skadelige for mennesker og skaber grobund for rigtig dårlige og hårde liv.
Og her vil en anbringelse i mange tilfælde være den bedste forebyggelse, hvis vi altså har blikket rettet mod det, vi bør være optaget af – at forebygge.
Vi svigter som samfund, hvis vi griber for sent ind, eller endnu være, hvis vi slet ikke griber ind.
Vi skal stå på børnenes side og hjælpe tidligere end i dag, så alle børn kan få en tryg og omsorgsfuld barndom.
Anni Matthiesen (V), 2020-01-08:
Hvilke kommentarer har ministeren til, at kommunale chefer og direktører inden for børne- og familieområdet er uenige i, at flere børn skal fjernes med tvang, jf. artiklen »Kommunale chefer: Frivillig anbringelse er bedst« bragt i Avisen Danmark den 3. januar 2020?
Netop noget af det sidste, som ministeren nu sagde, vil jeg gerne lige gribe fat i.
For jeg er helt enig i – og det tror jeg alle partier er – langt, langt det meste af det, som ministeren siger.
Det kan vi alle sammen skrive under på, altså at selvfølgelig skal vi forebygge, selvfølgelig skal vi gribe tidligere ind, selvfølgelig skal vi gøre alt for, at det er til børnenes bedste.
Og det har vi et ansvar for.
Men det, jeg egentlig gerne vil spørge ministeren om direkte, er: Hvad vil ministeren nu gøre konkret for at lave mere forebyggelse?
Carl Valentin (SF), 2020-01-09:
Jeg er ikke helt sikker på, at jeg forstod spørgsmålet.
Dennis Flydtkjær (DF), 2020-01-09:
Ordføreren siger her til sidst, at det er et fint kompromis.
Jeg var med til forhandlingerne for godt et års tid siden, da vi forhandlede om ordningen, der skulle gælde for 2019 og 2020, som omhandlede det samme, nemlig at elbiler under 400.000 kr. skulle være afgiftsfri.
Dengang brød forhandlingerne sammen, fordi en samlet venstrefløj syntes, at det var for uambitiøst, at der ikke skete nok.
Man ville meget mere.
Der skulle være et folketingsvalg, og så ville man se, at der kom til at ske noget.
Nu står vi så og behandler et forslag, som er præcis det samme, nemlig at elbiler under 400.000 kr. skal afgiftsfriholdes – hverken 1 kr. mere eller mindre.
Hvordan kan det være et godt kompromis, når man for et år siden forlod forhandlingerne, fordi det var for uambitiøst og der ikke skete nok?
Nu står man og bryster sig af, at det er super godt for den grønne omstilling, at vi igen har den samme ordning.
Carl Valentin (SF), 2020-01-09:
Det kan vi godt leve med.
Vi synes, det her er et rigtig fint kompromis.
Og man bliver også nødt til at prioritere i sådan nogle situationer.
Vi har så prioriteret de billige biler.
Det synes jeg grundlæggende er fornuftigt.
Marie Bjerre (V), 2020-01-09:
Med lovforslaget vil man fortsætte med den lave afgift på de dyre elbiler.
Carl Valentin (SF), 2020-01-09:
Vi vil gerne være med til at arbejde for billigere elbiler fortsat, og det gør vi, og det vil vi gerne arbejde sammen med det meget pragmatiske parti Liberal Alliance om.