Steffen W. Frølund (LA), 2024-04-04:
Tak for det, formand.
Så står jeg alligevel til sidst heroppe i træet og kigger ned, selv om det faktisk her er historien om en regering, som helt ultimativt ville indføre en ny, dybt skadelig og kraftigt kritiseret toptopskat.
Det er en skat, som LA i forhandlingerne gjorde alt for, at Danmark skulle undgå.
Resten af aftalen er en rigtig fin lille pakke, synes vi.
Vi kan være rigtig glade for, at der ikke var video på inde hos finansministeren, for så ville folk helt sikkert tro, at Alex Vanopslagh og jeg var blevet medlemmer nede hos Enhedslisten.
Det er nemlig min måde at sige på, at vi foreslog en perlerække af andre dybt skadelige skatter, alene fordi de var marginalt mindre skadelige end toptopskatten.
Vi var fra LA's side klar på alting på nær toptopskatten.
Regeringen var ikke klar på noget, medmindre det var toptopskatten.
Så vi var de kompromisvillige, og regeringen de stejle.
Vores forhandlingsforslag blev fejet af bordet, og toptopskatten skulle indføres.
Den fjerner arbejdsudbud, den skader dansk konkurrenceevne, overvismanden siger, den sænker produktiviteten, den er en særskat på danske C20-direktører, den kan omgås af cirka halvdelen af de ramte, den indfører skævhed, skattetænkning og forvridning, den fjerner et godt princip om parallelitet mellem løn- og kapitalindkomst, og den skaber en glidebane til at øge kapitalskatterne for at lukke den skævhed.
Hvorfor gør man det så?
Det vides ikke.
Ingen vil vedkende sig den.
Moderaterne fandt på den, men var klar på at forhandle den væk.
Venstre går ikke ind for sådan noget, men endte med at være dem, der argest forsvarede den.
Socialdemokraterne, som alle mand i valgtests har svaret, at de ikke vil indføre sådan noget, griner hele vejen tilbage til kontorerne med deres millionærskat, ind- og bannerført af M og V – skakmat.
S fik deres vilje; de andre tog slagene.
De argumenter for skatten, som har været forsøgt, går på provenu og på social balance, og alle ved, at provenuet ikke kommer.
Folk omlægger nemlig deres løn til kapitalindkomst i stor stil, og så halveres provenuet.
Men selv hvis vi leger, at provenuet kommer, giver det to bittesmå pipetter med statsindtægt.
I en tid med en bugnende statskasse giver det overhovedet ikke mening at skulle øge nogen skatter, og når andre skatter med samme provenueffekt er blevet afvist i forhandlingerne, var det jo ikke provenuhensyn, som var argumentet.
Det ville heller ikke give mening, så det er affejet.
Det efterlader social balance som det tilbageværende argument, altså et andet ord for Ginikoefficienten.
Al den skadevirkning bare for at millimeterfintune ligheden i Danmark fra – hold nu fast! – 30,28 til 30,22 og så endda kun med halv effekt, når folk reagerer og omgår skatten, som de vil gøre.
Selv med lup er det så svært at se, at intet menneske ville ane, om tallet var det ene eller det andet.
Det er altså ikke god eller nødvendig politik.
Det er det omvendte.
Det er en bremse for os alle af misundelsesårsager.
Vi stemmer nej til at indføre toptopskatten, som desværre bliver meget svær at komme af med igen.
For LA står for vækst, velstand, fremdrift, fairness og optimisme over at mikroskopoptimere Ginikoefficienten.
Alle skattelettelser er dog gode skattelettelser.
Resten er en fin lille pakke.
Den burde være langt større set i lyset af det råderum og de bugnende kasser, vi råder over
, men det er bedre end ingenting.
Så det er godt med sænkelserne og dårligt med toptopskattestigningen.