Pernille Rosenkrantz-Theil (S), 2022-04-29:
Tak for det.
I virkeligheden har jeg jo altid lyst til at være ret imødekommende over for de forslag, folk kommer med, og vi nåede lige at snakke lidt ude bagved; det gør vi jo faktisk ret tit.
Inden vi skal i salen, er det egentlig for det meste ret hyggeligt lige at sidde ude bagved og snakke med hinanden.
Jeg er ikke så imødekommende, hvad det her forslag angår.
Det her er jo simpelt hen en ordning, der ikke rigtig er groet i Socialdemokratiets baghave, og det vil jeg gerne give nogle ord med på vejen.
Jeg synes altid, det er fint at få diskussionen.
Det er ikke så lang tid siden, vi sidst har haft diskussionen her i salen.
Som det er i dag, er det den enkelte kommune, der beslutter, om man vil have den mulighed.
Når det er lagt an på den måde, er det efter en årelang debat og en årelang uenighed mellem de forskellige partier i Folketinget om, hvordan man griber det her an, og det er så blevet løst, ved at det er op til kommunerne at beslutte sig for, om de går den ene eller den anden vej.
I den forbindelse har det i alle de debatter aldrig været Socialdemokratiets hovedprioritering, at vi skulle ned ad det spor, for at sige det ligeud.
Men jeg tror sådan set, at vi alle sammen, uanset hvad for et parti vi kommer fra, selvfølgelig mener, at det gode børneliv er det rigtige, og at det også er det, vi skal støtte.
Men hvad grænserne mellem stat og privatsfære er, og hvornår noget skal være privat i stedet for kollektivt og alle de her ting, er jo de snitflader, hvor uenighederne meget hurtigt opstår.
Det her med at betale forældre for at gå derhjemme har ikke groet i i Socialdemokratiets baghave.
Vi mener, at man skal bidrage og yde sit til fællesskabet, og det gælder selvfølgelig ikke i en barselsperiode, som vi jo ad flere omgange har været med til at forlænge, men vores udgangspunkt er, at voksne mennesker selvfølgelig skal bidrage til fællesskabet ved at arbejde, og i hvert fald at staten ikke skal give et økonomisk incitament til, at man ikke bidrager, så at sige.
Det er jo delvis det, vi synes er grundlaget for det her forslag, og det er, at man vil til at bruge statslige kroner på og dermed give et incitament til, at der er en del af arbejdsstyrken, der ikke længere skal være det.
Det mener vi er uhensigtsmæssigt.
Det er ligesom det ene lag, der er i det, og det andet lag er så børnene.
Der opfatter vi det sådan, at de tilbud, der er, altså dagpleje, vuggestue og børnehave og senere hen også skolen, er steder, hvor børns verden åbner sig.
Det er klart, at indtil en eller anden alder er det rigtig hensigtsmæssigt, at man kan gå derhjemme og også have økonomi til det og passe sit barn selv, og så begynder børns verden at åbne sig, efterhånden som de bliver lidt større.
Man begynder simpelt hen at blive socialiseret ind i et fællesskab, og det synes vi fra Socialdemokratiets side er en rigtig god idé at vi ikke bare bruger penge på, men at vi også bruger rigtig mange penge på.
Derfor har vi i de her år, hvor vi har siddet i regering, og godt hjulpet på vej af støttepartierne sat rigtig mange ekstra penge af til børneområdet, fordi vi mener, at de fællesskaber og den tidlige tid er enormt vigtig for børnenes udvikling.
Det er ikke altid, at forældrene har samme tryghed ved, at børnene begynder at blive en del af verden, som barnet selv har, og derfor gør det heller ikke noget, at man giver et incitament til, at børnene, når de når en bestemt alder, begynder at åbne sig derudaf.
Så er det klart, at hvis børnene har nogle bestemte særlige behov, kan der være god brug for, at mor og far, den ene eller den anden, går derhjemme, og derfor er der ordninger til, at hvis man har børn med handicap, har man mulighed for eksempelvis at få økonomisk tilskud og løndækning i forhold til, at man skal passe barnet i eget hjem.
Så selvfølgelig kan der være tilfælde, hvor det er anderledes, men for den store brede børnegruppe opfatter vi det som et absolut gode, at det ikke bare er et spørgsmål om pasning af børn, men at det set med børnebriller faktisk er et spørgsmål om, at de så får mulighed for at indgå i de kollektive ordninger.