Henrik Vinther (RV), 2021-02-23:
Jeg ved ikke, om det er alle, der husker det, eller nogen måske har glemt, hvordan det var engang, men jeg kan huske det: Det andet Europa, der var før Murens fald og før fredelig samhandel på kryds og tværs mellem nord og syd og øst og vest, og det kan være svært at huske, når man står på en relativt fredelig og økonomisk tryg plet i historien, som vi står på nu.
Europa er som resten af verden nok plaget af pandemi og økonomisk træghed, men Europa er beredt på modsvar og har spændt et økonomisk springtæppe ud under økonomien, en genopretningsplan for hele Europa, der giver Danmark nye muligheder, der giver Europa nye muligheder, og som ikke havde været mulig uden Fællesskabet.
Danmarks vej ud af krisen afhænger helt og aldeles af, om de andre lande også kommer helskindet igennem både sundhedsmæssigt og økonomisk.
Det kan være svært at huske tiden inden, når man står her i en periode med historisk velstand skabt ved fredelig og fri samhandel.
Så er det let at glemme, hvordan grænsebommene engang skabte endeløse køer af osende lastbiler, og hvor en labyrint af handelshindringer gjorde varerne dyrere for forbrugerne, og hvor stærke toldpapirer gjorde samhandel til et spil bureaukratisk Tetris.
Har man glemt det, kan man med fordel kigge over Nordsøen og se, hvordan det ser ud i Storbritannien og situationen omkring grænserne der.
I dag er Europa på vej til at skifte det alt sammen ud med en fælles ambition om stadig grønnere energiproduktion, en ambition, som de kommende års budget understøtter.
Det er en ambition om at gøre Europa til verdens førende i vedvarende energi, hvor Europa bliver for vindkraft, hvad OPEC var for olieproduktion.
Det tager vi nu hul på.
Vi ville gerne være gået længere og have investeret endnu mere i forskning og udvikling, men vi er på vej, og Danmark skal vise vejen videre for resten af Europa.
Det er godt for klimaet, det er godt for dansk økonomi og eksport.
Vi skal have bagtroppen med, men uden at de fodslæbende får lov til at sætte tempoet, og Danmark kan og skal spille en afgørende rolle som fyrtårn, som vi gør det med verdens første energiø, en vindø, der kan være den første af mange, som samlet vil kunne levere grøn strøm til millioner af europæiske stikkontakter.
Og det betyder, at vi kommer til at se på den måde, vi allerede benytter Fællesskabets penge på – det gælder landbrugsstøtten, som Revisionsretten netop påpeger ikke i tilstrækkelig grad understøtter den grønne omstilling.
EU's budget sætter en retning, men vi var som allerede nævnt gerne gået videre, bl.a. ved at investere meget mere i forskning og udvikling, for skal vi videre og stå distancen i konkurrencen med Kina, USA, Sydkorea og Japan, kræver det samtlige af EU's forenede muskler.
Vi skal også videre i forhold til den digitale omstilling.
Når de store techgiganter spiller med musklerne, giver det de fleste firmaer og stater sved på panden, men heldigvis er EU ikke som de fleste.
Her er vi gået i gang med opgøret med platformenes monopoler på adgang til varer, kunder og information.
Det gælder også i forhold til menneskerettighederne, hvor Europa har spillet en rolle og stadig har en rolle at spille, først og fremmest hos os selv, og her er det nedslående at se udviklingen i Polen, hvor kvinders og minoriteters rettigheder skrives ud af national lovgivning, og hvor den frie presse ligesom i Ungarn bliver stækket og må give op.
Europa skal gå forrest med krav om, at de fælles værdier bliver respekteret.
Det Europæiske Fællesskab er ikke svaret på alt, men det er svaret på nogle af de problemer, vi ikke kan løse hver for sig, og hvor vores skæbnetråde er filtret sammen, og vi kan selvfølgelig sige ja til beslutningsforslaget.