Kaare Dybvad Bek (S), 2022-04-08:
Tak for det.
Jeg og regeringen deler intentionen i det her beslutningsforslag om at passe på vores fælles bygningsarv.
Det er vigtigt, at vi fastholder historiske huse, bygninger, men også kulturmiljøer i såvel landsbyer som købstæder, fordi det er en unik, og jeg mener også en attraktiv kvalitet, som vi skal værne om.
Flotte historiske facader og istandsatte bevaringsværdige huse hjælper med at tiltrække liv og investeringer i bymidter, og det ved vi jo er en udfordring mange steder i landet.
Derfor vil jeg bemærke, at bevaringsværdige bygninger allerede i dag har en særlig status i planloven.
Kommunerne har pligt til at udpege kulturhistorisk bevaringsværdige bygninger i kommuneplanen og lave retningslinjer for at sikre de bevaringsværdige bygninger.
Man kan sikre bevaringsværdige bygninger i de enkelte lokalplaner, f.eks. i forhold til materialer, udformning af bygningerne, bevaring af bygningsdele eller forbud mod nedrivning.
Det mener vi er godt og rigtigt.
Regeringen er i det hele taget enig i, at vores bygningsarv er en vigtig brik i at fastholde bosætning og erhvervsudvikling i landsbyer og købstæder rundtomkring i landet.
Regeringen har indgået en aftale om at afsætte 3,5 mio. kr. fra 2023-2026 til, at der kan indføres krav i planloven om, at kommunerne som led i deres kommuneplan skal have strategisk planlægning for deres bymidter.
Her vil særlig kommuner med historiske bymidter skulle planlægge for varetagelsen af deres bygningsarv i endnu højere grad, end de gør i dag, og det er noget, som aktuelt forhandles i planlovsforligskredsen.
Der kan også bruges yderligere værktøj i planloven til at værne om vores bevaringsværdige kulturmiljøer og bygninger.
Regeringen har derfor med en bred kreds af partier i aftale om mere liv i bymidter og landdistrikter aftalt, at der skal afsættes 180 mio. kr. til det formål rundtomkring i landet.
Vi er positive over for forslaget om at nedsætte en arbejdsgruppe, der kan se på bevaringsværdige bygninger og kulturmiljøer, og på finansloven fra 2022-2024 er der afsat 19,5 mio. kr. til en ekspertgruppe, som skal arbejde med arkitekturpolitik på landsplan.
Et af de tre fokuspunkter fra den nationale arkitekturpolitik vil være aktive bymidter, revitaliserede landsbyer, og vi vil kunne se nærmere på, hvordan bygningsarven kan være et springbræt for udvikling og tilflytning.
Som hr. Alex Ahrendtsen ved, er der også aktuelle forhandlinger i planlovsforligskredsen, og der diskuterer vi også muligheden for at tage de næste skridt for at sikre kulturmiljøer rundtomkring i landet.
Så der er initiativer på vej.
Det sidste initiativ, som indgår i det her beslutningsforslag, er om at lave en fradragsordning for bygninger med en SAVE-værdi på 1-4 svarende til fradragsordningen, der eksisterer for fredede bygninger, og så en pulje på 100 mio. kr.
Der tror jeg det i hvert fald er vigtigt at huske, at der er en række krav fra Slots- og Kulturstyrelsen til fredede bygninger, både indvendigt og udvendigt.
Det handler bl.a. om materialer, traditionelle håndværksmetoder, som ofte er ret dyrt, hvor de forskellige støtteordninger for fredede bygninger skal ses i lyset af de krav, som bygningsejeren er underlagt.
Derfor tror vi nødvendigvis heller ikke, at det giver mening at lave samme pulje til bevaringsværdige bygninger, da de ikke er underlagt samme niveau af restriktioner.
Og så er det vigtigt at nævne, at forslaget vil omfatte 127.000 bygninger, som er registreret med en SAVE-værdi på 1-4, og dermed vil den administrative byrde for at behandle ansøgere være noget større end for de 7.100 fredede bygninger, som fradragsordningen gælder for i dag.
Så jeg vil sige, at regeringen bakker op om intentionerne, og vi diskuterer dem jo også i planlovsforligskredsen, men der er en række ting – bl.a. det her med i et beslutningsforslag at afsætte 100 mio. kr. og også at gå ind over en løbende diskussion i en forligskreds – som gør, at vi ikke sådan kan støtte det her beslutningsforslag.
Men jeg vil da også som en afslutning sige, at jeg synes, det er en fornøjelse, at der er meget større fokus på, hvordan vi sikrer de stærke miljøer, der er, kulturarv, ikke bare enkeltbygninger, men også gadeforløb.
Der er en meget større bevidsthed om, at det har en værdi.
Hvis vi går tilbage i tiden, bare 20 år tilbage, kan jeg huske, at der var fornemmelsen jo, at dem, der ligesom vandt i udviklingen om at tiltrække butikker og beboere osv., var dem, der havde det største storcenter, og der havde man sådan en idé om, at det her relativt nyligt konstruerede ville være uovervindeligt, og at de gamle bymidter langsomt ville dø.
Der ser vi jo heldigvis nu det modsatte: Jo mere man har bevaret af gammelt, typisk fra middelalderperioden eller industriperioden, eller i hvert fald fra 1920'erne og 1930'erne, jo mere kan man også fastholde eksempelvis handlende i bymidter som i Køge eller i Ærøskøbing.
I eksempelvis andre, mindre byer rundtom i landet som Mariager og Ribe osv. fastholder man jo også en kvalitet i de bymiljøer, og det tror jeg bliver set på med en helt anden værdi, end det blev gjort for bare nogle år siden, og det synes jeg er en stor forbedring.
Jeg håber, at vi kan være med til at fastholde det.
Så på den måde er jeg sådan set helt på linje i forhold til det indholdsmæssige, men jeg tror, at vi må sige, at det bl.a. er de forhandlinger i planlovforligskredsen, som skal adressere det.