Jan E. Jørgensen (V), 2017-05-04:
Til gengæld kan jeg så fortælle, at jeg skal hilse fra Socialdemokratiet og sige, at de er enige i, at vi skal afvise det her beslutningsforslag.
Jeg skal også hilse fra Det Konservative Folkeparti.
De er også enige i, at vi skal afvise beslutningsforslaget.
Så det er lige før, at jeg har et flertal af Folketinget i ryggen.
Jeg mangler kun ganske få mandater.
Da jeg læste det her beslutningsforslag fra Dansk Folkeparti, kunne jeg ikke lade være med at tænke: Hvad er det med jer i DF og særaftaler?
Hvorfor er det lige, at I går og tror, at Danmark har ret til at få det hele for den halve pris?
Hvorfor mener I, at vi kan indgå aftaler uden at efterleve de krav, vi forventer andre skal efterleve?
Jeg synes, det er værd at tænke over.
Danmarks årlige EU-bidrag bliver jo fastlagt i overensstemmelse med det, der hedder forordningen for EU's egne indtægter, og det samme gælder sådan set de andre landes EU-bidrag.
Det er en forordning, der blev vedtaget enstemmigt af alle 28 stats- og regeringschefer tilbage i 2013.
Og så har vi her i Folketinget også godkendt det.
Det skete i 2014.
I de aftaler er der ikke nogen bestemmelser, som giver et enkelt medlemsland mulighed for at kræve, at aftalerne bare sådan lige kan genåbnes.
Det gælder for Danmarks vedkommende, men det gælder sådan set også for de andre.
Det kan kun ske i særlige tilfælde efter forslag fra Kommissionen.
Til trods for at det er vilkårene for den aftale, vi har lavet, ønsker Dansk Folkeparti nu altså, at regeringen skal tilkendegive officielt i Rådet, at den danske regering ønsker at genforhandle det danske bidrag til EU.
Det skulle så tjene det formål at forhindre merbetaling til EU og at genforhandle Danmarks bidrag til Storbritanniens rabat.
Vi er sådan set enige i – det vil jeg godt slå fast – at vi skal undgå merudgifter til EU, og derfor arbejder regeringen da også løbende for, at Danmarks EU-bidrag skal være lavt og også så lavt som muligt.
Det er i mine øjne altså den eneste rigtige måde at gribe det an på.
At føre politik og forhandlinger på den måde, som DF nu foreslår, er både ukonstruktivt og ville være direkte skadeligt for Danmarks troværdighed og Danmarks renommé.
Dansk Folkepartis forslag hviler desuden på en række misvisende og fejlagtige præmisser, som gør denne debat endnu mere usaglig.
Det er f.eks. ikke retvisende alene at se på statens nettobidrag, da man dermed udelader et betydeligt hjemtag af EU-midler til vores kommuner, vores regioner og vores selvejende institutioner.
Så det reelle nettobidrag er altså lavere, end DF anfører.
Og så glemmer DF jo altså også noget, når man taler om – hvordan var det, det blev sagt? – at vi taber penge på den her butik.
Nej, det gør vi altså ikke.
For ganske nylig blev det beregnet, at vores bruttonationalprodukt, som jeg husker det, ville være 100 mia. kr. lavere årligt, hvis dansk samhandel med andre lande skulle foregå på almindelige frihandelsprincipper frem for gennem EU.
Så det er dog en sjat.
Det er heller ikke rigtigt, at Storbritanniens udtræden sådan pr. automatik medfører ekstraudgifter, der skal dækkes af de andre 27 medlemslande.
For Danmarks og andre budgetansvarlige landes tilgang er den, at Storbritanniens udtræden ikke må medføre stigninger i EU-bidraget.
Med andre ord skal EU slankes, når Storbritannien forlader fællesskabet.
Så for at opsummere er dette forslag et eksempel på, at Dansk Folkeparti tror, at Danmark bare har sådan en helt særlig status i verden – vi behøver ikke overholde de aftaler, vi har indgået – men det har vi altså ikke.
Til gengæld er vi loyale, vi er en god samarbejdspartner, som lever op til de aftaler, vi indgår.
Vi kan derfor ikke støtte beslutningsforslaget.