Hans Andersen (V), 2018-11-09:
Det har været, er stadig og vil fortsat være en vigtig debat, som vi skal tage, og som vi bør tage.
Når jeg ser rundt i salen, ser jeg ikke et eneste parti eller et eneste menneske, som ikke ønsker vores medborgere det bedste.
Vi ønsker alle, at de borgere, der har brug for hjælp, også skal have den.
Vi ønsker alle at skabe et samfund, hvor vi holder hånden under dem, der ikke kan selv, og hvor vi giver et kærligt puf til dem, der godt kan, men som måske skal hjælpes lidt på vej.
Vi ønsker alle et system, hvor dem, der kan, yder, mens dem, der ikke kan, skal nyde godt af fællesskabets hjælp.
Sådan bør og skal det være, og det antager jeg der er bred enighed om her i salen.
Derfor er vi også fortsat grundlæggende glade for den reform, der blev indgået af et bredt flertal i Folketinget.
Intentionen med reformen er klar: Vi vil sikre, at færre bliver overladt til sig selv på en førtidspension, og at flere kommer i beskæftigelse.
Det er jo ikke det samme, som at man fra den ene dag til den anden skal kunne have et fuldtidsjob, men lidt skal også have ret, og for os har det en stor værdi, at man bidrager i det omfang, man kan, og det tror jeg sådan set også det har for den enkelte borger.
Derfor står vi fuldt og fast bag den reform, vi indgik i, dengang fru Mette Frederiksen var beskæftigelsesminister, for den var og er et skridt i den rigtige retning.
Men intet er perfekt, selv ikke en reform, der er lavet af den nuværende partiformand og statsministerkandidat for oppositionen, og for blot at præcisere, for der er jo snart flere statsministerkandidater i rød blok, end der er partier, så tænker jeg her på Mette Frederiksen.
For der er plads til forbedring.
Vi kender alle de sager, hvor der er mennesker, der bliver trukket igennem lange og dybest set meningsløse beskæftigelsesindsatser, sager, hvor mennesket bliver sat til side og systemet kører videre i sin trummerum, bl.a. har antallet af tildelte førtidspensioner varieret på tværs af kommuner, og det betyder, at Bent i Kolding har haft større chance for at få en førtidspension end Birgitte i København.
Det kan vi selvfølgelig ikke acceptere, og derfor har vi også præciseret reglerne, så loven er blevet mere konkret, og så er der er mindre plads til fortolkning.
Det er også præciseret, at borgeren kan undgå ressourceforløb og direkte få en førtidspension, når det vurderes, at der ikke er noget perspektiv med et sådant ressourceforløb.
På den måde har vi også fintunet vores lovgivning.
Denne debat er rejst på baggrund af den samlede evaluering, der blev præsenteret tilbage i marts måned, og evalueringen viser, at der er plads til forbedring.
Der er stadig borgere i ressourceforløbene, der ikke modtager den indsats, de bør, samt kommuner, der har store udfordringer med at oprette virksomhedsrettede tilbud i ressourceforløbet.
Ligeledes er der stadig mange borgere, som er visiteret til fleksjob, men som endnu ikke har fået det.
Det giver rum til forbedring.
Det er ikke i orden, og Venstre forventer, at kommunerne gør det bedre i indsatsen over for borgere i ressourceforløb.
Men evalueringen viser også positive resultater.
Rigtig mange borgere er tilfredse med deres forløb, og flere mennesker, som førhen ville være blevet placeret på en førtidspension, bliver nu en del af arbejdsmarkedet.
Afslutningsvis vil jeg blot vende tilbage til mit udgangspunkt for talen, nemlig at vi alle jo vil vores medmennesker det bedste, men vi erkender, at vi jo kan være uenige om, hvad det bedste er, men Venstre støtter fortsat reformen ud fra to simple betragtninger.
Den ene er, at de, der kan yde, skal yde, mens de, der ikke kan, skal nyde godt af fællesskabets hjælp.
Så kan jeg se, at formanden har rejst sig op, og derfor vil jeg slutte af med at sige, at vi ser frem til debatten.