Michael Aastrup Jensen (V), 2021-04-21:
Det giver selvfølgelig også noget mere dynamik til min tale.
Måske er den mere spændende at lytte til – I don't know.
Så jeg skal gerne prøve, formand.
Det skal forstås på den måde, at vi jo desværre ser, for at sige det, som det er, at Rusland er ligeglad.
Rusland er ligeglad i forhold til at placere flere tusind soldater op mod Østukraines grænse, og i forhold til at det er med til at forværre den følsomme stabilitet, der skal være mellem øst og vest.
Når man er i dialog med russiske politikere, siger de: Husk nu, at vi befriede jer fra nazisterne under anden verdenskrig.
Det skal åbenbart være sådan et carte blanche til, at man kan opføre sig, fuldstændig som man har lyst til
Vi så det senest i spørgsmålet om Armenien-Aserbajdsjan-konflikten, hvor vi jo også så Rusland i en uhellig situation, hvor de gik ind som selvbestaltede fredsbevarende tropper og nu har været med til at sikre, skal vi sige den fastfrysning af konflikten, som de nu har gjort.
Så alt i alt må man jo snart begynde at spørge sig selv om, hvad det er, vi skal gøre.
Skal vi bare vende den anden kind til og håbe på, at dialog og diplomati i sig selv er godt nok, eller skal vi begynde, som også den socialdemokratiske ordfører var inde på, at sætte stolen for døren?
Jeg må indrømme, at jeg synes, svaret er at sætte stolen for døren.
Vi er nødsaget til at spørge, om f.eks. en organisation som Europarådet er en slags mini europæisk FN, eller om det er en organisation, som det blev oprettet til lige efter anden verdenskrig, for dem, som står sammen omkring nogle demokratiske menneskerettighedsniveauer.
Jeg mener klart, at svaret er det sidste.
Det skal være sådan, at de lande, der er deri, kan se sig selv i spejlet og også ved, at vi overholder de fælles spilleregler, for hvis ikke vi gør det, er det jo, man åbner op for, at lande som Ungarn, lande som Polen og lande som Tyrkiet og andre kan sige: Hvis Rusland får lov, hvorfor skal det så ikke bare være sådan, at man simpelt hen siger, at vi da også selv må have lov, at så må vi da også have lov til at gøre dit og dat osv. osv.?
Derfor mener jeg klart, at det der med, at vi har forsøgt på diplomatiske måder at sige til Rusland, om de ikke godt lige kan forstå det ene, og om de ikke godt kan forstå det andet, ikke er svaret.
Nej, svaret må være, at Rusland ikke kan forstå, eller rettere sagt, at Rusland ikke vil forstå, og derfor mener jeg, at tiden er kommet til, at vi giver dem en sidste chance, og at vi simpelt hen siger til dem, at hvis ikke de kan det her, må vi sætte det nye sanktionsredskab i søen – et sanktionsredskab, som man jo vedtog for ca. et års tid siden, hvor man i et fællesskab mellem Ministerkomitéen, dvs. bl.a. den danske regering, og den parlamentariske forsamling kan lave fælles sanktioner mod Rusland.
Hvis ikke man gør det, af geopolitiske hensyn eller andet, mener jeg, at man er med til at gøre, at Europarådets i forvejen meget lille betydning bare bliver ikkeeksisterende fremover.
For så er det, at det ikke er andet end en taleflod,
og det synes jeg ville være skadeligt.
Hvis vi går ind og kigger på, hvad der ellers har været af udfordringer geopolitisk i vores område, er det ikke mindst Tyrkiet.
Med deres udmeldelse af Istanbulkonventionen er det tydeligt for enhver, at vi desværre har Erdogan, som bevæger sig mere og mere væk fra europæiske, vestlige værdier og over til at være fyrste, som håndterer og har lyst til at styre Tyrkiet i et jerngreb efter konservative og til dels islamisk levevis, og det er dybt beskæmmende; det er dybt sørgeligt.
Vi ser det også i forhold til den måde, han slår voldsomt hårdt ned på den opposition, der er i Tyrkiet.
Vi skal og må vende os imod alle de magtgreb, som Erdogan forsøger på nu at gøre brug af.
Det er så langt væk bare fra basale menneskerettigheder og demokratiske værdier, som det overhovedet kan være.
Problemet er jo selvfølgelig, at Tyrkiets betydning er stor geopolitisk.
Tyrkiets betydning i forhold til flygtningelejre er stor, men det må aldrig blive sådan, at de ligesom Rusland bare kan få carte blanche på baggrund af den betydning, for det er jo det, Erdogan spekulerer i.
Altså, han begynder at sidde og sige, at han da bare åbner grænsen, hvis de forsøger at gøre noget, så de millioner af gæster – i gåseøjne – efter tyrkiske regler bare kan få lov til at komme ind over Europas grænser.
Jamen det må jo aldrig være sådan, at en mand bare kan få lov til at sætte en pistol for panden på Europa og så kan gøre, hvad end han har lyst til.
Så det synes vi er ekstremt problematisk og ekstremt farligt.