Tommy Ahlers (V), 2021-03-10:
Tak for det.
Alle de guldkorn, Folketinget går glip af nu!
Tak til ministeren for besvarelsen.
Jeg ville faktisk ønske, at vi ikke stod her, men at Klimarådet havde sagt, at det, vi har brokket os over det sidste år, bare var politisk fnidder, at regeringen havde ret i det, når den i september selv sagde, at vejen frem mod 70-procentsreduktionen i 2030 er anskueliggjort.
Jeg havde faktisk lige præcis håbet på, at regeringen nok vidste lidt bedre, havde adgang til mere information, som giver dem ro i maven, for hvem ville ikke gøre alt for at leve op til klimalovens bestemmelser?
Men desværre har Klimarådet været helt klare i mælet: Regeringen har ikke anskueliggjort vejen til 70-procentsmålsætningens opfyldelse i 2030.
Vi skal tilbage på det spor, og regeringen skal få os tilbage på det spor.
Der er jo tre grunde til, at det er vigtigt.
Den første er selvfølgelig, at det er for klimaets skyld, for det er for klimaets skyld, vi har sat en 70-procentsmålsætning.
Den anden er, at det er noget, vi har aftalt, det er noget, vi har lovet befolkningen, altså at vi ville reducere med 70 pct. frem til 2030, og det er noget, vi har lovet hinanden.
Den sidste er, at hvis ikke vi holder fast i en meget ambitiøs klimapolitik, som hele tiden kigger frem mod en 70-procentsreduktion i 2030, er der nogle mulige erhvervseventyr, som vi simpelt hen går glip af derude, fordi resten af verden jo også er i gang med den grønne omstilling, og så er det bare de virksomheder fra Tyskland, Frankrig, Kina, USA, der løber med det store grønne erhvervseventyr i stedet for danske virksomheder.
Klimarådet peger jo på en række ting, der er problematiske ved den klimapolitik, som regeringen har ført.
Det første er, som vi også har været inde på før, at den store plan mangler.
Vi har efterspurgt planen flere gange, og stort set alle partier rundt omkring regeringen spurgte til den, da vi sad i det første møde ovre i Finansministeriet til forhandlingen om energi og industri i juni sidste år.
Der var et flertal i Folketinget for det, da vi vedtog V 86 i forbindelse med den energipolitiske redegørelse.
Det andet, Klimarådet siger, er, at vi godt nogle af de steder, hvor vi har haft fat, kunne have gjort mere.
Det var en stor skuffelse, at vi ikke kom længere med skattereformen, for i juni pålagde vi faktisk regeringen at komme med nogle modeller til en ensartet CO 2 -afgift, og den var vi nået længere med – vi var ikke nået i mål med den, men vi var nået længere med den – hvis de så havde gjort det.
De siger også, at det er for usikkert, og selv om jeg er helt vild med og deler fascinationen, som ministeren har, og som andre også har herinde, omkring power-to-x og carbon capture, er det svært at se, hvordan vi realiserer det potentiale, hvis ikke der er en klar køreplan hen imod det, og det er det, som Klimarådet kritiserer her.
Jeg ved godt, og jeg synes faktisk også, at ministeren er dygtig, men han er dog ikke så dygtig, at han kan bøje tid og rum, men det lyder lidt, som om han prøver at gøre det, og derfor vil jeg godt tillade mig at citere.
Det er et stort skridt i den rigtige retning.
Vi er langtfra i mål, og der er store opgaver forude, men vi er godt på vej.
Her virker det, som om ministeren bøjer tid og rum lidt, fordi ministeren blander to faser sammen.
Han blander politikfasen og effektfasen sammen.
Det er rigtigt nok, at i politikfasen er vi nået en tredjedel af vejen, men vi har ikke 10 år til politikfasen.
Vi har ikke sat en deadline på den, men vi har måske kun 3 eller 4 år til, hvorimod effektfasen har vi 10 år til, men effektfasen er vi ikke nået en tredjedel af vejen med, for der er jo ikke 715.000 biler ude på vejene lige nu, og alle de oliefyr, vi skal have udskiftet med varmepumper, er ikke udskiftet endnu, og vi brænder stadig for meget affald af, der kunne have været genanvendt.
Derfor håber jeg, at regeringen tager rapporten til sig og lytter.
Jeg er dog stadig væk optimistisk, for når man lytter til erhvervslivet, når man lytter til forskerne, er der en vilje derude, og derfor handler den her debat for mig at se om, hvordan vi sikrer, at vi skaber den politiske ramme for, at det potentiale og den vilje, der er i erhvervslivet, der er i befolkningen til at få det her til at ske, kommer til at blive udmøntet.
Og så håber jeg også, at vi husker på de opråb, vi får en gang imellem – i går var det Det Miljøøkonomiske Råd, der sagde, at hvis ikke vi gør det her klogt, kan det få fatale konsekvenser for nogle sektorer – og at vi lytter til dem, for vi skal ikke ud i en situation, hvor vi bare sender en masse arbejdspladser ud af Danmark.
Tak for ordet.