Ellen Trane Nørby (V), 2019-01-10:
Ja, det ville da være rart.
Men man kan sige, at der har regionerne jo deres selvbestemmelse til at have valgt at indkøbe forskellige systemer og ikke nødvendigvis altid at samarbejde integreret, og det kunne vi godt tage en længere snak om enten i relation til det her lovforslag eller generelt, fordi der er rum for rigtig stor forbedring.
Det, man kan sige der ligger i cybersikkerhedsstrategien, handler ikke kun om at henføre noget til regionernes ansvar.
Det var heller ikke det, jeg gjorde i sidste uge.
Når vi laver en samlet sektorstrategi for cybersikkerhed i forhold til sundhedsvæsenet, der både integrerer det, der ligger i kommunerne, det, der ligger i regionerne, og det, der ligger på statens niveau, så er det, fordi vores systemer også er integrerede, men der er jo også noget, der er hvert vores ansvar.
Altså, når regionerne indkøber nyt medicinsk udstyr, er det vigtigt, at man er bevidst om, at der f.eks. i Norge reelt set har været skandalesager, hvor store scannere har tappet informationer.
Det er sådan noget, man er nødt til at være bevidst om, også når man har en indkøbsstrategi, lige så vel som at man er nødt til at have en strategi for at få udskiftet gamle, forældede systemer – det ligger også som nogle af punkterne – og det at klæde medarbejderne ordentligt på.
Noget af det er decentralt, noget af det er et fælles ansvar i forhold til at sikre en bedre cyberbeskyttelse af vores samlede sundhedsvæsen i Danmark, så vi undgår de angreb, der jo kan lamme et sundhedsvæsen, og som vi desværre har set også har ramt et britisk sundhedsvæsen med WannaCryangrebet.
Tak for bemærkningerne og modtagelsen af lovforslaget.
Som mange af ordførerne har sagt, var det jo i høj grad en lang række alvorlige hændelser på botilbud, drab på ansatte og en tilspidset situation, som betød, at vi tilbage i 2016 og med lovforslaget i 2017 i en bred politisk aftale valgte at etablere de særlige pladser på psykiatriske afdelinger.
Formålet med de særlige pladser var og er fortsat at stabilisere særlig udsatte patienters helbred gennem en helhedsorienteret behandlings- og rehabiliteringsindsats.
Formålet var og er derudover at nedbringe antallet af voldsepisoder og konflikter og opnå bedre sikkerhed for andre patienter og medarbejdere.
Og som mange af ordførerne også har sagt, må man jo sige, at de særlige pladser har haft en svær start, særlig nogle steder i landet.
For når man, som også flere ordførere har nævnt, kan se den store variation, der er i brugen af pladserne, kan det måske også godt undre lidt, at man sådan set ikke for længst har lært af den succes, som der har været i Region Sjælland med at få pladserne til at fungere godt.
Jeg har selv haft fornøjelsen af at besøge de særlige pladser i Region Sjælland – i Vordingborg – og tale med lederen og med medarbejderne og også nogle af de borgere, som har haft rigtig god gavn af de særlige pladser.
Og jeg kan da godt ærgre mig over, at man så kan se i andre regioner, at der står pladser tomme, når vi ved, at der er tale om en rigtig sårbar gruppe af borgere – mange ofte med både psykiatriske lidelser, misbrug og gentagne indlæggelser bag sig – som har et behov for stabilitet og nogle længerevarende ikke bare behandlingsforløb, men også rehabiliteringsforløb.
Det er ærgerligt, ikke mindst set i lyset af at vi også ved, at vi på mange måder har en presset psykiatri, hvor 150 pladser er nødvendig ekstra kapacitet i forhold til at sikre, at alle de borgere med psykiske lidelser, der har behov for et behandlingstilbud og en rehabiliteringsindsats i form af de særlige pladser, også kan visiteres til dem, og at vi kan gøre gavn med dem.
De første særlige pladser stod jo klar til brug i marts 2018, og i oktober 2018, hvor der så var etableret 83 ud af de 150 særlige pladser, viste tallene, at 43 ud af de 83 særlige pladser stod tomme, og dermed var det kun lidt under halvdelen, der var i brug.
Og når vi så allerede nu behandler det her lovforslag, er det jo i erkendelse af, at der ikke er nogen af os, der ønsker en situation, hvor en så vigtig ressource i vores psykiatri står tom.
Derfor handler det for mig også om at handle hurtigt i forhold til de udfordringer, vi har set, særlig omkring visitationskriterierne, selv om vi jo egentlig oprindelig havde lagt op til, at der skulle gå længere tid, inden vi evaluerede lovforslaget.
Jeg synes også, det er udtryk for, at vi har en forpligtelse til at sørge for, at de særlige pladser kommer godt i gang, for det er både uholdbart og også utilfredsstillende, at de særlige pladser ikke er blevet anvendt i det omfang, der har været intentionen.
Allerede tilbage i maj/juni måned
Og allerede på det tidspunkt, altså sidste forår, pegede Danske Regioner og KL på, at visitationskriterierne i psykiatriloven unødigt begrænsede muligheden for at visitere de patienter, som målgruppen til de særlige pladser var tiltænkt.
Når vi kigger på lovforslaget i dag, hvor vi jo så også lægger op til, at regionsrådet i patientens bopælsregion fremover får mulighed for at anmode visitationsforummet om at udfærdige en indstilling til en særlig plads, så undrer det mig egentlig lidt, hvorfor der var så stor modstand mod det, da vi lavede det oprindelige forslag, for det var jo noget af det, der også gav anledning til rigtig stor diskussion og også en meget stor modstand på det tidspunkt fra kommunernes side, at man reelt set også kunne lade den vurdering, der ligger hos medarbejdere i behandlingpsykiatrien og dermed er forankret i vores regionsråd, komme ind i visitationsforummet for at sikre, at de patienter, for hvem tilbuddet om de særlige pladser kunne være relevant, reelt set også fik en vurdering.