Aaja Chemnitz (IA), 2023-11-14:
For nylig havde vi en udenrigspolitisk debat her i Folketinget, som IA også deltog i, og den havde vi jo som folketingsmedlemmer alle sammen mulighed for at kunne deltage i.
Her gav udenrigsministeren udtryk for, at Danmark respektfuldt afventer Grønland i forbindelse med en ny arktisk strategi.
Man kunne spørge sig selv sådan lidt med et glimt i øjet: Burde det egentlig være den anden vej rundt?
Man kunne være fortaler for, at kongerigets arktiske strategi på sigt burde defineres af Grønland, eftersom vi er det eneste land i rigsfællesskabet, der befinder sig i Arktis, og derfor kunne man måske på sigt forestille sig, at det er Grønland, som skal afvente input fra Danmark.
Grunden til, at vi er så optaget af at få sat en retning, er bl.a., at en forsker for nylig udtalte i grønlandske medier, at når man ikke har en arktisk strategi, har man reelt skrevet sig ud af det internationale samarbejde i Arktis.
Der står jo ikke nogen steder, at man skal lave en arktisk strategi, men det er i hvert fald med til, at man får sat en retning.
Når vi kigger på de kommende år, kan man sige, at behovet for en fælles arktisk strategi skaber grundlaget for et kommende forpersonskab i Arktisk Råd, og det skaber en fælles retning for samarbejdet i Arktis.
Sagen om den nye arktiske ambassadør har vist, at vi vil og skal tage ansvar for os selv på det udenrigspolitiske område.
Det betyder ikke, at Grønland skal gå alene, men at Grønland skal gå forrest i samarbejde med Danmark og Færøerne.
Derfor opfordres udenrigsministeren til at sikre, at Grønland ikke blot bliver en underskrift på den arktiske strategi, men at Grønland står helt centralt og, hvis ønskeligt, også på sigt bliver hovedforfatteren til en arktisk strategi.
Vi bliver direkte påvirket af de beslutninger, som bliver truffet om Arktis, og det gælder også i forhold til de beslutninger, der bliver truffet om Arktis uden for Arktis.
Så derfor mener vi, det er vigtigt, at det arktiske folk står helt centralt i det arbejde.
Vi vil gerne takke udenrigsministeren for redegørelsen og også for at sætte fokus på klimaet.
Vi mener ikke kun, at der er brug for at pege på samarbejdet i Arktis i forhold til klimaforandringerne, men rent faktisk også at sætte handling bag.
Klimaforandringerne berører os direkte i Grønland.
I Sydgrønland ved vi at landmændene lige nu kæmper med at befri deres får fra massive snemasser, der ramte området i forrige uge.
I Uummannaq Fjord holder borgerne vejret for at se, om der skulle komme en ny tsunami som følge af fjeldskred, som er forårsaget af optøende permafrost.
I sommer blev vores himmel farvet helt lyserød af røgen fra skovbrandene i Canada, som hærgede på den anden side af havet.
For mange handler det ikke mere kun om tilpasning, men om overlevelse.
Derfor kan man sige, at vi hjemme i Grønland er i frontlinjen i forhold til klimakrisen.
Det glæder mig derfor også rigtig meget, at de to regeringspartier hjemme i Grønland, Siumut og Inuit Ataqatigiit, her kort før 10-årsjubilæet for Parisaftalen endelig er blevet enige om, at Grønland skal tiltræde Parisaftalen.
Det har Inuit Ataqatigiit kæmpet for i mange, mange år, og vi mener også, at det er hele forudsætningen for, at vi kan begynde at tale om, hvad det er for nogle initiativer, vi gerne vil tage, i forhold til ikke kun at bekæmpe klimakrisen, men også at sikre, at vi ligesom gør vores del hjemme i Grønland.
Så det er meget, meget glædeligt.
Det kan nogle gange være følsomt at tale om, men vi kan se, at de forandringer, der er, også skaber nogle muligheder i det grønlandske samfund.
Det er vigtigt, at vi ikke reproducerer de fatale konsekvenser, som vi står over for, og når vi udnytter de muligheder, der er, skal vi også gøre det endnu bedre.
Vi skal lære af de erfaringer, der er.
Grønland kunne godt tænke sig at se, at man sammen med Danmark investerede noget mere i den grønne omstilling.
Det er rigtig positivt, at man investerer i vandkraftværker i Grønland, men det er også en kendsgerning, at Grønland har brug for investeringer.
Lad os i fællesskab sikre, at de fremmede investeringer ikke er nogen, der kommer derfra, hvor man udfordrer Grønlands sikkerhed.
I samarbejde med andre arktiske lande skal vi sikre, at de muligheder, der er i forhold til en udvikling i det grønlandske samfund, ikke sker på bekostning af sikkerhed og bæredygtighed.