runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Morten Messerschmidt (DF), 2019-10-03:
Jeg kender ikke nogen, der ikke anerkender, at tingene var, som de var.
Jeg kunne næsten tænke mig at spørge, om ordføreren kender nogen, for så synes jeg da, at vi skal have navnene frem.
Jeg tror, at alle anerkender, at fortiden var, som den var, og vi vil gerne skabe en lysere fremtid.
Det, jeg bare ikke forstår, er, om ordføreren med den selvstændighedstanke og det sværmeri, som hun tilsyneladende er eksponent for i Grønland, så forestiller sig, at man kan tilbyde de samme sociale, uddannelsesmæssige, arbejdsmarkedsmæssige fordele for de fremtidige generationer, som ordføreren selv har nydt godt af.
Mette Frederiksen (S), 2019-10-03:
Jamen altså, i forhold til klima kan man jo sagtens diskutere rækkefølgen i det her.
Vi har valgt at sige, at det er forskning, vi gerne vil satse på her i starten.
Det kan jo godt være, at den har et langt mere positivt aftryk i forhold til CO 2 -regnskabet end det, man ville kunne gøre her og nu – måske.
Så jeg synes ikke, det er så dumt at sige: Okay, vi har et meget ambitiøst mål i 2030; det, vi gør nu – her og nu – er at få afsat mange flere penge til det, der skal til, for at vi faktisk kan nå målet.
Det vil jeg sagtens kunne stå på mål for, især når Folketinget inden jul har en klimalov på plads og vi så går i gang med den klimahandlingsplan, som jo ret hurtigt skal sætte sig i et CO 2 -regnestykke.
Så her er vi nok mere inde på, hvilken rækkefølge vi gør tingene i.
At vi skal have nedbragt vores CO 2- aftryk, bliver vi i hvert fald ikke uenige om.
Jeg vil meget, meget gerne være med til at diskutere psykiatri, men jeg vil ikke stå på talerstolen og påstå, at jeg tror, vi løser alle problemer med én finanslov.
Men ordføreren får mig heller ikke til at udtrykke, at jeg ikke har et ønske om, at vi også skal diskutere psykiatri i den her finanslov – det skal vi selvfølgelig.
Pernille Skipper (EL), 2019-10-03:
Ja, det kan jeg godt være enig i, men behovet for at tænke i det forebyggende lange, seje træk og tage diskussionen om, hvorfor så mange flere unge er psykisk sårbare og kommer ind i psykiatrien, må jo ikke forhindre os i at gøre noget for de mennesker, som akut mangler en sengeplads.
Så jeg er helt enig i den 10-årige handlingsplan, som vi er blevet enige om vi skal lave.
Men vi kan bare ikke vente på en lang handlingsplan, når der er mennesker, som er selvmordstruede, der bliver udskrevet, og som ikke burde blive udskrevet, og som har brug for hjælp.
Og det er derfor, at jeg appellerer til, at vi finder det på finansloven, for det bør vi.
Vi bør finde et akut løft til psykiatrien på finansloven.
Og vi bør finde det, sådan at det kan mærkes.
Det, der bekymrer mig, er jo, at når der ikke er afsat penge til psykiatrien, når der ikke er afsat penge til minimumsnormeringer – som fuldstændig åbenlyst er en opgave for os at levere de første skridt i forhold til – i den her finanslov, og når der egentlig heller ikke er nogen grønne tiltag, som kan måles på klimaregnskabet, så begynder det at blive et pres.
Mette Frederiksen (S), 2019-10-03:
Tak for spørgsmålet.
Jeg kan sige, at ordføreren og jeg absolut deler både værdi og holdning i det spørgsmål, der handler om udvisningsdømte og mennesker på tålt ophold, og jeg har ikke noget som helst behov for, at der bliver tænkt i resocialisering, eller at man skal sprede dem ud over det ganske danske samfund.
Det her er mennesker, som er dømt, som er udvist af Danmark, og som nægter at rejse.
Så langt så godt.
Så er spørgsmålet: Hvad gør vi ved dem?
Under den tidligere regering har vi i fællesskab strammet kravene for meldepligt.
Det giver så nogle udfordringer i forhold til politi – jeg kigger ned på hr. Søren Pape Poulsen – og anklagemyndighed, som vi må se om vi ikke på en eller anden måde kan løse.
Jeg har ikke nogen stærke holdninger til, hvor det skal være.
Jeg er mere optaget af, om vi kan få lavet ikke bare en centerstruktur, men at vi kan få lavet en struktur neden under centrene, der får udsendt flere, og det vil sige få lagt et større pres på de lande, som de pågældende kommer fra.
Jeg tror, at en del af det jo er at gøre deres opholdsbetingelser, mens de er i Danmark, så dårlige som overhovedet muligt.
Lindholm var en rigtig dyr løsning, og jeg skal sige fra lokalsamfundet, at det ikke var en løsning, der var særlig stor lokal opbakning til.
Det kommer nu i øvrigt nok til at knibe med at få lokal opbakning til at huse den her gruppe af borgere, og derfor er jeg selvfølgelig også optaget af den gruppe af borgere, der betaler prisen i dag, nemlig i det nuværende lokalområde.
For at gøre en lang historie kort: Nærhospitalerne tager vi med i et udspil til en sundhedsreform, og vi er i gang med at se på, hvordan vi kan lave en klogere centerstruktur.
Men perspektivet og konklusionen deler jeg fuldstændig med Dansk Folkeparti.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2019-10-03:
Tak, formand, og tak til statsministeren for de her bemærkninger på dette sene tidspunkt.
Jeg anerkender jo sådan set også, at der efter sådan en dags debat som den her er rigtig mange ting, der illustrerer, at der er mange værdier, vi i hvert fald virker som om vi har tilfælles her i Folketinget.
Og det gør jo også, at vi har et parlament i Danmark, som vi kan sige meget godt om, i forhold til hvordan vi samarbejder, når man ser på andre lande.
Men det er jo nogle gange også først, når man rigtig finder ud af, hvad der ligger under overskrifterne, at man finder ud af, hvor tingene skiller politisk.
Og jeg synes selvfølgelig også, at statsministeren her i aften er rigtig god til at tale i nogle overordnede vendinger, i nogle overskrifter, men hvor vi også er nogle, der rigtig gerne vil have nogle mere sådan konkrete svar.
Og det er en åbningsdebat jo også velegnet til.
Det er jo f.eks., når det handler om, hvornår de der nærhospitaler bliver oprettet igen, som statsministeren gik til valg på, og alle de andre spørgsmål, som jeg kom ind på.
Men der er specielt én ting, som nager os i Dansk Folkeparti, og som vi virkelig synes er en belastning for det danske samfund, og som jeg gerne vil spørge statsministeren om, og som jeg også har prøvet at stille spørgsmål om til nogle af de andre i løbet af dagen.
Og det er en ting, der vedrører udlændingepolitikken, nemlig at vi i Danmark har folk, som bliver dømt for meget, meget alvorlig kriminalitet – for mord, for voldtægter, for narkokriminalitet – i forhold til sikkerheden i Danmark, altså i forhold til terrorbestemmelserne, og som af domstolene bliver udvist, men som alligevel stadig væk bliver her i Danmark.
Og så har et nyt flertal her i Folketinget besluttet sig for, at de ikke skal isoleres så meget, som man nu kunne gøre det inden for de rammer, der lovligt er på øen Lindholm.
Så det har man aflyst, men uden at komme med et eneste svar på, hvad der så skal ske med de mennesker.
Derfor vil jeg gerne have, at statsministeren i aften vil fortælle Folketinget: Hvad skal der ske med de mennesker, der ikke skal være på øen Lindholm?
Hvor skal de være fremover?
Mette Frederiksen (S), 2019-10-03:
Jeg er overhovedet ikke enig i, at det finanslovsforslag, vi har fremlagt, gør Danmark fattigere.
En af årsagerne til, at danske virksomheder står godt i den globale konkurrence, er, at der på et tidspunkt er blevet forsket i det, de i dag sælger, i øvrigt ofte i et samspil – og heldigvis i et tættere og tættere samspil.
I øvrigt kunne det være interessant – ud ad en tangent – at diskutere, hvordan vi får vores offentlige og private forskningsmidler til at arbejde endnu tættere sammen.
Så når vi eksempelvis foreslår at fordoble, hvad vi målrettet bruger på grøn forskning, er det den bedste håndsrækning, du kan give til et erhvervsliv, som er afhængig af, at vi finder de nye svar.
Et eksempel er Mærsk, der har sagt, at man vil være fossilfri i år 2050 – fantastisk melding, det har kæmpe betydning.
Hvad med at vi sammen med danske virksomheder forsker i at udvikle det brændstof, der gør, at det faktisk kan lade sig gøre?
Derfor foreslår vi nogle målrettede investeringer i uddannelse og forskning, og det kræver så nogle omlægninger af nogle skatter.
Jeg tror, det er en ikke alene farbar, men også ansvarlig vej at gå.
Jakob Ellemann-Jensen (V), 2019-10-03:
Tak for det.
Det var et konkret svar, og det er jeg glad for.
Og jeg er glad for, at Socialdemokratiet lader til at have ændret deres holdning på det her område, for hvis man ikke er villige til at bruge råderum, så er der jo tre muligheder, og det er reformer, nye skatter eller lavere offentlige udgifter.
Og der tror jeg godt, at jeg har en fornemmelse af, hvor venstrefløjen vil søge hen.
I øjeblikket har man sådan en lidt besynderlig situation i dansk politik, hvor statsministeren bruger en del tid på at tale forventningerne ned – nogle forventninger, man sådan set selv har skabt for ikke så længe siden – mens finansministeren egentlig bruger penge, som om de gode tider aldrig stopper, uden at man har bare ét forslag til, hvordan man skaber den velstand, som er forudsætningen for den velfærd, som vi egentlig alle sammen holder så meget af.
Statsministeren nævner det selv: Vi har et brexit på trapperne, vi har nogle ildevarslende risici for handelskrig over Atlanten, og advarselslamperne lyser ganske kraftigt i den tyske økonomi.
Der er sådan set bekymringer nok at tage fat på.
Mette Frederiksen (S), 2019-10-03:
Det er jo rigtigt – politik er konkret.
Et godt eksempel er jo, når det skal være rigtig konkret, hvor let det er at forringe efterlønnen, og hvor svært det er at bygge op igen.
Så man kan jo godt føre konkret politik, og så kan man vinge det af og sige: Nu forringede jeg en efterløn.
Og det er sværere at bygge op igen.
Og det, der forsinker arbejdet med forhåbentlig nye regler på pensionsområdet, er de private overenskomster.
Det ved Venstres formand godt.
Jeg kunne selvfølgelig vælge at sige, vi er ligeglade med en henvendelse fra arbejdsmarkedets parter om, at vi ikke må lægge noget frem, der kan influere på de private overenskomster.
Det tror jeg ikke Venstre vil anbefale, og jeg er helt sikker på, at hvis Venstre havde regeringsansvaret nu, ville man efterkomme et ønske fra arbejdsmarkedets parter.
Det er det, der forsinker.
Det er også, at modellen er svær at udvikle.
Der er ikke noget nyt i det, og jeg har faktisk ikke noget problem med at sige det.
Hvis vi ville lave en visitationsordning, tror jeg ikke, det ville tage ret lang tid, men når det skal være en egentlig rettighed, så er det svært.
Og jeg har ingen problemer med, at noget er svært, og at noget også tager tid.
Og det kommer også til at gælde i en nærhedsreform, fordi det letteste ville da være at sige, at nu beder vi alle om at sende afbureaukratiseringsforslag ind på en hjemmeside.
Det har vi jo prøvet, men det har vi ikke fået en bedre offentlig sektor af.
Nu appellerer jeg til – og der var jo faktisk flere partiledere, der fangede det – at vi prøver at tænke på, om vi i virkeligheden er kommet til at overdynge et velfærdssamfund med bureaukrati.
For så er det jo ikke en konkret ændring, der skal til – så er det jo os, der skal ændre hele vores måde, vi kigger på velfærdssamfundet på.
Vil vi være med til at bruge råderum på grøn omstilling?
Ja, det vil vi gerne.
Vi har klart sagt, at når det handler om råderummet i de kommende år, så er det det at dække demografien, vi betragter som den vigtigste opgave.
Jakob Ellemann-Jensen (V), 2019-10-03:
Tak for det, formand, og tak til statsministeren for en tale, der bestemt var meget mindre dyster end den, vi hørte i forgårs.
Jeg glæder mig oprigtigt over den samarbejdsvilje, som statsministeren udtrykker.
Men da statsministeren efter sin åbningstale her forleden blev bedt om at sige lidt mere end overskrifterne, så lød svaret: »Jeg starter ikke med det konkrete«.
Men der er stadig ikke svar på, hvem der er omfattet, og hvis jeg må sige det, synes jeg, at statsministeren ser veludhvilet ud det sene tidspunkt taget i betragtning.
Så lidt hvile er det dog blevet til.
Regeringen ville spare 3 mia. kr. på konsulenter – det fremgår ikke sådan helt, hvem de er, og hvornår det skal ske.
Regeringen bryder sig tilsyneladende ikke rigtig om det frie valg, men der er ikke rigtig nogen svar på, hvad der så skal ske med de ældre mennesker, som sådan set er glade for, at de har et frit valg.
Og derfor vil jeg gerne stille et konkret spørgsmål relateret til mit indlæg tidligere her i dag.
Er regeringen klar til at bruge en del af det økonomiske råderum på den grønne omstilling i årene fremover?
Sjúrður Skaale (JF), 2019-10-03:
Så bliver det bare en kommentar.
I øvrigt synes jeg da, at en grund til, at det går godt i det danske folkestyre, er, at man ikke graver sig ned i skyttegrave.
Det er faktisk noget, der er forbilledlig godt i det danske demokrati.
Thomas Danielsen (V), 2019-10-03:
Så er der ingen grund til at trække den længere.
Så jeg beklager, hvis jeg har taget fejl.
For man havde forudset en lidt anden regering, og såfremt det var rigtigt, var jeg jo meget enig i det her med de rigtige piloter, og derfor ville jeg gerne have haft ordføreren til måske at kunne inspirere sit søsterparti Danmark.
Men så godt er det ikke.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2019-10-03:
Jamen prøv lige at hør her: Det er jo alligevel bare den nemme del af svaret.
Hallo, undskyld mig!
Med al respekt og alt det der: Det der handlede jo bare om at sige, hvorfor der ikke er lokal opbakning til øen Lindholm.
Ja, det ved jeg da godt.
Altså, jeg render ikke rundt med bind for øjnene og fingrene i ørerne.
Det ved jeg da godt.
Vi har alle sammen været en del af en lang valgkamp, hvor vi har diskuteret de her spørgsmål.
Og det var bare en anvisning, et konkret bud, på, hvordan man i højere grad kunne gøre tilværelsen for de her mennesker besværlig i Danmark, ved at de i højere grad skulle være isoleret i et øsamfund.
Uanset hvor de her mennesker er, spreder de utryghed, og folk er ikke glade for det.
kan jeg forstå, fordi det koster 759 mio. kr., når man ser det over 4 år, sagde man.
Det var for dyrt, så det kunne vi ikke.
Nu er der så gået nogle måneder, og så spørger vi bare: Men hvad så?
Jeg har også i løbet af dagen i dag spurgt de mennesker, de partier, der har haft ansvaret for den her beslutning, og jeg har ikke fået antydningen af et svar på det.
Så spørger jeg landets statsminister, som er hovedansvarlig for, at den beslutning, vi var med til at træffe, er taget af bordet: Hvad så?
Så må man da kunne få et svar på det.
Mette Frederiksen (S), 2019-10-03:
Men hvad nu, hvis det ender med, at vi faktisk har en løsning på det her, før Dansk Folkeparti ville have haft det?
For det ville jo tage noget tid at indrette Lindholm til, at de pågældende kunne være der, efter at vi havde betalt en ret stor regning, og mig bekendt skulle færgen i øvrigt nærmest sejle frem og tilbage i pendulfart.
Så helt isoleret blev de pågældende ikke.
Jeg tror faktisk sågar, der var nogle, der talte om at installere busser, så man kunne køre direkte til København.
Er Dansk Folkeparti helt sikre på, at man ville få den ønskede effekt med Lindholm?
Jeg er ikke sikker.
Jeg synes faktisk, det vigtigste over for danskerne er, at vi får lavet et system, hvor de pågældende, hvis vi overhovedet har muligheden for det, bliver udsendt.
For de skal ikke være i Danmark.
Derfor har vi påtaget os opgaven at se, om vi kan finde en klogere og bedre løsning, og lige så snart vi er klar med den, lægger vi den selvfølgelig frem.
Om vi så er enige om, om den løsning er bedre, får vi at se.
Men jeg tror godt, det kan lade sig gøre.
Her synes jeg faktisk, vi er lidt i samme boldgade, som når jeg siger, at for at alle kommer til at mærke et løft i velfærden, har vi også behov for en nærhedsreform; det kunne jeg i virkeligheden overføre til psykiatrien, fordi der er flere problemer i psykiatrien.
Det ene er helt åbenbart, at der er blevet nedlagt for mange sengepladser.
Der er ganske enkelt nogle mennesker, der er rigtig alvorligt psykisk syge, og som ikke får den behandling, de skal have.
Men en del af problemet er vel også, at der kommer for mange børn og unge ind i psykiatrien, som vi ikke så der før.
Vi lever i en tid, hvor der er flere børn og unge, der bliver psykisk syge, end tidligere.
Og i stedet for kun at tænke i øgede bevillinger til psykologer og psykiatere og medicinering kunne det jo være, at vi her i Tinget også skulle have en diskussion om, hvorfor vores børn bliver syge, og få gjort noget ved de underliggende problemer.
Så her vil jeg også appellere til, at vi tager en lidt bredere diskussion om mistrivsel, for hvis ikke vi får fat omkring det, kan vi godt blive ved med at bruge flere penge på psykiatrien, men vi får ikke løst problemerne.
Det ændrer så ikke på, at vi har behov for en langsigtet plan – også en investeringsplan – for psykiatrien.
Pernille Skipper (EL), 2019-10-03:
Tak for det, formand.
Og tak til statsministeren for taler ne og ikke mindst finanslovsforslaget i går, som vi jo stadig væk læser flittigt på.
Det er sådan et mystisk ord, som vi hele tiden bruger herinde, som om alle andre ved, hvad det er, men vi bør være enige om, og også ærlige om, at demografien ikke er et løft af vores velfærd – det er skindet på næsen.
Og hvis vi skal være helt ærlige, er demografien jo ikke en garanti imod flere fyringer og flere forringelser rundtomkring i kommunerne.
Jeg er i hvert fald begyndt at få de første henvendelser fra borgere, der sidder med lokale kommunale budgetter og ikke kan forstå, hvorfor der er besparelsesforslag på den lokale folkeskole, når nu de var blevet lovet noget andet og havde stemt på noget andet og havde valgt noget andet.
Og jeg synes, det er vigtigt, at de mennesker kan mærke den første finanslov.
De kan ikke mærke den første økonomiaftale, men de skal kunne mærke den første finanslov.
Noget af det, som vi synes er rigtig vigtigt, er vores sundhedsvæsen, som også Socialdemokraterne og regeringen synes er vigtigt, men i særlig grad psykiatrien.
Gitte Ahle, som er formand for psykiaterne, siger, at der mangler omkring 400 sengepladser i psykiatrien lige nu.
Det er rigtig voldsomt.
Og halvdelen af psykiaterne siger, at de enten dagligt eller ugentligt må udskrive patienter, som faktisk har behov for at blive på hospitalet.
Og vi taler mennesker med stærk skizofreni, angst, mennesker, der er selvmordstruede, og nogle af dem dør rent faktisk, efter de er blevet udskrevet.
Det er noget, der påvirker de ansatte, de pårørende – for ikke at tale om patienterne.
Og vi vil så hjertens gerne have, at den finanslov, vi står over for, kan mærkes på velfærden og i psykiatrien, men vi kan ikke finde den i finanslovsforslaget.
Mette Frederiksen (S), 2019-10-03:
Jeg er enig i, at vi har behov for nogle flere voksne, og vi har i fællesskab besluttet, at det er via minimumsnormeringer.
Jeg står ikke og lægger mig fast på, hvordan tallet præcist skal se ud.
Og ligegyldigt hvordan man vender og drejer det, kommer vi i problemer på det her område, fordi det bliver rigtig, rigtig svært at finde pædagoger nok til at løfte den her opgave.
Derfor bliver vi jo nok også nødt til at have en snak med hinanden om indholdet af vores uddannelser og måske om – nu kaster jeg endnu en stor ting op her fra talerstolen – om vi uddanner inden for de rigtige uddannelser.
Har vi den kapacitet på de uddannelser, vi gerne vil have, og er kvaliteten svarende til det, den bør være?
Og så er det pludselig en endnu større diskussion.
Men jeg glæder mig, for at gøre en lang historie kort, til diskussionen med SF, men jo altså også med de andre partier, om, hvordan vi gør det her præcist.
Vi ved, at vi har en fælles vilje til og intention om at styrke børneområdet, og det er afgørende – det er helt afgørende.
Pia Olsen Dyhr (SF), 2019-10-03:
Jeg er ikke i tvivl om, at der er forskel på de øjne, der ser, og derfor er det også så afgørende, at vores velfærdssamfund fungerer, for det er for alle, og det skal jo særlig være stærkt for dem, der er svagest.
Det er vores børn, og det er derfor, det er så afgørende, at vi får det løft.
Så er der nogle kommuner, der vælger at sige, at de kun vil have 24 elever i klasserne.
Der er nogle, der har 28, og der er også nogle, der bryder loftet ved at få en særlig dispensation i særlige situationer.
Derfor, når statsministeren selv bruger ordet på S-kongressen, nemlig ordet minimumsnormeringer, ville det være interessant at høre: Hvad ligger der bag begrebet minimumsnormeringer, og er Socialdemokraterne, statsministeren, enig med f.eks. BUPL i deres forslag til en model for, hvordan man kan håndtere det her?
Mette Frederiksen (S), 2019-10-03:
Jamen altså, som formanden for SF vil kunne huske, gik vi faktisk ikke til valg på minimumsnormeringer.
Vi gik til valg på at få løftet normeringerne og prioriteret børneområdet.
Det der med at styre på den måde er ikke en blomst, der er groet i vores have.
Tror jeg på, at vi kan finde en vej med minimumsnormeringer, uden at vi så bare skaber et nyt bureaukratisk monster?
Ja, det gør jeg, og det vil jeg så også insistere på, fordi tanken med minimumsnormeringer er altså ikke, at vi skal have ansat flere kontrollanter til at sikre, at det også bliver håndhævet, tanken er, at vi skal ansætte flere voksne.
Det må vi jo gå i gang med at snakke om hvordan vi gør på den bedste måde.
Vi har påbegyndt snakken med kommunerne omkring det her.
Det er jo rigtigt, at vi har skrevet sort på hvidt, at vi i fællesskab vil indføre minimumsnormeringer, som skal være fuldt indfaset i 2025, og jeg regner da også med, at det er noget af det, vi kommer til at diskutere i finanslovsforhandlingerne, nemlig hvordan vi kan tage de første skridt.
Så er jeg glad for fru Pia Olsen Dyhrs første bemærkninger
jeg tror, at en af forklaringerne på, at en tale af nogle kan blive opfattet som dyster og af andre som meget virkelighedsnær, simpelt hen er den, at vi lever forskellige liv.
Et af de steder, hvor jeg virkelig kan se det, er prisen på fødevarer.
så er det jo bare et billede på, hvor forskellige liv vi lever.
Så det med, hvordan man ser på, hvor godt Danmark har det, afhænger af, hvorfra man ser det.
Mange har fået flere muligheder og har fået det bedre, og det er godt.
Men der er nogle, der står tilbage og kan se, at tingene ruller – de er bare ikke selv en del af det.
Det er jeg meget enig i.
Pia Olsen Dyhr (SF), 2019-10-03:
Jeg synes, det er forfriskende ærligt at sige, at vi står med nogle store udfordringer i vores velfærdssamfund, som vi skal i gang med at reparere på.
Nu har vi hørt i 4 år, at det går ufattelig godt i Danmark, og når man taler med pensionister; når man taler med børnefamilierne; når man taler med folk, der er syge, eller med folk, der er på kontanthjælp, vil de sige, at det ikke er deres oplevelse af Danmark.
For SF er der ingen tvivl om, at den mener, at det er tid til bl.a. mere omsorg, og en lille smule kærlighed, i vores daginstitutioner, altså til de allermindste, dem, der er 0 til 2 år og 10 måneder og går i vores vuggestuer.
De har brug for at vide, at der faktisk er en voksen, ikke kun når de skal spise eller have skiftet ble, men i virkeligheden, også når de bare tuller lidt rundt og måske er lidt kede af det.
Det handler ligeledes om børn, der er børnehavebørn og lige om lidt skal i skole, for de har også brug for at vide, at der stadig væk er voksne nok til at sætte dem i gang med aktiviteter, og at de ikke bare bliver opbevaret eller passet.
Det er i virkeligheden det løft, vi fra SF's side gerne ser der sker af minimumsnormeringer.
Nu noterede jeg mig, at statsministeren på S-kongressen understregede, at der nu kommer minimumsnormeringer i Danmark.
Det er jeg glad for, og det står også i forståelsespapiret, så det, vi skal til at blive enige om nu, er jo en model.
SF ser gerne en model på en til tre i vuggestuerne, altså en voksen til tre børn i vuggestuer, og en voksen til seks børn i børnehaver, og at vi får indfaset det inden 2025, hvilket vi også har aftalt med hinanden.
Hvad er Socialdemokraternes syn på en model for minimumsnormeringer?