Jeppe Bruus (S), 2021-05-25:
Tak for det.
Nu startede justitsministeren med at pointere, hvem der alt i alt ikke var her, i stedet for at rose alle dem, der var her – det synes jeg jo man skal – og dermed også rose Dansk Folkeparti for at stille den her forespørgsel.
Det er vel en anledning til endnu en gang at drøfte spørgsmålet omkring konventionerne, og hvordan vi opfatter det.
Det har vi haft anledning til at drøfte ved flere lejligheder, og det synes jeg sådan set er meget prisværdigt.
Jeg har siddet og lyttet til diskussionen her tidligere og har hørt både justitsministeren og hr. Morten Messerschmidt, og jeg tror da, at vi deler opfattelsen af, at vi i forhold til at udfordre rammerne for de konventioner, der er, eller der, hvor konventionerne støder på, hvad vi egentlig mener er i danske nationale interesser, jo har en åbenlys forskel på, om der er en stopklods der, hvor vi ikke kan gå længere, eller man mener, at det bør vi tilsidesætte.
Og som jeg forstår argumentet fra hr. Morten Messerschmidt, der sammenlignede det med Tyrkiet og Rusland, synes jeg egentlig det var lidt interessant, fordi hvad er egentlig rækkevidden af det argument?
Det er jo, at hvis de kan, kan vi også.
Og hvis vi alle sammen kørte ned ad det spor, jamen så kunne vi jo opløse alle konventioner i morgen, for man vil jo altid kunne finde nogen, der tilsidesætter dem, det er åbenlyst rigtigt, og hvis det skulle være en rettesnor for internationalt samarbejde, var der jo ikke noget internationalt samarbejde – jo, det kan godt være, at der var et samarbejde, men der var ingen internationale konventioner.
Derfor synes jeg faktisk, at rækkevidden af det argument, som Morten Messerschmidt fremfører, virker rimelig uoverskueligt i forhold til at varetage danskernes interesser ikke bare i Danmark, men også internationalt.
For hvad er det egentlig, vi har med konventionerne?
Ja, der har vi en international retsorden, som på mange områder er forældet og besværlig, og konventionerne, der er ude af trit med tiden, men som immer væk sikrer en mere tryg international retsorden, end før vi havde konventionerne.
De konventioner, vi har, om menneskerettigheder bygger jo på et fundament helt tilbage fra oplysningstiden, mig bekendt, startende med den amerikanske uafhængighedserklæring fra 1776, den franske erklæring om menneskeret og borgerens rettigheder fra 1789 som den første generation af erklæringer og så videre til den mere moderne menneskerettighedserklæring i forbindelse med anden verdenskrig, erklæringer, som jo skaber rammerne om en måde at forstå verden på, og som ikke bare giver den enkelte et sæt af rettigheder, som er væsentlige i forhold til det, vi opfatter som nogle rettigheder, som jo ikke er naturgivne, men som jo er politisk bestemt, fordi vi mener, at det faktisk er bedre med end uden de rettigheder, og at alle borgere på den måde ydes beskyttelse, herunder beskyttelsen i forhold til statsborgerskab. Så kunne man selvfølgelig godt ønske sig, at de konventioner så anderledes ud, og det tror jeg vi på mange områder har et fælles syn på.
Men synspunktet om, at verden var et bedre sted, hvis vi fulgte det eksempel, som hr. Morten Messerschmidt nævner med Tyrkiet og Rusland, og jeg kunne også nævne nogle andre, som tilsidesætter de internationale spilleregler, deler jeg sådan set ikke.
Jeg tror faktisk, at vi som danskere er i en bedre verden, fordi vi har internationale konventioner og et sæt rettigheder, som jo bunder i århundreders diskussioner omkring, hvad det er for nogle værdier, der skal være gældende for det fællesskab, som vi lever i, og som er bedre, end hvis ikke man havde nedfældet nogen af de værdier, men som jo må tilpasses den tid, vi lever i, og det er svært og vanskeligt, og jeg tænker måske også, det er meget godt, at det er svært og vanskeligt.
Det gør ikke noget, at det lidt er en proces, der udvikler sig langsomt, men trods alt en proces, der udvikler sig.
Det er jo det samme, som er tilfældet med vores egen grundlov, som jo også udvikler sig langsomt.
Og her tror jeg faktisk, at hastighed har en betydning: at det ikke går stærkt, men at det går langsomt, for vi kan jo se på nogle af de stater, som udvikler sig hurtigt, at de også er de stater, som i hvert fald har det til fælles, at de for borgerne er steder, hvor der er mere utrygt at være og leve, og dermed også steder, der giver en mere utryg ramme om borgernes tilværelse.
»Folketinget bakker om et stærkt internationale samarbejde, og at Danmarks internationale forpligtelser skal overholdes.
Samtidig skal der være fokus på at udfordre internationale konventioner, f.eks. fortolkninger af Den Europæiske Menneskerettighedskonvention, der går for vidt, og på at værne om det politiske råderum, herunder på udvisningsområdet.
Endelig noterer Folketinget sig, at lovændringer på det udlændingeretlige område de senere år har haft fokus på at udnytte mulighederne for at stramme bl.a. udvisningsreglerne og reglerne om fratagelse af statsborgerskab som følge af kriminalitet inden for rammerne af de internationale konventioner.«