Peter Hummelgaard (S), 2020-02-04:
I regeringen lytter vi jo altid til alle argumenter, der kommer frem i en hvilken som helst debat, men regeringens position er ret klar, synes jeg, nemlig den, at vi står på mål for det, vi aftalte tilbage i 2015 i aftalen om et tryggere dagpengesystem, og at vi også synes, at vi har fundet de rigtige balancer mellem på den ene side at tilskynde folk til at melde sig ind i en a-kasse og på den anden side at sikre, at virksomhederne har den fornødne fleksibilitet som en del af vores flexicuritysystem, og derudover at sikre de lønmodtagergrupper, som efter endt uddannelse skal starte på arbejdsmarkedet.
Og igen synes jeg, det er værd at holde fast i, at vi, selv om det for nogle grupper med lange uddannelser tager lidt længere tid at få det faste fodfæste, altså er i en situation i Danmark, hvor vi har en langt højere erhvervsfrekvens og en langt tættere tilknytning til arbejdsmarkedet for alle grupper i forhold til stort set alle sammenlignelige samfund rundt omkring os.
Tak for ordet, formand.
Med beslutningsforslaget, som vi i dag skal behandle, vil Liberal Alliance sætte dagpengesatsen for dimittender ned med 5.154 kr. om måneden, nemlig fra 13.644 kr. til 8.490 kr. – fra 71,5 pct. af højeste dagpengesats for ikkeforsørgere til 45 pct.
Jeg vil først og fremmest gerne understrege, at det ikke er regeringens holdning, at der skal skæres i dagpengesatsen for dimittender.
Dagpengesystemet er en helt central hjørnesten i den danske flexicuritymodel.
Det giver fleksibilitet for virksomhederne, som hurtigt kan omstille sig til nye markeder og nye tider, og sikkerhed for arbejdstagerne, hvis de mister deres arbejde, så derfor er regeringen optaget af, at vi har et dagpengesystem, som er økonomisk trygt og har en bred opbakning i befolkningen.
Det med at skære i dagpengene, som Liberal Alliance og CEPOS er rejsende i, er heller ikke noget, som lønmodtagerne eller arbejdsgiverne foreslår.
Beskæftigelsesrådet nævnte således ikke ét ord herom, da de sendte deres bud på, hvad der kan gøres ved dimittendledigheden.
Liberal Alliance henviser selv til Dagpengekommissionen i bemærkningerne til beslutningsforslaget, og det giver god mening at tage fat i kommissionens arbejde og anbefalinger om dimittender i dagpengesystemet, men Liberal Alliance refererer alene til nøje udvalgte dele af kommissionens rapport.
Dagpengekommissionen skriver ganske rigtigt i deres rapport, at »der er evidens for, at unge reagerer stærkere end andre på økonomiske incitamenter«, og at en indkomstfremgang ved overgang til dimittenddagpenge kan »hæmme deres incitament til at være tilpas brede – geografisk og fagligt – når de søger arbejde«.
En helt central pointe i rapporten er dog, at der skal findes en balance mellem forskellige hensyn.
Dagpengekommissionen skriver således også i deres rapport, at »dimittendordningen er en fødekæde til a-kassesystemet, der sikrer, at det er attraktivt for personer under uddannelse at forsikre sig imod ledighed«.
Kommissionen fremhæver også, at »dimittender er en ressourcestærk gruppe, der hører hjemme på arbejdsmarkedet«.
Og: »Alternativet til dimittendordningen er dog, at en del af dimittenderne i stedet indtræder i kontanthjælpssystemet, hvor de ikke hører hjemme.
De nyuddannede får således dagpenge, fordi de hører til på arbejdsmarkedet«.
Kommissionen konkluderer samtidig: »Ledighed er for dimittender ofte et kortvarigt og forbigående problem i forbindelse med, at de indtræder på arbejdsmarkedet, og de bidrager efterfølgende til forsikringssystemet«.
På den baggrund kommer Dagpengekommissionen med den balancerede anbefaling, at satsen for dimittender skal gøres »en smule mindre gunstig« og nedsættes fra de daværende 82 pct. af dagpengemaksimum til 78 pct.
Det er en aftale, som regeringen fortsat bakker op om, og som Liberal Alliance i øvrigt også selv tiltrådte med deres regeringsdeltagelse i sidste valgperiode.
Når det er sagt, vil jeg understrege, at jeg ikke deler Liberal Alliances opfattelse af, at nyuddannede driver den af og holder halve og hele sabbatår på dagpenge.
Jeg er overbevist om, at langt de fleste nyuddannede arbejder for at komme i gang med at bruge alt det, som de har lært på uddannelsen, og tjene deres egne penge, så der f.eks. er råd til at flytte fra værelset, som de har lejet under studietiden, til en lejlighed.
En tilværelse som arbejdsløs er næppe drømmescenariet for unge efter en afsluttet uddannelse.
Dagpenge giver nyuddannede mulighed for at søge efter job, der matcher deres kompetencer.
En god start på arbejdslivet er både vigtigt for den enkelte og for samfundet på den længere bane.
Når det er sagt, har jeg også den holdning, at nyuddannede ikke skal gå og vente på drømmejobbet – det er heller ikke formålet med dimittenddagpenge.
Nyuddannede skal hurtigt i gang og få nogle erfaringer, og det skal indsatsen i beskæftigelsessystemet understøtte
; ret og pligt gælder så sandelig også for dimittender.
Det betyder, at unge efter afsluttet uddannelse skal søge bredt, både i forhold til type af job og i forhold til geografi.
De skal som alle andre aktivt søge alt rimeligt arbejde, som de kan varetage, også ufaglærte job og job uden for ens faglige område.