Søren Pind (V), 2018-02-23:
Vi synes, der er meget sund fornuft i Den Europæiske Union forstået på den måde, at det skaber en fabelagtig ramme for et mindre land som Danmark til også at kunne høres internationalt og i øvrigt få et fælles regelsæt.
Men vi står i den problemstilling, f.eks. i forbindelse med retsforbeholdet, at nogle jo mener, at Danmark bare skal have lov til at indkræve derude, men at vi ikke vil give andre lande den samme rettighed.
Det var jo det, der var problemet med dele af de akter, som nogle mente vi skulle stemme nej til i forbindelse med afstemningen om bl.a. Europol.
Derfor synes jeg, det er lidt vanskeligt – med al tænkelig respekt for den fremragende ordfører for Dansk Folkeparti, med hvem jeg har et godt samarbejde – helt at tage seriøst, at her ønsker man knageme, og nej, og nu skal vi osv.
Min tilgang til det er, at vi skal arbejde seriøst med den pågældende problemstilling, og det gør vi så.
Vi lægger en langsigtet strategi for at få EU til at forholde sig til det her, søger samarbejde med de nordiske lande der, hvor problemet er størst, og bruger også private inkassofirmaer.
Jeg tror, vi vil nå langt med den arbejdsfacon.
Jeg vil godt lige sige en ting til sidst, formand, selv om jeg godt ved, at tiden er gået.
Den her problemstilling har der været arbejdet seriøst med i temmelig lang tid, og det er jo rigtigt, at alle Folketingets partier har været involveret i det, men jeg synes ikke, at hr. Jens Henrik Thulesen Dahl bør være ærgerlig over, at initiativerne er fremlagt i dag, for jeg synes, det er en vigtig problemstilling, Dansk Folkeparti har rejst.
Og vi har arbejdet knaldhårdt for at prøve på at tilfredsstille det store flertal i Folketinget, som ønskede noget gjort.
Længere er den sådan set ikke.
Tak for det, formand.
Tak til forslagsstillerne for at rejse en væsentlig problemstilling.
I forslaget pålægges regeringen at indføre et midlertidigt stop for studielån til udenlandske studerende.
Der lægges op til, at vi først skal genoptage tildelingen af studielån, når den danske stat kan inddrive misligholdt studiegæld nemt og omkostningseffektivt i de øvrige EU-/EØS-lande.
Forslagsstillerne begrunder forslaget med, at det er på grund af samarbejdet i EU, at Danmark skal stille gratis uddannelse, su og studielån til rådighed for EU-/EØS-borgere på linje med danske statsborgere, og derfor bør Den Europæiske Union også forpligtes til at gøre det muligt for de danske skattemyndigheder at inddrive studiegæld, der ikke er blevet betalt tilbage, også når den udenlandske studerende er rejst ud af landet.
Regeringen støtter den fri bevægelighed i EU.
Det er en hjørnesten i det indre marked og en forudsætning for vækst og beskæftigelse i Europa og Danmark.
Men det er ikke meningen, at unge fra resten af Europa skal rejse til Danmark for at få en gratis uddannelse, su og su-lån og så rejse hjem igen, så snart de er færdige med den pågældende uddannelse.
Det er selvfølgelig ikke rimeligt, og det er uacceptabelt, at udenlandske studerende rejser ud af landet uden at betale gælden tilbage igen.
Unge fra andre EU-/EØS-lande skylder 155 mio. kr. i misligholdt SU-lånegæld.
Det tal er for højt.
Men også der skal vi være opmærksomme på proportionerne.
For lige nu i forhold til den misligholdte su-gæld som sådan ligger den altså på 4,9 mia. kr., og heraf skylder danske statsborgere langt hovedparten, nemlig 4,5 mia. kr. Så i sin moralske tilgang til det her skal man også huske at påpege, som jeg husker den navnkundige fru Birthe Rønn Hornbech engang bemærkede til Klaus Riskær Pedersen, nemlig at i Venstre tror vi på, at vi skal betale vores købmandsregninger.
Når vi ser på de unge, som ikke længere bor i Danmark, så tegner de danske studerende sig også for langt den største del af den misligholdte su-lånegæld.
Mens EU-/EØS-borgere i udlandet skylder 80 mio. kr. i misligholdt su-lånegæld, skylder danske studerende, der bor i udlandet, ½ mia. kr.
Det vil derfor være utilstrækkeligt kun at fokusere på andre landes borgere i denne sammenhæng.
Så derfor skal vi styrke indsatsen for at inddrive misligholdt su-gæld, både over for danske statsborgere og over for udenlandske statsborgere, uanset hvor skyldneren måtte bo.
For mig er det afgørende, at det danske su-system ikke bliver et lovløst område, hvor man kan efterlade sin gæld ved grænsen.
Vi må kunne forvente, at både danske og udenlandske studerende betaler deres su-gæld.
Samtidig kan jeg heller ikke stå inde for et su-system, der udvikler sig til et lovløst område i EU-retlig forstand, altså hvor vi diskriminerer unge fra de andre EU-lande i strid med de grundlæggende rettigheder, der følger af EU-retten og retten til fri bevægelighed.
Forslaget om at stoppe midlertidigt for studielån til udenlandske studerende vil stille øvrige EU-/EØS-borgere dårligere end danske statsborgere.
Der vil være tale om en forskelsbehandling, som ikke er forenelig med EU-retten.
Det vil heller ikke være fornuftigt.
Vi må holde os for øje, at vi i Danmark nyder godt af at modtage udenlandske studerende, ligesom vi nyder godt af, at danske studerende på samme måde kan vælge at tage en uddannelse i et andet EU-land.
Og der er heldigvis andre virkningsfulde måder at gå til problemerne på.
Skatteministeren og jeg har derfor i dag præsenteret et samlet udspil af initiativer, der skal medvirke til, at vi får inddrevet den su-gæld fra udlandet, som folk nu engang skylder.
Initiativerne fordeler sig på to spor, et nationalt og et internationalt.
På det nationale plan oprettes der for det første en særlig enhed under Skatteministeriet i den kommende gældsstyrelse.
Enheden skal arbejde målrettet med skyldnere i udlandet og med at få deres gæld til Danmark inddrevet, også su-gæld.
Som led i den indsats vil der kunne igangsættes et samarbejde med private inkassofirmaer med afdelinger eller samarbejdspartnere i udlandet, som kan kontakte skyldnere for at inddrive gælden i de tilfælde, hvor rykning for gæld har været forgæves.
For det andet vil regeringen igangsætte prøvesager om misligholdt su-gæld ved domstole i Danmark med henblik på at opnå domme, som kan tvangsfuldbyrdes i andre EU-lande via reglerne i den såkaldte Bruxelles I-forordning.
Hvis forordningen ikke kan anvendes i forhold til su-lånegæld, vil der som et alternativ blive set på muligheden for at lægge sag an direkte ved domstolene i skyldners bopælsland.
På det internationale plan arbejder regeringen for det første på at styrke det nordiske samarbejde om gældsinddrivelse, så det også omfatter su-gæld.
Det er nemlig sådan, at størstedelen af de EU-/EØS-borgere, der ikke betaler su-gæld tilbage, kommer fra vores nabolande.
Så et styrket nordisk samarbejde vil løse en væsentlig del af det problem, Dansk Folkeparti har rejst.
For det andet undersøger vi også mulighederne for at indgå bilaterale aftaler med relevante lande om gensidigt samarbejde om inddrivelse.
Det kunne være lande som Tyskland, Storbritannien og Polen.
Endelig bliver vi ved med at undersøge muligheden for en fælles EU-løsning.
Det gør vi bl.a. ved at opbygge alliancer med lande, der har lignende problemer med at inddrive gæld i andre EU-medlemsstater.
Men der bliver jeg jo altså nødt til at sige, at vores retsforbehold gør, at det ikke nødvendigvis er en løsning, der ligger lige for.
Der er ingen nemme løsninger, og flere af initiativerne kommer til at tage tid.
Det kan være fristende at lukke kassen i, trække i håndbremsen over for udenlandske studerende, men vi skal leve op til vores EU-retlige forpligtelser og handle i respekt for de grundlæggende rettigheder, som følger af EU-retten og retten til den fri bevægelighed.
På den baggrund kan regeringen altså ikke samlet støtte forslaget til folketingsbeslutning.
Nej, det er jeg ikke enig i.
Nødretsbegrebet er ganske velbelyst og er meget skarpere, hvis det skal tages i anvendelse.
Jeg anerkender dets eksistens, bestemt,
men man taler om det, hvis der er borgerkrigslignende tilstande eller fare for den offentlige fred.
Den offentlige fred er et meget alvorligt begreb, og det mener jeg ikke der er tale om her.
Og vi har jo altså samtidig det problem, når vi skal argumentere over for andre lande i forbindelse med at have nogle særlige undtagelser eller lave om på reglerne, eller hvad det nu er, at vores egne statsborgere heller ikke betaler det, de skylder, og ikke gør det i et meget større omfang.
Joh, og der er det så i regeringens opfattelse ekstraparlamentarisk virksomhed, hvor man bryder lovgivning, som Danmark selv har forpligtet sig på