Jakob Sølvhøj (EL), 2021-04-16:
Jeg har i mange år været tæt på de drøftelser, der fandt sted mellem de faglige organisationer og Kommunernes Landsforening om normeringsforholdene i daginstitutionerne, og konstaterede gennem et årti, måske 20 år, hvordan manglende data i sig selv udgjorde en komplikation i forhold til at få en seriøs politisk drøftelse af normeringsforholdene i daginstitutionerne.
Staten kunne i hele den lange periode faktisk ikke bidrage med en fornuftig valid statistik, som dokumenterede de faktiske forhold, og derfor endte enhver debat om normeringsforholdene i en sniksnak om, hvorvidt den ene eller den anden parts tal var rigtige eller forkerte.
Det er der blevet rettet delvis op på her de senere år.
Ude i daginstitutionernes hverdag har man aldrig været i tvivl om, at der manglede personale.
Men statistikkerne har til gengæld været fuldstændig uigennemskuelige og er det på mange måder stadig væk, fordi Danmarks Statistik jo medregner personale, der slet ikke er til stede, mens der arbejdes med børnene.
Det er tilfældet med de ledere, der sidder og passer deres arbejde på kontorerne, som bliver regnet med, og det personale, der ligger hjemme i deres sygeseng, bliver regnet med som faktisk normering, fordi de – heldigvis da – modtager løn under sygdom.
Men det har bevæget sig.
Vi er ikke i mål, men vi tager hele tiden skridt for skridt vejen hen imod at få ordentlig og valid data på det her område.
For Enhedslisten har det været rigtig vigtigt, at vi ikke kun snakker om normeringer på et gennemsnitligt niveau.
Det hjælper jo ikke meget, når man står alene med en gruppe på 17 børn at vide, at der til gengæld er rigtig gode normeringer i naboinstitutionen eller ovre i et helt andet kvarter.
Derfor har det været vigtigt for os, at der blev lavet minimumsnormeringer på institutionsniveau, og for at skabe et fornuftigt grundlag for at etablere det er der faktisk behov for, at der etableres et ordentligt og validt datagrundlag.
Det er det, vi gør med den her lovgivning.
Der fjerner vi nogle helt åbenlyse barrierer, der er, for faktisk at få tilrettelagt en normering på institutionsniveau.
Ministeren kan jo selv tilføje det, men der ligger ikke et tilsagn om, at vi skal have normeringer på institutionsniveau.
Det er jo en diskussion, vi har haft.
Til gengæld har vi haft den frygt i Enhedslisten, at hvis vi ikke tilvejebragte et ordentligt datagrundlag, kunne vi ende med den samme rent ud sagt knold og tot-diskussion, som jeg har deltaget i 15-20 år, mellem faglige organisationer og KL om, hvilke tal der var rigtige.
Nu får vi i hvert fald mulighed for ud fra et sagligt grundlag at diskutere, om vi vil have minimumsnormeringer på institutionsniveau, eller om vi ikke vil.
Det kommer ikke umiddelbart til at ligge i Danmarks Statistiks opgørelser, men der bliver arbejdet med dataene på en sådan måde og lavet anbefalinger til, at kommuner sammen med forældrene helt konkret helt ned i institutionens hverdag kan arbejde med at afdække det, som mange benævner normeringer i børnehøjde.
Der skaber vi altså med det her et fornuftigt grundlag for det.
Bedre data i sig selv giver jo ikke bedre normeringer, og bedre data er i sig selv ikke nogen sejr.
Det kan jo ende med, at man bruger oceaner af ressourcer på overflødigt bureaukrati.
Det er der ingen af de partier, der står bag den her aftale, der har ønsket.
Vi ønsker, at mest mulig tid bruges i det direkte pædagogiske arbejde med børnene; men det er altså for mit vedkommende en selvoplevet erfaring, at manglende datagrundlag fuldstændig har blokeret for en seriøs politisk debat og for at komme videre med minimumsnormeringer.
Derfor sætter vi stor pris på, at der kommer et ordentligt datagrundlag.
Det er jo et led i den aftale, vi har lavet, og derfor støtter vi ikke så overraskende forslaget.