runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Anders Samuelsen (LA), 2017-05-02:
Regeringen har valgt at søge Folketingets samtykke til en tidlig dansk ratifikation af handelsaftalen med Canada.
CETA er en god aftale for Danmark, for danske virksomheder, for danske lønmodtagere og for danske forbrugere.
Frihandelsaftalen med Canada vil fjerne næsten al told på varehandel, altså omtrent 98 pct.
Desuden vil danske virksomheder få bedre adgang til at levere tjenesteydelser og byde på offentlige indkøb på det canadiske marked.
Udenrigsministeriet vurderer, at CETA vil betyde en øget eksport til Canada på op mod 2,2 mia. kr. årligt, og det vil bidrage til at styrke dansk økonomi.
Samtidig vil forbrugere i Danmark og Europa få nemmere adgang til konkurrencedygtige canadiske produkter.
CETA giver med andre ord rigtig god mening.
Men jeg ønsker faktisk ikke at diskutere selve indholdet af CETA i dag.
Det gør vi i forbindelse med folketingsbehandlingen af regeringens beslutningsforslag om Danmarks ratifikation af CETA.
I dag skal vi drøfte det fremsatte private beslutningsforslag fra Enhedslisten og Alternativet om, hvorvidt vi skal afholde en vejledende folkeafstemning om Danmarks tiltrædelse af CETA, og her er regeringens holdning helt klar: I forhold til det konkrete beslutningsforslag, B 88, opfordrer regeringen Folketinget til at afvise det.
Regeringen ser hverken juridisk eller politisk et behov for at afholde en folkeafstemning om CETA, og det er der flere grunde til.
For det første er der sagens kerne: CETA indebærer ikke suverænitetsoverdragelse i henhold til grundloven.
Det har regeringen allerede klart fastslået med Justitsministeriets meget udførlige skriftlige besvarelse tilbage i september 2016, endda helt konkret i forhold til det omtalte advokatnotat fra LETT.
Beslutningsansvaret påhviler derimod os politikere i det repræsentative demokrati, som vi har i Danmark.
EU har i årtier indgået handelsaftaler – bilaterale som multilaterale – hvoraf ingen har været bragt til folkeafstemning i Danmark, og jeg ser ingen grund til at ændre på denne praksis nu.
Endelig ville det for det tredje sende et meget kedeligt signal til EU og vores samhandelspartnere rundt om i verden, hvis Danmark pludselig ændrer kurs og bidrager til at sætte spørgsmålstegn ved frihandelsdagsordenen og de klare fordele, den indebærer for os alle.
I en tid, hvor vi virkelig har brug for at styrke væksten i Europa og globalt, ville det være uklogt at ændre den tilgang.
Danmark skal i stedet gå forrest som et godt eksempel og medvirke til en tidlig og fuld ikrafttræden af disse handelsaftaler.
Derfor skal jeg på regeringens vegne opfordre til at afvise beslutningsforslaget om en vejledende folkeafstemning. Samtidig vil jeg henstille til, at vi i dag holder os til behandlingen af det konkrete beslutningsforslag, altså B 88, og ikke duplikerer debatten om selve indholdet af CETA.
Debatten om indholdet af aftalen kører jo som nævnt i forvejen i sit eget spor ved behandlingen af regeringens beslutningsforslag, altså B 74, herunder med en meget grundig behandling i Folketingets Europaudvalg, hvor der er stillet en lang række tekniske spørgsmål om aftalen.
Tak for ordet.
Søren Søndergaard (EL), 2017-05-02:
Tak til ministeren.
Nu nævnte ministeren det her med, at der ikke var suverænitetsafgivelse, og det har vi så også set bort fra i det her forslag – vi foreslår, at det skal være en vejledende folkeafstemning – ikke fordi vi er enige, men fordi det så ikke er det, det her forslag handler om.
Man kan så diskutere, om det er relevant med en vejledende folkeafstemning.
Jeg kan huske, at en af de sidste gange, vi havde sådan en diskussion, var i 1986 om noget, der hed EU-pakken, og det var om hele det indre marked – det her er jo på mange måder en slags udvidelse af det indre marked til at omfatte Canada – og dengang var der en statsminister, der hed Poul Schlüter, som udskrev en folkeafstemning og gav befolkningen mulighed for at tage stilling til, om de ville være med i det her meget vigtige nye.
Vi argumenterede for et nej, men det blev et ja, og vi er jo så på godt og ondt medlem af EU's indre marked.
Så jeg forstår ikke helt, når det her nu er så vigtigt, hvad det er, der med den historie gør, at vi ikke kan tage en folkeafstemning.
Anders Samuelsen (LA), 2017-05-02:
Altså, jeg mener ikke, at jeg på den måde har understreget noget om, at det er et nybrud eller noget som helst andet.
Jeg påpegede faktisk det omvendte, nemlig at vi i årtier har indgået handelsaftaler, bilaterale og multilaterale, hvoraf ingen har været bragt til folkeafstemning i Danmark.
Det var faktisk det, som jeg lagde vægt på i min besvarelse.
Merete Scheelsbeck (KF), 2017-05-02:
Tak for det.
Vi har selvfølgelig også sympati for, at forslagsstillerne vil sikre gode rettigheder for de borgere, der bliver klemt i det her.
Men i Det Konservative Folkeparti bakker vi også fuldt op om EU-27-linjen.
Vi mener, at det er vigtigt, at der ikke begynder at blive ført separate bilaterale forhandlinger mellem Danmark og UK, for det vil undergrave og svække både den danske og EU's forhandlingsposition.
Vi tror på, at Danmark får en bedre aftale, og at danskerne får en bedre aftale, hvis vi står sammen med de andre EU-lande.
Begynder EU-landene at forhandle separat, vil vi alle komme til at stå svagere ved forhandlingsbordet, og det vil hverken komme danske virksomheder eller danske statsborgere til gode.
Vi skal huske på, at Danmark i det store billede er en lille økonomi med begrænset betydning for UK.
EU er derimod en kæmpe spiller på markedet for både virksomheder og borgere, og jeg tror derfor, at det vil svække Danmarks muligheder for en god aftale, hvis vi forhandler alene med UK.
Når vi forhandler sammen med de øvrige 26 lande, taler vi derimod med en langt større vægt.
De øvrige lande i EU er mindst lige så interesserede i, at vi får en god aftale, som vi er her i Danmark.
Så vores opfordring er, at vi ikke begynder at undergrave EU's forhandlingsposition, og at vi fortsætter med og bakker op om den linje og forhandlingsstrategi, som allerede er vedtaget.
På den baggrund kan vi ikke støtte beslutningsforslaget.
Holger K. Nielsen (SF), 2017-05-02:
Det er de da, må jeg sige til hr. Søren Søndergaard.
Men spørgsmålet er så, hvordan man prioriterer de borgere.
Der er jeg fuldstændig enig i, at det da skal have en kolossal høj prioritet i de forhandlinger, men hvordan man end vender og drejer det, er der da tale om en skilsmisseforhandling.
Det er der jo altid i den slags situationer.
Det kan man jo ikke bortforklare, selv om det kan være ubehageligt at måtte indrømme det.
Det er det da.
Det er en ubehagelig situation og kan også blive det for de mennesker.
Det er jeg fuldstændig med på.
Men det vil da være totalt illusorisk at se bort fra, at der er tale om en skilsmisseforhandling.
Men jeg er helt med på, at det skal have en meget høj prioritet.
Anni Matthiesen (V), 2017-05-02:
Altså, hvordan regner man med at finde penge til det, og har man for den sags skyld de samme planer som SF's ordfører, nemlig at sætte skatten op for at kunne dække de her omkostninger?
Christina Egelund (LA), 2017-05-02:
Mange tak.
Jeg er helt enig med forslagsstillerne i, at spørgsmålet om at sikre rettighederne for de borgere, som bliver berørt af Storbritanniens udmeldelse af EU, er ualmindelig vigtigt.
Dermed deler jeg fuldstændig hensigten med beslutningsforslaget, nemlig at sikre herboende briter og derboende danskere og i øvrigt også andre europæiske borgere et klart retsgrundlag for deres videre liv i Danmark, Storbritannien eller andre europæiske lande.
Men jeg er fuldstændig uenig i, at bilaterale forhandlinger er vejen frem.
Jeg tror i det hele taget, at vi skal være varsomme med at tro, at der findes meget lette, hurtige løsninger på de komplicerede forhandlinger mellem Storbritannien og de resterende EU-27-lande, som ligger foran os.
Som Liberal Alliance ser det, har vi i Danmark en klar interesse i at holde fast ved den strategi, som vi selv har været med til at vedtage sammen med de øvrige EU-lande, nemlig at vi forhandler samlet.
Her er spørgsmålet om sikring af borgernes rettigheder et kernespørgsmål, og vi har al mulig grund til at bidrage til et resultat, som sikrer, at borgerne, der har indrettet deres liv efter, at vi har den frie bevægelighed, bliver stillet så frit som overhovedet muligt.
Liberal Alliance kan ikke støtte forslaget.
Rasmus Nordqvist (ALT), 2017-05-02:
Mange års tæt og forpligtende samarbejde er ikke let at afskaffe fra den ene dag til den anden.
Der er en masse, der skal findes ud af, og det er der selvfølgelig også i forhold til brexitforhandlingerne.
En af de rigtig store ting er selvfølgelig de borgere, som er meget tæt involveret i det her, og som skal finde ud af, hvordan deres dagligdag skal hænge sammen.
Derfor er det jo også på mange måder et relevant spørgsmål, som Enhedslisten rejser med det her beslutningsforslag.
Hvis det ikke skulle ske inden for 2 år, er jeg også sikker på, at vi vil få nogle overgangsordninger, for det er alle interesseret i, hvad enten man er regeringsleder i Storbritannien, formand for Kommissionen eller chefforhandler for Kommissionen.
Zenia Stampe (RV), 2017-05-02:
Jeg skal gøre det kort.
Vi kan heller ikke støtte forslaget, jo hovedsagelig af den årsag, at det er en forhandling, som hører under de generelle brexitforhandlinger, og som forhandles i et samlet EU.
Så har jeg egentlig også lidt svært ved at se præmissen, altså argumentet med, at det kan være, at den forhandling mellem EU og Storbritannien på en eller anden måde går i hårdknude, og at man ikke kan finde en løsning.
Jeg har lidt svært ved at se for mig, hvorfor det skal være sværere at få en aftale mellem EU og Storbritannien, som er to parter over for hinanden, end en aftale eller en forhandling mellem Storbritannien og 27 lande.
Hvis vi kaster os ud i sådan nogle bilaterale forhandlinger på forskellige områder, vil det store hovedforløb da blive endnu mere presset.
Storbritannien har jo trods alt kun én regering, der kan føre de forhandlinger, så hvis de skal føre forhandlingerne af et hovedspor og samtidig forhandle med 27 lande, tror jeg først for alvor at det bliver vanskeligt at nå det.
Søren Søndergaard (EL), 2017-05-02:
Nu er det fuldstændig rigtigt, som hr. Rasmus Nordqvist sagde, at alle siger, at det her er et meget vigtigt spørgsmål, som skal løses meget hurtigt.
Har fru Zenia Stampe overvejet, hvad grunden er til, at man ikke har taget lige præcis det her spørgsmål ud i en fuldstændig selvstændig pulje for at løse det fuldstændig alene?
Altså, jeg går ud fra, at i hvert fald Det Radikale Venstre er fuldstændig enig med Enhedslisten i, at man ikke skal tage mennesker som gidsler, og at spørgsmålet om, at folk kan få lov at leve videre ud fra de forudsætninger, der har været, ikke er noget, man skal tage ind i alle mulige andre forhandlinger.
Så hvad er grunden til, at man ikke har taget det ud som en fuldstændig selvstændig forhandling, er startet med det, har fået genetableret noget tillid og så er gået videre med alle de andre problemer?
Jeg takker for svaret.
Vi er bare uenige.
For os er spørgsmålet om de der 3-4 millioner mennesker et helt afgørende problem, der skal løses først.
Om Storbritanniens pensionsforpligtelser skal gå 15 eller 22 år ud i fremtiden, mener vi er en mindre vigtig ting end den hverdag, der er for de mennesker, der, som hr. Jan E. Jørgensen sagde, godt nok har sikkerhed frem til om knap 2 år, men som jo i det daglige her og nu træffer beslutninger, der må gå langt ud over 2 år.
Zenia Stampe (RV), 2017-05-02:
Jamen det er da også en utrolig ærgerlig situation, vi er endt i, og den var vi så ikke endt i, hvis briterne havde stemt anderledes.
Men sådan er det jo, og det skulle hr. Søren Søndergaard måske tænke lidt over, næste gang han forholder sig til en afstemning om, hvorvidt man skal være inden for eller uden for EU.
Jeg synes egentlig, det er en lidt absurd situation, at det for hr. Søren Søndergaard lige nu handler om, hvordan man kan fastholde nogle rettigheder, som er forhandlet inden for det EU, som hr. Søren Søndergaard er imod.
Er det ikke absurd?
Det synes jeg faktisk en lillebitte smule.
Holger K. Nielsen (SF), 2017-05-02:
At det her beslutningsforslag adresserer et vigtigt problem, er jeg fuldstændig enig i, men vi kan ikke støtte forslaget, fordi det går på tværs af den forhandlingsstrategi, der er vedtaget.
Og derfor synes jeg ikke, det giver meget mening at vedtage et forslag om, at vi skal gå enegang og gå ind og så splitte det forhandlingsforløb, der er aftalt mellem EU-landene.
For nu at komme med lidt polemiske betragtninger til Enhedslisten vil jeg sige, at det jo svarer lidt til, hvis vi gik tilbage til dengang, da vi forhandlede finanslov med Enhedslisten, da jeg sad i regering – det var tit sådan rimelig besværligt, om jeg så må sige – at der så lige pludselig, mens vi sad der over for hinanden i Finansministeriet, var en eller anden fra Enhedslisten, hr. Henning Hyllested eller en anden, der ville lave en særaftale med os.
Det tror jeg da ikke at hr. Søren Søndergaard og Enhedslisten vil bryde sig om, altså at man lige pludselig går på tværs af den forhandlingsstrategi, der er vedtaget i partiet.
Det her kan jo godt sammenlignes med det, at der er vedtaget en strategi mellem EU-landene, og det kan vi selvfølgelig ikke gå ind og skyde en pil igennem.
Søren Søndergaard (EL), 2017-05-02:
Jeg vil bl.a. sige, at jeg synes, at hr. Holger K. Nielsen på sin egen lune facon fuldstændig får illustreret, hvad det her handler om.
Et finanslovforslag er jo netop et spørgsmål om at give og tage og om forhandlinger.
Enhedslisten ville have noget til de arbejdsløse, det ville SF ikke, og De Radikale ville have, at det skulle være endnu værre for de arbejdsløse.
Sådan var spillet.
Og det er klart, at det var et spil, og at det var en forhandling.
Der kunne man selvfølgelig ikke gøre, som hr. Holger K. Nielsen antyder.
Men opfatter hr. Holger K. Nielsen de tre-fire millioner statsborgere, som vi snakker om her, som en del af et forhandlingsspil?
Zenia Stampe (RV), 2017-05-02:
Jamen der er jo mange emner, der skal forhandles, mange vigtige emner, der skal forhandles i Brexit.
Jeg forstår ikke, hvorfor det skulle tages ud og køres i et særskilt forløb.
Altså, en skilsmisse er mange ting.
Og derfor synes jeg ikke, det er unaturligt, at det forhandles sammen med alle de andre vigtige emner.
Jeg kan ikke forstå det her billede med at tage folk som gidsler, altså som om de bliver taget som gidsler, hvis det er EU, der forhandler, men ikke, hvis det er en bilateral forhandling.
Jeg forstår faktisk ikke det argument.
Jan E. Jørgensen (V), 2017-05-02:
At det så skulle være et argument for, at den skulle lægges ud til folkeafstemning, er en sammenkobling, jeg ikke er helt sikker på at jeg forstår.
Jeg har hørt to argumenter fra CETA-modstandernes side.
Det ene argument går på, at Canada vil presse vores standarder ned.
Det argument giver jeg ingenting for.
Altså, Canada er et land, der i store træk minder meget om landene i EU.
Og hvis der er en divergens mellem vores regulering og Canadas regulering, er det jo vores, der vil være gældende.
Havde man tænkt sig, at investorer skulle være fuldstændig retsløse, hvis der blev vedtaget en lovgivning, som ensidigt diskriminerede canadiske virksomheder?
Hvis vi skulle lave en aftale på et senere tidspunkt, lad os sige med Rusland, skulle vi så bare sige: Nå, men det klarer vi ved en russisk domstol?
Søren Søndergaard (EL), 2017-05-02:
Er forklaringen i virkeligheden ikke den, at tidligere statsminister Poul Schlüter tog en folkeafstemning, fordi han ikke kunne få forslaget igennem Folketinget, og at grunden til, at den nuværende regering afviser en folkeafstemning, er den, at man godt kan få forslaget igennem i Folketinget?
Det vil sige, at spørgsmålet om, hvorvidt det er relevant med en vejledende folkeafstemning, primært rejses af rent politisk taktiske grunde, altså, om man kan få det igennem Folketinget eller ej, og at det sådan set ikke rejses af principielle grunde, altså, om man synes, at det er vigtigt.
Anders Samuelsen (LA), 2017-05-02:
Jeg tror ikke, at det lige ligger inden for mit ansvarsområde at gå ind og tolke, hvad det var, der gik igennem hovedet på hr. Poul Schlüter og igennem den daværende regerings hoveder, da de valgte at udskrive en vejledende folkeafstemning.
Jeg henholder mig til det, som jeg svarede i dag, nemlig at vi faktisk ikke har nogen tradition, selv om vi har et tidligere eksempel på et andet område, for at afholde vejledende folkeafstemninger.
Jeg mener, og regeringen mener, at det her er et område, som fuldt ud dækkes ind af vores repræsentative demokrati, og det vil sige, at det er Folketingets ansvar.
Vi indgår en lang række handelsaftaler, både bilaterale og multilaterale, og har gjort det masser af gange, uden at vi i den forbindelse har ønsket, at vi skulle have vejledende folkeafstemninger.
Kenneth Kristensen Berth (DF), 2017-05-02:
Jeg ved ikke, om hr. Rasmus Nordqvist ikke hørte efter, hvad jeg sagde, eller om hr. Rasmus Nordqvist sådan set havde forberedt sit spørgsmål på forhånd, for jeg sagde nemlig ikke, at vi ikke skulle have den her folkeafstemning.
Jeg har ikke her tilkendegivet, at Dansk Folkeparti nødvendigvis agter at stemme imod det forslag, som Enhedslisten og Alternativet har fremsat.
Jeg har tilkendegivet, at vi må se tiden an.
Vi må lytte til de ting, der kommer ved den her høring i morgen.
Vi må se på de mange spørgsmål, som Enhedslisten og Alternativet har stillet, og de mange svar, som Dansk Folkeparti allerede har fået, og så vil vi, når vi har gjort vores stilling op, tage stilling til det her spørgsmål.
Men jeg har ikke sagt, at vi nødvendigvis stemmer imod det forslag, som Enhedslisten og Alternativet har fremsat.
Rasmus Nordqvist (ALT), 2017-05-02:
Jeg hørte skam ganske godt efter, og ordføreren kan selv se, at jeg med kuglepen har griflet mine noter ud fra ordførerens tale ned på diverse dagsordener.
Jeg forstod ordføreren sådan, at man ikke forholdt sig positivt til det.
Jeg hørte godt, at man ville afvente processen, og det var derfor, jeg spurgte ind, som jeg gjorde.
Men hvad skal der til, for at ordførerens parti så mere konkret siger, at nu er det vidtrækkende?
Kenneth Kristensen Berth (DF), 2017-05-02:
Det synes jeg er meget svært at give hr. Rasmus Nordqvist sådan et meget klart svar på, selv om jeg gerne ville.
Og det skyldes jo, at CETA-aftalen er en særdeles omfattende aftale.
Det er også en af årsagerne til, at vi har stillet så mange spørgsmål, som vi har gjort allerede i forløbet op til, at vi skulle behandle aftalen her i Folketinget, og nu også med spænding imødeser svarene på de spørgsmål, som Enhedslisten og Alternativet har stillet.
Derfor kan jeg ikke her og nu, om end jeg gerne ville, give hr. Rasmus Nordqvist et klart svar på det spørgsmål.
Men vi udelukker ikke, at vi vil støtte det her forslag.
Søren Søndergaard (EL), 2017-05-02:
Man kan vel sige, at det er at slå en åben dør ind at argumentere juridisk imod et forslag, hvor det allerede i starten er noteret, at det, der foreslås, er en vejledende folkeafstemning, altså noget ikkejuridisk.
Det går jeg ud fra at vi er enige om.
Jeg vil gerne diskutere alle de der juridiske ting, og jeg stiller meget gerne sammen med Venstres ordfører en forespørgsel om det.
Det er bare ikke det, der er på dagsordenen her, for der er tale om et forslag om en vejledende folkeafstemning, som ikke handler om noget juridisk.
I den forbindelse kunne jeg godt tænke mig at spørge hr. Jan E. Jørgensen: Tror hr. Jan E. Jørgensen ikke, at det var en enorm styrke op igennem slutningen af 1980'erne og 1990'erne – for slet ikke at snakke om op igennem 00'erne – at det indre marked, som har skabt så mange problemer for Danmark, blev vedtaget ved en folkeafstemning?
Altså at det rent faktisk var befolkningen, der havde truffet den beslutning.
Tror hr. Jan E. Jørgensen ikke, at det ville have givet nogle problemer, hvis det var noget, der var blevet kørt igennem i det daværende Folketing med måske en enkelt eller to stemmers flertal?
Sådan var situationen jo omkring pakken, hvis Schlüter overhovedet havde kunne få flertal for den.
Jan E. Jørgensen (V), 2017-05-02:
Jeg troede, at vi skulle diskutere CETA, men vi kan da godt diskutere alt muligt andet fra danmarkshistorien.
Jeg er med på, at Enhedslisten også er enig i, at der ikke noget retligt juridisk krav om, at vi skal have en folkeafstemning.
Man at vi så skulle vi lave en eller anden ny praksis og sige, at nu sender vi alligevel det her ud til folkeafstemning, altså, jeg kunne da finde de første 100 lovforslag, som jeg vil tro at der er større folkelig interesse for end CETA.
Når jeg er rundtomkring og taler om CETA, er det første, folk siger: Hvad siger du?
Siger du feta?
Nej, jeg siger CETA.
Hvad er det? siger de så.
Så siger jeg: Det er en handelsaftale med Canada.
Nå, det har de ikke hørt om.
Jeg tror altså ikke, at der er den her interesse ret mange andre steder end hos hr. Søren Søndergaard.
Søren Søndergaard (EL), 2017-05-02:
Jeg er fuldstændig enig i, at det også var den reaktion vi mødte, dengang vi stemte om pakken, altså om det indre marked i EU.
Da afstemningskampagnen begyndte, forstod folk ikke, at det havde nogen særlig betydning.
Tilhængerne af CETA siger igen og igen, hvor vigtigt det er, og hvor betydningsfuldt det er, men hvorfor skal befolkningen så ikke spørges?
Hvis det er så betydningsfuldt, hvorfor så ikke spørge befolkningen?
Og hvad angår aftalerne med Vietnam og andre udviklingslande, skal jeg nok komme tilbage til det senere.
Jan E. Jørgensen (V), 2017-05-02:
CETA er en frihandelsaftale, og den er vigtig ligesom alle de andre frihandelsaftaler, vi har indgået.
Altså, vi har et repræsentativt demokrati, og hvorfor skulle man lige præcis vælge at lægge CETA-aftalen ud til folkeafstemning frem for det hav af andre lovforslag, vi har debatteret her i salen i bare den seneste uge?
Jeg synes virkelig ikke, det giver mening.
Med hensyn til pakken tilbage i 1986 var det en fin valgkamp.
Det var lidt koldt, som jeg husker det, men resultatet blev i øvrigt godt.
Rasmus Nordqvist (ALT), 2017-05-02:
Jeg har kun et enkelt spørgsmål, for ordføreren argumenterer godt for sine holdninger, og det er jo fint – og der deler vore holdninger os så.
Men ordføreren sammenligner CETA med alle de andre frihandelsaftaler, der er.
Betyder det, at ordføreren ikke er enig med kommissæren, der har siddet og forhandlet det her på EU's vegne, i, at det her simpelt hen er den største og flotteste frihandelsaftale, der nogen sinde er indgået, kun overgået af det, man stadigvæk fra kommissærens side håber vil blive forhandlet med USA?
Altså den her sammenligning mellem en frihandelsaftale med nogle lande, som ikke har substantielle investeringer i eksempelvis Danmark, og så en aftale med Canada, hvor vi har nogle rigtig store, meget, meget rige virksomheder, som netop har de investeringsmuligheder – også i Danmark.
Som altid når ordføreren holder tale, sidder jeg og grifler en masse spørgsmål ned, og så skal man jo til sidst vælge nogle ud, ikke?
Først sad jeg og tænkte: Er man sur fra Dansk Folkepartis side, fordi man ikke har fået en folkeafstemning om menneskerettighedskonventionen, og så vil man ikke have en folkeafstemning om det her?
Eller er det, fordi man fra Dansk Folkepartis side ikke er enig med kommissær Malmström i, at det her er den største og mest vidtrækkende aftale med status af guldstandard inden for handelsaftaler?
Jeg tager jo de ord for gode varer, når kommissæren siger dem i Folketingets Europaudvalg; så stoler jeg på, at den er så vidtrækkende og stor.
Og jeg har det lidt sådan, at når det er så stor og vidtrækkende en aftale, hvorfor skal vi så ikke tage den folkelige debat, som en folkeafstemning kan medføre?
Rasmus Nordqvist (ALT), 2017-05-02:
Jeg vil så ikke fange an samme sted som Enhedslistens ordfører og begynde at snakke om tradition.
Jeg ville faktisk netop spørge ministeren, om det, blot fordi vi ikke har tradition for det, så er et argument for ikke at lave en vejledende folkeafstemning.
Er det ikke netop også et område, hvor man måske kunne sige: Hvordan kan vi prøve nogle redskaber af, som kan skabe den folkelige forankring af EU-projektet, som jeg ved at ministeren også er optaget af?