Christian Juhl (EL), 2017-03-31:
I forhold til det sidste vil jeg sige, at jeg synes, det er godt, at vi er kommet i gang med sagen om asbest, men jeg vil minde om, at det næsten er 2 år siden, vi havde det første møde ovre ved en partikammerat til den nuværende minister.
Det er bare for at sige, at sådan har tidshorisonten altså været.
Jeg kigger somme tider på den der lille tegning under udvalgstavlen – og nu skal jeg nok lade være med at nævne syltekrukken, men der er også en snegl, der snegler sig af sted, og en edderkop, der hænger og sover.
Altså, det er jo menneskers problemer, vi arbejder med, og derfor må vi gerne være så hurtige, som vi overhovedet kan være.
Jeg kvitterer for et ganske udmærket møde, og jeg tror også på, at det, vi foreslog, altså at det skulle være de faglige organisationer, der sidder sammen med ministeriets folk og finder nogle planer, er en rigtig løsning.
Det vil sandsynligvis være meget, meget hurtigere, end hvis f.eks. forligskredsen skulle lave det.
Ministerens folk i forligskredsen vil have en ekspertgruppe nedsat.
Og jeg ved ikke, om det bliver en syltekrukke, men det er jo ikke tilfældigt, at tegningen under udvalgstavlen er, som den er.
Der er sket meget igennem årene, hvor man har puttet noget i udvalg, og så er tiden ellers gået.
Jeg håber inderligt, at det her kommer til at gå rigtig, rigtig hurtigt.
Jeg håber, at den her debat har været med til at sætte skub på ikke mindst tempoet.
Jeg havde sådan set også håbet, at ministerens retorik – altså det der med, at han rækker hånden frem – havde betydet, at vi både kunne nedsætte et ekspertudvalg og tage nogle konkrete skridt.
Det er derfor, at vi fra SF's og Enhedslistens side fremsatte et konkret forslag i stedet for at sige: Jamen det er da dejligt med et ekspertudvalg.
For så går vi på to ben og igangsætter også konkret nogle af de ting, vi er enige om.
Og jeg kan høre, at der ikke længere er så meget tvivl om, at Arbejdstilsynet skal have nogle flere ressourcer, og at det koster penge.
Og jeg er ikke i tvivl om, at uddannelsen ikke er god nok, og at arbejdsmiljørepræsentanterne ikke har den indflydelse på tingene, som de skal have.
Sådan nogle ting kunne man jo sætte i gang samtidig med, og det er for mig ganske, ganske uforståeligt, at det ikke kan lade sig gøre.
For det behøvede vi ikke at vente på; ministeren kunne her have knipset med fingrene og sagt: Ja, vi ansætter de 140 personer.
Men hvis ikke vi skal bruge de penge på forebyggende arbejde nu, kan man, med de tal her, spørge: Hvornår så?
Jeg vil gerne sige tak for debatten, men især vil jeg sige tak for erkendelsen af situationen, der jo i samlet form kom i går morges fra ministeren, og den klare besked om, at det her er utilfredsstillende.
Det er altid et godt udgangspunkt at have erkendt situationen.
Og så er jeg lidt ked af, at Venstres ordfører sagde, at så må vi ikke kigge baglæns.
Jeg har det altid sådan, hvis jeg skal være lidt selvkritisk, når jeg har lavet noget skidt, at så skal jeg da kigge baglæns og se på, hvad det egentlig var, jeg gjorde, og så lade være med at gøre det næste gang.
Derfor er det nødvendigt, at man også tør være lidt selvkritisk – det var der et par af ordførerne der var – og så sige: Ja, det var mig, der gjorde det; det var mig, der tog fejl, og det er mig, der har ansvaret.
Det er ganske uforståeligt, at Socialdemokratiet har tålmodighed til at vente – med det langsomme tempo, der er i øjeblikket.
Men nu har vi fået gang i den her proces, og tilsyneladende er det ekspertudvalget, der bliver det centrale.
Men jeg vil så inderligt håbe, at den her debat også gør, at vi f.eks. i løbet af de næste uger og måneder, i hvert fald inden sommerferien, får taget bare to eller tre konkrete initiativer, som kunne forbedre det for tusindvis af mennesker.
Jeg vil gerne slutte med at nævne det, som jeg sagde i indledningen, nemlig at hver dag året rundt, også i weekenderne, er der 5 mennesker, der dør af dårligt arbejdsmiljø, der er mindst 54 mennesker, der rammes af en arbejdsbetinget lidelse, og der er 115 mennesker, der rammes af en arbejdsulykke – hver dag, der går.
Klokken slår, og tiden går, og vi nærmer os med enorm hast 2020.
Og hvis ikke I vil have en skandaledebat igen om et år eller to, synes jeg, at vi i fællesskab skulle prøve at handle sammen, samtidig med at vi diskuterer det med nogle specialister i ekspertudvalget.
Men tak for den erkendelse, der er kommet ud af det her første initiativ.