Karsten Hønge (SF), 2024-10-24:
Og undskyld forvirringen, da vi faldt i snak udenfor.
Jeg måtte jo igen sætte min lid til formandens i vide kredse kendte tolerante og imødekommende væsen og ledelsesstil, så tak for det.
SF er positiv over for hele den her tankegang om, at mennesker, der kommer her til landet, selvfølgelig skal bidrage til samfundet og skal arbejde.
Det skal de gøre, fordi samfundet har brug for det, og de skal i høj grad gøre det for deres egen skyld, for det er ofte igennem arbejde, at man også bliver godt integreret i vores samfund.
Så på alle måder synes vi, det er en stor og vigtig opgave at få mennesker, der kommer til landet, i uddannelse og i job, og SF er åbne over for alle de gode idéer, der kunne være til, at man får løbet det i gang.
Jeg ved, der er nogle kommuner rundtomkring, der faktisk har nogle meget fine initiativer.
Jeg har selv været ude at besøge flere af dem, og jeg synes, at man virkelig prøver at gøre det, som er nødvendigt i sådan nogle sammenhænge, nemlig at møde mennesker der, hvor de er.
På den måde kan man med udgangspunkt i det enkelte menneske få lavet en plan for, hvad der passer til de ressourcer, vedkommende har, i forhold til de drømme om jobs, vedkommende måtte have, set i forhold til det, man nu kan levere i kommunen.
Vi mener, det er centralt for samfundet og for den enkelte, at man bidrager til fællesskabet og har en beskæftigelsesindsats, der aktivt har det formål at bringe mennesker tættere på beskæftigelse og selvforsørgelse.«
Jeg kunne ikke sige det bedre selv.
Det er ambitionen.
Jeg er også enig, når Dansk Socialrådgiverforening i næste afsnit skriver: »Dansk Socialrådgiverforening mener, at det fremsendte lovforslag er kontraproduktivt i forhold til at bringe flere tættere på beskæftigelse og selvforsørgelse.
Vi vil på det kraftigste fraråde, at lovforslaget gennemføres, hvis man ønsker en virkningsfuld og effektiv beskæftigelsesindsats.«
Her synes jeg, det er kogt ned til det, som også er SF's udgangspunkt.
Vi støtter på alle mulige måder intentionen i det, men den måde, man har valgt at gøre det på her, medfører faktisk nærmest det modsatte.
Jeg synes måske også, det er en særlig oplevelse, at vi nu ved, at vi skal i gang med et længere forhandlingsforløb i Beskæftigelsesministeriet om fremtidens beskæftigelsesindsats, i forhold til hele den her diskussion, om det skal være jobcentre, eller hvad det nu skal være.
Det er et selvstændigt mål, at vi får afbureaukratiseret, at vi får forsimplet det, at vi får færre målgrupper, og at vi gør det lettere at arbejde i den kommunale forvaltning.
Og så går man ind her og laver noget, der er lige præcis det modsatte, altså noget af det mest bureaukratiske, nidkære og detailregulerede.
Jeg er ret sikker på, at vi får ansat flere kommunale medarbejdere til at tjekke de her ting end antallet af dem, der kommer i arbejde igennem den her indsats.
Det er selvfølgelig også en form for jobskabelse, men jeg troede bare ikke lige, at det var det, der var målet.
Det bliver ekstremt dyrt at få ganske få mennesker i arbejde.
Fagbevægelsens Hovedorganisation i deres høringssvar skriver: »FH finder dog, at man med det foreliggende lovforslag ikke kommer til at bringe målgruppen tættere på beskæftigelse.
Videre lyder det: »FH er meget imod lovforslagets store fokus på brugen af nytteindsats samt de indskrænkede muligheder for opkvalificering, da dette kan føre til at op mod 22.000 personer ender i nyttesløs aktivering.«
Det bringer mig frem til afslutningen om, at aktivering i enhver form skal leve op til noget af det mest elementære, nemlig at det skal give mening.
Det skal simpelt hen bare helt banalt give mening, og det betyder, at der skal være et personligt plan, og at det skal være skræddersyet til både virksomhederne og til de mennesker, der på den måde kan komme i beskæftigelse.
Derfor synes jeg egentlig også, at hvis der var noget, der var egnet til at lave en trepartsaftale om, var det da det her, hvor både private og offentlige arbejdsgivere sammen med fagbevægelsen kunne sige god for en indsats, hvor man er sikker på, at man får det gjort på en måde, der giver mening, og som faktisk får mennesker i arbejde.
Det gør det her lovforslag ikke.
Den sidste ting, jeg vil sige, er, at man tænker, hvorfor man gør det.
Alle siger, at det ikke virker.
Forklaringen er så enkel, at det her ikke handler om beskæftigelsespolitik; det handler om udlændingepolitik.
Der er nogle mennesker, der får det rart i maven, eller hvor de nu får det rart henne – måske i tæerne – over, at vi her laver et lovforslag, som ligesom kan ramme nogle mennesker, der kommer udefra.