Lotte Rod (RV), 2025-05-16:
Tak for det, formand.
Tak til SF for at rejse den her debat, og tusind tak til Trivselskommissionen for at have lavet så stort og grundigt et stykke arbejde.
Som Trivselskommissionen siger: »Man trives, når man overordnet set er glad for sit liv.
Man trives, når man kan udvikle sig, udfolde sine evner samt indgå i og bidrage til fællesskaber.
Man kan trives, selvom man oplever perioder med modgang og udfordringer.
Det afgørende er, at man kan håndtere sådanne perioder.«
Derfor er det vigtigt med børn og unges selvregulering, vedholdenhed, tro på egne evner og ansvarsfølelse.
Det er jeg meget enig i, og så er det gode spørgsmål jo så: Hvad gør vi så?
For det første skal vi, som ministeren også var inde på, begynde at tale med og om børn og unge på en anden måde, for det går ikke, at børn og unge ser hinanden gennem diagnoser.
Jeg er helt bag Trivselskommissionens ønske om at give børn og unge andre livsprismer, som de siger, og et andet og mere nuanceret sprog end det patologiske til at begribe sig selv, for lad mig citere kommissionen: »Tilbyder vi ikke de nye generationer et andet sprog, er de efterladt med et diagnostisk vokabularium, som truer med at oversætte et almenmenneskeligt ubehag til noget sygeligt.«
Det stiller jo også nogle helt særlige krav til os som politikere, fordi vi er så vant til, at vi hele tiden skal sige, at noget er et kæmpestort problem, før det bliver vigtigt nok til, at vi prioriterer at gøre noget ved det.
For det andet kalder tiden også på at sætte børn og unge fri, for børn har ikke godt af at være pakket ind i faldunderlag eller blive overvåget hele tiden.
Børn er skabt til at klatre højt op og til at falde ned og slå sig.
De skal have lov til at bruge en hammer.
De skal kunne hoppe i mudder og få hul på knæene.
Her er der noget, vi må hjælpe hinanden lidt med.
Jeg kan selv huske, den allerførste gang jeg lod min lille pige cykle nede på villavejen.
Jeg nåede næsten ikke at gå nogen meter, før der kom sådan en ældre kvinde og stoppede mig for lige at spørge, om jeg nu var sikker på, at det der var sikkert nok.
Så her er en kulturændring, vi må hjælpe hinanden med.
Som Danmarks nye og kun anden professor i leg, Ditte Alexandra Winther-Lindqvist, siger: Hvis vi som forældre har det mål, at børn skal komme gennem barndommen uden skrammer, er jeg bange for, at de må leve resten af livet på krykker.
På begge de her dagsordener kan vi herinde være med til at gå forrest i at skubbe på for en kulturforandring.
Men jeg mener også, at den vigtigste opgave her i Folketinget er at gøre de pædagogiske anbefalinger til virkelighed, for det er vores ansvar.
Trivselskommissionen peger på, at vi skal styrke almenområdet.
Vi skal mindske prøvetryk og målinger, bl.a. trivselsmålingerne, og give alle børn og unge gode fritidsaktiviteter og kulturtilbud.
Derfor vil jeg sige to ting: For det første mener jeg, at Folketinget skal afholde sig fra at nedlægge 10. klasse og skærpe adgangskravene.
Det giver jo på den måde ikke rigtig nogen mening, at SF indkalder til den her debat om trivsel, samtidig med at SF er ved at nedlægge 10. klasse og øge karakterpresset med de nye adgangskrav.
Det synes vi i Radikale Venstre er en rigtig dårlig idé, og vi håber, at vi får et nyt flertal ved valget, som kan lave de her ting om, for ellers er det i mine øjne et skridt tilbage for trivslen.
For det andet har vi brug for en helt anden, ambitiøs politik.
Regeringen har jo lagt kommissionen i benlås, for som kommissionen siger: »Det bemærkes dog, at kommissionen inden for rammerne af arbejdet ikke har haft mulighed for at forholde sig til større omprioriteringer på tværs af samfundsområder.
En sådan nødvendig helhedsbetragtning må således tages af et politisk niveau.«
Vi vil i Radikale Venstre give et børneløfte
på 15 mia. kr. om året, for det er det, det koster at lave den pædagogik og de stærke almenfællesskaber, som vi taler om, med uddannede pædagoger og små børnegrupper hele dagen i vuggestue og børnehave; med lærere og pædagoger nok i skolen til at lave levende undervisning og gode frikvarterer; og med fede fritidshjem, klubber og byggelegepladser, hvor børn og unge er sammen med hinanden i stedet for at gå alene hjem på værelset og sidde med en skærm.
I Radikale Venstre ønsker vi, at kommissionens store arbejde ikke bare ender nede i en skuffe, eller at vi ikke kun gør de nemme ting, som ikke kræver penge.
Derfor kommer vi til at følge op, og derfor vil jeg gerne til debatten her fremsætte den her vedtagelsestekst fra Radikale Venstre
: Forslag til vedtagelse »Folketinget deler Trivselskommissionens ønsker om at fremme børn og unges selvregulering, vedholdenhed, tro på egne evner og ansvarsfølelse.
Man kan trives, selv om man oplever perioder med modgang og udfordringer.
Det afgørende er, at man kan håndtere sådanne perioder.
Folketinget vil tage ansvar for at sætte handling bag de pædagogiske anbefalinger om at styrke almenområdet, mindske prøvetryk og målinger og give alle børn og unge gode fritidsaktiviteter og kulturtilbud.
Folketinget vil derfor afholde sig fra at nedlægge 10. klasse og skærpe adgangskrav.
I stedet vil Folketinget give et børneløft på 15 mia. kr. årligt, der gør det muligt at styrke børn og unges engagement, kundskabstilegnelse, myndighed og karakterdannelse, skabe deltagelsesmuligheder for alle og give plads til refleksion i og over den pædagogiske praksis.«