Jacob Jensen (V), 2019-04-30:
Tak for det, formand.
Forslaget er jo egentlig blevet gennemgået ganske fornuftigt af finansministeren og også af de foregående ordførere.
Jeg skal starte med at sige, at selv om jeg måske står og kniber en tåre og snøfter lidt, er det ikke, fordi jeg synes, at forslaget er trist – det er måske nærmere en glædeståre, for som cand.merc. inden for det her område med diskonteringsfaktor, tilbagediskonteringstid og meget andet godt kan man jo næsten ikke andet end at få tårer i øjnene, men det er nok noget med pollen, der kommer ind bag Christiansborgs tykke mure.
Men tak til Alternativet for igen at sætte den grønne omstilling og de langsigtede bæredygtige investeringer på dagsordenen.
Det er jo noget, som ligger os alle sammen og i hvert fald os i Venstre meget på sinde.
Det er ikke bare ved at lave nogle teoretiske tiltag, med hensyn til hvordan man så laver de forskellige regnestykker, men faktisk ved i konkret handling og omstilling at forholde sig til de politiske beslutninger, der bliver truffet her i Tinget.
Lad mig bare henvise til energiaftalen fra sidste år, som er en af de grønneste aftaler – hvis ikke den grønneste aftale overhovedet – som er blevet vedtaget i det her Folketing.
Vi har også, som de fleste er bekendt med, ambitioner om at få lukket for salget af benzin- og dieselbiler og i det hele taget både ambitioner om at lægge handling ud på den korte bane, men også om at lægge nogle principper og visioner ud på den lidt længere bane.
Så den ambition er vi helt med på, og vi står faktisk i spidsen for den som regeringsparti.
I forhold til det konkrete forslag er det jo, som også flere har været inde på, mere ovre i den teoretiske afdeling, hvis man begynder at ændre på de beregningsmetoder, som er fagligt funderet.
Hvis man ændrer på den diskonteringsfaktor, sådan som der bliver lagt op til, for i teorien at gøre visse investeringstyper billigere, er det netop i teorien, for det er jo en beregning og en vurdering af, hvad det så koster, altså hvad kapitalen til de forskellige investeringer koster.
Det vil simpelt hen give et forkert billede og en skævvridning, når man skal sammenligne den ene investeringstype med den anden.
Det er jo ikke sådan, at man kan sige, at den ene metode, altså det ene politiske tiltag, måtte være bedre end det andet.
Det er jo netop en politisk afvejning af, hvad der er bedst for at nå et givent politisk mål.
Der mener jeg ikke, at det ville være rigtigt, hvis man for at fremme et bestemt politisk mål gik ind og ændrede i de faglige betingelser, der ligger bag ved de beregninger og vurderinger, der skal være i en sammenlignelighed mellem, om man vælger den ene metode eller den anden metode.
Det skal netop være et fagligt grundlag, der ligger til grund for det, og så må man jo så, som også finansministeren sagde, argumentere politisk for, at man vælger den ene metode frem for den anden metode, uagtet at prisen og dermed investeringen så måtte være noget forskelligt.
Det, der ligesom vil være vores udgangspunkt, er, at vi selvfølgelig skal have den politiske ambition om fortsat at være en grøn vindernation og en grøn førernation og både have ambitionerne på den lange bane, men også omsætte dem til konkret handling på den korte bane.
Men det skal altså ske ud fra en faglig vurdering.
Det skal ikke ske, ud fra at vi politisk siger, at nu koster kapitalen nok noget andet end det, som økonomer og fageksperter vurderer at den egentlig gør – og man skal så i øvrigt ikke gå ind og differentiere og sige, at den koster noget, hvis man investerer på en bestemt måde, men at hvis man investerer på en anden måde, skal prisen i givet fald være noget andet.
Prisen er det, som prisen er.
Og så må man jo så derefter politisk vurdere, hvad det så er for nogle elementer, som man ønsker at tage med i en konkret handling.
Derfor kan vi på den baggrund ikke støtte beslutningsforslaget, som vi kan se det beskrevet her.