Zenia Stampe (RV), 2017-03-24:
Mit forhold til – ikke til hr. Kenneth Kristensen Berth, som sidder og smiler dernede, som om det var personligt ment; det er det ikke –
ordene »et slankere EU« har altid været lidt anstrengt.
Jeg ved, at det næsten er det samme som hr. Kenneth Kristensen Berth.
Det har egentlig mest noget at gøre med den danske debat.
Det har været et omkvæd, som jeg har hørt rigtig mange partier synge med på.
Men versene har været meget forskellige.
Hvis man var liberal, var det et slankere EU med fokus på det indre marked og det, som virksomhederne har brug for.
Hvis man spurgte en socialdemokrat, var det et slankere EU med fokus på ordnede forhold på arbejdsmarkedet og bekæmpelse af social dumping.
Hvis man spurgte De Konservative, var der måske fokus på retsområdet, lov og ret osv. Spurgte man os Radikale, hvis vi endelig skulle tvinges til at snævre det ind, ville vi måske sige et eller andet med det grønne osv.
Derfor var det sådan et omkvæd, alle kunne være enige om, men vi kom med hvert vores bud på en slankekur.
Hvis man bruger alle de forskellige slankekure – den med proteiner, den med kulhydrater og den med fedt – ender det egentlig temmelig stort til sidst.
Det er fint nok i en politisk debat at lægge vægt på forskellige områder afhængigt af politisk overbevisning.
Det er jo helt fair, og den politiske debat skal vi have.
Den er også væsentlig.
Jeg hilser sådan set alle de input velkommen.
For det er fuldkommen umuligt, når man samler op på de forskellige ønsker til et slankere EU.
Derfor kan man sige, at selve rammen for den her debat ikke har vokset i vores baghave.
Men der er selvfølgelig noget at komme efter i det store uigennemsigtige bureaukrati, som har eksisteret i EU, og som Kommissionen, allerede da den tiltrådte, godt kunne fornemme med den stigende EU-skepsis, som kulminerede i forbindelse med brexit, var et sted, hvor man blev nødt til at lave en kursændring.
Derfor har Kommissionen også fremlagt væsentlig færre initiativer, end man har gjort tidligere.
Jeg er ikke sikker på, at det er noget, man som borger rigtig lægger mærke til.
Det må jeg sige.
Jeg tror sådan set, det mere har noget at gøre med de ydre omstændigheder, som vi var inde på i den foregående debat.
Det drejer sig om det perspektiv, der viser, hvor vigtig EU er i en større sammenhæng.
Men der er ingen tvivl om, at der er fare for, at EU gror til i bureaukrati, og derfor er det godt, der har været en Kommission, der har haft som et af sine formål at, vi kan bruge ordet slanke bureaukratiet, gennemgå unødvendig lovgivning, trække lovinitiativer tilbage, som alligevel er strandede eller sandet til i processen.
Ellers synes jeg, der er et paradoks i den her diskussion.
Man siger, at EU skal gøre noget ved det, som virkelig optager borgerne.
Tag bare et spørgsmål som migration.
Det er jo virkelig noget, som optager borgerne.
Det ved jeg også optager Dansk Folkeparti; det optager os.
Men hvis EU virkelig skal gøre noget ved det problem, skal EU også have magten til at gøre det.
Og en masse partier siger, at det er de ikke villige til at give EU.
Derfor er der et paradoks i, at på nogle af de områder, hvor EU måske kunne gøre mest, har landene mindst interesse i at afgive suverænitet.
Det er udlændingeområdet jo et rigtig godt eksempel på.
Vi er ellevilde med miljølovgivning.
Der er i hvert fald mange af os i Danmark, der synes, det er rigtig godt med høje standarder.
Der sidder sikkert politikere i lande rundtomkring i EU, der synes, at det er utidig indblanding i deres suverænitet, og de skal holde nogle høje standarder, som de ikke er glødende fortalere for.
Når man siger stor, når det gælder store ting, og småt, når det gælder små ting, vil jeg sige, at det nok også er en politisk smagssag.
Det kan afhænge af ideologi, det kan også afhænge af, hvor man kommer fra, hvilken tradition og kultur det land har.
Derfor er den store slankekur rigtig svær, fordi der nok vil være 27 forskellige versioner af, hvad den slankekur skal indeholde, ligesom der nok er X antal versioner her i Folketinget.
Men derfor er det selvfølgelig en vigtig debat hver gang, og hver gang skal man selvfølgelig forsøge at godtgøre, hvorfor det her er et spørgsmål, der hører hjemme på EU-spor og ikke kun de nationale staters spor.