Inger Støjberg (DD), 2023-02-23:
Utallige udvalgsspørgsmål og en høring senere står vi nu så her i dag.
Ved førstebehandlingen konstaterede jeg, at Danmarksdemokraterne langt fra var de eneste, der var imod en afskaffelse af store bededag, og det billede, kan man sige, har jo ikke just ændret sig – faktisk tværtimod.
Jeg er i hvert fald stadig væk af den klare opfattelse, at man til daglig skal køre i en ministerbil for at synes, at afskaffelsen af store bededag er en rigtig god idé.
Det kommer nok ikke bag på nogen, at jeg synes, at der er rigtig mange kritisable ting ved det her lovforslag og processen omkring det.
Lad mig derfor så også lige nøjes med her i dag at fremhæve nogle af de mest principielle ting.
Jeg vil som det første gerne sige, at det for mig virker dybt besynderligt, at der pludselig dukker et hidtil ukendt, hemmeligt notat op fra 2012, hvor Finansministeriet har regnet sig frem til en meget lavere effekt ved afskaffelsen af store bededag, end man pludselig gør i dag.
Jeg anfægter faktisk ikke Finansministeriets beregninger, men når det er sagt, så lad os starte med at slå fast, at jeg også bare vil lade regeringen vide, at den usikkerhed, der er opstået omkring effekten af afskaffelsen af store bededag, jo ikke mindskes – faktisk tværtimod – når et notat som det her pludselig dukker op.
Og jeg synes ærlig talt, at det er uholdbart.
Dertil kommer hele diskussionen om, hvorvidt effekten af afskaffelsen af store bededag er varig eller ej, og den stridsøkse kan jeg i hvert fald konstatere så langt fra er begravet.
Regeringen påstår, at effekten af forslaget vil vare, indtil solen engang brænder ud.
Det skal jo så i hvert fald betyde, at der ikke er en eneste dansker, der på noget tidspunkt forhandler sig frem til en eneste fridag ved overenskomstforhandlingerne indtil verdens ende.
Og det vil jeg bare sige betvivler jeg helt personligt, altså at det ikke kommer til at ske.
Det leder mig sådan set hen til det næste, for det her er jo ikke en helt almindelig reform.
Det forslag, som vi står med her, griber grundlæggende ind i den danske model.
Jeg er jo selv tidligere beskæftigelsesminister, og jeg kan sige, at jeg har enormt stor respekt for den danske model.
Jeg har ikke altid været enig med fagbevægelsen, og det kommer jeg nok heller ikke til at være i fremtiden – det ville undre mig hvis jeg gjorde – men den danske model er noget særligt.
Og skulle man være i tvivl, skulle man tage en tur til Sydeuropa og se den uro, der er på arbejdsmarkedet dér.
Derfor kræver det også respekt for den danske model, og det har regeringen ikke med det her forslag.
Men det griber jo også ind i folkekirkens indre anliggender, og det griber ind i helt almindelige danske familiers hverdag.
Og igen vil jeg sige: Det kommer fuldstændig uden varsel.
Hvis man tog fagbevægelsen alvorligt, kunne man jo have drøftet det her forslag i en trepartsforhandling, som man så ofte før har gjort.
Det nægter man at gøre, og jeg forstår, at man end ikke har ringet til fagbevægelsen.
Man kunne også med rette have inddraget kirken, før man kom med et forslag som det her.
Det gør man heller ikke.
Tværtimod fremstiller kirkeministeren det som noget af det allermest naturlige, at man benytter fuldstændig samme metode til at afskaffe helligdagen, som man gjorde under enevælden.