runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Roger Matthisen (ALT), 2017-02-23:
Tak for det, formand.
L 131, forslag til lov om anlæg af et nyt Statens Naturhistoriske Museum, er jo i sig selv fantastisk, og vi er privilegerede som hovedstad og som land at få et nyt anlæg af den her skala.
Det vil jeg gerne pointere at Alternativet er meget glad for, og vi støtter det og bakker op omkring det.
Det har også været længe undervejs.
Hele koblingen med, at vi nu får forskning og undervisning med, og at vi kan pirre nysgerrigheden hos både vores unge skoleelever og børn og forskere, er rigtig godt.
Ligesom både ordføreren for DF og ordføreren for Enhedslisten er jeg også lidt undrende over for, at vi har brug for en anlægslov, men jeg vil tillade mig at være undrende uden at være dogmatisk.
Jeg synes egentlig, at der er en række spørgsmål, som vi måske skal have belyst, og det er også derfor, at vi ikke kan støtte forslaget, før vi ligesom har afdækket disse.
Et af argumenterne fra Venstres ordfører er, at der er store risici behæftet med projektet.
Vi har tidligere haft store overskridelser, og hvor skal finansieringen komme fra til de her overskridelser?
Så derfor skal det være en anlægslov.
Altså, gør det det nemmere at finde en finansiering, når det er en anlægslov?
Gør det det nemmere i samarbejdet med Københavns Kommune, som jo er bygherre eller bestemmende byggende myndighed for projektet?
Så de her spørgsmål om finansiering, om inddragelse, om sikring af fremdriften synes jeg vi skal have afdækket, inden vi i hvert fald fra Alternativets side kan tage en beslutning.
Så indtil videre kan vi ikke støtte op om lovforslaget.
Villum Christensen (LA), 2017-02-23:
Lovforslaget her er en anlægslov for Statens Naturhistoriske Museum, der skal ligge i Botanisk Have.
På baggrund af projektets kompleksitet – det har vi allerede hørt – og beliggenhed har man med lovforslaget valgt at fravige visse regler i planloven.
Det betyder bl.a., at en del af de almindelige klageadgange fjernes i forhold til projektet, imens natur- og miljøhensyn fortsat bliver varetaget, og det kan Liberal Alliance godt støtte.
Pernille Skipper (EL), 2017-02-23:
Både ordførerne fra regeringspartierne og ministeren vil meget gerne tale om alt det, der ikke har med økonomi at gøre.
Jeg synes, det er ekstremt sært, at den store reform, som regeringen har præsenteret for at få mennesker på offentlig forsørgelse i arbejde, kun handler om økonomi.
Det gælder også mennesker, som ikke er arbejdsmarkedsparate, og som har store sociale problemer, og socialministeren ved godt, hvad det indebærer, og hvor svære sådan nogle problemer er at bakse med.
Reformen handler kun om at tage penge fra folk.
Der er ingen andre hjælpeforanstaltninger i den – ingen – og så står man og siger, at det ikke kun skal handle om økonomi.
Jeg kan simpelt hen ikke få det ind i mit hoved, det kan jeg bare ikke.
Til gengæld vil jeg gerne spørge ministeren om nogle af de andre ting, man kunne gøre.
Så jeg vil spørge ministeren: Vil regeringen lave årlige afsavnsundersøgelser?
Vil regeringen øge den ikkefinansielle støtte, f.eks. ret til fritidsaktiviteter til alle børn med forældre på overførselsindkomst?
Vil regeringen indsætte socialrådgivere på daginstitutioner?
Vil regeringen lave en særlig indsats for udsatte gravide?
Det var det, jeg kunne nå at spørge om, inden tiden løb ud.
Mai Mercado (KF), 2017-02-23:
Jeg forstår godt, at det er et oprigtigt spørgsmål.
Men jeg håber også, at ordførerne er klar over det oprigtige i svaret.
Altså, vi er nok bare fundamentalt uenige.
Jeg er sådan set enig med den daværende socialdemokratiske beskæftigelsesminister i, at man skal begrænse antallet af mennesker på førtidspension.
For hvad har svaret tidligere været til en ung kvinde, som var ramt af depression?
Det synes jeg er et fattigt samfund, og det syntes den daværende regering også, og det var jo lige præcis derfor, man sagde, at der skal være nogle rammer, som gør, at man prøver at få den enkelte borger tilbage på arbejdsmarkedet og kigger på, hvad den enkelte har med i bagagen helbredsmæssigt, uddannelsesmæssigt og socialt, som der så skal arbejdes med for at kunne komme tilbage.
Så det er sådan set ikke ud fra nogen ond vilje.
Det var simpelt ud fra et ønske om ikke at efterlade nogen på en perron at et bredt flertal gik ind og ændrede reglerne for førtidspension.
Pernille Rosenkrantz-Theil (S), 2017-02-23:
Når vi nu hører det her med, at meningen med det hele er, at vi skal hjælpe folk tættere på arbejdsmarkedet, så kunne jeg godt tænke mig at spørge Alternativet, om vi kan blive enige så langt, at det måske skulle være arbejdsmarkedet, der skulle hjælpes tættere på borgeren, for i de sammenhænge, hvor borgeren har søgt og søgt og søgt – det kan være den blinde borger, vi taler om – og vedkommende har søgt arbejde i mange, mange år, typisk er det jo sådan, at vedkommende er startet på dagpenge, men er røget ud af dagpengesystemet og er nu i kontanthjælpssystemet og har ikke kunnet få arbejde hen over alle de år, så var det måske arbejdsmarkedet, man skulle kigge lidt på, i stedet for borgeren.
Det er jo borgeren, der – i gåseøjne – tager den fulde straf og bliver sat ned i ydelse.
Det er deres børn, vi taler om i dag, det er jo dem, der ryger over i børnefattigdomsstatistikken.
Det er deres forældre, der har søgt arbejde igen og igen, men ikke kan komme ind, det kan være den blinde, det kan være den psykisk syge, det kan være andre, der har lidelser, som altså ikke bare lige lader sig fikse nede på jobcenteret ved en eller anden ekstra samtale, der er kommet ud af det her.
Torsten Gejl (ALT), 2017-02-23:
Så de kommer ikke tættere på arbejdsmarkedet, men de er bare stadig væk syge, og de bliver fattigere.
Pernille Rosenkrantz-Theil (S), 2017-02-23:
Nu bliver der sagt en masse om det her med blinde og det at se, og Dansk Folkeparti går så langt som til at sige, at det er en uheldig bemærkning og spørger, hvorfor man overhovedet skal sige sådan noget.
Så bliver jeg nødt til at bede ordføreren bekræfte mig i, at det er sådan, at blinde, som har et ønske om at få et arbejde og har søgt i årevis, bliver ramt af kontanthjælpsloftet.
Så når man står og siger, at man har sat alle mulige ting i værk – for det var faktisk det, fru Laura Lindahl sagde, altså at regeringen har sat alle mulige ting i værk for at hjælpe folk til at komme tættere på arbejdsmarkedet – vil jeg sige, at det, der jo er udfordringen for den blinde, er, at der ikke er nogen, der vil tage vedkommende ind på arbejdsmarkedet.
Så når vi taler om alle de der ting, som regeringen så åbenbart skulle have sat i værk for at hjælpe folk ind på arbejdsmarkedet, vil jeg spørge, hvordan i alverden de skulle kunne afhjælpe det strukturelle problem, at blinde ikke kan komme ind på arbejdsmarkedet.
For blinde har jo den oplevelse, at de for at kunne komme ind på arbejdsmarkedet skal kunne se, altså at de, fordi de er blinde, ikke kan komme ind.
Kan ordføreren bekræfte det?
Torsten Gejl (ALT), 2017-02-23:
Vi vil gerne have rullet kontanthjælpsloftet tilbage, sådan at vi får den sats, der var før kontanthjælpsloftet.
Og der er mange måder at finansiere det på, f.eks. kunne man undlade at ofre 800 mio. kr. i jobpræmier, som man ikke aner om virker.
Man kunne bruge halvdelen, eller man kunne bruge den halve milliard, det vil koste af de penge, til at rulle kontanthjælpsloftet tilbage.
Pernille Bendixen (DF), 2017-02-23:
Grunden til, at jeg spørger, er, at I ikke laver andet end at harcelere over det, så det er et logisk spørgsmål at stille, synes jeg.
Ordføreren siger, at man gerne vil have, at vi skal hjælpe familierne til at få en bedre økonomi, og det må koste nogle penge, så hvordan vil man finansiere det, og hvor mange penge vil man smide ud i at sørge for, at familierne får en bedre økonomi?
Torsten Gejl (ALT), 2017-02-23:
Jeg synes, det er et okay spørgsmål, men jeg kan ikke forstå, hvorfor ordføreren stiller det, for ordføreren vil gerne hele tiden have den her snak væk fra kontanthjælpsloftet.
Men svaret er: Ja.
Pernille Bendixen (DF), 2017-02-23:
Tak for det.
Jeg synes, det var en lidt ærgerlig bemærkning, altså at få en blind til at se igen, for vi snakker om noget andet, og jeg undrer mig over, hvorfor man skal sige sådan noget.
Men jeg kunne godt tænke mig helt konkret at få svar på, om Alternativet, i fald de skulle få regeringsmagten eller blive støtteparti for en kommende regering, vil fjerne kontanthjælpsloftet.
Torsten Gejl (ALT), 2017-02-23:
Jeg ved ikke, om jeg vil kalde blindhed en sygdom.
Ordføreren refererede til, at vi laver alle de her indsatser for at gøre folk raske, og det var netop et svar til fru Pernille Rosenkrantz-Theil, der havde talt om det her eksempel med en blind, og der er det bare, jeg siger: Kære ordfører, på den her måde får man ikke blinde til at se.
Laura Lindahl (LA), 2017-02-23:
Så vil jeg bare lige for at få det slået helt fast spørge: Mener ordføreren, at en blind dame er syg, og at hun bliver gjort rask, hvis hun kan se igen?
Torsten Gejl (ALT), 2017-02-23:
Jo, heldigvis.
Men jeg synes, at ordføreren for Liberal Alliance får det til at lyde, som om man ved at presse de fattigste på kontanthjælpen, især den del, som er syge, på en eller anden måde kan få dem gjort raske.
Altså, det er, som om der har været sådan en idé hos regeringen om, at arbejde eller virksomhedspraktik i sig selv er medicin, og det er det, jeg reflekterer på der.
Laura Lindahl (LA), 2017-02-23:
Det var ordførerens indledende bemærkninger om, at kontanthjælpsloftet næppe vil få en blind til at se igen, og så vil jeg bare spørge ordføreren, om ordføreren mener, at det er det, der skal til, for at en blind kan få et job, altså at hun kan se igen.
Mener ordføreren ikke, at en blind kan få et job i dagens Danmark?
Laura Lindahl (LA), 2017-02-23:
Men det arbejder man jo meget intenst med, altså at få rykket de aktivitetsparate til at blive jobparate.
Man arbejder jo meget systematisk med at få rykket de her mennesker op i kategori, så de kan komme ud i arbejde.
Trine Torp (SF), 2017-02-23:
Okay, så ved vi ikke, om det her med at presse folk på deres ydelser egentlig virker på det generelle niveau, og vi ved det sådan heller ikke på det konkrete niveau med elektrikeren.
Jeg er meget enig med ordføreren i, at det da kan give god mening med incitamenter, hvis mennesker rent faktisk har mulighed for at flytte sig, altså har mulighed for at få et job.
Men hvad med alle dem, der ikke kan det?
Torsten Gejl (ALT), 2017-02-23:
De blev jo i sin tid konstrueret, fordi man syntes, der var for mange, der fik førtidspension, altså så man ligesom fik vasket deres tavle ren og sagde, at de nu skulle igennem ressourceforløb og jobtræning for at se, om de var berettiget til det, hvilket over 50 pct. viste sig at være.
Når jeg bliver ved med at spørge og er vedholdende, er det, fordi jeg ikke rigtig føler, at jeg får noget svar, og det er ud fra en reel undren.
Altså, det er virkelig en oprigtig undren, og derfor bliver jeg ved med at holde fast i spørgsmålet.
Har ministeren en vurdering af det?
Mai Mercado (KF), 2017-02-23:
Altså, vi ryger jo direkte fra socialpolitikken over i beskæftigelsespolitikken.
Det er også fair nok.
Jeg tager den jo gerne.
Min drøm er intakt, men jeg tager gerne diskussionen.
Jeg kan huske, at vi under forhandlingerne, da vi forhandlede kontanthjælpsreform med den daværende socialdemokratiske beskæftigelsesminister fru Mette Frederiksen, lige præcis havde fokus på dem, som var for syge til at komme direkte ud i arbejde, og der lavede vi ressourceforløb.
Er det social udsathed – en social udsathed, som kan give sig udtryk i en negativ social arv, eller som kan give sig udtryk i andre sociale problemer, som spiller ind, og som gør, at det at gå ud og tage et arbejde i morgen er problematisk?
Jamen så er det der, vi sætter ind.
Er det helbredsmæssige årsager?
Har man brug for en afklaring?
Det kunne være en sygdom, som man har brug for en udredning af.
Så er det der, vi sætter ind.
Der er faktisk på tværs af Folketinget en ret stor enighed om, at det er en god idé at bruge de ressourceforløb til den afklaring for at komme op af den trappe, så man nærmer sig selvforsørgelse i sidste ende.
Torsten Gejl (ALT), 2017-02-23:
Nu har ministeren haft lidt tid til at sidde og spekulere over svaret.
For jeg vil tillade mig at stille det samme spørgsmål til ministeren, som jeg stillede til den konservative ordfører, selv om jeg godt ved, at hun er socialminister og ikke beskæftigelsesminister.
Hvorfor er det efter ministerens vurdering, at man, når man indfører kontanthjælpsloftet, ikke sørger for at hjælpe de mennesker, som ikke er i stand til at tage et job – de to tredjedele af dem, der bliver ramt?
Hvorfor er det, at ministeren vurderer, at man ikke hjælper dem med at blive raske, sådan at de er i stand til at tage et job, før man skærer dem i hjælp og forsøger at give dem et økonomisk incitament til at finde et job?
Mai Mercado (KF), 2017-02-23:
Tak, formand.
Tak for en rigtig god og konstruktiv debat.
Man kan jo mærke, at vi har at gøre med engagerede og ikke mindst også passionerede politikere, og det er altså en god, god fornøjelse at opleve, også selv om vi må sige, at i sådan en debat som den her er der forskelle at mærke.
Men det synes jeg er sundt, og det synes jeg også er godt.
Så tak for det.
Det anerkender jeg, og det oplever jeg egentlig også at debatten i dag anerkender.
Jeg synes, vi bliver nødt til at slå fast med en tyk streg under, at en god socialhjælp også kan gøre meget og kan bidrage til at bringe familierne ud af en trængt situation og også tættere på de mange fællesskaber, vi har, også tættere på beskæftigelse.
Jeg var i går til møde med Det Centrale Handicapråd, som talte om den her trappe
: Hvis vi har selvforsørgelse og beskæftigelse på et af de øverste trin og vi har en person – det kunne være en med handicap, eller det kunne være en socialt udsat – længere nede ad trappen, så er det klart, at man jo ikke bare hopper direkte op og kommer i selvforsørgelse.
Så er der nogle trin, man skal passere.
Og de trin, som min og regeringens socialpolitik er tilrettelagt omkring, er hele tiden at sikre, at vi får taget hånd om de socialt udsatte og får givet dem den hjælp og den omsorg, som der er behov for.
Det er fuldstændig afgørende.
Det, som jeg tager med mig fra debatten i dag, er en omsorg og en interesse også for børnene.
Det er jeg rigtig glad for.
Den er hos ordførerne, den er i salen, og den er i hele ånden, vi har stået og diskuteret i.
Det er jeg rigtig glad for.
Jeg håber sådan set også, at den udbredte omsorg og interesse vil udmønte sig i et fokus på, hvordan vi skaber social mobilitet med andre midler end en højere kontanthjælp – midler, som giver varig effekt og har varig betydning for de mennesker, vi hele tiden taler om.
Så jeg vil takke for debatten og sige, at nu har vi haft to gode debatter på en uge.
Jeg har stadig væk en drøm om, at vi på et tidspunkt får en debat funderet på reelt socialpolitisk indhold.
Jeg har det stadig væk lidt til gode, tror jeg, men drømmen er intakt.
Orla Østerby (KF), 2017-02-23:
Jeg har forstået spørgsmålet en gang mere.
Det er jo det tal om to tredjedele, som nu er nævnt mange gange, altså at de ikke er arbejdsmarkedsparate.
Nu ved jeg i hvert fald, at min egen kommune og mange andre kommuner er i fuld gang med at lave en ekstra vurdering af det, for det er simpelt hen nødvendigt, at man går det her igennem endnu en gang og måske en gang mere og en gang mere.
Selv om oppositionen mener, at de er de eneste, der vil hjælpe de her mennesker, så er vi nogle andre, der også mener, at vi skal hjælpe dem, og det skal vi gøre ved at gøre dem arbejdsmarkedsparate og hjælpe dem med at komme ud i et arbejde.
Vi skal ikke bare bekræfte dem i, at det allerbedste, der kan være, er at sidde hjemme i stuen.
Det vil vi gøre ved at motivere, og det vil vi gøre ved at gøre dem arbejdsmarkedsparate.
Det kan godt være, at den bunke skal vendes
både en, to, tre, fire og fem gange.
Pernille Skipper (EL), 2017-02-23:
Det synes jeg også er vigtigt at gøre opmærksom på.
Det var bare ikke det, jeg spurgte om.
Det er rigtigt, at der er en masse mennesker, der undtages af kontanthjælpsreformens effekter, men to tredjedele af dem, der ikke undtages – to tredjedele af dem, der rammes – er vurderet til ikke at være arbejdsmarkedsparate.
Det er fuldstændig korrekt, at det ikke at være arbejdsmarkedsparat ikke ændrer på ens budgetter eller husleje, men det ændrer på, om man er i stand til at tage et arbejde.
Så når regeringen siger, at man laver kontanthjælpsreformen, fordi folk skal have et incitament til at tage et arbejde, så er det bare, hr. Torsten Gejl spørger.
Og nu spørger jeg for anden gang: Hvorfor venter man ikke med at placere det incitament for de mennesker, indtil de faktisk er i stand til at udnytte det incitament til at tage et arbejde?
Orla Østerby (KF), 2017-02-23:
Om de er i stand til at komme på arbejde, eller de ikke er i stand til at komme på arbejde, ændrer jo ikke på, at en familie får udbetalt 22.300 kr., altså to vokse og to børn, efter skat.
Det er simpelt hen udgangspositionen, altså at det er et fornuftigt tal.
I det her regneeksempel er der taget stilling til, at der er sat 7.400 kr. af til varme og lys, og så er der 14.600 kr. tilbage.
Og så var det, jeg sagde til hr. Torsten Gejl, at der er en masse undtagelser i faktaboksen omkring dem, som bliver undtaget 225-timersreglen, og dem, som bliver undtaget kontanthjælpsloftet.
Dem skal vi jo huske.
Alle de regler, der er lavet for de mennesker, er lavet, for at de ikke skal rammes af kontanthjælpsloftet, fordi de har nogle andre udgifter, og det synes jeg da er vigtigt at gøre opmærksom på.
Pernille Skipper (EL), 2017-02-23:
Det er ikke rigtigt.
De mennesker er trukket fra de tal, som hr. Torsten Gejl taler om.
To tredjedele af dem, der rammes af kontanthjælpsloftet, er ikke arbejdsmarkedsparate – ikke dem, der undtages, dem taler vi ikke om.
Vi taler om, at to tredjedele af dem, der rammes af kontanthjælpsloftet, ikke er arbejdsmarkedsparate.
Så måske ordføreren ville være så venlig at svare på hr. Torsten Gejls spørgsmål, altså hvorfor man ikke venter på, at de her mennesker er i stand til at tage et arbejde, før man rammer dem med et økonomisk incitament.
Hvorfor rammer man dem med det økonomiske incitament, før de er i stand til at tage et arbejde?
Orla Østerby (KF), 2017-02-23:
Jamen jeg forstår godt spørgeren, men jeg må sige, at der jo er nogle områder, som sociale hensyn i regeringens reformer tager hensyn til her.
Jeg vil bare lige opliste tre punkter: Personer med handicap, der bor i en dyr handicapbolig, er undtaget loftet over kontanthjælpsydelse, personer med varig og væsentlig nedsat arbejdsevne på grund af sygdom undtages loftet over kontanthjælpsydelsen og får i stedet et ressourceforløb.
Det er lige det, vi omtaler her.
Personer med begrænset arbejdsevne, som kommunen vil vurdere ikke kan arbejde på det ordinære arbejdsmarked, er undtaget fra 225-timers reglen osv.
Det glemmer oppositionen i alle de spørgsmål her i dag.
Der glemmer man alle de her undtagelser.
I vil beskytte alle dem her og mener, at I har en meget større kærlighed til dem end os andre, som er socialt bevidste, I mener, at I har facit på det her, og så glemmer I at fortælle alle de her ting.
Torsten Gejl (ALT), 2017-02-23:
Jo, altså, jeg tror nu, at mine tal er rigtige nok.
Andelen af kontanthjælpsmodtagere, som er det, der hedder aktivitetsparate, er måske endda i virkeligheden lidt højere.
Men mit spørgsmål gik på: Hvis man ønsker at skære i deres hjælp og dermed give dem et incitament for at gå i arbejde, hvorfor venter man så ikke med at gøre det, til de pågældende mennesker er i stand til at tage et arbejde?
Orla Østerby (KF), 2017-02-23:
Det er jo simpelt hen, fordi mobiliteten ved at tage et arbejde jo er afhængig af – selvfølgelig og først og fremmest – at der er et incitament til at gå på arbejde.
Nu kan jeg forstå, at hr. Torsten Gejl mener, at det er 75 pct., der ikke er arbejdsmarkedsparate.
Jeg tror, at der er lidt divergerende tal for det, men hvis nu det er rigtigt, må vi bare sige, at de satser – og det er det, som jeg står ved – der ligger for kontanthjælp med det, som regeringen har lavet med kontanthjælpsloftet, betyder, at en familie med to børn får 23.200 kr. udbetalt efter skat.
Og der vil jeg sige, at der er masser af plads til at blive klar til at komme ind på arbejdsmarkedet, det er ikke nogen katastrofe for en familie, at man har de her 23.200 kr.
Torsten Gejl (ALT), 2017-02-23:
Nu er det sådan, som ordføreren sikkert ved, at 75 pct. af de folk, som er på kontanthjælp, er det, der hedder aktivitetsparate, det vil sige, at de ikke er i stand til at tage et arbejde, de er ikke jobparate lige nu.
Vi har så hørt i dag, at de skal have hjælp til at blive det, og det synes vi jo er rigtig klogt.
Lad os da give de mennesker al den hjælp, de har brug for til at komme på benene, blive raske, komme ind i fællesskabet, bidrage på den måde, de nu kan, på et fleksibelt arbejdsmarked.
Men jeg vil gerne høre ordførerens mening om en ting: Hvorfor er det, at man trækker de folk i kontanthjælp, skærer ned, før de er blevet i stand til at udnytte det incitament til at deltage på arbejdsmarkedet?
Kirsten Normann Andersen (SF), 2017-02-23:
Nu tror jeg ikke, at vi har lavet en egentlig 2025-plan i den sammenhæng, men vi anerkender, at det koster at rette op på ældreplejen.
Hvis vi skal rette op på den demografiske udvikling, der følger af, at der kommer flere og flere ældre, som får et større og større plejebehov, så er vi også nødt til at afsætte de nødvendige midler for at kunne gøre det.
Det svarer til 5,6 mia. kr. frem til 2021.
Carl Holst (V), 2017-02-23:
Mit spørgsmål til ordføreren ligger i direkte forlængelse af besvarelsen af det sidste spørgsmål, nemlig at der er en anerkendelse af, at der skal afsættes nogle penge.
Vi taler om 5,6 mia. kr. Derfor vil jeg gerne høre ordføreren: Hvorfor har man så ikke i det af SF fremlagte forslag til en 2025-plan afsat de 5,6 mia. kr.?
Astrid Krag (S), 2017-02-23:
Jamen Enhedslistens ordfører afslører det jo sådan set selv i sit lange spørgsmål, nemlig at det selvfølgelig ikke er noget, vi – to ordførere – skal stå her og diskutere hypotetisk med hinanden.
Derfor er jeg også meget, meget spændt på at se, hvad der sker.
Vi har nu hørt en ældreminister sige, at vi bare skal tage det roligt, at der nok skal komme flere penge til kommunerne.
Hun vil så godt nok ikke gøre op med regeringens økonomiske politik.
Men den første lejlighed, vi får til at veje ministeren og regeringen på det her, er jo, når vi ser, hvad det er for et oplæg, de kommer med til de økonomiforhandlinger, der bliver med kommunerne her i foråret.
Og det tror jeg at vi er mange der vil holde meget tæt øje med.
Finn Sørensen (EL), 2017-02-23:
Jeg er udmærket klar over Socialdemokratiets position med de 0,6 pct., og den er da så i hvert fald dobbelt så god som regeringens, men om den så er god nok, må vi jo finde ud af, når vi engang får flertal sammen.
Det er jo derfor, jeg gerne vil høre ordførerens holdning til det – det er ordføreren selv, der giver bolden op ved at henvise til økonomiaftalen.
Så vil ordførerens parti sige ja til en økonomiaftale, der betyder, at den kedelige udvikling, hvor der bliver dårligere velfærd for de ældre i det her land, fortsætter?
Astrid Krag (S), 2017-02-23:
Ja, jeg tror, at det måske i virkeligheden ville være et større nybrud end SF's beslutningsforslag, hvis jeg skulle stå her på talerstolen under behandlingen af et beslutningsforslag og begynde at forhandle på vegne af mit partis medlemmer i KL's bestyrelse i forbindelse med de økonomiforhandlinger, der ligger her engang i foråret.
Men jeg kan jo sige, som jeg også sagde i min ordførertale, at i Socialdemokratiets oplæg til forhandlinger om 2025-planen med regeringen har vi sikret finansiering af, at pengene skal kunne følge med det, som du siger på finansministeriesprog hedder demografien, altså at der skal være pengene til vores velfærd, også i fremtiden frem mod 2025.
Det er jo den socialdemokratiske position.
Men vi må nok lade være med her fra Folketingets talerstol at gå ind i konkrete økonomiforhandlinger på vegne af hverken den ene eller den anden part.