runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Lars Løkke Rasmussen (V), 2018-11-27:
Tak for det.
Må jeg ikke starte med at sige, at jeg og regeringen aldrig kunne drømme om at gå med på et papir, som svækker vores muligheder for at føre den stramme udlændingepolitik, vi fører i Danmark.
Den har vi ført i fællesskab.
Den virker.
Der er det laveste antal asylansøgere, der er set i Danmark i 9 år.
Jeg talte lige med fru Mette Frederiksen om bl.a. problemet med at udvise folk, der ikke har noget legalt opholdsgrundlag i Danmark.
Der skal vi have fremskridt.
Det får vi ikke uden et internationalt samarbejde.
Og det papir, der ligger her, er et FN-papir – det er sjældent, man ser så meget opmærksomhed omkring et FN-papir, som man ser her.
Vi har haft en grundighed omkring det her.
Vi har foretaget en juridisk analyse.
Jeg stiller den gerne til rådighed for Folketinget og oversender den til det relevante udvalg, og det er vel Det Udenrigspolitiske Nævn, vil jeg tro.
For vi kunne ikke drømme om at gå med til noget, som svækker vores vilkår, eller som skaber nye forpligtelser for os.
Det mest interessante i det her papir set med mine øjne er det forhold, at det fastslås, at de lande, hvorfra de illegale migranter kommer, har en grundlæggende pligt til at tage dem tilbage.
Det signal har vi brug for, når vi, hvad vi arbejder benhårdt på i øjeblikket, både i Danmark og i EU-regi rækker ud til de lande ikke mindst i Afrika, hvorfra vi ser illegal migration.
Så der er ikke nogen juridisk binding.
Min egen læsning er den, at det forbedrer vores mulighed for at fastholde vores stramme asylpolitik.
Der kommer ikke en eneste migrant hverken lovligt eller illegalt mere ind i Danmark på grund af det her papir.
Men jeg har også noteret mig den bekymring, som papiret – i den læsning, det i hvert fald bliver undergivet på de sociale medier – skaber.
Derfor vil Danmark afgive en stemmeforklaring, og jeg har sådan set i de seneste uger med afsæt i det møde, jeg holdt på Marienborg med premierministerkolleger fra lande i Europa, som også har en liberal tilknytning, arbejdet ret hårdt på at få opbakning til sådan en stemmeerklæring.
Inden jeg så får frataget ordet, vil jeg sige, at jeg meget gerne vil foranledige, hvis der er en interesse for det i det relevante folketingsudvalg, at en relevant minister møder op og gør nærmere rede for det arbejde, som vi altså befinder os midt i, hvor vi vil afgive en stemmeforklaring, der præciserer Danmarks position.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2018-11-27:
Når man hører meningsudvekslingen lige her for et øjeblik siden, får man næsten tanken, at vi nærmer os et folketingsvalg.
Jeg ved ikke, om det er rigtigt.
Men jeg vil bare sige i hvert fald for mit vedkommende, at det bedste, man kan i politik, jo er at overbevise andre om, at man er på ret kurs.
Jeg kan i hvert fald huske et tidspunkt, hvor vi talte om noget, vi kaldte et paradigmeskifte, og det var ikke sådan lige let at få så meget medvind fra alle steder for det synspunkt, men nu kan jeg forstå, at ordet paradigmeskifte i udlændingepolitikken er udtryk for sund fornuft, og at det er et stort flertal her i Folketinget enige om det er.
Nu skal det så bare udmøntes i praksis.
Så jeg synes, det lover godt, også for de forhandlinger, vi jo har lige præcis i de her dage omkring det her.
Så det er egentlig bare nok omkring det.
Det, jeg gerne ville spørge statsministeren om, er noget, der hedder Global Compact for Safe, Orderly and Regular Migration.
Det er godt nok engelsk her i en dansk spørgetime, men det handler jo om, at man i FN-systemet taler om, at man i Marokko her den 10.-11. december vil underskrive en erklæring, som handler om migration.
Når man kigger på den erklæring og bladrer den igennem, er der ganske mange steder i den her erklæring, hvor man får indtrykket af, at den indeholder ting, som ikke sådan lige er det, vi ønsker at gennemføre her i Danmark.
Altså, migranter skal have flere rettigheder; bedre adgang til arbejdsmarkedet i det land, de kommer til; nemmere ved at tage sociale ydelser med fra land til land; det skal være lettere for migranter at få familiesammenføring; man skal fremme gensidig respekt for migranternes kultur og traditioner; dem, der har brugt menneskesmuglere, skal have lettere ved at få midlertidigt eller permanent ophold osv. osv.
Det er en masse ting, og når jeg læser den her erklæring igennem, tænker jeg, at det ikke lige er det, vi ønsker skal være gældende her i Danmark.
Derfor synes vi i Dansk Folkeparti selvfølgelig, at det er et problem, hvis Danmark underskriver en erklæring, som på væsentlige områder i sit indhold faktisk går imod det, vi ønsker skal være gældende her i Danmark.
Det vil jeg meget gerne høre statsministerens kommentarer til.
Mette Frederiksen (S), 2018-11-27:
Statsministeren bruger forbløffende meget tid på historieskrivning, og det deltager jeg sådan set gerne i.
Altså, jeg er glad for, at Venstre stemte for, at vi fik indført midlertidighed i asylbehandlingen i Danmark.
Det var jo et forslag fremsat af den tidligere regering, og det er jeg glad for opbakningen til.
Det, jeg til gengæld ikke helt forstår – og der tror jeg faktisk, jeg taler på vegne af langt de fleste danskere – er, at regeringen har så svært ved at udsende afviste asylansøgere, har så svært ved at få udsendt dem, der kommer hertil og forbryder sig mod de fælles spilleregler og begår alvorlig kriminalitet.
Og så ser vi samtidig med det helt almindelige, velfungerende piger, som taler dansk, som går i dansk skole, som har danske kammerater, som ikke kan være i Danmark.
Og dengang Venstre sad i opposition, var alting jo lettere.
Man sagde dengang: Arh, det kan godt være lidt mere fleksibelt, sådan at f.eks. en ung pige på 13 år med thailandske rødder, som er dansk, skal have lov til at blive.
Når man så lytter til Venstre i dag, kan man forstå på folketingsgruppen, at man synes, det er en god idé, at Mint og andre i en lignende situation kan få hjælp, men det synes ministeren ikke.
Hvad synes statsministeren egentlig?
Er det ikke et paradoks, at man ikke kan komme af med afviste asylansøgere, som ikke har et grundlag for at blive her, men at man samtidig sender børn ud af landet, som allerede er fuldt integrerede?
Lars Løkke Rasmussen (V), 2018-11-27:
Jeg glæder mig over, at vi åbenbart i stigende omfang ser ens på tingene, og fru Mette Frederiksens deltagelse i en tidligere regering under den daværende socialdemokratiske leders ledelse fortoner sig mere og mere i tågerne.
Det er dejligt, at man skriver sig ind i de resultater, vi har opnået.
Dem har vi jo bl.a. opnået på grund af integrationsydelsen.
Det er jo ikke mindst integrationsydelsen, der har gjort, at vi har skabt en stærk tilskyndelse til, at folk, der kommer hertil, rækker ud efter det danske arbejdsmarked, også på den hylde, der måske ikke fremstår som den mest attraktive.
Det er dejligt, at vi har kunnet genoplive det og nu ad tre omgange har nået nogle resultater.
Selvfølgelig vedgår vi os de aftaler, vi har lavet.
Igu'en skal evalueres her i første halvår af 2019, men vi står vagt om de aftaler, vi har indgået.
Mette Frederiksen (S), 2018-11-27:
Selvfølgelig skal folk bidrage, når de kommer hertil.
I virkeligheden skulle vi jo have gjort det klart for mange, mange år siden, at når man er i Danmark og har et lovligt opholdsgrundlag, skal man gå på arbejde, og man skal forsørge sig selv, og man skal ikke modtage ydelser, for man skal selvfølgelig, hvis man overhovedet kan – og det tror jeg de fleste kan – bidrage til vores samfund.
Det er jo derfor, vi har stillet forslag om, at ikke mindst kvinder med ikkevestlig baggrund skal arbejde med det samme, og hvis ikke de selv kan finde arbejde, skal samfundet finde et arbejde, de kan udføre.
Jeg bed lige mærke i statsministerens ord om trepartsaftalen.
Det får mig til at stille et konkret spørgsmål, nemlig: Hvis vi holder fast i princippet om, at flygtninge ikke skal blive i Danmark, når deres beskyttelsesbehov ikke længere er til stede – en god idé, sund fornuft, for så har vi plads til at hjælpe nogle andre og kan måske også fremtidssikre det her samfund mod de integrationsproblemer, som vi ser i dag – hvad så egentlig med igu-uddannelsen?
For jeg har det jo sådan, at når man som statsminister sidder ved forhandlingsbordet – nu er det ikke så mange borde, statsministeren deltager i forhandlinger omkring, heller ikke om paradigmeskiftet, kan jeg forstå – og det forstår jeg at statsministeren har gjort i forbindelse med trepartsaftalen, så går jeg også ud fra, at man holder ved den aftale.
Det kunne jeg godt tænke mig at spørge ind til om også gælder på igu-området.
Lars Løkke Rasmussen (V), 2018-11-27:
Det går godt.
Det bliver så lidt til den korte side, hvis jeg bare lader det blive ved det.
Men det går godt, for vi har jo efter regeringsskiftet i 2015 lagt dansk udlændingepolitik om.
De mange lempelser, som den tidligere regering lavede under vel meget indtryk af Det Radikale Venstres deltagelse i regeringssamarbejdet, har vi jo justeret ind, sådan at vi nu kan glæde os over, at vi har det laveste antal asylansøgere til Danmark, vi har haft i 9 år.
Vi har også valgt at møde dem, der så kommer, på en helt anden ny og meget mere konsekvent måde med en forudsætning om, at de tjener deres egne penge.
Det er derfor, vi har lavet trepartsaftaler, og jeg glæder mig over, at vi har fordoblet andelen af asylanter og familiesammenførte, som er selvforsørgende efter 3 år.
Så vi har jo sådan set fået tingene under kontrol.
Derfor er det jo også nu, at det er naturligt at tage skridtet videre og gøre det, som fru Mette Frederiksen også spørger ind til, nemlig at prøve at få det oprindelige flygtningebegreb til at sætte sig igen, for der har jo været et svigt over generationer, hvor vi har kunnet se, at for ni ud af ti, der kom til Danmark som asylansøger, endte man op med at blive indvandrer.
Vi har lagt nogle bud frem på, hvordan vi kan håndtere det i regi af finanslovsforhandlingerne, og der er, sådan som jeg er oplyst, en god og konstruktiv stemning om det.
Det er jo ikke let, for hvis det bare var let, var der vel nogle, der havde fikset det før, fordi det netop rummer den balance, der også spørges ind til, at på den ene side vil vi gerne have, at folk finder sig til rette, mens de er her.
Jeg er imod den tanke om, at folk skal interneres eller holdes væk fra samfundet eller leve af vores andres skattepenge.
På den anden side skal vi stille krav om aktiv deltagelse, fuldstændig som det bliver beskrevet, og det skal vi så have til at gå hånd i hånd med, at det ikke i sig selv gør, at man oparbejder en tilknytning til Danmark, så man ikke kan rejse hjem igen.
Derfor er det komplekst juridisk, og derfor er det ikke bare på den flade hånd.
Men det går godt, og jeg har en klar forventning om, at vi i løbet af relativt kort tid vil kunne præsentere en aftale.
Mette Frederiksen (S), 2018-11-27:
Det er nu mere end et år siden, at regeringen nødtvungent begyndte at forhandle om det såkaldte paradigmeskifte i dansk udlændingepolitik.
Jeg har ved andre lejligheder og vil gerne gentage det her i dag beskrevet et paradigmeskifte med det ord, jeg selv føler mest naturligt, nemlig at det er sund fornuft.
Når mennesker er på flugt og har behov for vores beskyttelse, beskytter vi.
Jeg vil jo helst gøre det i nærområderne, så folk slet ikke skal tage flugten hen over Middelhavet.
Men vi beskytter dem, der har behov for beskyttelse.
Når man så når til det punkt, hvor ens hjemland igen er et sted, hvortil man kan vende tilbage, så bør man vende tilbage, genopbygge sit eget land for så selvfølgelig samtidig at give plads til, at vi i Danmark kan hjælpe andre.
Igennem en årrække er flygtninge blevet til indvandrere.
Det giver os jo både nogle åbenlyse integrationsudfordringer, men det giver os faktisk også nogle kapacitetsudfordringer i forhold til at hjælpe nye flygtninge.
Det var jo den regering, jeg selv var en del af, der indførte midlertidighedsprincippet i dansk asylpolitik, og derfor ligger et paradigmeskifte helt i forlængelse af den politik, vi tidligere har lagt frem.
Det er klart, at det selvfølgelig også rejser nogle spørgsmål i forhold til mennesker, som har lært det danske sprog, som går på arbejde, betaler skat, forsørger sig selv, er medlem af en a-kasse, måske er fodboldtræner onsdag eftermiddag nede i klubben, for der skal jo være en balance, så det hele i udlændingepolitikken repræsenterer lige præcis den sunde fornuft.
Derfor vil jeg gerne spørge statsministeren i dag: Hvordan går det med forhandlingerne?
René Gade (ALT), 2018-11-27:
Det er jo i bund og grund ærgerligt, at ordet aktivisme er blevet ødelagt i den forstand, at det er noget dårligt.
Når vi siger, at vi gerne vil have en mindre aktivistisk udenrigspolitik på bl.a. det militære område, så er det jo, fordi vi har oplevet, at vi ad flere omgange fra dansk side har deltaget i operationer, hvor vi måske egentlig ikke synes, der var mandat til det ud fra de oplysninger, vi siden hen har fået, eller dem, der lå til grund, dengang de blev udført.
Vi var ikke i Folketinget, da mange af dem blev bestemt, så det er lidt nemt at stå og kigge tilbage, men vi kan i hvert fald sige, at mens vi i Alternativet har været i Folketinget, har der været flere gange, hvor vi har været kritiske over for de indsatser, der er blevet bestemt at vi skulle deltage i, og der har jeg oplevet personligt – og det tænker vi også fra Alternativets side – at vi har stået svagt.
For hvad var det, vores alternativer var?
Vi har FN, vi kan pege på, men der er også nogle benlåse i FN-regi, som gør, at vi ikke rigtig kan udføre det, der måske var nødvendigt set fra et dansk perspektiv for at skabe mere fred, for at komme ud og hjælpe der, hvor der var brug for det.
Så jeg kan jo ikke sige, at vi ikke kommer til at lave flere aktioner, og at vi ikke bliver mere aktive, og det er heller ikke målet.
Vi skal bare være aktive på de rigtige fronter, og der tror jeg, der er en stor chance for, at man med et EU-samarbejde kommer til at være i endnu større overensstemmelse med, hvad vi i Alternativet mener er en fornuftig udenrigspolitik fra Danmarks side.
Lars Løkke Rasmussen (V), 2018-11-27:
Tak for det.
Det er jo heller ikke sådan, at de nødvendigvis skal rives ned.
Lad os lige holde fast i målsætningen her.
Målsætningen er, og det er jeg glad for at der er et bredt flertal bag i Folketinget, at vi skal forvandle de her ghettoområder til mere almindelige boligområder med den målsætning, at antallet af almene familieboliger bringes ned til 40 pct., altså så fire ud af ti boliger i et sådant boligområde er almene familieboliger.
Det er der forskellige veje til.
Der er nogle steder, hvor man kan bygge sig til det, altså hvor man kan supplere den bebyggelse, der allerede findes, med ejerboliger eller andelsboliger eller private udlejningsboliger, så man altså uden at rive en eneste bolig ned når den her procent ved simpelt hen at fylde op, så området fremstår mere mangfoldigt.
Det er én vej at gå.
En anden vej at gå er jo at frasælge, og en tredje vej at gå, man kan vel kalde det sådan en slags worst case, er at rive ned.
Lad os nu lige få proportionerne på plads.
Der er omkring 600.000 almene familieboliger i Danmark, og hvis man forestillede sig, at hele den her forvandling af de 16 mest udsatte ghettoområder skulle ske i worst case, taler vi om, at der ville blive brug for ca. 11.000 genhusninger, altså fra nu af og frem til 2030.
Det svarer til 2 pct. af det samlede udbud af almene boliger i Danmark – 2 pct. af det samlede antal almene boliger i Danmark.
Hvis man så dertil lægger, at man går ind og kigger på, hvad det er for en naturlig udskiftning, der er, så må jeg sige, at det der billede, der manes frem om, at folk nærmest bliver revet ud af deres lejligheder, som bliver revet ned et splitsekund efter, at de har pakket deres kuffert, er et billede, jeg ikke kan genkende.
Derfor må man bare konkludere, at hvis vi ikke vil være med på den her målsætning, dækker det jo i virkeligheden over noget andet.
Det dækker over en manglende politisk vilje til at få taget et opgør med de her ghettosamfund, og jeg vedstår mig, at det ønsker vi i regeringen, og jeg er glad for, at der er et bredt flertal, der bakker op.
Pernille Skipper (EL), 2018-11-27:
Altså, jeg er fuldstændig enig med statsministeren i, at der er boligområder, som er udsatte; det er åbenlyst korrekt, at der er boligområder, som har en højere grad af kriminalitet og flere sociale problemer, sprogvanskeligheder osv.
Det tror jeg ikke der er nogen der sætter spørgsmålstegn ved.
Det, der er spørgsmålet, er, hvad de mennesker, som bor der nu, skal gøre.
Det kan godt være, at det kun er 2 pct., statsministeren taler om, men det er 11.000 boliger, steder, hvor der bor mennesker nu, og det er jo mennesker, som ikke bare kan rykke op og købe sig en ejerlejlighed et eller andet sted, og som i øvrigt godt kan lide at bo der, hvor de bor.
De vil bare gerne have hjælp til at løse de problemer, de har, i stedet for at deres boligområder bliver udraderet.
Statsministeren svarede sådan set ikke på spørgsmålet.
Ja, der er problemer i udsatte boligområder.
Ja, det vil være godt at blande os.
Hvorfor skal det ramme mennesker som hende?
Morten Østergaard (RV), 2018-11-27:
Ja, men statsministeren siger, at målet er at løse samfundsmæssige problemer.
Det, der er virkeligheden med loven om integrationsvurderinger, er jo, at den skaber problemer.
Der er jo ikke nogen sammenhæng mellem de familier, der bliver berørt, og det sigte, man havde med loven, da den blev hastebehandlet i Folketinget på 48 timer.
Det er jo ikke mig, der har sagt, at ret skal være ret, og at alle skal kunne regne med det; det er jo integrationsministeren, der har sagt det.
Det er godt nok lidt imod, hvad Venstre gik til valg på, og derfor spørger vi jo i dag statsministeren til det.
For der er rigtig, rigtig mange rigtige familier, som lever i usikkerhed om, hvad det er for nogle vilkår, der gør sig gældende.
Og jeg vil bare høre, om statsministeren er enig med integrationsministeren.
Jeg kan godt forstå, at statsministeren bliver lidt ophidset, for regeringens politik er ikke for børn, når det handler om de her ting; det er den virkelig ikke.
Men lad os bare blive ved det sidste.
Statsministeren siger, at retssamfundets principper skal hyldes.
Det går jeg varmt ind for, og jeg håber også, at det er beskeden til Dansk Folkeparti, der jo vil eksperimentere med grundlovsforståelsen osv.
Men i forhold til det her vedrører det spørgsmål, der har været rejst – først af Venstre i valgkampen og nu af Dansk Folkeparti – jo ideen om, at man ligesom skal kunne gøre det, statsministeren velsagtens advarer mod, nemlig at et folketingsudvalg på en eller anden måde skal kunne gå ind og lade nåde gå for ret, hvis man synes, at det alligevel ser for trist ud med de afgørelser.
Jeg er meget mere til retsstatens principper, så jeg kan bare bede statsministeren om at slå fast, at det fra regeringens side er afgørende, at uanset hvilken dansk statsborger der er tale om, skal man kende sine rettigheder med hensyn til at leve i det danske samfund med dem, man elsker, og børnene på de vilkår, det skal være, altså at de må være ens for alle og der ikke skal være noget med et folketingsudvalg, der kan give dispensation.
Lars Løkke Rasmussen (V), 2018-11-27:
Tak for det.
Jeg brugte udtrykket, at vi skal tilbage til det, som jeg vurderer er flygtningebegrebets oprindelige formål, og det hviler på midlertidighed.
Det der billede, der tegnes af, at vi nu skal spærre 10-årige inde, er jo så langt fra virkeligheden og det, som et flertal i det her Folketing har besluttet, som det kan komme.
Og jeg forstår simpelt hen ikke, at hr. Morten Østergaard ligesom vil skrive sig ind blandt dem, der debatterer på den måde.
Det, vi har gjort med vores udspil om bekæmpelse af ungdomskriminalitet, som der er opbakning til her i Folketingssalen, er at prøve at lægge arm om et tungt samfundsproblem, nemlig det forhold, at vi har været alt, alt for dårlige til at tage ting i opløbet, og at alt for mange børn og unge mennesker, der har snuset til kriminalitet, har snuset så meget, at de altså blev forhærdede kriminelle, før samfundet mødte dem med en ordentlig konsekvens.
Det er jo det, det her lægger op til.
Det er jo ikke noget med at fængsle børn.
Så jeg kan slet ikke se mig selv i den måde, de her ting bliver beskrevet på.
Fuldstændig analogt med det her har jeg også altid haft en opfattelse af, at Radikale Venstre er et parti, der abonnerer på synspunktet om retssamfundets grundindretning: at loven er lige for alle.
Det skal den så åbenbart ikke være.
For nogle af de sager, der refereres til, er jo sager, der udspringer af, at Folketinget har lavet en lov for at gøre op med nogle tunge samfundsproblemer, f.eks. det problem, som vi så, at unge mennesker, der egentlig burde være i Danmark og formes af Danmark, lod man opholde sig hos familien i lande, som repræsenterer en anden kulturkreds, hvorved man forringede deres muligheder for at blive integreret.
Det er jo det, vi har lavet lovgivningen til.
Så viser der sig nogle konsekvenser – det er jo dem, der nævnes konkret – og der må jeg bare sige, at det tager jeg ret alvorligt, og det kigger vi på, og det analyserer vi.
Noget af det tror jeg handler om bedre information til de forældre, som altså gifter sig ind i Danmark og tager til Danmark uden deres børn og så først tager dem herop flere år efter; de skulle måske have taget børnene med fra første færd.
Morten Østergaard (RV), 2018-11-27:
Jeg vil starte med at prøve noget nyt og erklære mig enig med hr. Kristian Thulesen Dahl, som for et øjeblik siden var meget forbløffet over at høre, at det ord, han slyngede ud for et års tid siden, nemlig paradigmeskifte, nu er blevet allemandseje, i hvert fald hos både Venstre og Socialdemokratiet.
Det er jo sådan lidt et billede på dansk politik, at hr. Kristian Thulesen Dahl siger paradigmeskifte, og så siger statsministeren: Javel, hvor stort, hvor mange, hvor hurtigt?
Men hvis vi er i det spor, vil jeg da også gerne ønske mig et paradigmeskifte.
Hvad med et paradigmeskifte, hvor man fører en politik i gode tider, hvor færre børn i Danmark skal vokse op i fattigdom i stedet for flere?
Statsministeren lovede jo i sidste valgkamp, at man ikke ville føre en politik, der bragte børn under den fattigdomsgrænse, den tidligere regering indførte.
Eller kunne der blive et paradigmeskifte til de 93 børn på Sjælsmark Kaserne, som dag ud og dag ind lever på en nedlagt kaserne, og som egentlig bare gerne vil have lov at leve et liv, som de fleste børn i Danmark gør?
Fordi jeg tror, at svaret er nej til de første spørgsmål, vil jeg spørge til et sted, hvor der måske kunne være en åbning.
Der er helt almindelige danske statsborgere, som har gjort det, at de har forelsket sig i en udlænding og gerne vil have lov at bo i Danmark, også med deres stedbørn, som det f.eks. gælder i historien om Mint fra Køge eller Aphinya eller de andre.
Hvad med dem, statsminister?
Var der ikke en mulighed for, at der kunne blive et paradigmeskifte, så danske statsborgere kunne få lov at bo i deres eget land med dem, de elsker, deres ægtefælle og eventuelle stedbørn, også selv om de ikke er født i Danmark?
Lars Løkke Rasmussen (V), 2018-11-27:
Tak for det spørgsmål, som jo sådan set også understreger en international sammenhæng og en global sammenhæng i de her spørgsmål, hvor jeg dog lige vil nå at sige omkring det, vi talte om før, at hvis vi fjerner noget af verdens mest bæredygtige produktion uden at fjerne efterspørgslen – altså fordi folk bliver ved med at efterspørge kødprodukter – så flytter vi det jo bare et andet sted hen på kloden med et højere CO2-aftryk.
Så er det helt rigtigt, at Danmark har underskrevet de her to Amsterdampartnerskabsaftaler og i indeværende halvår har formandskabet for det her Amsterdampartnerskab.
Vi har i den forbindelse fremlagt en handlingsplan for nye bæredygtige proteiner i den her kreds med en række initiativer.
Og på samme måde har miljø- og fødevareministeren i en EU-sammenhæng over for Kommissionen presset på for, at vi får en EU-handlingsplan mod afskovning, som jo er det problem, der ligger nede bagved, fordi man afskover for at dyrke proteiner i form af soja, som, hvis vi indrettede os anderledes, kunne have været håndteret, ved at vi havde en mere bæredygtig produktion.
Så også her er der jo brug for et internationalt samarbejde, og Danmark tager initiativer i det her halvår.