runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Marie Krarup (DF), 2019-12-12:
Vi er selvfølgelig enige i, at man skal begrænse tilstrømningen.
Det har vi mildest talt kæmpet for i mange år, men vi mener også, at det er manglende hensyntagen til den danske familie at lukke for mange ind ad gangen.
For det er ligesom derhjemme i huset.
Lukker man for mange gæster ind på én gang, er der en tendens til, at de kan overtage styringen af middagen eller af arrangementet, så det ikke er værtsfamilien, der får sat reglerne, mens det er meget, meget nemmere, hvis værtsfamilien er i overtal.
Selv om folk lever op til de stramme krav, ligger det, man kommer fra, selvfølgelig stadig væk et eller andet sted, og det vil have en tendens til at blusse op, når man er rigtig mange.
Morten Dahlin (V), 2019-12-12:
Jeg deler fru Marie Krarups analyse af de udfordringer, det giver for et samfund, når der – for at blive i fru Marie Krarups sprog – er for mange gæster med til middagsselskabet.
Derfor er det også væsentligt, at vi, når det handler om statsborgerskab, får sat nogle rammer, så vi sikrer, at vi over for dem, der kommer ind til middagsselskabet, og som sådan set ikke er gæster, men som lever op til de normer og værdier, der findes for at være med til middagsselskabet, søger at fastholde den stramme udlændingepolitik, som regeringen desværre på en række punkter er ved at underminere.
Marie Krarup (DF), 2019-12-12:
Det danske statsborgerskab er den danske nations inderste og vigtigste forsvarslinje.
Med dette beslutningsforslag ønsker Dansk Folkeparti at sætte et årligt loft over antallet af personer, der kan tildeles statsborgerskab i Danmark.
Vi ønsker, at loftet skal være på maksimalt 1.000 personer om året.
Det mener vi i Dansk Folkeparti er for mange, også selv om man heldigvis og på Dansk Folkepartis foranledning har skærpet kravene for at få statsborgerskab.
Når man får statsborgerskab i Danmark, får man stemmeret og dermed indflydelse på, hvordan Danmarks hus skal indrettes.
Man får også arveret til Danmarks hus, for ens børn får statsborgerskab sammen med forældrene.
Man bliver dermed formelt en del af den danske familie, dvs. den danske nation.
Det er politikernes opgave at tilsikre, at denne formelle ret til at være del af den danske nation så vidt muligt følges af en ægte vilje og evne til reelt at være del af den danske nation.
Det er naturligvis meget vigtigt, at bestemmelserne angående tildeling af statsborgerskaber sikrer, at personerne er så tæt som muligt på fuld integration, før de får tildelt statsborgerskab.
Dansk Folkeparti er langtfra overbevist om, at alle de personer, der er optaget på indfødsretslovforslaget hvert år, er fuldt integrerede.
Men det er også, fordi antallet i sig selv bekymrer os.
Antallet i sig selv er vigtigt.
Selvfølgelig kan vi optage et mindre antal velintegrerede udlændinge i den danske nation hvert år.
Især hvis de i forvejen kulturelt og værdimæssigt er tæt på den danske nation.
Men det skal netop være forholdsvis få om året, og de personer, der er bedst integreret, skal prioriteres over de andre.
Det danske statsborgerskab er en gave fra den danske nation til en person, der ønsker at være en del af den danske nation.
Det kan aldrig være en rettighed – det kan aldrig være en rettighed! – at modtage statsborgerskab.
Men for at kunne administrere området er det nødvendigt at opstille nogle retningslinjer for, hvordan man skal prioritere mellem ansøgerne.
I Dansk Folkeparti har vi nogle ideer om, hvordan man kan prioritere.
Det er bl.a. ved at lade folk, der kommer fra lande kulturelt meget tæt på Danmark, få forrang over dem, der kommer fra kulturelt fremmede lande, herunder særlig muslimske lande, men ved også at bruge screeningssamtaler – et forslag, som vi skal diskutere senere i dag.
Men vi vil lade det være op til en forhandling, præcis hvordan man kan opstille kriterierne.
Det vigtigste for Dansk Folkeparti er med dette forslag at nedsætte antallet af tildelinger af statsborgerskaber pr. år samt at sikre, at personer, der får statsborgerskab, er fuldt integrerede.
For det danske statsborgerskab er den danske nations inderste og vigtigste forsvarslinje.
Tak for ordet, og jeg ser frem til debatten.
Sikandar Siddique (ALT), 2019-12-12:
[Lydudfald]
Er ordføreren af den opfattelse, at et ejerskab over et eller andet giver mere lyst til at deltage, til at værne om den ting, man har ejerskab over?
Kan ordføreren bekræfte det princip?
Marie Krarup (DF), 2019-12-12:
Altså, jeg ved godt, hvad det er, ordføreren sigter imod.
Man skal ikke give statsborgerskaber for at håbe på integration.
Det vil være rent selvmord, det vil være nationalt selvmord.
Så i den forstand er det et fuldstændig forkert princip.
Man skal kun give statsborgerskaber som en gave til nogle, som man er meget, meget sikker på er værdige til at modtage gaven.
Sikandar Siddique (ALT), 2019-12-12:
Jeg synes ikke, jeg fik et svar på mit spørgsmål, så jeg vil prøve at stille det på en anden måde.
Det er en anden snak.
Men kan ordføreren bekræfte, at det, at man har et ejerskab, et statsborgerskab, naturligvis vil give en større lyst til at værne om samfundet og deltage i og forme samfundet?
Marie Krarup (DF), 2019-12-12:
Nej, altså, det der er helt ude i hampen.
For vi har jo f.eks. lige haft sager her i salen, hvor vi diskuterede at fradømme eller fratage statsborgerskab givet til jihadister.
De har dansk statsborgerskab.
Så svaret er nej.
Peder Hvelplund (EL), 2019-12-12:
Tak for det.
Ordføreren nævnte, at det ville være godt med nogle klare regler på området, og så vil jeg egentlig bare høre fru Marie Krarup, om hun er enig i, at der jo i dag er en vis vilkårlighed, i og med at det sker efter et cirkulære, når vi tildeler statsborgerskab.
Der sidder nogle partier bag lukkede døre og forhandler, og efterfølgende, hvis der er dispensationssager, bliver de afgjort igen bag lukkede døre i Indfødsretsudvalget.
Ville det ikke være bedre, hvis det var noget, vi vedtog pr. lov, så vi kunne sætte nogle klare regler op for at sikre, at forvaltningslovens regler gjaldt, og at det dermed blev embedsmænd i ministeriet, der skulle sidde og afgøre de dispensationssager, der var, i stedet for at det er medlemmer af Indfødsretsudvalget, der sidder og træffer afgørelser i vilkårlighed efter deres forgodtbefindende.
Marie Krarup (DF), 2019-12-12:
Nej, det er jeg ikke enig i.
Jeg synes, at vi skal beholde den ordning, vi har.
Eller man kunne ændre den til, at vi stemmer om hver enkelt person her i Folketingssalen; det ville jeg ikke have noget imod.
Men det er ikke et område, der kan forvaltes på samme måde som almindelige områder, fordi det lige præcis tildeles ved lov.
Folketingsmedlemmer er alene bundet af deres samvittighed, så derfor kan vi ikke sidde som bureaukrater og være bundet af bestemte forvaltningsregler osv.
Så det her område er en gavetildeling, og det er fint, at det er lovgiverne, der giver det, og det må i sagens natur rumme en andel af forskellige holdninger og forskellige praksisser, som ordføreren så kalder vilkårlighed.
Men det synes jeg er en ganske fin praksis.
Vi ønsker blot, at antallet skal skæres voldsomt ned, og at cirkulæreskrivelsen skal strammes.
Peder Hvelplund (EL), 2019-12-12:
Men hvis man vedtager det pr. lov, vil det jo stadig væk være folketingsmedlemmer, der beslutter det.
Det kunne bare sikre, at der var nogle helt klare regler for, hvad der skal til for at få det her, som fru Marie Krarup kalder for en gave.
Men så vil man ligesom vide, hvilke kriterier det er, som man skal leve op til.
Og det gør man jo ikke altid i dag, fordi praksis kan ændre sig i Indfødsretsudvalget, uden at ansøgeren på nogen som helst måde bliver klar over det.
Så hvis man vil have en større grad af gennemskuelighed og gennemsigtighed i forhold til det, skulle det jo netop være sådan, at man gjorde det ved lov og dermed laver nogle klare retningslinjer for, hvad der skal til.
Dansk Folkeparti plejer jo ikke at holde sig tilbage i forhold til at stille krav, selv om det er fuldstændig tydeligt, hvilke krav der bliver stillet.
Rasmus Stoklund (S), 2019-12-12:
Nu har ministeren jo gentagne gange sagt, at han selv glæder sig til at komme ud og drikke Faxe Kondi og spise saltstænger ved de her grundlovsceremonier og se, hvordan det foregår.
Der er jeg i hvert fald optimistisk anlagt.
Jeg tror, at han kommer til at få nogle gode oplevelser derude med folk, som er taknemmelige over at få et dansk statsborgerskab.
Og jeg tvivler også på, at vi overhovedet kommer til at se eksempler på folk, der ikke vil give et håndtryk, som jo er noget af det, der har fyldt meget i debatten om grundlovsceremonien.
Så jeg vil sige, at jeg er optimistisk.
Morten Dahlin (V), 2019-12-12:
Det var egentlig ikke ordførerens tale, der fik mig til at tage ordet, det var sådan set et af ordførerens svar til fru Mette Thiesen.
For i ordførerens næstsidste svar til fru Mette Thiesen gav ordføreren indtryk af, at Socialdemokratiet er varme tilhængere af den her grundlovsceremoni, som er blevet indført som en del af det at få dansk statsborgerskab.
Og det synes jeg er lidt interessant, for
ordførerens partikammerat integrations- og udlændingeministeren har nemlig været lidt mere vakkelvorn i sin opbakning til den her grundlovsceremoni.
Skal jeg bare forstå det sådan, at ordføreren og ordførerens parti bakker helhjertet op om grundlovceremonien og dermed ikke længere vil undersøge, om den ceremoni skal afskaffes?
Mattias Tesfaye (S), 2019-12-12:
Før en ansøger kommer på lovforslaget, bliver der udført et tjek i Kriminalregisteret for at finde ud af, om folk er dømt for så alvorlig kriminalitet, at de ikke skal kunne få tildelt statsborgerskab.
Men vi laver også en kørsel, efter at lovforslaget er fremsat, og der sker det en gang imellem, at der popper nogle ekstra navne op.
Det er derfor, at vi har stillet nogle ændringsforslag, som skal pille nogle af de navne af lovforslaget, fordi vi efter førstebehandlingen kan se, at de har begået kriminalitet.
Der kommer også til at være en kørsel, efter at lovforslaget er vedtaget, altså efter at statsborgerskabet egentlig er blevet tildelt, for at se, om statsborgerskabet er blevet tildelt på baggrund af forkerte oplysninger, altså ved svig.
Det er en ny regel, der er blevet indført efter den sidste politiske aftale, der blev indgået.
Det kan godt være, at vi kommer i en situation, hvor der også er nogle, der skal have frataget deres statsborgerskab, fordi vi vurderer, at det er blevet tildelt ved svig.
Men ved de her kørsler i Kriminalregisteret vurderer man jo, om folk har begået kriminalitet, der er over det vandelskrav, som indgår i den nye aftale.
Man kan godt have begået kriminalitet, som ikke er så alvorlig, og som betyder, at man alligevel får tildelt statsborgerskab.
Så kan vi selvfølgelig diskutere, hvor den grænse skal gå.
Mette Thiesen (NB), 2019-12-12:
Jeg er sådan set klar over, at man har sorteret nogle fra, og det er bestemt glædeligt.
Men der er stadig væk en forholdsvis stor del, der er dømt for kriminalitet, og som er kommet på lovforslaget, og som ikke bliver taget af igen.
Og med det, som ministeren siger, må jeg forstå ministeren sådan, at man med den tilgang, ministeren har, og den tilgang, ministerens parti har, vil tildele dansk indfødsret, altså den største gave, vi kan give i Danmark, ud fra, at man sorterer de værste fra – i stedet for at kigge på, hvem der faktisk vil være til gavn for Danmark.
Det er det, jeg synes er lidt problematisk.
Når man kan stå og argumentere for, at det er ganske fint, at mennesker, der har begået ganske alvorlig kriminalitet, og hvor der er gået den her karensperiode, godt kan stå på det her lovforslag, og når ministeren og ministerens parti selv vil stemme for, synes jeg ikke rigtig, at det hænger sammen.
Mattias Tesfaye (S), 2019-12-12:
Jamen vi stemmer for, fordi vi har indgået en politisk aftale.
Så synes vi, det er helt naturligt, at man stemmer for det, der er udmøntningen af den politiske aftale, som i det her tilfælde er et lovforslag om at tildele indfødsret.
Og det er rigtigt, at der godt kan være folk, der har begået kriminalitet, som står på det lovforslag.
Det kan enten være, fordi det er en så mild kriminalitet, at det ligger under grænsen for, hvornår det er så alvorligt, at man ikke skal kunne få statsborgerskab, eller det kan være, fordi det er så lang tid siden, at karenstiden er udløbet.
Både grænsen for, hvornår vi synes, at det her er alvorligt nok, og karenstiden kan selvfølgelig diskuteres politisk.
Peder Hvelplund (EL), 2019-12-12:
Tak for det.
Nu vil jeg godt lige følge op der, hvor hr. Sikandar Siddique sluttede, nemlig i forhold til den der sondring mellem, hvad der er stramt, og hvad der er skørt.
Der er det jo sådan, at med det sidste cirkulære, der blev lavet i 2018, fik man også indført den her grundlovsceremoni, som håndtrykket også var en del af, og ministerens partifælle, den daværende indfødsretsordfører for Socialdemokratiet, Astrid Krag, meldte ud, at det ville Socialdemokraterne ikke støtte som et krav i forbindelse med grundlovsceremonien.
Nu har ministeren så selv oplyst, at man nu støtter håndtrykskravet, og at ministeren vil tage rundt for at se, hvordan det med håndtrykket virker.
Der kunne jeg da godt lige tænke mig at høre, om ministeren er kommet længere i forhold til at finde ud af, hvordan det virker med det her håndtryk, og om ministeren ikke er enig i, at det kan virke en lille smule skørt, at man skal rejse rundt for at se, hvordan det virker med et håndtryk?
Mattias Tesfaye (S), 2019-12-12:
Jeg vil starte med at sige, at jeg synes, at noget af det bedste i den aftale, der blev indgået i sommeren 2018, er de her nye grundlovsceremonier.
Jeg synes kun, det er godt, at man tropper op nede på det lokale rådhus og får sagt hej til borgmesteren og får taget billede til lokalavisen.
Jeg tror også, at jeg har udtalt et par steder, at så får man måske nogle saltstænger og noget Faxe Kondi, og så deltager man i en lille højtideligholdelse af det at få dansk statsborgerskab.
Det synes jeg kun er positivt.
Så har der været en stor diskussion om håndtrykket.
Jeg har det selv sådan, at hvis man virkelig har problemer med at give en kvindelig borgmester hånden, så skulle man måske overveje, om det er det rigtige land, man har søgt statsborgerskab i.
Derfor er det heller ikke noget, der virkelig får blodet til at boble i min krop, at man stiller det krav.
Men jeg kan godt høre, at der er en helt enorm opmærksomhed omkring det, også fra en række borgmestres side, og derfor har jeg besluttet mig for at gå lidt lavpraktisk til sagen og så indgå en aftale med indtil videre tre-fire kommuner, tror jeg det er, om, at jeg kommer ud og deltager i de her ceremonier, ikke for at inspicere håndtrykket isoleret, men for at inspicere, hvordan de her ceremonier kører.
For jeg synes, det er helt naturligt, når man indfører noget nyt, at man så også evaluerer det, når det er kommet i gang.
Peder Hvelplund (EL), 2019-12-12:
Jeg er jo fuldstændig enig i, at det kan være fint at afholde sådan en ceremoni.
Jeg synes jo også, at det er dejligt, når vi herinde på Christiansborg afholder statsborgerskabsdagen, hvor man kommer ind og deltager i en festligholdelse.
For man kan jo godt være en god statsborger, selv om man ikke nødvendigvis møder op til sådan en ceremoni.
Men jeg kunne godt tænke mig bare lige at spørge ministeren, om ministeren har en holdning til det der med, at vi nogle gange vedtager nogle regler, f.eks. den om grundlovsceremonien og dermed også håndtrykket, og at det nogle gange får nogle afledte effekter, som vi faktisk først bagefter bliver klar over skaber nogle problemer, f.eks. når vi sidder i Indfødsretsudvalget og skal tildele statsborgerskab.
Nu har vi f.eks. diskuteret situation med bipersoner, altså børn af forældre, der får statsborgerskab.
Her kan der være et problem, hvis de når at blive 18 år i perioden, fra de er kommet på lovforslaget, og så til, at der bliver afholdt en grundlovsceremoni ude i kommunerne.
Det har man ikke rigtig tænkt over, da man lavede cirkulæret, og det gør, at vi får en hel masse afledte problemer, vi skal sidde og finde løsninger på efterfølgende.
Er ministeren enig i, at det nogle gange kan være lidt uhensigtsmæssigt, at man ikke altid gennemtænker konsekvenserne?
Mattias Tesfaye (S), 2019-12-12:
Jeg er i hvert fald meget enig i, at jo flere gange vi ændrer lovgivningen – det gælder både på udlændingeområdet og andre steder – jo større risiko er der for, at der opstår nogle uhensigtsmæssigheder, man ikke kunne komme i tanker om, enten da man sad og lavede en politisk aftale, eller da embedsmændene sad og skrev lovgivningen.
Jeg vil så sige, at for at få dansk statsborgerskab har man i et stykke tid skullet underskrive en erklæring, hvor man underskriver på tro og love, at man tilslutter sig nogle demokratiske værdier og sådan noget.
Det synes jeg er utrolig positivt, men jeg synes, at vi har haft et problem med, at det ikke er blevet højtideligholdt.
Det risikerer bare at foregå på en sådan lidt sjusket måde, og jeg synes egentlig, det er meget fornuftigt at sige: Prøv lige at høre, det at få dansk statsborgerskab er altså noget, vi gerne vil have du tager alvorligt; det er ikke bare et spørgsmål om, at du får et pas, så du kan komme lettere igennem lufthavnen; vi synes, det er ret væsentligt, og derfor vil vi gerne have, du deltager i en ceremoni med det formål at højtideligholde det.
Det er der også andre lande der gør, og jeg synes faktisk, det er en god idé.
Jeg glæder mig i hvert fald til at deltage i den første, som jeg skal deltage i.
Rasmus Stoklund (S), 2019-12-12:
I Danmark har vi strenge krav til, hvordan man opnår dansk statsborgerskab.
I Socialdemokratiet mener vi ikke, at der skal sættes et loft over, hvor mange personer der hvert år tildeles dansk statsborgerskab, sådan som Dansk Folkeparti her foreslår, med et loft på 1.000 personer om året.
Forslaget vil betyde, at folk, der har gjort alt det rigtige for at få dansk statsborgerskab og lever op til alle krav, vil blive afvist.
Forslaget lægger reelt op til, hvad der vil blive en lodtrækning eller et først til mølle-princip, og det mener vi i Socialdemokratiet ikke er rimeligt.
På den baggrund kan vi ikke støtte beslutningsforslaget.
Marie Krarup (DF), 2019-12-12:
Tak, fordi jeg godt må sige noget nu.
Jeg vil godt opponere imod her først til mølle-princip.
Det er jo kvalitative krav, vi omtaler i beslutningsforslaget.
Altså, når vi siger, at der kan gives ca. 1.000 – det kan også være lavere, 1.000 er ikke et magisk tal, men altså et bestemt antal statsborgerskaber om året – så er det jo ikke en lodtrækningskonkurrence.
Så vil det jo være et spørgsmål om, hvem der bedst lever op til de krav, som man kan stille.
Så det er ikke først til mølle.
Jeg synes, man lige skal tage alvorligt, hvad vi har skrevet her.
Det er jo kvalitative krav.
Det er faktisk en skærpelse af de kvalitative krav.
Rasmus Stoklund (S), 2019-12-12:
Jeg tror, det er meget svært at komme uden om, at hvis man skulle lave sådan en model, så ville vi komme ud for, at man ofte ville kunne pege på eksempler, hvor det simpelt hen virkede for arbitrært, hvem der var blevet valgt ud til at være de udvalgte 1.000 personer – hvis det var folk, som i øvrigt levede op til nogle objektive kriterier, som vi havde opstillet.
Samtidig har jeg også svært ved at se, hvordan man skulle etablere en ordning, altså hvem det var, der skulle sidde og lave de her screeninger og foretage de her vurderinger.
Fru Mette Thiesen ved jo ligesom jeg, hvor stort et arbejde vi har alene i Indfødsretsudvalget med dispensationsansøgningerne, så hvordan ville det ikke være, hvis vi skulle forholde os samlet set til alle, der søgte dansk statsborgerskab?
Mette Thiesen (NB), 2019-12-12:
Ja, det hører jeg ordføreren sige.
Vi kan blot konstatere, at selv om man har skærpet kravene, er der stadig væk, som jeg også nævnte før, dømte kriminelle på eksempelvis det lovforslag, som skal vedtages i næste uge.
Man nævner den her tyske kvinde, som er kommet hertil, men så må man jo gå ud fra, at hvis man hvert år kan tildele indfødsret til 1.000 personer, hvilket vi sådan set synes er et rigtig godt forslag, så prioriterer man selvfølgelig også i de ansøgninger, der kommer, altså prioriterer efter, om det er nogle, man vil mene er til gavn for Danmark, om det er nogle, man vil mene ikke er til så meget gavn for Danmark, eller om det er nogle, der slet ikke er det.
Så det er selvfølgelig en prioritering, som politikere må lave.
Rasmus Stoklund (S), 2019-12-12:
Jeg er enig i, at det er en stor gave at få dansk indfødsret, og det er jo sådan set præcis derfor, jeg mener, at det her med, at kravene skal være meget skrappe for at slippe igennem nåleøjet, er ret centralt.
Jeg vil også give fru Mette Thiesen ret i, at der har været eksempler på folk, der er blevet danske statsborgere, som ikke skulle have været det.
Men det er jo så også en del af grunden til, at man i 2018 skærpede kravene markant.
Nu har vi grundlovsceremonierne, som skal til at i gang.
Og de her skærpede aspekter skulle jo gerne være med til at gøre, at vi ikke i fremtiden ser eksempler på det samme, altså at der er folk, der bliver danske, som ikke burde blive det.
Marie Krarup (DF), 2019-12-12:
På den måde ligner det jo en almindelig forvaltningspraksis.
Det ønsker vi i den grad skærpet, selv om vi er meget glade for, at vi er kommet frem til nogle meget strammere regler, end der var før i tiden.
Det er i mangel af bedre.
Men vi så da hellere, at vi stemte om hver enkelt person her i Folketingssalen – det ville da egentlig være mere fornuftigt – og så samtidig havde et loft over, hvor mange der kan få det.
Rasmus Stoklund (S), 2019-12-12:
Men sagen er jo, at når folk lever op til de betingelser, som vi er blevet enige om i skiftende Folketing, og som vi også har skærpet ret markant, altså de krav, der stilles, så er det jo meningen, at vi på den måde har indsnævret nåleøjet så meget, at dem, der bliver statsborgere, gerne skulle være de rigtige, altså at vi ikke gør folk til danske statsborgere, som ikke vil os det godt, eller som dybest set ikke vil Danmark.
Marie Krarup (DF), 2019-12-12:
Det er rigtigt, at det kan være vanskeligt, og det er jo også derfor, vi lægger op til forhandling, altså at man skal forsøge at fastsætte nogle krav.
Men derudover er det jo også et meget, meget vigtigt signal at sende til folk, nemlig at det ikke er en rettighed at blive statsborger, og at det ikke er noget, der sker automatisk, og at det ikke er noget, der sker i stort antal.
Så vil folk jo også indstille sig på det.
For man kan godt bo i Danmark i mange år uden at få arveret til huset, som jeg plejer at kalde det, for det er jo det, man får, når man bliver statsborger.
Den gave behøver man ikke nødvendigvis at få.
Så det vil også have en præventiv funktion.
Rasmus Stoklund (S), 2019-12-12:
Jeg mener, at det ender med at blive et kvantitativt krav, for i en situation, hvor eksempelvis en tysk kvinde, der har levet hele sit liv i Danmark og har en dansk familie og taler flydende dansk og arbejder og lever op til kravene osv., ansøger som nr. 1.001, så vil hun blive afvist her.
Derfor er der jo et kvantitativt element og et først til mølle-aspekt i det her, som jeg synes er uhensigtsmæssigt.
Derudover synes jeg også, at der er et problematisk forhold i, at man kommer til at gøre forskel på folk, som lever op til de samme kriterier.
Altså, det vil være en meget svær mekanisme, at man skulle sidde og sortere imellem ansøgere og vurdere, hvem der er de mest egnede til at få det her statsborgerskab, hvis man har den her kvantitative begrænsning.
Mette Thiesen (NB), 2019-12-12:
Der fik ordføreren lige nævnt noget, som jeg er nødt til at nævne.
Men det har vi jo efterhånden set talrige eksempler på at det ikke er, altså på, at dem, der kommer igennem nåleøjet, alligevel ikke er nogle, som køber ind på danske værdier, tilpasser sig Danmark osv.
Det, jeg er lidt nysgerrig efter at høre, vedrører det, jeg nu hører ordføreren sige, og som jeg hørte ministeren sige før.
Altså, det virker mere, som om ordføreren er interesseret i at please de ansøgere, der kommer, altså at det er dem, man skal tage hensyn til.
Det må jo være den modsatte præmis, så det er Danmark, man tager hensyn til ved at sikre, at der ikke kommer for mange, og at det er de rigtige, der får tildelt den største gave, vi kan give, nemlig dansk indfødsret.