Pelle Dragsted (EL), 2017-04-18:
Tak, formand.
I Enhedslisten støtter vi i SF's gode forslag om at få lukket ned for det her helt forrykte og, mener vi også, økonomisk usunde brug af aktieoptioner i statslige eller delvis statslige virksomheder ved at ændre den statslige ejerskabspolitik, som vi kender den i dag.
Eksemplet Nets er blevet nævnt, som jo er et ganske absurd eksempel, hvor ledende medarbejdere efter kort tids tjeneste kunne stikke af med 3 mia. kr.
Ja, selv en pressechef blev mangemillionær, mens direktøren alene løb med 0,5 mia. kr.
De ledere, der har deltaget i det her, burde ganske enkelt skamme sig.
Som sagt er Nets jo ikke en statslig virksomhed, men når det alligevel er relevant som eksempel, synes jeg godt, at man kan spørge sig selv: Er det her en kultur, som vi ønsker at understøtte i statslige selskaber?
Jamen de her bonusprogrammer og aktieoptioner er jo det modsatte.
0,5 mia. kr. er jo mere, end nogen hårdtarbejdende dansker vil kunne tjene gennem hele sit liv.
Det er jo hundreder eller måske tusindvis af menneskealdre, der ville skulle til, via hårdt arbejde.
Så når en lagerarbejder eller en tømrer eller en SOSU eller en industritekniker kan se en direktør rende med 0,5 mia. kr., er det jo som at sige til dem: I er ikke noget værd.
Jeres arbejde er ikke noget værd.
Desværre er der jo eksempler på det, også i statslige selskaber.
Et af dem har jo været nævnt, DONG, som Rigsrevisionen netop nu undersøger, bl.a. betimeligheden af de aktieoptionsprogrammer, man etablerede, og som reelt betød, at ledelsen i DONG sådan set havde en interesse i i forbindelse med aktieudvidelsen, hvor de også fik deres aktier, at værdisætte DONG så lavt som muligt, fordi det ville betyde, at afkastet, den dag DONG gik på Børsen, ville blive større.
DONG's direktør kan alene hente et sted mellem 20 og 27 mio. kr. – og det var for et år siden, jeg ved ikke, hvor DONG's aktier ligger nu.
Det gav altså et helt forkert incitament i det her, og derfor er det faktisk en utrolig vigtig diskussion, som SF rejser her.
Det er ikke bare, fordi det er umoralsk, det er faktisk, fordi vi risikerer, at det bliver til dårlig købmandskabspolitik fra statens side.
Vi mener jo i Enhedslisten slet ikke, at vi skal afhænde fællesskabets virksomheder, men når vi gør det, er det mindste, man kan forvente, da, at man laver ordentligt købmandskab.
Og derfor er det så afgørende at gøre op med mulighederne for de her aktieoptioner til ledende medarbejdere i forbindelse med børsnoteringer.
Man taler tit om – og det er der også blevet talt om i dag – at ledende medarbejdere motiveres til de her programmer op til en børsnotering, fordi de selv har hånden på kogepladen, som det siges, altså at hvis det bliver en god børsnotering, scorer de flere penge.
Men der er jeg fuldstændig enig med Dansk Folkepartis ordfører.
Altså, skal vi købe den præmis, at det er nødvendigt at belønne med aktieoptionsprogrammer hos ledelsen i de her virksomheder?
Almindelige medarbejdere bliver jo ikke forgyldt, og der forventes det da også, at man gør en ordentlig indsats.
Det er ligesom den her præmis om, at de rigeste mennesker bliver mere motiverede af at blive endnu rigere, mens mennesker, som ikke tjener så meget, motiveres af at blive endnu fattigere.
Vi så helst et fuldstændigt stop for den her type programmer i statsejede virksomheder.
Herudover mener vi faktisk ikke kun, at vi skulle tale om aktieoptioner, men også om udviklingen i lønniveauer.
For den udvikling, vi ser i de her år, hvor en lille elite oppe i toppen, også i statslige selskaber, stikker fuldstændig af fra alle andre danskere, der går på arbejde, synes vi er en usund udvikling, og vi burde også tale om, hvordan vi sætter ind over for den.
Men nuvel, SF's forslag er et forsøg på at gøre en håbløs situation bedre, og derfor er vi positivt indstillet, selv om vi også mener, at man kunne gøre det endnu mere vidtgående end det, der er lagt op til i beslutningsforslaget.