runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Katrine Daugaard (LA), 2026-01-23:
Der er jo intet i det her forslag, der siger, at man ikke stadig væk skal kigge på det, hvis der er noget omkring barnet, som gør, at det ikke kan være i en lige deleordning.
Det kunne være, at man var stærkt autistisk, eller at den ene forælder bor langt fra den anden.
Der er jo stadig væk masser af gode grunde til, at man kan se bort fra den her ligestilling, som jo er det, man går ind og giver med det her forslag – så længe begge er egnede.
Det tænker jeg da også må være en liberal værdi for et parti som Venstre, altså det at sige, at langt de fleste godt kan finde ud af selv at lave deleordninger, men der, hvor man ikke kan, og hvor begge er egnede, må staten hjælpe til med noget ligestilling gennem lovgivningen.
Erik Veje Rasmussen (V), 2026-01-23:
Tak for ordet i denne meget, meget spændende sag.
Næsten hvert tredje
barn i Danmark oplever, at deres forældre bliver skilt.
Det kan være en meget belastende livsomvæltning for et barn, når mor og far går fra hinanden, og derfor skal barnets behov og trivsel altid stå forrest.
Børn har brug for trygge relationer til begge forældre, og skilsmissebørn skal have en reel mulighed for at have begge forældre i deres liv.
Forældreansvarsloven fastslår barnets ret til samvær med den forælder, som barnet ikke har bopæl hos, og alle afgørelser skal træffes ud fra en konkret vurdering af, hvad der er bedst for barnet.
Efter den gældende lovgivning har vi altså allerede et klart udgangspunkt om, at børn har ret til kontakt med begge forældre, samtidig med at barnets bedste altid vejer tungest.
Med det sagt anerkender jeg også ønsket om at styrke ligestillingen mellem forældre efter en skilsmisse, men jeg forholder mig kritisk over for de konkrete justeringer, som forslagsstillerne lægger op til, fordi de risikerer at flytte fokus fra barnets individuelle situation til mere standardiserede ordninger.
Skilsmisser kan ikke reguleres efter faste rammer.
Hvert barn er forskelligt, og hver familie er forskellig, og derfor må løsningerne også være forskellige.
Særlig vil jeg gerne fremhæve forslaget om en 7-7-ordning som udgangspunkt for fordelingen af forældretid, for her risikerer man, at den praksis bliver en tommelfingerregel, der trækker afgørelser i retning af faste modeller.
Det betyder dermed, at man skubber beslutningerne væk fra den konkrete helhedsvurdering af barnets behov for blot at opnå formel lighed mellem forældrene.
Jeg vil samtidig gerne takke fru Katrine Daugaard og fru Mette Thiesen for deres arbejde i forbindelse med at sikre mere ligestilling i og bedre vilkår for skilsmissefamilier.
Derfor støtter Venstre ikke beslutningsforslaget.
Mette Thiesen (DF), 2026-01-23:
Jeg vil sige, at det klæder ordføreren, når han går væk fra den forproducerede tale og taler.
Det viser så desværre også, at ordføreren ved meget lidt om det her område, og det synes jeg er ret ærgerligt.
Det er i øvrigt det, folk tit slås om, og jeg er bare nødt til at sige, at der er en voldsom bias i det her system.
Det er som regel kvinderne, som vinder retten til børnene.
I nogle af de sager, jeg i hvert fald har set, eller stort set alle dem, jeg hører om, er det kvinder, som har løjet.
De har holdt børnene væk fra faren og er blevet belønnet for det.
De har hjernevasket børnene, og det er jo så det, der gælder for den her regering, altså at man sådan skubber børnene endnu længere ind i den konflikt.
Mener ordføreren helt reelt set, at systemet i dag fungerer, som det er?
Katrine Daugaard (LA), 2026-01-23:
Ja, og det synes jeg jeg har redegjort for at man stadig væk skal.
Men jeg tænker, at det her med at lytte til barnet er vi jo ikke uenige i at man selvfølgelig skal.
Men der er jo forskel.
Jeg synes jo, man er gået for vidt.
Man har sådan set altid skullet lytte til barnet.
Det skulle man også før barnets lov og de tilrettelser, der er lavet i den her konkrete lovgivning, der ligger i dag på det familieretlige område.
Man har jo altid – eller i hvert fald i mange, mange år – skullet lytte til barnet, men man skal jo stadig væk tage det voksne ansvar.
Astrid Carøe (SF), 2026-01-23:
Jeg er ret optaget af, at vi, når vi nogle gange også snakker om ligestilling på andre områder, taler meget om, om der er ligestilling i lovgivningen, men der kan sagtens være ligestilling i lovgivningen, uden at der er det i praksis.
Derfor siger jeg også, at vi skal tage det alvorligt.
Vi mener bare ikke, at det at sige, at 7-7 er den perfekte løsning, er løsningen på det problem.
Jeg tror helt sikker, der er nogle udfordringer, og det skal vi tage alvorligt.
Men jeg tror altså, vi kunne gøre noget i forhold til det her med økonomien, så det i det mindste ikke betyder noget eller ikke betyder lige så meget, når man en konflikt i Familieretshuset.
Katrine Daugaard (LA), 2026-01-23:
Tak for en god tale, og tak for nuancerne også.
Jeg er helt enig i, at de er meget, meget vigtige i de her sager.
Jeg er dog ikke enig i, at det her er en standardløsning, for man vil stadig væk til, og det skal man altid, se det ud fra den enkeltes sag og det enkelte barns behov.
Det vil man stadig væk skulle med det her.
Men der er rigtig mange sager, hvor der ikke er gode faglige og faktuelle begrundelser bag, at man alligevel ender med at skubbe som oftest fædrene ud af børnenes liv.
Det er jo det, der er grundlaget for at lave det her.
Det er jo netop, fordi praksis er forskelsbehandling.
Er SF ikke imod, at man på den måde forskelsbehandler imellem køn, når der ikke er gode faglige grunde til det, men at man som oftest faktisk kommer til belønne dem, der skaber konflikt?
Karina Adsbøl (DD), 2026-01-23:
Ja, men jeg sagde jo sådan set også i min tale, at hvis vi holder fast i det, kan det her forslag godt blive et skridt i den rigtige retning.
Derfor sagde jeg også, at jeg har nogle opklarende spørgsmål netop i forhold til det individuelle, og hvordan det her skal være i praksis.
Netop i forhold til forældrefremmedgørelse og konflikter har vi jo kæmpet sammen om det gentagne gange, i samråd og til forhandlinger, altså netop kæmpet sammen, fordi det familieretssystem, vi har i dag, ikke fungerer og skal gøres bedre
Mette Thiesen (DF), 2026-01-23:
Det er netop for at undgå højkonfliktsager, for det, folk slås om, er fordelingen af børnene, og det er der, hvor vi kommer ud i alt det her med løgn og bedrag og hjernevask af børn og manipulation og alt muligt andet.
Så hvis vi skal undgå det, er vi sådan set nødt til at gøre noget.
Vi kan sagtens blive enige, ordføreren og jeg.
Jeg mener jo, at man skal straffe for forældrefremmedgørelse; jeg mener, det er psykisk vold, og det tror jeg også ordføreren er enig med mig i.
Vi skal gøre mange flere ting.
Nogle gange sidder jeg da også og tænker om Familieretshuset: Lad os disrupte det, altså simpelt hen lukke det fuldstændig ned og starte forfra, for det fungerer tydeligvis ikke ordentligt.
Men det her er et kæmpe skridt på vejen mod en reel ligestilling af forældrene og af børnenes ret til begge forældre, sådan som det står i forslaget.
Karina Adsbøl (DD), 2026-01-23:
Jamen som sagt deler jeg også intentionerne, men jeg synes, at det i hvert fald er vigtigt at understrege, at det handler om barnets ret til begge forældre.
Derfor er det også vigtigt at understrege, at den individuelle vurdering af barnets behov også må vægtes højt, og derfor havde jeg netop også som sagt nogle opklarende spørgsmål i forhold til udvalgsbehandlingen.
Om det lige er det her, der er den helt rigtige vej at gå, eller om det er, at vi skal gøre noget mere i forhold til netop at stoppe det her med forældrefremmedgørelse, må vi se på, for som jeg kunne forstå, handlede det her beslutningsforslag ikke om højkonfliktsager, men mere, som jeg synes fru Katrine Daugaard sagde, i forhold til det normale.
Men de vil jo selv kunne finde ud af at finde nogle gode ordninger og løse de udfordringer.
Mette Thiesen (DF), 2026-01-23:
Tusind tak for talen.
Jeg skal være ærlig og sige, at det faktisk kom bag på mig, at Danmarksdemokraterne ikke ved, om de kan stemme for.
Vi sidder lige nu på retsområdet og undersøger forebyggelse af partnerdrab.
I Spanien har man haft en rigtig, rigtig god effekt af at lave noget lignende.
Så det er noget, der bringer konfliktniveauet ned.
Og det her er sådan set heller ikke et gammelt forslag.
Jeg har selv fremsat et forslag om det tidligere, fordi man jo ved, at børn har bedst af at være hos begge forældre og se begge forældre.
Ordføreren nævner det her med, at der eksempelvis kan være en forælder, der bor langt væk.
Ja, men det er jo en af de ting, som man – det ved ordføreren også godt – ser rigtig tit i forhold til samværschikane, altså at hvis der bliver lavet en 7-7-ordning eller en anden ligelig deling, tager moren måske bare barnet og flytter eksempelvis fra Sjælland til Aalborg, for så er det meget svært at opretholde en 7-7-ordning for den far.
Så der er jo masser af andre tiltag, vi kan gøre, men udgangspunktet for skilsmissesager må altid være en ligelig deling.
Karina Adsbøl (DD), 2026-01-23:
Ja, jeg synes også, vi skal fortsætte drøftelserne.
Men jeg vil simpelt hen gerne anerkende forslagsstillerne for at gøre et forsøg på at ramme det med et beslutningsforslag.
Det kan godt være, at der er nogle ting, vi skal have ændret i beslutningsforslaget, eller i hvert fald præciseret i forhold til individuel vurdering og de der ting, men jeg synes i hvert fald, det er godt, at man gør et forsøg.
Og så synes jeg også, vi skal fortsætte dialogen.
Gunvor Wibroe (S), 2026-01-23:
Det, jeg vil sige, er, som jeg også sagde i min tale, at vi skal fortsætte drøftelserne omkring, hvordan vi kan skabe et godt incitament i forhold til forældrene.
Det er vi fra Socialdemokratiets side altid åbne for.
Det, der er vigtigt, er, at vi sikrer et godt barneliv, og at vi lægger nogle trædesten, i forhold til at far kan være der og mor kan være der, for begge forældre er sindssygt vigtige.
Som jeg sagde i min tale: Mor er vigtig, men det er far altså også.
Så vi er ikke færdige med det her, og vi fortsætter drøftelserne.
Karina Adsbøl (DD), 2026-01-23:
Jeg synes også, det her er rigtig svært, for der er rigtig mange børn, der uberettiget mister kontakten til den ene eller den anden forælder, og jeg synes, vi har et system i dag, der er med til at, kan man sige, øge konfliktniveauet.
Jeg synes, vi kunne gøre meget mere forebyggende, i forhold til at forældre står i den situation.
Så er der jo også forældrene, som altså har et ansvar for at sætte deres egne behov til side og så kigge på det barn, de har skabt i fællesskab.
De fleste børn er jo sikkert kærlighedsbørn, som man har skabt i fællesskab.
Derfor er det bare så ærgerligt, hver gang det er et barn, der kommer til at stå i midten af de her konflikter, der er.
Og jeg er igen dybt bekymret nu, hvor Familieretshuset skal fyre 40 medarbejdere.
Jeg er dybt bekymret for de familier og børn, der bliver ramt af det.
Gunvor Wibroe (S), 2026-01-23:
Jeg havde umiddelbart ikke tænkt mig at tage ordet, men det gør jeg alligevel, for jeg vil faktisk gerne kvittere for en meget fin og balanceret tale.
Det kan godt ske, at ordføreren ikke ender med at stemme for forslaget, men jeg synes, der kom mange nuancer med i den tale, og det mener jeg virkelig det her område har brug for, for det er vanvittig sårbart, og det er sårbare situationer.
Når vi taler om det her i salen, bliver det meget for eller imod, men vi ved jo, at det her ikke er sort-hvidt; det er kompliceret.
Der findes fuldstændig fantastiske fædre derude, og der findes fantastiske mødre; der findes par, der er gået fra hinanden, og som er rigtig gode til at finde gode løsninger, og så findes der de her højkonfliktpar.
Det, der er vigtigt for os, er jo, at vi finder den rigtige lovgivning, i forhold til at alle børn og deres forældre kan få nogle trædesten til et dejligt liv sammen.
Så jeg vil bare kvittere for talen.
Karina Adsbøl (DD), 2026-01-23:
Jeg er fuldstændig enig med fru Katrine Daugaard i, at man skal tage det voksne ansvar.
Derfor er det også bekymrende for mig, når jeg får henvendelse om et barn, som f.eks. har boet ved én forælder, og så siger den ene forælder, det kunne være faren, at barnet gerne må bo ved faren, men så vil man lige pludselig ikke se moren mere, for det siger barnet.
Derfor er vi måske lidt ude i det her med forældrefremmedgørelse.
Jeg er bange for, at de forældre manipulerer med deres barn.
Derfor er det også en ting, vi bliver nødt til at kigge på.
Det må simpelt hen ikke være konsekvensløst, når den ene forældre modarbejder den anden forælder.
Gunvor Wibroe (S), 2026-01-23:
Jeg gentager lige, hvad jeg har sagt.
Altså, loven er jo kønsneutral, og når det er sagt, skal vi lytte til barnet, og vi skal lytte til, hvad barnet trives bedst ved.
Det er det, der er vigtigt i de her sager.
Og så er det jo fortvivlende for alle parter i forhold til de her sager, der ender i højkonflikt, og allermest er det jo fortvivlende for barnet.
Katrine Daugaard (LA), 2026-01-23:
Derfor kan praksis jo godt være en anden, og når praksis tydeligvis er en anden, bør man da sætte ind for at tydeliggøre det i lovgivningen.
Det er jo det, vi netop gør med det her forslag, altså at både mødre og fædre, men jo også der, hvor det er to personer af samme køn, der har fået børn, skal have lige juridisk og økonomisk status i lovgivningen.
Hvordan i alverden kan man stå dag ud og dag ind hernede og sige, at man går ind for ligestilling, men at lige når det gælder barnets ret til begge forældre eller begge forældres ret til at være i deres børns liv, gælder det ikke?
Tak for det.
Jeg synes, det er en anelse hyklerisk, at ministerens parti ofte står på ligestillingens side, men som oftest kun når det er kvinder, der får mere.
Her er det jo tydeligvis i det familieretslige system mændene, som mangler at blive ligestillet, og det kan vi se, fordi praksis viser, at kvinderne ikke bare får børnene en lille smule mere, men i massiv grad får dem meget mere.
Det er jo, selv om der er masser af mænd, som rigtig gerne vil, og det leder alt for ofte til de her højkonfliktsager, som vi jo har diskuteret så ofte.
Med det her forslag foreslår Dansk Folkeparti og Liberal Alliance at løfte barnet ud af konflikten og sige, at barnet altså har ret til begge forældre, selvfølgelig når de begge er egnede.
Så kan der være alle mulige andre hensyn omkring barnet, som vi jo ikke er uenige i at man skal tage.
Men er ministeren ikke enig i, at fokus må være på barnet?
Sophie Hæstorp Andersen (S), 2026-01-23:
Som jeg sagde før, anerkender jeg sådan set, at der er studier, der viser, at børn i deleordninger trives bedre end børn i mindre omfattende ordninger.
Vi ser også, i takt med at vi i øvrigt får øget barselsorlov, også blandt mænd, at familierne i det hele taget bliver mere og mere ligestillede mellem far og mor, mor og mor eller far og far, hvis der er tale om sådan nogle situationer.
Men jeg vil også sige, at når vi kommer ind i det familieretlige system, er der tale om højkonfliktsager, og jeg anerkender, at der også er sager om familiefremmedgørelse.
Der har vi lavet lovgivning på den del, der skal sikre, at man opdager det tidligt og sætter ind.
Jeg kan ikke se for mig, at en 7-7-ordning uden hensyntagen til det enkelte barns synspunkter i den forbindelse er den rigtige vej at gå.
Mette Thiesen (DF), 2026-01-23:
Jeg er stadig helt i chok.
Jeg ved ikke, om ministeren kan huske, at vi for noget tid siden stod her og talte om forældrefremmedgørelse.
Det foregår jo også i rigtig mange af de her sager.
Så nej, man skal ikke lade børnene være en brik i det her spil.
Der er manipulerende forældre, der bruger de her børn.
Så derfor er det jo noget, man skal tage hånd om.
Jeg er bare nødt til at sige: Nu har jeg siddet på det her område i rigtig mange år efterhånden, og kernen til problemerne er altid – til at starte med – fordelingen af børnene.
Så kunne jeg i øvrigt godt tænke mig at spørge ministeren, om man har tænkt sig, at der generelt laves en mentalundersøgelse i det familieretslige system og i Familieretshuset, når der kommer folk ind med højkonfliktsager, for det tror jeg ville afhjælpe rigtig meget, hvis man gjorde det til at starte med, især på mange af de her møder, som vi taler om.
Sophie Hæstorp Andersen (S), 2026-01-23:
Beslutningsforslaget er jo rettet mod de afgørelser, der skal træffes på det familieretlige område, og der vil jeg bare gerne understrege, at familier, der har sager i det familieretlige system, generelt står i en sværere situation end alle andre familier.
Ellers havde man jo fundet en mindelig løsning.
Hvis vi kigger på, hvordan man bruger deleordninger i dag, er jeg fuldstændig enig med forslagsstillerne i, at det skal vi have mere af, og der er heldigvis også en positiv udvikling.
Hvad angår andelen af skilte familier, der har børn i 3-15-årsalderen, er det sådan, at i 2009 var det kun 15 pct. af dem, der havde 7-7-deleordninger.
Men det var 41 pct. i 2021.
Det viser jo noget for mig.
Jeg er fuldstændig enig i, at deleordninger er rigtig godt.
Det er særlig godt, når der ikke er konflikter, det er særlig godt, når forældrene er enige, og det skal vi blive ved med at bygge videre på.
Mette Thiesen (DF), 2026-01-23:
Tusind tak.
Jeg er faktisk lidt i chok over, at ministeren ved så lidt om sit eget område.
Det må jeg simpelt hen sige.
Det ved man bl.a. fra Spanien, hvor man har lavet den her løsning, og det er faktisk noget af det, som har gjort, at antallet af partnerdrab er faldet betydeligt, og som man faktisk sidder og undersøger nu.
Så det var bare, så ministeren også kan blive opdateret på det, som hun burde have forberedt sig på til i dag.
Det her er jo et af mange forslag, der netop kan forebygge de her højkonfliktsager.
Vi ved jo, at det her bliver brugt aktivt, altså det her med at holde børnene fra den anden forælder.
Det er som regel moren, der holder børnene fra faren, og hvis hun laver en skævdeling, f.eks. en 9-5-deling, har hun krav på en masse penge.
Så er der et økonomisk aspekt i det.
Der er alle de forskellige ting, der gør, at rigtig mange, især fædre, bliver kørt totalt ud på sidelinjen.
Der ligger så sindssygt meget videnskabelig evidens både fra udlandet og fra Danmark for, at børn har bedst af at have begge forældre.
Hvorfor vil ministeren ikke forholde sig til det, der ligger på det her område?
Hvorfor bliver ministeren ved med at holde fast i, at det nuværende system fungerer?
For det gør det ikke, minister.
Sophie Hæstorp Andersen (S), 2026-01-23:
Jo, jeg er fuldstændig enig i, at fokus netop skal være på barnet.
Jeg er også enig i det sidste, der blev sagt om, at barnet ikke skal være centrum for selve konflikten; det er forældrene, der har en konflikt med hinanden, og det skal afspejles.
Jeg er bare ikke enig i, at det her er løsningen på at fremme det.
Der står allerede i loven i dag, at vi skal kigge på barnets bedste i fastsættelsen af samværet.
Det er også det, man arbejder efter på det familieretlige område, og juraen skal følge udviklingen i samfundet.
Derfor tænker jeg også, at vi ser en udvikling i de her år, hvor mænd tager større og større del som fædre i deres børns liv, og derfor vil vi også se flere og flere afgørelser, der går i den retning i det familieretlige system.
Pause Pause (Pause), 2026-01-23:
Mødet er udsat.
Katrine Daugaard (LA), 2026-01-23:
Lad mig være helt tydelig, og jeg taler lidt højere, hvis der ikke er mikrofon på her.
I de svære sager med vold, overgreb, misbrug og uegnethed kommer barnets sikkerhed altid først, men netop derfor skal vi have klare udgangspunkter og klare begrundelser, så vi både beskytter børn i de alvorlige tilfælde og samtidig sikrer, at flertallet ikke mister en forælder, i praksis fordi systemet er skævt.
Med B 59 siger vi grundlæggende, at barnet har ret til begge forældre, og at systemet skal støtte barnet og ikke konflikten.
Tak for ordet.
Tak for det, formand.
Næsten hvert tredje
barn i Danmark oplever, at mor og far går fra hinanden, og det er en stor omvæltning, og netop derfor skal lovgivningen være indrettet efter barnets behov.
Det her handler ikke om forældres rettigheder i en kamp mod hinanden; det handler om barnets rettigheder, barnets relationer og barnets trivsel.
Forskning peger på, at børn som udgangspunkt trives bedst med en tæt og regelmæssig kontakt til begge forældre, når begge er egnede.
Men i praksis ser vi stadig, at systemet ofte ender med at favorisere den ene forælder, typisk moren, både når det drejer sig om samvær og økonomi, og når ydelser og fradrag i høj grad følger bopælen frem for barnet og samværet, kan det skabe et økonomisk incitament til konflikt, der er gift for samarbejdet, og barnet betaler prisen.
Derfor foreslår vi tre klare greb.
For det første skal udgangspunktet, når man ikke kan blive enige, være en ligelig deleordning, f.eks. 7-7, når begge forældre er egnede, medmindre forældrene aftaler andet eller konkrete hensyn taler imod det.
For det andet skal økonomien følge barnet og samværet, ydelser og relevante fradrag bør fordeles efter samværsordningen, så vi fjerner skævheder, der kan puste til konflikter.
For det tredje skal det, hvis man fraviger en ligelig ordning, begrundes grundigt og skriftligt med barnets trivsel som omdrejningspunkt ...
Katrine Daugaard (LA), 2026-01-23:
Det er jeg ikke enig i.
Det, man har gjort, sådan som lovgivningen er i dag, er, at man faktisk løfter barnet ind som part i konflikten.
Man har endda sat alderen ned for, hvornår de skal rodes ind i det, afhøres og lyttes til, som vi siger, i stedet for at man lader de voksne tage det fornuftige og faktuelle ansvar for de her sager.
Der må man jo sige, at hvis begge forældre er egnede, skal barnet da have lige ret til at kunne være halvt-halvt hos sine forældre.
Gunvor Wibroe (S), 2026-01-23:
Men vi har jo allerede lige talt om, at den her lov er kønsneutral.
Så det her med ligestilling oven i det forstår jeg simpelt hen ikke.
Loven er jo kønsneutral.
Katrine Daugaard (LA), 2026-01-23:
Jeg er også rystet over, at man som Danmarks største parti, det bedst repræsenterede parti her i Folketinget, ikke har sat sig ind i al den forskning, der jo ligger, på, at børn har bedst af adgang til og samvær med begge forældre.
De klarer sig simpelt hen bedre op igennem hele livet.
Den praksis, som vi har i dag, belønner som oftest den ene part.
Jeg er enig i, at det her egentlig ikke er kønnet.
Tallene siger bare, at den part, der belønnes, som oftest er moderen, men i princippet er det her jo ikke kønnet.
Altså, det kunne jo også være to fædre, der havde fået et barn, og som var i konflikt.
Det, der er vigtigt for Liberal Alliance, er, at vi skal sikre barnets ret til begge forældre, og at den ret sættes over forældrenes indbyrdes konflikt.
Det undrer mig, at man i Socialdemokratiet ikke vil være med til det. Det her er jo et ligestillingsforslag med barnets ret i centrum.
Gunvor Wibroe (S), 2026-01-23:
Jeg kan jo bare gentage, hvad ministeren lige har sagt.
Barnet skal høres, og det er helt grundlæggende for os.
Det står jeg selvfølgelig fast på.
Tak for kommentaren.
Man skal da høre meget, men jeg vil sige: Ja, der er masser af evidens på området om på den ene side og på den anden side, og det skal vi selvfølgelig holde øje med meget tæt.
Der er ingen tvivl om, at alle parter kan blive klogere på det her område.