Peder Hvelplund (EL), 2019-03-13:
Tak for det, formand.
Næsten halvdelen af svage ældre i dag modtager ingen former for hjælp, hverken fra familie, venner, hjemmehjælp eller privat købt hjælp.
I 2007 var det hver tredje, der ikke fik hjælp
Svage ældre er ældre, der selv vurderer, at de ikke kan udføre en eller flere hverdagsopgaver uden hjælp, som f.eks. at gå udendørs, tage tøj på eller gå i bad.
Selv blandt de allersvageste ældre, som har behov for hjælp til mere end en hverdagsopgave, er der er mange, der ikke modtager hjælp.
Udviklingen ser udelukkende ud til at skyldes, at langt færre i dag får hjemmehjælp til praktiske opgaver.
Sådan lyder den alarmerende konklusion fra VIVE's rapport, som er anledningen til den hasteforespørgsel, som vi afholder her i dag, og som Dansk Folkeparti i øvrigt skal have tak for at have indkaldt til.
Tallene taler deres eget klare sprog.
Antallet af svækkede ældre, der modtager praktisk hjælp, er de seneste år faldet fra 43 pct. til 25 pct.
Selv når man renser tallene for effekter fra rehabilitering og ældre, der har en ægtefælle til at hjælpe, er faldet markant fra 36 pct. til 25 pct.
Tallene dækker over menneskeskæbner, over borgere, som har haft en klar og berettiget forventning om, at når de blev gamle og efterhånden mistede deres funktionsevne, så de ikke kunne klare almindelige dagligdags gøremål, ville de være berettiget til hjælp, en hjælp, der kunne sikre, at de kunne bevare selvstændighed og værdighed.
I stedet for har de oplevet at få afslag, når de har taget skridtet og søgt om hjælpen.
Hvis de så har fået bevilget hjælpen, har det været tøjvask hver fjortende dag eller rengøring hver tredje, fjerde eller helt op til hver femte uge.
Vi kan hver især selv overveje, hvor tilfredsstillende det ville være at have vasketøj til at stå i 14 dage eller få gjort toilettet rent hver femte uge, når vi ikke selv kan klare det, selv om vi gerne vil.
Men det er virkeligheden for mange ældre i dag.
Konsekvensen er klar, en overhængende risiko for, at vi får en ældrepleje, der er delt op i et A- og et B-hold, hvor de, der har råd, kan købe sig til ekstra hjælp, hvor de, der har ressourcestærke pårørende, kan trække på hjælp, mens de, der ikke har, er overladt til sig selv.
73.000 svage ældre modtager hverken hjælp fra det offentlige eller fra andre.
De er overladt til sig selv, selv om de angiver, at de har et klart behov for hjælp.
Det er konsekvensen af adskillige års udsultning af ældreplejen.
I løbet af de seneste 10 år er der skåret 6,5 millioner hjemmehjælpstimer i kommunerne på grund af en presset økonomi.
Hvis der samtidig skulle kompenseres for det stigende antal ældre i perioden, skulle der reelt tilføres 5,8 millioner timer.
Det betyder, at hvis serviceniveauet skulle svare til niveauet i 2008, skulle der leveres 12,3 millioner timer mere end i dag – bare for at holde niveauet fra 2008, hvor det altså ikke flød med mælk og honning i ældreplejen.
Udviklingen fortsætter desværre.
Det seneste år alene er udgiften pr. ældre over 75 år faldet med 2,9 pct.
Antallet af ansatte pr. ældre over 75 år er faldet med 4,2 pct. de seneste 2 år.
Det er udtryk for et markant svigt af ældreplejen.
Hvis udviklingen skal vendes, er det helt nødvendigt at tilføre flere ressourcer.
Ældre Sagen vurderer, at hvor der fra 2008 til 2017 er blevet sparet 3,4 mia. kr. på området, skulle der i stedet for have været tilført 6,6 mia. kr.
Derfor er det helt nødvendigt at slippe kommunerne ud af det økonomiske førergreb, som skiftende regeringer har lagt dem i.
Samtidig bliver vi nødt til at se på minimumsstandarder, hvor midlerne følger med, så vi kan sikre et anstændigt serviceniveau.
Køgedommen gjorde det klart, at der ikke er en nedre grænse for serviceniveauet.
Endelig er det helt nødvendigt at anerkende, at rehabilitering ikke er et tryllegreb, som sammen med forestillinger om sund aldring løser problemet.
Rehabilitering kan være et godt supplement som et tilbud, men man skal gøre sig klart, at det kræver en investering, før man kan høste et provenu.
Det tager tid at lære mennesker kompetencer, så de bedre kan klare sig selv.
Jeg håber, at debatten her vil klarlægge, at der er behov for at investere i vores ældrepleje, så alle, der har et berettiget behov for hjælp, kan få det.
Det burde være en selvfølge.
Så skal jeg på vegne af Socialdemokratiet, Enhedslisten, Alternativet, Radikale Venstre og Socialistisk Folkeparti læse et forslag til vedtagelse op, som har været igennem et nedskærings- og effektiviseringsarbejde i rød blok og derfor er blevet kortet ned til at lyde sådan her: Forslag til vedtagelse
»Folketinget opfordrer regeringen til at sikre, at de kommunale budgetter som minimum følger med det stigende antal ældre, så der er råd til, at vi kan tage os ordentligt af vores ældre medborgere, uden at kommunerne tvinges til at gennemføre besparelser på daginstitutioner, skoler og andre velfærdsområder.«