Lars Boje Mathiesen (NB), 2020-03-26:
Vi står i en sundhedsmæssig vanskelig situation.
Man har fra Folketingets side truffet beslutninger, som indskrænker folks liv betragteligt derude, og som har store, uoverskuelige konsekvenser for mange erhvervsdrivende.
Når regeringen har bedt os i Folketinget om opbakning, har et samlet Folketing støttet op, også selv om det gik længere, end hvad mange ønsker for vores samfund.
Hvorfor?
Fordi vi fik at vide, at der var et sundhedsfagligt nødvendighedsargument, som kunne retfærdiggøre den handling.
Nu handler det mest om tiltag, som regeringen muligvis ønsker at tage, skridt, de muligvis vil tage, men hvor der ikke for nuværende er en klar sundhedsfaglig nødvendighed, som man kan basere forslaget på, og det ændrer situationen.
For vi skal være yderst varsomme med blindt at give grundlæggende rettigheder væk fra borgerne og flytte magt væk fra Folketinget over til staten.
Lad mig nævne fire konkrete eksempler.
Det betyder reelt, at bedsteforældre ikke længere kan være sammen med deres børnebørn – det kan også gælde fætre, tanter, onkler – og det kan betyde, at naboer ikke længere kan passe hinandens børn.
Man forsøger dog at neddrosle det ved at sige, at det vil man ikke som udgangspunkt, men at det kan blive nødvendigt.
For man må godt gå med nærmeste pårørende, men ikke med andre.
Igen siger man, at det ikke er sikkert, det bliver nødvendigt.
Men det er reelt set, hvad man her giver staten beføjelser til
Det er vel reelt set, at man lukker de her forretninger, men man giver dem ikke, ligesom virksomheder, et påbud, og så undgår man hermed belejligt at skulle give dem erstatning.
Det kan være campingpladser, og det kan også være butikker.
Det er altså en markant svækkelse af borgernes retsstilling.
Tilbage står så, hvad det er, der kan retfærdiggøre, at man bliver nødt til at hastebehandle det her og give staten så massive beføjelser og lave yderst vidtgående grundlæggende indskrænkninger af borgernes rettigheder, når det nu ikke er under sundhedsfaglig dokumentation; og det ved vi, for Sundhedsstyrelsen har svaret på det.
Svaret er, at man måske får brug for det på et tidspunkt.
Sandheden er jo, at man har problemer med nogle enkelte grupper i det danske samfund.
Langt størstedelen opfører sig ordentligt; det siger Rigspolitiet.
Men vi har problemer med nogle enkelte grupper i befolkningen, og vi har problemer med nogle enkelte foreninger, som heller ikke vil opføre sig ordentligt.
Men det kan altså ikke være på grund af nogle indvandrerdrenge og nogle vandpibeklubber, at man skal indskrænke danskernes grundlæggende frihedsrettigheder og borgerrettigheder så markant, som man lægger op til her.
Det kan man virkelig ikke mene.
Der er folk derude, som er syge i de her dage.
Der er folk, som er blevet arbejdsløse.
Der er borgere, som lige nu står til at miste deres forretning og deres livsværk.
Og nu vil vi så fratage dem yderligere og gøre deres situation endnu værre, både for borgere og erhvervsliv, fordi man bøvler med nogle indvandrerdrengegrupper og ikke kan adressere det problem.
Derfor foreslår vi, at vi førstebehandler lovforslaget, og vi kan også udvalgsbehandle det de kommende dage, men så lader det ligge, indtil regeringen har redegjort grundigt og overbevisende for, hvorfor det her skal træde i kraft nu, hvorfor der er behov for det her og nu, af sundhedsmæssige årsager og ikke, fordi man har problemer med nogle enkelte grupper af unge drenge, der bliver ved med at forsamle sig.
Og hvis det skulle blive nødvendigt at tage de tiltag, som det ikke er på nuværende tidspunkt, kan vi jo tredjebehandle lovforslaget, og hvis der til den tid er problemer med de tre søgnedage, må man tage den del ud af forslaget.
Men indtil der ligger en overbevisende argumentation for, at vi bliver nødt til at handle på det her nu, burde magten forblive hos Folketinget, og rettighederne burde forblive hos folket.
Derfor vil vi ikke på nuværende tidspunkt tage stilling til, hvordan vi forholder os til selve forslaget, men vi vil se frem til den kommende udvalgsbehandling af det og se, hvad der sker der, inden vi tager endeligt stilling.