Zenia Stampe (RV), 2025-12-09:
Det er bare så dejligt med »Matador«, for den forener os alle; jeg er i gang med at se den for tredje gang med min datter.
Jeg har selvfølgelig set den mange gange før, og hun er kun 13 år, men det er alligevel tredje gang, vi ser den.
Jeg lagde mærke til, at hr. Peter Kofod nævnte lægen, og han er jo radikal.
Det er det, der er så dejligt ved »Matador«, nemlig at vi på en eller anden måde alle sammen er repræsenteret.
Jeg ved ikke lige, hvem der er DF'er, men der er helt sikkert en eller anden der minder om DF.
Det er så fantastisk, at de er så forskellige, og så alligevel lever de netop sammen.
Jeg kan desværre i dag ikke prale af, at jeg er født i en landsby.
Jeg er født i provinsen, i Roskilde.
Jeg kunne godt drømme om at bo på landet, men det vil min mand helt sikkert ikke.
Men der er jo et eller andet, som vi har tabt, og det bliver meget klart, når man ser »Matador«.
Ikke så mange af jer, der sidder her, men nogle af os er så gamle, at vi også kan huske, hvordan det var for bare 40 år siden.
Altså, på den lille vej, jeg boede på i Roskilde – og nu er det jo ikke på landet, vel – var der slagtere, der var to købmand, og der var bagere, og der var blomsterbutikker, der var legetøjsbutik, men i dag er der ikke noget af det tilbage.
Det er en udvikling, der er sket overalt, og som jeg tror vi er mange der begræder.
Det er noget, der er tabt.
Der er sikkert også meget, vi har vundet, men jeg tror, at det er en grundlæggende sorg, vi alle sammen har.
Men det, jeg har tænkt meget over i dag ved debatten, er den kløft, vi tit snakker om, mellem land og by.
Nogle gange bliver den måske gjort større, end den er, men som omvendt også er stor.
Måske er den ikke større, end den egentlig var for 40 år siden, det er jeg lidt i tvivl om, men der er i hvert fald en kløft.
Men der er også en kløft ned igennem landet, for jeg kan ikke lade være med at tænke over, at mange af dem, der henvender sig til mig, er folk, der er ret trætte af dele af landbruget, og det er derfor, jeg har kredset om det spørgsmål flere gange.
Jeg har været i Havnsø ved Kalundborg, hvor der var nogen, der boede på en gammel slægtsgård.
De var selv landbrugere, men deres nabo skulle så udvide til en meget, meget stor svineproduktion, og det endte med, og jeg tror, de var niende generation på gården, at de flyttede til Jylland og solgte gården, for det ville de ikke bo ved siden af, for det var for stort et anlæg.
Jeg har også været i Holbæk Kommune, også på en lille landboejendom, som fik en kæmpestor svinestald som nabo.
Jeg har været i Næstved, i Glumsø, hvor den her producent, jeg nævnte før, Tybjerggaard, vil omdanne et lille nedlagt husmandssted til en kæmpe svinestald med produktion af 40.000-50.000 slagtesvin om året i et område, der ellers i kommunalplanen var udlagt til natur og turisme.
Den type mennesker er der jo også på landet, dem, som synes, at det ødelægger livet på landet at blive nabo til det landbrug, som jo ikke er Morten Korch længere.
Det er vi jo alle sammen enige om, og det ved vi jo godt, men det er heller ikke sådan noget midtimellem.
Det er ved at blive ret stort og ret industrielt, og det er vi ret optaget af i forhold til landudvikling.
Jeg ved godt, at der de sidste par år har været meget fokus på forbindelse, internet, hurtigere transport, velfærdssamfund, og det er alt sammen rigtig, rigtig vigtigt.
Men jeg synes også, at den debat, der handler om, hvilken udvikling der skal være på landet, er central, så det ikke bare handler om, hvordan man får hurtig internetforbindelse, eller hvordan man hurtigt kommer ind til byen med toget, men jo også, hvad det så er, der skal skabe vækst og arbejdspladser i vores landdistrikter.
Som landbrugsordfører – det er ikke den kasket, jeg har på i dag, men det er derfor, jeg også er landdistriktsordfører, altså fordi vi synes, at de to ting hænger så tæt sammen – vil jeg sige, at jeg synes, at man må stille sig selv det spørgsmål, om det er en uundgåelig udvikling, altså den strukturudvikling og centralisering, vi har set af landbruget?
Nu kom Liberal Alliances ordfører selv lige før til at sige, at den her centralisering, vi ser i Danmark, er et generelt træk overalt i verden, og at den er uundgåelig, og det kunne man mærke der var nogen der blev en lille smule forarget over, og det kan jeg også godt forstå.
Omvendt oplever jeg, at nogle af dem, som blev lidt forarget over, at LA konstaterer, at det er en tendens, der går på tværs af hele verden, lidt har samme syn på landbruget, nemlig at det nærmest er uundgåeligt, at det skal blive til en industri.
Det vil jeg gerne tillade mig at sætte spørgsmålstegn ved.
Er det uundgåeligt?