runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Nikolaj Villumsen (EL), 2019-03-12:
Tak for det.
Det er jo igen, fordi jeg er så nysgerrig.
Der bliver sagt, at vi skal ramme en balance mellem åbenhed og så muligheden for at arbejde i Rådet.
Det lyder jo fint, men nogle gange befinder djævlen sig i detaljen, og derfor kunne jeg godt tænke mig at høre om det samme, som jeg hørte Venstre om, nemlig hvad det er, Liberal Alliance tænker man skal ændre, før man vil kunne bakke op om det her.
Når jeg spørger, er det jo, fordi vi faktisk i virkeligheden med det her forslag bygger videre på en enighed, vi allerede har haft i Folketingets Europaudvalg, og det er da i hvert fald Enhedslistens opfattelse, at vi der ramte en fin balance.
Det går jeg også ud fra de andre partier mente, eftersom vi stod samlet om at bakke op om kravet om åbenhed i forbindelse med de nationale parlamenter.
Så hvis vi en gang har ramt balancen, rammer vi den så ikke igen, hvis vi skyder med venstrebenet – siger jeg som venstrefodet – og får den sendt af sted til regeringerne?
Henrik Dahl (LA), 2019-03-12:
Tak for det, formand.
Med beslutningsforslag nr. B 88 ønsker forslagsstillerne at pålægge regeringen at arbejde for at gennemføre en række forslag om mere åbenhed i Rådet, og som udenrigsministeren allerede har sagt, er det jo en tanke, man helt principielt må have sympati for.
Heldigvis arbejder Rådet jo mere åbent i dag, end det gjorde tidligere, men det ville jo også være mærkeligt, hvis ikke Folketinget havde sympati for nogle tanker, som det sådan set indirekte selv har skrevet under på gennem Europaudvalget, fra de 26 lande, der støtter erklæringen fra COSAC.
Vi tror ikke, at beslutningsforslaget er sådan helt fikst og færdigt i præcis den form, det er fremsat, men jeg er sikker på, at i selve udvalgsbehandlingen kan man komme til en bredere enighed og få drøftet tingene igennem.
Det vigtige for os er selvfølgelig, at der er en eller anden form for balance mellem åbenhed og et nødvendigt hensyn til fortrolighed, og selvfølgelig også, at der er noget realisme i det, vi ender med at vedtage.
Tak for ordet.
Jan E. Jørgensen (V), 2019-03-12:
Jamen det kan jeg kun tilslutte mig.
Nikolaj Villumsen (EL), 2019-03-12:
For jeg synes, det kunne være rigtig godt, at vi fulgte op på den enighed, der er i Europaudvalget, om i virkeligheden samlet at bakke op om, at regeringen kan tage det samme op i regeringskredsen.
Jeg synes, det ville være rigtig stærkt at kunne gøre det i virkeligheden, skulder ved skulder.
Der ligger jo altid en mulighed for, at djævlen ligger i detaljen, men lad os tro på det bedste og så håbe, at det ikke er store ting, der skiller os, så vi kan komme til enighed.
Jan E. Jørgensen (V), 2019-03-12:
Jeg synes, vi skal tage det i udvalgsarbejdet, det er ikke det store, og jeg er sikker på, at vi nok skal nå hinanden.
Kirsten Normann Andersen (SF), 2019-03-12:
Regeringens lovforslag har, som rigtig mange allerede har sagt, til formål at styrke borgernes tryghed og tillid i forhold til deres personoplysninger, i forbindelse med at sundhedsforskning anvendes videnskabsetisk forsvarligt.
Desuden foreslår regeringen med forslaget, at der skal sikres bedre rammer for forskning i patientjournaloplysninger ved at sikre en mere effektiv procedure for adgangen til disse oplysninger til brug for forskning.
SF hilser lovforslaget velkommen.
I SF mener vi, at hensynet til forsøgspersoners rettigheder, sikkerhed og velbefindende er altafgørende og skal gå forud for alt andet.
Derfor giver det her forslag også mening, da det letter muligheden for sundhedsvidenskabelige forskningsprojekter i fremtiden.
Men – for der er også et men – vi må aldrig risikere at komme til at sætte kikkerten for det blinde øje i vores begejstring for forskning.
Datasikkerhed er og bliver altid vigtigst.
Vi har bemærket, at bl.a. Det Etiske Råd, Lægeforeningen og Dansk Psykolog Forening har en række bekymringer i forhold til databeskyttelse og samtykke til videregivelse af oplysninger, som vi tænker skal drøftes i det videre arbejde.
Det er vigtigt for SF, at netop tryghed og tillid er fuldstændig.
Så selv om vi synes godt om forslaget, får vi brug for, ligesom andre også allerede har sagt, at drøfte lige præcis de her forhold i den videre udvalgsbehandling.
Liselott Blixt (DF), 2019-03-12:
Tryghed og tillid: Det lyder jo næsten som et slogan, men det er det, det handler om her.
Det her lovforslag skal være med til at sikre borgerne tryghed og tillid i sundhedsforskningen.
Lovforslaget skal sikre bedre rammer for forskningen i patientjournaloplysninger ved at sikre en mere effektiv procedure for adgang til disse oplysninger til brug for forskning, statistik og planlægning.
I dag er det sådan, at patienter er beskyttet af en komitélov, og formålet med loven er at beskytte patienterne for unødig skade, hvis de indgår i et lægemiddelforsøg.
Hvis et studie anses for at være et lægemiddelforsøg, skal forsøget anmeldes til Lægemiddelstyrelsen og til de etiske komiteer, hvorefter man ser på, om det er etisk forsvarligt.
Så det giver også god mening, at andre forsøg på den her måde har mulighed for at blive vurderet.
Vi skal sikre en god opbevaring af data og en sikker tilgang, når det skal bruges til enten statistik eller til forskning.
Men vi skal også kunne garantere folk, at deres data ikke misbruges, samt sikre deres anonymitet, når der er oplysninger, der trækkes ud.
Så det er selvfølgelig nogle af de ting, jeg gerne vil høre ministeren garantere der sker med det her forslag.
Et andet ben i det her lovforslag er, at man vil samle kompetencerne til at videregive patientoplysninger fra Styrelsen for Patientsikkerhed til regionsrådene, hvor det forudsættes, at man placerer kompetencen i sekretariaterne for de regionale videnskabsetiske komiteer.
Det her mener man reducerer antallet af forskellige instanser, som forskerne henvender sig til.
Men vi er faktisk ikke helt trygge ved den idé.
Først og fremmest kan vi ikke helt se, at det reducerer antallet af instanser, når man går fra én til fem, og samtidig står der, at man »forudsætter«.
Så tænker jeg også at spørge ministeren, hvordan man har tænkt det ind i en sundhedsreform.
Selv når man læser Danske Regioner og de enkelte regioners høringssvar, kan man se, at de ikke mener, det er hensigtsmæssigt at flytte kompetencen.
Så det er også nogle af de ting, jeg vil spørge ind til.
I forhold til samtykkedelen står vi i Dansk Folkeparti, hvor vi hele tiden har stået.
Vi mener, at der skal samtykke til, eventuelt, som nogle også nævner, metasamtykke, for at kunne få indsigt i rent private forhold og andre fortrolige oplysninger fra patientjournaler.
Det sidste element er en mulighed for, at ledelsen på behandlingssteder kan give tilladelse til, at autoriserede sundhedspersoner, der er ansat i sundhedsvæsenet, kan indhente patientjournaloplysninger, hvis det er godkendt af de forskellige instanser.
Her er det vigtigt, at det kun er til det konkrete forskningsprojekt og ikke til andre oplysninger.
Så vi har nogle spørgsmål til lovforslaget fra Dansk Folkepartis side, sådan at vi kan leve op til den tryghed og tillid, som man skriver at lovforslaget skal sikre.
Pernille Schnoor (ALT), 2019-03-12:
Tak for det.
Lovforslaget handler om – de tidligere ordførere har gennemgået det ret præcist, så det vil jeg ikke gennemgå i min tale her – at styrke trygheden og tilliden i forhold til sundhedsvidenskabelig data.
Jeg vil tage lidt udgangspunkt i nogle høringssvar og de formuleringer, der er i høringssvarene.
Københavns Universitet vurderer, at lovforslaget understøtter en fornuftig balance mellem en beskyttelse af borgernes integritet og privatliv på den ene side og bedre rammer for sundhedsforskning på den anden side, og det er sådan set det, som det her lovforslag handler om.
I Alternativet vil vi gerne understrege, at der jo er tale om personfølsom data, og det er derfor også en afvejning, hvor langt man ønsker at gå for at imødekomme forskning, samtidig med at patienternes data skal beskyttes, men derfor tager jeg, som jeg siger, udgangspunkt i høringssvarene, hvor bl.a. også Forbrugerrådet Tænk støtter lovforslaget og finder det grundlæggende meget positivt, at lovforslaget forholder sig indgående til de mange videnskabsetiske problemstillinger, som sundhedsforskning kan medføre for forbrugerne.
Vi støtter, at forskningsprojekterne skal anmeldes og godkendes af det videnskabsetiske komitésystem, da det er vigtigt, at der værnes om forsøgspersonernes privatliv ved forskning.
Jeg vil også nævne, hvad Danmarks Frie Forskningsfond siger, nemlig at indførelsen af krav om videnskabsetisk vurdering af sundhedsdatavidenskabelige forskningsprojekter er særdeles hensigtsmæssigt, idet det kan medvirke til at styrke borgernes tryghed ved og tillid til sundhedsforskning.
Så overordnet set er vi også positive over for det her lovforslag, og vi har også nogle spørgsmål, ligesom andre har nævnt at de har – jeg tror også, at Enhedslisten var inde på, at der er nogle spørgsmål, der skal drøftes i udvalgsbehandlingen, bl.a. noget om høringssvarene, hvor der gives udtryk for en utilfredshed over, at den personkreds, der kan tilgå data, bliver afgrænset; det er bl.a. noget, Kræftens Bekæmpelse giver udtryk for.
Og der er flere spørgsmål, som vi i hvert fald vil stille.
Det er sådan lidt et komplekst område, så vi vil stille nogle spørgsmål i udvalgsbehandlingen, men som sagt er vi positive over for lovforslaget.
Rasmus Jarlov (KF), 2019-03-12:
Vi lytter altid til kloge mennesker og naturligvis også til IMF.
Jeg er ikke knivskarp på, hvordan udtalelserne fra IMF præcis skulle være faldet i den her forbindelse, så jeg vil derfor ikke forholde mig så meget til dem, men jeg vil forholde mig til, at vi er uenige i, at der skal laves en e-krone, og at Nationalbanken skal agere bank for borgerne med indlånskonti til borgerne.
Lars Løkke Rasmussen (V), 2019-03-12:
Tak for det.
Når jeg ikke lavede en direkte reference, er det, fordi det sådan set ikke først er i den her weekend, jeg har oplevet, at der er et højt ambitionsniveau på Færøerne – det vidste jeg også inden denne weekend.
Og jeg har også opdaget, at der er en meget stor fokusering på, hvordan Danmark efterlever gensidige spilleregler – respekt for det – og det skal vi drøfte.
For jeg kan også, hvis jeg ville, tage eksempler frem, hvor jeg synes, at det færøske Lagting i forhold til hjemtagelsesspørgsmål f.eks. har kørt sagerne meget, meget langt, inden man har rakt ud til Danmark, og i virkeligheden på den måde skabt helt unødvendige barrierer.
Så alt, hvad vi kan gøre, for at få et samarbejde, der hviler på gensidig respekt og ingen fordomme, synes jeg er positivt.
Jeg skal ikke blande mig i færøske forhold, men jeg vil da bare komme med den appel, at man, når man kigger ud, så også kigger til Danmark.
Når man f.eks. skal lave nyt skuespilhus i Tórshavn og leder efter internationale investeringer, er det da trist, hvis man på forhånd siger, at de bare ikke må være danske.
Når en stor dansk almengørende fond, Novofonden, siger, at de gerne vil række ud og fremme diabetesarbejdet med nye diabetescentre i Danmark, Grønland og Færøerne, synes jeg da bare – når jeg sidder og kigger på det udefra – at det ville være rart, hvis man tog sådan en henvendelse ned og behandlede den hurtigt og offensivt.
Så jeg synes da, der er mange ting, vi kan gøre for at skabe et bedre dansk-færøsk samarbejde.
Rasmus Nordqvist (ALT), 2019-03-12:
Jeg kan forstå, at regeringen vil holde hånden under private banker, og at vi skal støtte, at deres forretning kører videre.
Vi mener jo sådan set, at det er ret fornuftigt at se på, hvordan vi skaber et frit valg for borgerne i det her samfund.
Men igen kunne jeg godt lige tænke mig at høre et svar på det spørgsmål, jeg stillede: Når direktøren for IMF går ud og siger de her ting, er det så ikke noget, man lytter til i Erhvervsministeriet, i regeringen, og tænker, at måske skulle vi lige være på forkant med udviklingen, og måske skulle vi undersøge det her ordentligt?
For beslutningsforslaget er jo sådan set et beslutningsforslag om en grundig undersøgelse af det; ikke at indføre det i morgen.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2019-03-12:
Jo, men de tal, jeg nævner, er jo ikke bare hentet ud af det blå.
Man taler om, at hvis bare 10 pct. af pladserne på universiteterne blev flyttet uden for de fire største byer. Jeg tror, de fleste ville tænke: Arh, men der ligger da mere end 10 pct. uden for de fire største byer.
Men det er i forhold til at være nede i de tal, at vi prøver at se, om man ikke kan få sådan nogle målsætninger frem.
Det, der er min pointe her, og det, der først og fremmest er vigtigt at sige, er jo, at hvis ikke vi foretager os noget aktivt som politikere, vil der være en centraliseringsbølge i vores uddannelsessektor over de kommende 5-10 år alene på grund af den ændring, der er, af, hvor mange unge der søger til de forskellige uddannelser.
Så hvis vi ønsker at få en decentral uddannelsesstruktur, fordi vi ved, at det her med transporttid betyder meget for, om man søger ind på en ungdomsuddannelse eller man ikke gør, så skal vi politisk være bevidste om det og fortælle, hvordan vi vil have det.
Vi skal være sikre på, at det faktisk er noget, vi tager et ansvar for.
Og der skal der bare ikke være tvivl om, at vi i Dansk Folkeparti ønsker, at det her er det næste sådan store område, vi får taget fat på i det her med at skabe et Danmark i balance.
Og der vil jeg i hvert fald gerne have, at statsministeren noterer sig det, i håb om at vi så i forhold til det med, at arbejdspladserne bliver flyttet, kunne tage fat på det næste store område og i fællesskab være sikre på, at vi har en uddannelsesstruktur, der gør, at vi har gode uddannelsesinstitutioner spredt over hele landet.
Lars Løkke Rasmussen (V), 2019-03-12:
Tak for det.
Jeg tror, det vil være med lidt for ringe forberedelse, hvis jeg stod her og på baggrund af nogle procenter, der lige flyder gennem lokalet, sagde, at den køber jeg.
Det tror jeg ville kræve en nøjere drøftelse.
Men perspektivet i at sørge for, at vi fastholder decentrale uddannelsestilbud, er jeg enig i.
Jeg tror så også – når man går ned i det – at der vil være en række eksempler, hvor det her ikke er et enten-eller, men et både-og.
Altså, jeg kan nævne den måde, hvorpå vi f.eks. nu er i stand til at tilbyde lægeuddannelser andre steder end de oprindelige tre fakulteter, der var for bare få år siden.
Hvis man tager til Herning – for bare at nævne en by, vi begge kender – kan man se, hvordan Aarhus Universitet har forlagt virksomhed til Herning, men det er stadig Aarhus Universitet.
Så jeg tror, der er mange veje ind i det her, og jeg tror, der gemmer sig en god drøftelse også til senere om, hvordan man så får sat de mål op, der gør, at der kommer indhold i den her ambition.
For jeg deler sådan set grundlæggende ambitionen.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2019-03-12:
Tak for det.
Når vi taler om uddannelsesområdet, er det jo sådan, at hvis vi ikke foretager os noget aktivt, vil ganske mange ungdomsuddannelsesinstitutioner i lokalområderne lukke frem mod 2030.
Så der skal foretages nogle aktive valg.
Og det er jo klart, at når der bliver færre unge, vil der være mange institutioner, som tænker, om der så skal samles nogle ting, og hvor de så skal samles henne, og det bliver jo typisk samlet i den store by.
Når det handler om erhvervsuddannelserne og professionshøjskolerne, ved vi også, at når vi taler om de uddannelser, vi virkelig har brug for i forhold til kernetropperne i vores velfærdssamfund – det kan være sygeplejerskerne – så har vi jo brug for, at der er nogle uddannelsestilbud, der er spredt rundt i landet.
Og derfor vil jeg konkret spørge statsministeren, om han kunne forestille sig at ville være med på at lave en målsætning, der handler om, at man i forhold til de fire største byer, vi har i det her land, siger, at 10 pct. af uddannelsespladserne på f.eks. universiteterne skulle ud af de fire største byer – bare 10 pct.
Og hvis vi nu også sagde, at halvdelen af pladserne på erhvervsuddannelserne og professionshøjskolerne skulle ud af de fire største byer, så ville vi faktisk have en konkret målsætning, som ville betyde noget for, at der også kommer til at ske noget.
Det paradoksale i det med de her uddannelser er jo, at på det tidspunkt, hvor de unge mennesker har få penge mellem hænderne, beder vi dem faktisk om at flytte ind til de store byer, hvor det er dyrest at leje sig ind og dyrest at leve.
Så den her strategi om at få det spredt ud gør jo, at vi får uddannelserne derud, hvor de unge er i forvejen, så de nemmere kan søge dem.
Og vi gør det i virkeligheden også nemmere for de unge i forhold til de indtægter og de omkostninger, der er ved at bo og leve.
Lars Løkke Rasmussen (V), 2019-03-12:
Tak for det.
Først og fremmest vil jeg sige, at jeg jo deler beskrivelsen af det, vi har gjort, og som for at sige det helt ærligt jo blev født i en lille smule modstand.
Det var ikke sådan, at der sad et fuldstændig enigt Folketing og klappede ved tanken om, at vi nu gik i gang med at se på, om man mere strategisk kan flytte udvalgte statslige arbejdspladser ud.
Og det er måske heller ikke så mærkeligt, for vi kom jo til efter en regering, som flyttede arbejdspladser den anden vej, altså ind til København, og som planlagde med at nedlægge skattecentre, som vi så nu har genåbnet, altså vi har undgået at lukke dem, man havde planlagt at lukke, og vi har lagt flere til.
Så man har nok lige skullet vænne sig til tanken, før man nu øjensynlig synes, det er vigtigt, at der er liv ude i landet.
Så det blev født lidt i modstand, men det har jo været en kæmpe succes.
Jeg deler den iagttagelse.
Der er masser af gode eksempler.
F.eks. i Viborg, hvor man på baggrund af kompetencer i Vestre Landsret og et stærkt juridisk miljø bygger noget op, som bliver unikt, og som også begynder at sætte sig på den måde, som Aarhus Universitet udbyder jurauddannelse på.
Og vi er jo ikke færdige, for der er også noget af det, der mangler at blive løbet hjem.
Men det kan ikke stå alene.
Jeg deler sådan set det med, at det er vigtigt, at der er et tilbud til de unge.
Det er også derfor, at vi har investeret i nye uddannelsesstationer decentralt derude.
Vi har investeret noget af det forhadte omprioriteringsbidrag i at gøre noget mere, altså ved at lave satellitter derude.
Vi har også af flere omgange været inde og se på, hvordan man kan dreje taxameterordninger, for der er klar forskel på, om man har et gymnasium med relativt få unge mennesker eller et stort københavnergymnasium, hvor alle elever er inden for en kort afstand.
Og jeg er helt åben over for, at det er en diskussion, vi skal holde liv i og holde gang i, når vi kigger fremadrettet på taxametersystemer og andet.
For det er vigtigt og betyder noget for bosætningen, at der er jobmuligheder, at der er uddannelsesmuligheder, og at der er udviklingsmuligheder.
Det er jo også derfor, at vi sammen har arbejdet med planlove og andre ting.
Og den dagsorden skal vi da holde fast i.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2019-03-12:
Det er næsten lidt ærgerligt at afbryde den diskussion – den er ret spændende.
Men den bliver jo nok genoptaget.
Det, jeg har planlagt, er, at vi skal tale om et Danmark i balance.
Og det er jo noget, hvor regeringen og Dansk Folkeparti i fællesskab har truffet nogle beslutninger de seneste 3 år.
Og i sidste uge var der invitation til indvielse af Augustenborg Slot i anledning af, at Landbrugsstyrelsen nu har til huse dér med 300-400 folk på en af Danmarks måske smukkeste arbejdspladser.
Og det gav mig sådan lige en anledning til at huske på, hvad vi har lavet i forhold til indflytning af arbejdspladser til landet.
Det er sådan, at Rigsrevisionen jo – altså, der har været meget diskussion om, om det er en succes og om, hvordan det er gået – har været inde og vurdere det og mener jo overordnet set, at de indflytninger, vi har lavet, er godkendt.
Det er blevet billigere end forventet; det er udgangspunktet.
Huslejen er en fjerdedel lavere i provinsen – det gør jo heller ikke noget, at skatteborgerne kan spare lidt penge på huslejen.
Og for de flestes vedkommende har det været let at rekruttere, så dér, hvor folk ikke er flyttet med arbejdspladsen, har det været forholdsvis nemt at rekruttere de kvalificerede, man havde brug for.
Så alt i alt har det overordnet set været en succes.
For os i Dansk Folkeparti er sådan noget som de initiativer jo ikke noget, man bare gør, og så er den dagsorden væk.
Vi skal fortsætte, vi skal videre, og det, som jeg synes er det næste springende punkt, er i virkeligheden vores uddannelsessektor, altså om vi sikrer, at vi har uddannelser til de unge fordelt over hele landet.
Og der ved vi, at demografien frem til 2030, altså hvor mange unge der skal på ungdomsuddannelser, er sådan, at hvis vi ikke tager politiske initiativer for at sikre en tilstrækkelig spredning af uddannelsestilbuddene, så betyder det, at der vil lukke ganske mange ungdomsuddannelser i landdistrikter, med det resultat, at unge mennesker får meget længere til en uddannelsesinstitution.
Og er der noget, der kan få folk til at falde fra og ikke komme på ungdomsuddannelser, er det, hvis der bliver for langt.
Derfor vil jeg gerne bede om statsministerens tilkendegivelse af, at når vi kigger på et Danmark i balance – og det er fint, at vi har snakket om flytning af arbejdspladser – så er noget af det, der er virkelig vigtigt i den her debat, hele vores uddannelsessektor, og at der er gode uddannelser til stede for de unge tæt på, hvor de bor.
Lars Løkke Rasmussen (V), 2019-03-12:
Jeg synes, det svæver.
Altså, nu bliver jeg pludselig i tvivl om, hvorvidt Socialdemokratiet står ved den der velfærdsaftale fra 2006, eller om man nu skal til valg på et eller andet løst mandat og et løfte om, at så kan man ligesom bryde det op, eller hvad?
Men der kommer forhåbentlig en mulighed for at få nogle direkte dialoger, når vi kommer til en valgkamp, for der er vi jo ikke endnu.
Jeg mangler simpelt hen at få svar på, hvem det er, der med fru Mette Frederiksens ord så skal behandles værdigt, og hvem der skal behandles uværdigt.
For det er altså uværdigt, må man forstå, at komme på en ordning, som indebærer en eller anden form for visitation.
Det er en uværdig måde.
Men det er en værdig måde, hvis det er en ordning, som man selv kan melde sig ind i.
Det er værdigt.
Det synes jeg er en mærkelig måde at tale om alle de mennesker, der er på førtidspension på, altså at de er udsat for noget, der er uværdigt.
Men glem nu det.
Så selv hvis man lægger det til grund, må det jo åbenbart være sådan, at dem, der ikke får muligheden og alligevel har behovet, skal behandles uværdigt, fordi de er henvist til seniorførtidspensionsordningen, medmindre at alle får en mulighed for selv at kunne gå på pension, 3 år før de rammer folkepensionsalderen.
Og derfor mangler fru Mette Frederiksen jo at komme væk fra de der parader og brochurer og så sige åbent til danskerne, hvem det drejer sig om.
Er det de ufaglærte – og kun de ufaglærte og ikke de faglærte?
Er det er de ufaglærte og de faglærte, men ikke dem med korte og mellemlange uddannelser?
Er det pædagogerne, men ikke skolelærerne?
Er det skolelærerne, men ikke gymnasielærerne?
Altså, hvem er det?
For 3 mia. kr. er der 2.850 danskere, der får en mulighed for at holde op 3 år før.