Karsten Hønge (SF), 2021-01-22:
Ja, det er en fantastisk tid, hvor det er okay at lugte af sprit og være negativ.
Men lad mig slå fast med det samme: SF støtter Danmarks medlemskab af NATO.
Det er alliancen, som i dag bedst sikrer Danmarks suverænitet.
Men vi ligger jo ikke på ryggen for alt, hvad NATO mener og gør.
Det gør vi hverken i forhold til kravet om oprustning i alle landene eller i forhold til holdningen til atomvåben.
Selv om han ikke sidder der, kan man vel på en eller anden måde kalde Joe Bidens præsidentskab for en form for tredje periode med Obama.
Obama havde som politik, at vi som samlet verden burde nedruste det arsenal af atomvåben, som vi jo af lige dele frygt og foragt for hinanden havde udviklet – de våben, der med kort varsel kan udslette hele menneskeheden fra jordens overflade.
Den store og altødelæggende krig er heldigvis ikke så tæt på som i 1960'erne, 1970'erne og 1980'erne, men til gengæld ligger der mange taktiske atomvåben og lurer.
Mange sikkerhedseksperter mener, at der faktisk er en stor risiko forbundet med dem, i forhold til både uheld og fjendtlige aktioner.
Vores lille fredselskende land skal sende det signal, at vi ikke accepterer eksistensen af den slags våben.
Desværre var meget ved Obama jo mest snak – snak om en bedre verden, mens atommagterne i virkeligheden oprustede, og mens man ihærdigt klappede af hinanden i de internationale organisationer.
En ny opinionsmåling fra YouGov dokumenterer i dag, at den årelange brede modstand mod atomvåben fortsat er udtalt.
Netop dagen i dag, den 22. januar, er en mærkedag, for det er dagen, hvor man globalt markerer FN's traktat mod atomvåben.
Traktaten forbyder udvikling, produktion, test, afprøvning, lagring, overførsel og brug eller trusler om brug af atomvåben.
Jamen er der da ikke en række andre aftaler og traktater, vi kan gøre brug af?
hører vi hele tiden.
Jo, men der sker jo ikke ret meget i de forhandlinger.
Ganske vist kan man da reducere antallet af sprænghoveder, men sprængkraften er blevet voldsomt forøget.
For ca. 12 år siden bragte The Wall Street Journal en kronik, hvor der blev argumenteret for at fjerne alle atomvåben.
Det er jo ikke i sig selv så opsigtsvækkende, men det var kredsen af forfattere måske, for forfatterne var Henry Kissinger, George Shultz, William Perry og Sam Nunn – fire legendariske koldkrigere.
Oprustningen fortsætter, men nu har 51 lande da i det mindste ratificeret traktaten, og jeg synes faktisk, det kunne være godt, om Danmark fulgte trop.
For atomvåben skal jo ikke bare være sådan noget, man ikke kan lide; de skal forbydes, og det har 120 lande i FN støttet op om.
Ikke nok med det, så opfordrer 56 tidligere stats-, udenrigs- og forsvarsministre til at støtte traktaten, heriblandt Kjeld Olesen og Mogens Lykketoft.
Nå, men jeg opfatter det egentlig ikke som nedladende, når hr. Søren Espersen siger, at det er en slags snakkeklub, for det er jo det, det kan risikere at ende med at være.
Lad os da bare være helt åbne om det.
For hvis der ikke kommer tilstrækkelig meget opbakning til det, ender det jo med at være et eller andet sted, hvor man uforpligtende siger de rigtige ting til hinanden.
Så det er jo sådan set rigtigt nok.
Men er det ikke også præcis det, der har været problemet i NPT-forhandlingerne, nemlig at det også har udviklet sig til mere eller mindre at være en snakkeklub?
For mens man har snakket – og det har været lidt , og det er blevet udskudt, og nu har det mere eller mindre været en syltekrukke – så er den samlede sprængkraft i verden jo blevet voldsomt forøget.