Ellen Trane Nørby (V), 2018-03-15:
Tak for forespørgslen.
Rygning er jo et kæmpe folkesundhedsproblem.
Det er den største dræber, hvis vi kigger på tallene.
Rygning forårsager 13.600 ekstra dødsfald blandt eksrygere og rygere i forhold til blandt aldrigrygere – hvert år.
Og ser man på de tal og på risikoen, ved man, at tallene tilsiger, at ryger man 15 cigaretter eller derover om dagen, forkorter man sin levetid med op til 10 år i forhold til den, som aldrig ryger.
Det er jo, fordi alle former for rygning skader kroppen.
Rygning øger risikoen for mere end 15 forskellige kræftformer.
Ordføreren for forespørgerne nævnte nogle af dem.
Og det er jo sådan set også derfor, vi som regering har et særligt fokus på at undgå, at børn og unge overtager deres forældres dårlige vaner.
Derfor er rygning især blandt børn og unge et af de områder, hvor forebyggelsesindsatsen skal styrkes, og hvor vi selvfølgelig, både regeringen og Folketinget, men jo også en lang række andre aktører, skal have fokus – fordi vi har et særligt ansvar i forhold til børn og unge.
Regeringen har en ambitiøs målsætning om at få Danmarks første røgfri generation i 2030, altså en ambition om, at ingen børn og unge skal ryge i Danmark i 2030.
Det er en målsætning, som deles af Kræftens Bekæmpelse, Hjerteforeningen og mange flere, og det er i høj grad en national vision og målsætning, som skal samles op lokalt, både hos den enkelte i forhold til det personlige ansvar, også i forhold til at tage stilling til egen sundhed, et forældreansvar i forhold til netop at sørge for, at børn og unge ikke overtager forældrenes dårlige vaner, men jo også lokalt i såvel kommuner som regioner og på skoler, som har et ansvar for at have en holdning til det og en rygepolitik.
Der er et andet sted, hvor man lokalt kan samle det op, og det har vi jo været vidne til i dag, hvor Magasins supermarked som det første supermarked i Nordeuropa har valgt at fjerne cigaretterne helt fra hylderne, eller da vi i december måned så, at OK Plus-tanken i Roskilde valgte at lægge cigaretterne under disken.
Vi kan jo desværre se på tallene, at der er for mange børn og unge, desværre også flere, end der var for bare et par år siden, som både tager en festsmøg, men hvor festsmøgen også gror fast og bliver til et dagligt forbrug af cigaretter.
40 børn og unge hver dag begynder at ryge i Danmark på en måde, hvor rygningen gror fast og bliver til en vane, og vi ved, at det har store sundhedsmæssige konsekvenser.
Derfor er det jo også vigtigt, når vi taler forebyggelsespolitik, når vi taler det at nå målsætningen om en røgfri generation i 2030, at vi så netop også sikrer, at den enkelte tager ansvar.
Vi har hver især et ansvar for vores sundhed.
Vi har også et ansvar som politikere, både i forhold til den politik, vi fører, men også i forhold til de initiativer, vi tager, for at tage nogle målrettede initiativer i forhold til nogle af de grupper, vi kan se er særlig sårbare, ikke mindst børn og unge.
Der er jo ingen tvivl om, at hvis to veninder på 14 år står og overvejer at købe en pakke cigaretter til den første skolefest, måske fordi de – misforstået – synes, det er lidt sejt, eller fordi en af de lidt ældre ryger, så er det jo vigtigt, at vi på en eller anden måde forholder os til, hvad det er, der får dem til at gøre det.
Hvad er det, der egentlig gør, at de får tanken i første omgang?
Det er jo i høj grad det, som »BUT WHY?«-kampagnen, som vi i fællesskab har afsat penge til, skal.
Med den skal vi prøve at se, om vi ikke kan tale de unges sprog, så vi får sikret, at de unge hver især tager et ansvar og også forstår konsekvenserne af rygning.
Men mest af alt skal kampagnen gøre, at de netop spørger sig selv, om de overhovedet behøver de cigaretter, og hvad de egentlig giver af merværdi for dem, så de netop får stillet spørgsmålet »but why?« og grinet ad ham den smarte i kampagnen, som skodder cigaretten på en cool måde for at virke ekstra tough, men jo i virkeligheden egentlig er ret kikset.
Man kan nemt have stærke fællesskaber uden at have en cigaret i munden.
Jeg tror, det er rigtig vigtigt, at vi ikke negligerer, at rigtig mange af de kampagner, som der er blevet kørt, på mange måder er prellet af på de unge, ikke fordi de ikke godt ved, at rygning er usundt, men fordi den måde, vi har talt om det på, ikke har relateret sig til det sted i livet, som de er.
Derfor er der nogle, der gerne vil forklejne værdien af kampagner målrettet unge.
Jeg synes sådan set, det er vigtigt, at vi også løfter informationsansvaret i forhold til at få de unge til at tage stilling, for
vi kan netop se, at kampagnen faktisk allerede med de første evalueringer, der er, af kampagnen viser, at den får de unge til at tage stilling, til at tale om røg, og også har fået nogle af rygerne til at skodde smøgerne.
Det kan være, at de har set en af de der videoer fra youtuberne, som de følger, og som har fortalt, at det er latterligt at begynde at ryge bare for at være smart, og måske er det netop det, der gør, at de overvejer at gøre det, og at det ikke kun er den moraliserende pegefinger eller diskussionen om forbud, som man tror kan rykke alt, der gør det.
De unge får selvfølgelig deres indtryk fra mange og fra meget mere end kun der, hvor kampagnen er.
Forældrene spiller en afgørende rolle, og forældre skal påtage sig et ansvar.
Sundhedsstyrelsen indleder i den her uge kampagnens næste fase, hvor forældrene også skal med om bord, og hvor man bl.a. kan få råd og vejledning til at tale med sine børn om rygning.
Og det handler om det her med at tage ansvar flere steder, alle steder.
Det gælder både det personlige ansvar og ansvaret i organisationerne, ude på skolerne og i detailhandelen for netop at sikre, at vi når i mål med målsætningen om en røgfri generation i 2030.
Hvis forældrene til de her to piger på 14 år ryger, ved vi også, at der er langt større risiko for, at disse piger vælger at købe en pakke cigaretter og begynder at ryge.
Derfor skal vi jo også medtage den ældre generation, som alt andet lige træffer nogle valg for sig selv, og som vi som regering jo ikke har nogen målsætning for, fordi vores fokus er på børn og unge, fordi vi synes, vi har et særligt ansvar over for børn og unge.
Men der er så heller ingen tvivl om, at ændringerne af layoutet på cigaretpakkerne – som nu har advarselssignaler på to tredjedele af pakken med oplysninger om Stoplinien, hvis nummer står på cigaretpakkerne, og som har særlige tilbud om gratis rygestopmedicin, hvilket også er indgået som en del af Kræftplan IV og indgået som finansieret af satspuljen – også er vigtige initiativer i forhold til at sikre, at rygestoptilbuddene er til stede i de grupper, hvorom vi også ved, at det kan være rigtig svært at kvitte smøgerne.
Som sagt har skolerne, både skoleledere og -lærere, men ikke mindst bestyrelserne på skolerne også et ansvar for, at man har en politik ude på den enkelte uddannelsesinstitution, og at man faktisk forholder sig til, hvordan man påvirker de to veninder og deres klassekammerater, både hvis man er en erhvervsskole, en produktionsskole og for den sags skyld et gymnasium eller en folkeskole rundtomkring i landets kommuner.
Det er, i forhold til hvordan man underviser, hvordan man tager diskussionen omkring det, men selvfølgelig også, i forhold til om man har en rygepolitik, om man som erhvervsskole synes, det er smart, at man sælger cigaretter i kantinen på erhvervsskolen, eller om man faktisk har en politik omkring en røgfri arbejdsplads.
Selvfølgelig skal man tage ansvar, også lokalt, i forhold til at sikre, at vi når målsætningen om en røgfri generation i 2030.
Alt behøver ikke at opstå med lovgivning og forbud fra national side.
Fra nationalt hold skal vi understøtte den lokale indsats.
Det gør Sundhedsstyrelsen med forebyggelsespakkerne, som der kommer nye versioner af nu, og som kan lægge fundamentet for en solid og ensartet indsats i hele landet på forebyggelsesområdet.
Med anbefalingerne fra forebyggelsespakken om tobak har kommunerne fået et godt værktøj i hænderne til at målrette og prioritere de indsatser, som vurderes som god praksis, og som har positive resultater for borgerne.
Det kan vi jo også se nu, hvor vi begynder at få nogle af resultaterne ind fra både regioner og kommuner i forhold de målrettede indsatser mod tobak.
Hvis vi så kigger på det i forhold til kommunerne, kan vi også se, at det kun er lidt over halvdelen af kommunerne, der i den seneste undersøgelse siger, at de lever op til anbefalingerne på grundniveau i forebyggelsen af tobaksrygning, så man må sige, at der stadig væk også er et stort arbejde forude ude lokalt i kommunerne i forhold til at tage ansvar for, at vi får skabt flere røgfri miljøer.
Så mange har et ansvar, det er ikke kun det offentlige, og det er altså ikke kun herinde, at vi har et ansvar.
Så er der den del, som handler om, hvordan de der to unge piger på 14 år overhovedet kan få fat i en pakke cigaretter, når loven i Danmark er meget klar og tydelig og helt utvetydigt siger, at der ikke må sælges tobak til børn og unge under 18 år.
Det er også et område, vi skal have stærkere fokus på.
For det er alt for let for børn og unge i dag at købe cigaretter i butikkerne, og det er også derfor, regeringen både med det partnerskab med detailhandelen, vi har indgået, og med den skærpelse, vi nu laver, af håndhævelsen, vil være med til at sætte en stor, fed streg under, at lovgivningen på det her område skal overholdes.
Det kommer vi jo også til at diskutere implementeringen af her i Folketinget lidt senere på foråret, for meget af det her kommer til at kræve lovgivning, altså, når vi skal sikre en skærpelse af håndhævelsen af de lovgivningselementer, vi allerede har i dag, og som jo siger, at det er forbudt at sælge tobak til børn og unge.
Partnerskabet skal også få detailhandelen til at løfte det ansvar, og nu fremhævede jeg Magasin og OK Plus-tanken i Roskilde lidt tidligere.
Jeg synes faktisk, det er værd at sige, at man også på det her område kan være positiv first mover og være med til at sætte en dagsorden, som gør, at vi når i mål og sikrer, at færre børn og unge tænder cigaretten.
Jeg tror på mange måder, at den her kamp mod børn og unges rygning er en kamp, vi skal tage i fællesskab.
Det handler om adfærdsændringer, det handler om kulturændringer, det handler i høj grad om at sende de rigtige signaler, og jeg tror, det er naivt at tro, at forbud, formynderi og lovgivning er den måde, vi når i mål på med den målsætning, vi har om en røgfri generation.
Der skal meget mere og andet til.
Det er sådan set også baggrunden for, at vi f.eks. i Danmark og også andre steder har forbudt reklamer for tobak og salg til børn og unge under 18 år, og vi skal sådan set også med kampagnen og med nogle af de håndhævelsesinitiativer, jeg har nævnt, have styrket indsatsen for at undgå, at børn og unge overhovedet kommer i kontakt med cigaretter og tobak i det hele taget.
Så vi støtter de lokale indsatser, og det skal vi også gøre fremover, for vores ambition om en røgfri generation i 2030 kan ikke nås alene ved hjælp af forbud, lovgivning og formynderi herindefra.
Den kan kun nås, hvis mange aktører på tværs af samfundet trækker i samme retning og deler visionen.
Vi kan ikke gøre det alene.
Jeg håber også – og det synes jeg sådan set vi kan se senest i dag med en stor detailhandelaktør, nemlig Magasin, der ligesom tør gå foran – at der er flere og flere, der tager ansvar.
Jeg tror også, at det præcis er sådan, vi når målet om en røgfri generation i 2030.
Det er ikke let, det er ikke enkelt, men vi skal kunne nå det, for rygning slår mennesker ihjel hver dag, også her i Danmark.