Søren Espersen (DF), 2017-01-20:
Tak til statsministeren for besvarelsen og også for den seriøse tilgang, han har til det.
Må jeg sige noget om det at bygge mure op?
For 37 år siden – det var i 1980 – kom min engelske kæreste og nuværende kone over til mig i Danmark.
Det tog hende en uge, så havde hun fået job og opholds- og arbejdstilladelse.
Det kunne altså lade sig gøre inden arbejdskraftens fri bevægelighed, skulle jeg hilse og sige.
Der var i tusindvis af briter, der arbejdede i København dengang, og masser af danskere, der studerede ved engelske universiteter osv.
Så lad os bare lige nøjes med at konstatere det.
Min kone og jeg talte i øvrigt forleden dag om, hvad det var, hun havde fundet så specielt ved Danmark, da hun kom i 1980, og som i den grad var forandret i dag.
Hun mindes f.eks. vores allerførste tur til sommerstranden i Blokhus, hvor hun for første gang i sit liv oplevede, hvordan voksne og børn gladeligt badede sammen splitternøgne og børnene syntes at have en naturlighed omkring nøgenhed.
Det samme havde hun oplevet i kvindernes omklædningsrum i svømmehallen, der var uden forhæng, og hvor alle gik i brusebad sammen og de små børn rendte omkring.
Det var for min kone, siger hun, en lykkelig oplevelse.
I dag er den her friske nøgenhed ved at være en saga blot ved vore kyster.
På gader og stræder går mange kvinder og selv piger nu i dag udfordrende klædt, som det hedder.
Det er i øvrigt et forfærdeligt udtryk, som i den grad lugter af eddikesur puritanisme.
Men det første, hun oplevede i Danmark, var altså frisindet, som i 1980 var normen, og som nu er undtagelsen.
Vi accepterer, at selv purunge piger ned til 5-6-årsalderen bliver påtvunget halv- eller heldækkende islamiske tørklæder.
Vi vælger at tro på fantasifulde forklaringer om, at pigerne føler en vældig frihed og sikkerhed ved at gå tilhyllet.
Den del, der har med sikkerheden at gøre, tror jeg faktisk på, for jeg har i radioen hørt unge muslimske mænd forklare, at de ikke kunne drømme om at chikanere en pige, som var klædt efter islamisk skik, mens alle andre piger, som går – i gåseøjne – udfordrende klædt, jo på en måde selv er ude om det.
Man forstår også, at tilhylningen er blevet til for ikke at lede de unge mænd i fordærv.
Det er simpelt hen mændene, forstår man, som kvinderne beskytter, når de pakker sig ind.
Det er venligt af dem.
Så det vil altså sige, at problemet ligger hos mændene, og det er så kvinderne, der løser mændenes problem.
Jeg har tænkt på, om det måske ikke var mere retfærdigt, hvis de unge muslimske mænd begyndte at iføre sig skyklapper, så de ikke blev fristet over evne.
Ja, puritanismen, som man troede død og borte, er tilbage igen.
Vi talte dengang om, at i 1980 havde det været utænkeligt, at en prædikant, som stod og opfordrede folk til at dræbe jøder, ikke som en naturlighed endte bag tremmer.
I dag fortsætter han bare, som om intet var hændt, ved det næste bønnemøde i moskeen.
Min kone sagde, at hun for 30 år siden i Danmark havde en god fornemmelse i maven, i forhold til hvilken verden vore døtre skulle vokse op i.
Der var en rimelig ligestilling, respekt og gode forhold for barsel og familieliv kombineret med arbejde.
Hun sagde, at hun dengang ikke ville have troet, at vi lige så stille er ved at blive slået tilbage til start, til en virkelighed, hvor kvinder igen ikke bliver respekteret, hvor man ikke giver hånd til kvinder, og hvor nogle ansatte ikke vil respektere en kvindelig chef.
Det har min kone selv været udsat for som chef af en ung muslimsk mand, der nægtede at arbejde hos hende.
Han var sendt derhen af kommunen.
Kvinder bliver antastet, gramset på og råbt efter på gaden, eller når de er ude, og bliver betragtet som et stykke kød, selv på arbejdspladserne og på studiestederne.
I statistikken vokser omfanget af voldtægter og vold mod kvinder stødt år for år.
I Malmø er det ude af kontrol.
75 pct. af voldtægterne begås af personer med ikkesvensk ophav.
Der er overgreb i svømmehaller og på festivaler, og hvem husker ikke nytårsaften i Køln.
Hvor er kravet til mændene om at tage sig sammen og begynde at opføre sig ordentligt?
Og hvordan straffer vi dem, når de ikke gør det?
Det må statsministeren svare på, ligesom statsministeren gerne må svare på, om han finder, at indvandring til Danmark fra islamiske lande har været en berigelse.
I mange islamiske lande findes et sygeligt kvindesyn og et sygeligt pigesyn.
Man siger, at vantro utildækkede kvinder er at betragte som en slags prostituerede, som ikke fortjener respekt, og som er til seksuel rådighed for mænd.
Og midt i al elendigheden har vi så en kvindebevægelse i Danmark, som har lammet sig selv så meget i dens grænseløse imødekommenhed over for indvandrere og islam, at den ikke kan få sig selv til at føre den absolut nødvendige kritik af denne puritanske, fordømmende livsstil.
På grund af ekstrem berøringsangst og faren for at blive stemplet som racister er der larmende tavshed.
Det havde været skønnere, hvis kvindebevægelsen, fagbevægelsen, arbejdsgiverne, skolelærerne, børnehavepædagogerne eller andre af Danmarks væld af bevægelser tog denne selvfølgelige opgave på sig.
Så havde vi ikke behøvet den her debat.
Jeg skal på vegne af Dansk Folkeparti fremsætte følgende: Forslag til vedtagelse Folketinget ser med stor bekymring på, at dansk kultur årti for årti sættes yderligere under pres af fremmede, specielt islamiske kulturer, og at en heraf følgende, stærkt beklagelig, undertrykkende puritanisme vinder indpas i landet.
Folketinget pålægger derfor regeringen at foretage de nødvendige ændringer, hvor man kan – i første omgang så det ikke længere vil være muligt for offentlige institutioner at diskriminere danskere, dansk tradition og dansk kultur til fordel for andre religiøse og kulturelle traditioner.
Jeg skal måske foretage en lille rettelse i det sidste, sådan at hvor jeg sagde »hvor man kan«, bliver det ændret til »hvor det er muligt«.
Det er sådan en teknisk ting, som lovkontoret har bedt mig om at ændre.
Det har jeg så hermed gjort.