Nick Hækkerup (S), 2020-05-19:
Det er i sandhed et interessant forslag.
Med beslutningsforslaget pålægges regeringen inden udgangen af indeværende år at nedsætte en kommission, som skal gennemgå al lovgivning vedtaget siden den 11. september 2001, som begrænser borgernes frihedsrettigheder.
Jeg er til enhver tid indstillet på en debat om retssikkerhed og frihedsrettigheder, om, hvor vi som samfund er på vej hen, og hvor vi skal hen.
Det er en vigtig og det er en principiel debat, men jeg mener, det er en politisk debat, og ikke en debat, hvor en række eksperter skal fælde dom over, hvad der er sket de seneste knap 20 år.
Derfor kan regeringen ikke støtte beslutningsforslaget.
Jeg tror, de fleste af os i de her uger og måneder er blevet meget bevidste om, hvor meget vi sætter pris på den samfundsmodel, vi har.
I forbindelse med håndteringen af covid-19-udbruddet har vi skullet træffe svære politiske valg, der midlertidigt og ekstraordinært har begrænset vores individuelle frihedsrettigheder.
Det har vi ikke mindst gjort for at beskytte de svageste i vores samfund.
Det har der været bred opbakning til, hvilket viser mig, at vi er i stand til at stå sammen om nogle svære, men nødvendige valg.
Den seneste tid har virkelig understreget betydningen af, at vi i Danmark lever i et trygt og frit samfund.
Det er et samfund, som vi kan være stolte af, og det er et samfund, som vi for alt i verden skal passe på.
Med de indledende bemærkninger vil jeg forholde mig til det, som er omdrejningspunktet i beslutningsforslaget, nemlig den lovgivning, som har til formål at bekæmpe terror og kriminalitet.
Det er min grundlæggende opfattelse, at forudsætningen for vores retssamfund er, at vi kan sikre danskerne tryghed og frihed.
Ellers risikerer vi, at danskerne mister tilliden til retsstaten, og at sammenhængskraften smuldrer.
For at tage nogle eksempler på, hvordan demokrati, frihed og tryghed går hånd i hånd: Hvis man skal have reel forsamlingsfrihed, forudsætter det, at man tør forsamle sig i det offentlige rum, og ytringsfriheden mister jo en stor del af sin værdi, hvis man ikke er beskyttet mod overgreb, vold og chikane som følge af sine udtalelser.
En demokratisk retsstat skal understøtte og skabe rammerne for, at frihed bliver en realitet for alle, og det er ikke kun et spørgsmål om den enkeltes grundlæggende frihedsrettigheder.
Frihed er ikke kun et individuelt anliggende, frihed skal også ses i et samfundsperspektiv, eller med andre ord: Hvis det bare er målet at maksimere friheden for den enkelte, vil man godt kunne komme – eller det er ikke svært at forestille sig – i en situation, hvor den samlede frihed i samfundet relativt hurtigt knækker.
Det gælder så meget desto mere friheden i et højtudviklet velfærdssamfund som det danske.
Vores velfærdsmodel viser med al tydelighed, at samfundets rolle er at støtte reelle muligheder for alle og ikke nøjes med formelle muligheder, som i praksis bedst udnyttes af dem, som i forvejen har ressourcerne.
Derfor mener jeg, at vi som samfund har en helt legitim interesse i – og i virkeligheden nærmest en pligt til – at beskytte os mod det, der truer vores åbne, frie demokrati og vores samfundsmodel i det hele taget.
Kriminalitetsbilledet udvikler sig hele tiden, og vi skal følge med udviklingen.
Det vil sige, at de tiltag, vi gennemfører, hele tiden skal vejes op mod den virkelighed, vi står i her og nu.
Det gælder i øvrigt som en helt grundlæggende præmis for, hvordan vi alle sammen laver politik.
Vi har det, vi står for, som er foranderligt over tid, og så har vi den situation, vi står i, og det giver sig så udslag i den politik, som vi gennemfører.
Nogle gange kan den sandhed godt synes at være noget fortrængt af mediebilledet, men bandekonflikterne har jo ikke været i karantæne, mens det omliggende samfund har været lukket ned.
Vi ser nye former for voldsparathed og organiseret bandekriminalitet, vi ser bombesprængninger i København, vi ser brandfolk og politibetjente, der bliver generet og angrebet i særlige områder, vi ser terrortruslen, som er helt reel.
Vi skal som samfund forsvare os f.eks. mod antidemokratiske kræfter og bandekriminelle, som er en grundlæggende trussel mod vores samfund og vores levevis.
Jamen det er grundlæggende, fordi kritikken jo er politisk holdningsbestemt.
Det er jo en holdningssag, og holdninger mødes jo i det her forum, så vi kan finde ud af, hvad det så er, vi vil.
Der kan være forskellige analyser af den situation, vi står i, men det, vi står for, holdt op mod det, vi står i, og de beslutninger, vi har truffet, er jo en politisk deduktionsproces, som vi ikke behøver at evaluere.