runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Alex Ahrendtsen (DF), 2018-02-22:
Jeg vil gerne takke hr. Henrik Dahl for en meget fin tale.
Det er altid interessant at lytte til en politiker, der har forsøgt at læse, hvad beslutningsforslaget egentlig indeholder, og som forsøger at løfte det op på et lidt højere niveau i stedet for bare at affærdige det som et besynderligt forslag.
Det synes jeg faktisk er velgørende at høre fra en politiker.
Det betyder også, at vi kan begynde at diskutere, hvordan vi anvender konventionerne og artiklerne.
Og vi anvender dem selektivt.
Det er jo det, Justitsministeriet gør, når de bruger artikel 14 og så tillægsprotokollerne til at afvise beslutningsforslaget uden henvisninger til afgørelser.
Så tak for at ville tage imod den syssel det er at ville diskutere konventionerne, og hvordan vi bruger dem.
Mit spørgsmål er så: Vil hr. Henrik Dahl støtte Dansk Folkeparti i at få Justitsministeriet til at finde nogle afgørelser, der understøtter afvisningen?
Og hvis det viser sig, at de ikke kan finde nogen menneskerettighedsdomstolsafgørelser, vil man så overveje at støtte beslutningsforslaget alligevel?
Henrik Dahl (LA), 2018-02-22:
Tak for det.
Beslutningsforslag nr. B 65 har, som jeg læser det, to lag.
Der er et umiddelbart synligt lag, som handler om de sprog, der kan eller ikke kan undervises i på de fri grundskoler, og så er der et dybere og efter min mening mere væsentligt lag, som er spørgsmålet om, hvordan de rettigheder, som bliver givet i overensstemmelse med Den Europæiske Menneskerettighedskonvention, bliver afvejet mod den skade, som de selv samme rettigheder kan anrette imod den lovlige samfundsorden.
Det, jeg vil gøre i min ordførertale, er, at jeg vil koncentrere mig om det dybere lag, altså de givne rettigheder over for det såkaldte skadesprincip.
Men det mere principielle spørgsmål er selvfølgelig, hvad et land som f.eks. Danmark bør gøre, hvis der er en stigende utilfredshed med aktivismen i EMD.
Det heroiske svar er selvfølgelig at deklamere, at man melder sig ud af Den Europæiske Menneskerettighedskonvention, men det vil jeg mene er et uproportionalt svar, for der er jo en lang række tilfælde, hvor den danske stat er faret for voldsomt frem, og hvor EMD har truffet afgørelse til fordel for danske borgere, og den beskyttelse af danske borgere synes jeg sådan set ikke vi bør tage fra dem.
For nu at sige det på populært dansk er der langt mere musik i at gøre, som Dansk Folkeparti foreslår, nemlig at undersøge de muligheder, der ligger i, at det i Den Europæiske Menneskerettighedskonvention er sådan, at det er bygget ind i den, at den respekterer det, der hedder skadesprincippet, som er et godt, gammelt liberalt princip, der oprindelig blev formuleret af John Stuart Mill så langt tilbage som i 1859.
Skadesprincippet siger, at borgernes frihed kan man legitimt indskrænke, hvis den benyttes til at volde skade på andre borgere.
Det er sådan, at både artikel 8, 9, 10 og 11 i menneskerettighedskonventionen har et stk. 2, som i princippet fastslår, at skadesprincippet kan finde anvendelse.
Det mener jeg faktisk er vejen at gå i fremtiden, nemlig oftere at arbejde på at dokumentere og argumentere for, at skadesprincippet kan gøres gældende.
Der er allerede afsagt nogle afgørelser, der tyder på, at det er vejen at gå, og det tror jeg skal afsøges yderligere.
Derfor er jeg enig med Dansk Folkeparti i det store projekt så at sige, som er at undersøge, om det her skadesprincip, som er bygget ind, kan bruges nøjere, men helt pragmatisk bliver jeg nødt til at bøje mig for, at i den form, som forslaget ligger, har Justitsministeriet sagt, at vi har et problem med menneskerettighedskonventionens artikel 14.
Det bliver jeg nødt til at acceptere, da jeg ikke selv er jurist, og derfor helt konkret her og nu må vi i Liberal Alliance desværre afvise at støtte beslutningsforslaget.
Stine Brix (EL), 2018-02-22:
Der vil altid være en risiko, når vi har store databaser, og det har jeg egentlig også hørt en bred erkendelse af, når vi har haft de her diskussioner.
Det er en risiko, der er.
Vi ved desværre, at der af og til sker hackerangreb.
Vi behandlede lige før et lovforslag om det.
Det er en risiko.
Det betyder jo ikke, at vi skal lade være med at lave noget som helst, men det betyder selvfølgelig, vi skal gøre alt, hvad vi kan, for, at sikkerheden er optimal.
Men risikoen eksisterer, og derfor synes jeg, det er vigtigt, at til syvende og sidst ligger den her beslutning om, hvor ens data er, fuldstændig klart forankret hos den enkelte borger.
Vi så jo gerne, at man f.eks. også kunne have en ret til at få slettet sine data.
Det kan man så ikke, når det gælder det her område.
Men i hvert fald som minimum vil vi kræve, at der er et klart samtykke til forskning.
Flemming Møller Mortensen (S), 2018-02-22:
Jo, men her er det jo, at vi i det helt brede flertal her i Folketinget har givet hinanden den garanti, at vi lægger den maksimale sikkerhed ned over de data, der er placeret derinde, så de ikke kan henføres til mig, så de ikke kan deles med nogen, for hvem det her er uvedkommende.
Og her synes jeg blot, at ordføreren er med til at holde fast i en mistillid til, om sikkerheden er i orden.
For vi har lige nøjagtig sagt, at her skal være samtykke, at her skal være en personlig orientering, at her skal være en mulighed for, at man ved, at der er noget, der hedder vævsanvendelsesregister, og at man kan vælge, at man godt kan få foretaget en gensekventering, så man kan indgå og være en del af de nye behandlingsmuligheder, der er, men at vedkommendes data kun må bruges til vedkommende selv.
Så jeg er bare en lille smule usikker på, hvorfor det er, Enhedslisten vil hænge sin frakke op på usikkerhed, for her er anonymisering.
Det er ikke muligt at få identificeret de data ned på, at det er hr. Flemming Møller Mortensens data, der ligger her.
Stine Brix (EL), 2018-02-22:
Altså, jeg tror, at det, ordføreren spørger til, er, hvorvidt f.eks. en persons cpr-nummer vil fremgå eller der på anden måde vil være en tydelig henvisning.
Og det vil der, som jeg forstår det, ikke.
Men det er klart, at når vi taler om et genom, er det jo direkte personhenførbart, for der er kun ét menneske, der har det genom.
Og det samme gælder især, hvis man kobler det med de mange andre oplysninger, som man gerne vil berige det her register med.
Så vil det være muligt at identificere den enkelte person.
Men det er sådan set, hvad skal man sige, et vilkår, når det gælder forskning på det her område, og det er derfor, det er så vigtigt for mig, at vi beder om borgernes udtrykkelige samtykke til at indgå i det her.
Og så må man jo gøre sin stilling op, om det er en risiko – der i princippet vil være der – som man vil indgå i med de fordele, der så kan være, altså at man medvirker til forskning, som kan gøre, at vi f.eks. får viden om ny behandling og nye former for diagnostik.
Det er derfor, jeg siger, at det ikke kun handler om kontrol for den enkelte borger.
Det gør det også, men det her handler også om, at eksplicitte samtykker for mig at se er den bedste måde, hvorpå man kan bevare tilliden til, at vores systemer på det her område er i orden.
Jane Heitmann (V), 2018-02-22:
Tak for det.
Jeg vil også gerne spørge lidt ind til det her samtykke og den bekymring, som Enhedslisten her rejser.
Så man har som enkeltperson jo vide muligheder for at sige ja tak eller nej tak.
Man kan ovenikøbet – ovenikøbet – trække sit samtykke tilbage.
Vil ordføreren ikke sige, hvor det er, det bliver svært for ordføreren?
Hvad er det for en lille rubrik, som ordføreren mangler på det stykke papir, som vi jo alle sammen har fået sendt rundt, og som vil være det ark, som vil ligge til grund for det samtykke, som patienten skal give?
Stine Brix (EL), 2018-02-22:
Altså, jeg må sige, at jeg ikke har set den konkrete blanket, så den vil jeg selvfølgelig meget gerne se.
Jeg kan kun forholde mig til det, jeg har læst i aftalen, og der står der jo kun, at det skal præciseres, at der er en mulighed for at frabede sig det, og at det skal standardiseres, hvordan det gøres.
Det er det eneste, der står i aftalen.
Så jeg vil selvfølgelig meget gerne se blanketten, og lad os så snakke videre om det.
For mig er det helt centralt, at der er et samtykke til forskning, og at man på den måde som borger har kontrollen med, hvad der sker med ens data.
May-Britt Kattrup (LA), 2018-02-22:
Hvordan kan det blive mere eksplicit, end at det står på samme blanket, hvor der i overskriften står »Informeret samtykke«, og hvor der er fire spørgsmål og det fjerde spørgsmål decideret er, om information fra den omfattede genomiske sekventering må bruges til forskning uden navn og cpr, og at man så skal sætte kryds?
Hvordan kan det være mere eksplicit end det?
Stine Brix (EL), 2018-02-22:
Jeg kender godt aftalen, og jeg har også læst den grundigt, og vi har jo valgt ikke at tilslutte os aftalen.
Og det handler om, at jeg ikke synes, det står stærkt nok.
Jeg synes, der skal være et udtrykkeligt samtykke til forskning, og det er der jo ikke med den nuværende aftale.
I dag kender vi allerede Vævsanvendelsesregisteret – en anden ordfører nævnte det også.
Desværre er der ikke så mange, der kender til det.
Det kan vi jo håbe bliver bedre; det ville være godt.
Så det handler om det principielle: Hvad er tilgangen til at spørge efter folks samtykke?
Og hvis vi er derhenne, hvor man egentlig ønsker en fuld kontrol, kunne jeg jo også spørge omvendt: Hvorfor er det, at partierne bag aftalen ikke ønsker at bede om borgernes eksplicitte samtykke til, at deres data må bruges til forskning?
Hvis forskellen ikke er så stor, kunne det jo godt være, at vi kunne mødes.
Men jeg tror alligevel, at der er en væsentlig forskel, og at det er derfor, vi ikke kan blive enige.
Flemming Møller Mortensen (S), 2018-02-22:
Tak for det.
Tak til ordføreren.
Det her er jo lige nøjagtig et af de punkter, vi har diskuteret igen og igen, både politisk, i ordførerkredsen, og med de eksterne interessenter, som har haft en holdning til det her.
Kan ordføreren ikke bekræfte, at hvis jeg eksempelvis har fået foretaget en gensekventering og jeg har sagt, at mine data gerne må have lov til at ligge i det nationale genomcenter, og der så er forskere, der forsker i en eller anden medicin og gerne vil gøre brug af de oplysninger, der ligger om mig, så får de ikke adgang til mine personhenførbare data?
Oplysningerne er anonymiserede, de er krypterede, men forskerne kan gøre brug af dem i forskningsmæssig sammenhæng.
Stine Brix (EL), 2018-02-22:
Det er jo noget andet, nemlig hvor man som udgangspunkt har den opfattelse, at borgerne indgår i forskning.
For det, der er vores ønske, er, at man skal give et eksplicit samtykke til forskningsdelen.
Det er bare ikke mit indtryk, at det er det samme sted, vi er.
Finn Sørensen (EL), 2018-02-22:
Tak for ordførertalen.
Hvad er den saglige begrundelse for at støtte principperne om at skærpe optjeningskravet, som ligger i det her forslag?
Det eneste, der kommer ud af det, så vidt jeg kan se, er rigtig mange flere fattige pensionister og førtidspensionister.
Hvad er den saglige begrundelse for at støtte det?
Det andet er: Hvad er der sket for Socialdemokratiet i forhold til flygtninges muligheder for at opnå fuld førtids- og folkepension?
Det mener jeg faktisk vi har været enige om tidligere.
Så hvad er der nu sket, som gør, at Socialdemokratiet har ændret holdning i det spørgsmål?
Anders Stjernholm (ALT), 2018-02-22:
Vi er enige i ministeriets betragtninger om vigtigheden af at samle alle oplysninger vedrørende personlig medicin ét sted.
Det vil forbedre datasikkerheden og udviklingen på området og dermed også forbedre patienternes udbytte heraf.
Derfor er vi tilfredse med, at der nu oprettes et center til realisering af den nationale strategi for personlig medicin, og i det hele taget kan vi jo godt se ideen i et nationalt genomcenter, da Alternativet repræsenterer en vælgerskare med en overflod af genetiske afstikkere. Vi er derudover glade for den ekstra stramme lovgivning, som sikrer, at oplysninger i genomcenteret kun må bruges til formål i sundhedsvæsenet, i forskning og statistik og ikke af forsikringsselskaber og arbejdsgivere – nøjagtig ligesom andre ordførere har været inde på.
Det er ligeledes positivt, at den foreslåede § 29, der udvider patientens selvbestemmelse over biologisk materiale afgivet i forbindelse med behandling, også kan gælde til genetiske oplysninger.
Vi er dog usikre på, om der er forhold, som er problematiske, som der bør tages højde for i forbindelse med lovforslaget, og vi vil derfor gerne vente, til vi har mere information, med vores endelige indstilling.
May-Britt Kattrup (LA), 2018-02-22:
I dag er vi så heldige, at man kan udvikle målrettet personlig medicin mod visse sygdomme.
Det betyder, at man kan kurere flere sygdomme og med færre bivirkninger.
Hvis man har en sygdom, hvor behandlingen med personlig medicin er en mulighed, og man tilbydes denne behandling, er en forudsætning for den behandling, at ens dna kortlægges.
Det kan kun ske ved informeret samtykke.
Og det er aftalt med opbakning fra næsten alle Folketingets partier.
Siger man ikke aktivt ja, bliver ens dna ikke kortlagt, og man får tilbudt den behandling, som er mulig uden dna-sekventering.
Siger man aktivt ja til en dna-sekventering og behandling med personlig medicin, så bliver ens data opbevaret.
Det gør de altid.
Det gør de også i dag.
Det sker bl.a. af hensyn til eventuel senere behandling og vedrørende patientrettigheder i forbindelse med eventuel fejlbehandling m.m.
Men fremover bliver disse data opbevaret i et nationalt genomcenter, som skulle være mere sikkert end mange lokale centre.
Men alle kan til enhver tid sige nej til, at ens data bruges til forskning eller i anden sammenhæng end ens egen behandling.
Det kræver registrering i noget, der hedder Vævsanvendelsesregisteret.
Det er ikke særlig bureaukratisk.
Det er rimelig nemt.
Det er en side, hvorpå der på den ene side står, hvad det indebærer, og på den anden side skriver man sit cpr-nummer, navn og adresse og sætter et kryds.
Og så skriver man den i øvrigt under.
Det er for at sikre, at ingen data kan blive brugt mod ens vilje, og hvis man på et tidspunkt ikke har haft noget imod, at ens data bruges, men senere fortryder, så kan man altid sige nej.
Når som helst kan man sige nej til, at ens data bruges til andre formål end en selv.
Data, som er indsamlet tidligere, kan kun overføres til Det Nationale Genomcenter, hvis man aktivt siger ja.
Der har været meget vigtigt for Liberal Alliance, at det gøres nemt og overskuelig for alle, hvad ens rettigheder er.
Samtykke skal derfor ske skriftligt, og der udarbejdes en formular, som er enkel og letforståelig.
Det er den samme formular, uanset hvor i landet man kommer.
Og hvis man siger ja, er det til, at ens data kan bruges uden cpr-nummer.
Det er også rimelig overskueligt.
Det er en side, hvorpå der er fire spørgsmål, og det sidste spørgsmål går på, om information fra den omfattende genomiske sekventering må bruges til forskning uden navn og cpr-nummer, sæt et kryds.
Og siger man ja, er det ikke alle mulige, der har adgang.
Oplysninger i Det Nationale Genomcenter opbevares, men må kun behandles med henblik på forebyggelse og sygdomsbekæmpelse, medicinsk diagnose, sygepleje eller patientbehandling eller forvaltning af læge- og sundhedstjenester og videnskabelige statistiske formål.
Det betyder, at f.eks. forsikringsselskaber, politiet og arbejdsgivere ikke kan få adgang til de oplysninger, som opbevares af Det Nationale Genomcenter.
Liberal Alliance støtter forslaget.
Har Venstres sagt, at Konservative også støtter?
Ja, godt.
Mattias Tesfaye (S), 2018-02-22:
Til det første om, hvorfor det er rimeligt at skærpe optjeningskravet: Vi synes, det giver god mening, i takt med at pensionsalderen stiger, at vi også ser på det her spørgsmål, og det er også et spørgsmål om økonomisk ansvarlighed i den sidste ende.
Til det andet om optjeningsprincipperne for flygtninge: Vi synes, det giver god mening, at flygtninge, der kommer hertil, ligesom andre udlændinge, har et eller andet niveau af optjening for at kunne modtage sociale ydelser, altså ikke adgang til sundhedsvæsenet eller uddannelsessystemet, men overførsler i det hele taget
Man har jo altid haft optjeningsprincipper i forhold til førtidspension og pension for andre udlændinge, og vi kan egentlig også godt støtte det i forhold til børnechecken.
Og nu er der også en diskussion på vej om dagpengeområdet.
Vi synes helt grundlæggende set, at vi for at bevare opbakningen til den solidariske finansiering af velfærdsstaten er nødt til at sørge for, at der ikke er fuld adgang til overførselsindkomster fra dag et, når man ankommer hertil.
May-Britt Kattrup (LA), 2018-02-22:
Jeg er meget enig med ordføreren i, at vores data er vores egne, og at vi selv skal bestemme, hvad der skal ske med dem.
Men jeg undrer mig over, om ordføreren har læst aftalen godt nok, for det fremgår lige præcis, at det kan man også med det her.
Ud over at man skal give informeret samtykke til overhovedet at kunne få foretaget en genomsekventering, vil man, endda i samme proces, blive spurgt, om det må bruges til andre formål end til ens egen behandling.
Der er lavet et forslag til en blanket, hvor man på samme tid skal udfylde den og svare ja eller nej til, om ens data må bruges til andet end ens egen behandling – og endda uden cpr-nummer.
Så hvad er det præcis, ordføreren mener mangler i aftalen?
Jane Heitmann (V), 2018-02-22:
Cybercrime og cybersikkerhed er ikke kun en national, men i høj grad også en international problemstilling.
Cyberkriminelle kender ikke til landegrænser.
På dansk kalder vi direktivet for NIS-direktivet.
Net- og informationssikkerhed er afgørende, ikke bare for vores samfund, men også for hver enkelt af os.
At leve i en digital tidsalder er på mange måder en tidsaldergave.
Mange ting er blevet så meget lettere, fordi vi bevæger os i en friktionsfri digital hverdag.
Vi kan fremstille tandkroner til hver enkelt af os digitalt, vi kan følge operationer online og lære af hinanden, ligesom vi kan lagre vores personlige oplysninger fra vugge til krukke eller som genom i en enkelt fil.
Ingen behøver at stå på hovedet i støvede arkivskabe for at finde gamle oplysninger frem.
Velkommen til fagre nye verden til alle dem med de bedste intentioner og desværre også til dem, som kun har ét formål, nemlig at sabotere, ødelægge og misbruge.
Dem skal vi bremse, så de ikke kommer i mål med hverken hacking eller misbrug.
Mange husker nok hackerangrebet tilbage i 2013 mod politiets edb-registre – det gav hackere adgang til millioner af danske cpr-numre – det globale hackerangreb på Mærsk, som har kostet virksomheden op mod 2 mia. kr., eller angrebet på det engelske sundhedsvæsen, hvor hackerne forsøgte at kræve løsepenge for at genåbne de låste filer.
Ja, listerne er desværre lange.
Og ja, vi bliver nødt til at tage bestik af situationen i vores fagre nye verden, så vi alle sammen kan have vores personlige informationer i fred.
Vitale tjenester, der er afgørende og væsentlige for opretholdelsen af kritiske samfundsmæssige eller økonomiske aktiviteter inden for sundhedssektoren, skal kunne opretholdes.
Jeg bliver bekymret, når jeg kan læse i avisen, at de praktiserende lægers it-sikkerhed er hullet, at softwaren ikke er opdateret, at backups er mangelfulde, og at de passwords, som bruges på de danske lægeklinikker, er for simple.
Vores lægejournal rummer yderst følsomme personoplysninger, og dem har også lægerne en forpligtelse til at passe på.
NIS-direktivet skal være implementeret i dansk lov senest den 10. maj i år, så nu er det om at få strammet bardunerne fra øst til vest, så alle kan melde klar og sikre, at vi er på omgangshøjde med sikkerhedsniveauerne for net- og informationssystemer i hele EU.
Lad mig afslutningsvis slå fast, at vi fra Venstres side er trygge ved, at tilsynsmyndigheden primært ligger hos Sundhedsdatastyrelsen og Datatilsynet.
Venstre kan støtte lovforslaget som fremsat, og jeg skal hilse fra den konservative ordfører, som desværre er syg i dag, og sige, at Det Konservative Folkeparti også støtter lovforslaget.
Liselott Blixt (DF), 2018-02-22:
I en tid, hvor patientdata, netsikkerhed, er en væsentlig del af vores kommunikationssystem, er det for Dansk Folkeparti at se nødvendigt, at vi sikrer, at de af borgernes oplysninger, som vi har, nyder den størst mulige sikkerhed
Derfor tilslutter vi os lovforslaget og formålet med, at vi nu får et højt sikkerhedsniveau for net- og informationssystemer inden for sundhedssektoren for at undgå hændelser, der forstyrrer behandling, pleje og patientsikkerhed i sundhedsvæsenet.
Sker der udfald, er det netop pålagt disse institutioner at underrette både sundhedsministeren og Center for Cybersikkerhed.
Danskere, som er i kontakt med sundhedsvæsenet, skal føle sig trygge, når de får brug for en behandling, og derfor ser vi det her som en vigtig del af hele vores it-system.
I går kunne vi netop høre kritik fra Statsrevisorerne af, at flere af de offentlige institutioner ikke var sikre nok med hensyn til ransomware-angreb.
Det vil sige, at Statsrevisorerne fandt, at f.eks. Sundhedsdatastyrelsens beskyttelse ikke var tilfredsstillende.
Men man har så også sagt, at det var tilfredsstillende, at der de seneste 12 måneder er implementeret tiltag.
Derfor kan vi tilslutte os det her.
Vi skal altså have sikkerhed mod de hackere, der kan komme ind i vores systemer.
Der skal i det hele taget være sikkerhed for patienternes data i de net- og kommunikationssystemer, som vi har.
Derfor tilslutter vi os dette lovforslag.
Flemming Møller Mortensen (S), 2018-02-22:
Så fik vi ro, og det var godt.
Meget hyppigt og også fuldt forståeligt taler vi om, hvordan vi kan øge sikkerheden og være tilstrækkelig forsigtige, når det drejer sig om it-systemer, informationssystemer og netsystemer i sundhedsvæsenet, såvel som når vi taler om informationssystemer på alle mulige andre områder.
Derfor er det rigtig godt og fornuftigt, at man i Europa-Parlamentet har haft den samme drøftelse og har vedtaget et EU-direktiv, der normalt i folkemunde kaldes for NIS-direktivet, hvis formål er, at man hele tiden skal sikre, at man undgår hændelser eller forstyrrelser, som kan få negativ indflydelse på behandlingssystemer og pleje og patientsikkerhed i de nationale sundhedsvæsener i EU og i sundhedsvæsener i det hele taget.
Derfor er der foreslået i det her direktiv, som vi nu skal implementere i dansk lovgivning, at offentlige og private enheder, som leverer den her form for tjenester til sundhedsvæsenet, skal træffe nødvendige og passende forholdsregler både teknisk og organisatorisk i forhold til at få højnet sikkerheden.
Det er sådan, at det bliver forankret i Sundheds- og Ældreministeriet, men der bliver også en reference over til Center for Cybersikkerhed, som vi jo også nødvendigvis skal have, og som der nødvendigvis skal være en tæt dialog med om de her eventuelle hændelser og om, hvordan man så får sikret en ordentlig læring af dem, hvis de sker.
Det bliver ifølge det her direktiv sådan, at alle leverandører og operatører bliver forpligtet til at leve op til det, der er lovens indhold, og der bliver også oprettet en tilsynsmyndighed i forhold til de operatører, som leverer det, man i direktivet kalder for væsentlige tjenester på sundhedsområdet.
Vi har jo i Danmark Sundhedsdatastyrelsen, og de er også et element i det, men det er forankret i Sundheds- og Ældreministeriet.
Men sundhedsministeren kan bede Sundhedsdatastyrelsen om at lave nogle af de tilsyn og kontroldele, som bliver nødvendige i forbindelse med det her.
Vi ved jo, at vi ikke kun skal sikre, at loven er på plads og rammerne på papiret er i orden, men at vi også skal sikre, at håndhævelsen finder sted.
Det er forståeligt, når der fra tid til anden er diskussioner af, om sikkerhed og forsigtighed er håndhævet godt nok.
Jeg kan sige, at vi som sundhedsordførere også bliver orienteret af Sundheds- og Ældreministeriet og sundhedsministeren på området.
Og det er rigtig godt, at der er blevet lagt en praksis ind på den her måde, for vi bærer alle sammen et meget stort ansvar.
Men implementeringen af det her direktiv placerer jo altså ansvaret i Sundheds- og Ældreministeriet og i Center for Cybersikkerhed.
Så vi støtter det her lovforslag og synes, at det er et fint lovforslag.