Zenia Stampe (RV), 2023-11-30:
Nogle gange kan man godt sidde og tænke: Åh, hvorfor har vi truffet den beslutning, at vi skal have en årlig redegørelse om dette og hint?
Men det her er et område, hvor der virkelig er brug for, at vi løbende følger op og følger med i udviklingen.
For vi har jo her at gøre med en af de største og også alvorlige udviklingstendenser i vores land: trækket ind mod de store byer og affolkningen af landdistrikterne.
Det er en kompliceret debat, og det er en kompliceret virkelighed, som i parentes bemærket jo ikke kun gør sig gældende i Danmark.
Hvis man rejser rundt i Europa, kan man se lignende tendenser i andre lande.
Men i Danmark bliver debatten nogle gange forsimplet til en debat mellem københavnerne og så alle de andre eller mellem øst og vest.
Men så enkelt er det ikke.
Som folketingsmedlem valgt i Region Sjælland, og det ved jeg vi er flere der er, kan jeg i hvert fald fortælle, at det ikke kun er i Jylland, at man er ramt af udkantsproblemstillinger.
På Sjælland oplever vi også store problemer med affolkning, butiksdød, dårlig kollektiv transport, lavt uddannelsesniveau, dårlig sundhed, skrantende velfærd og landsbyer, der dør.
Vi kunne jo godt vælge den nemme løsning og sige: Jamen det er Københavns skyld.
Men jeg tror, at den vigtigste, men også mest smertelige erkendelse, som jeg egentlig gerne vil bruge det meste af min tid på her, er, at centralisering jo ikke kun handler om centralisering ind til København, til Aarhus, til Odense og til Aalborg.
Det handler også om centralisering ind til de store købstæder og til de store provinsbyer.
Jeg er selv fra Roskilde, og vores nye landdistriktsminister kommer også fra Region Sjælland, og der ved man jo, at der er store byer, som er inde i en fantastisk udvikling, og som jeg også tror står på tæerne, fordi de konkurrerer med hinanden om at have det fedeste uddannelsescampus eller det bedste hospital osv. osv.
Når vi kigger tilbage på de sidste 20 år, har den centralisering, der er sket i vores region, i hvert fald i lige så høj grad været ind til de store provinsbyer, som det har været ind til København.
Jeg tror, at noget af det, der også går galt i den her debat, er, at vi nogle gange så tror, at vi løser de små lokalsamfunds problemer ved at styrke de store købstæder.
Bare et eksempel: Kalundborg er jo en fantastisk succeshistorie og i virkeligheden en by, som ligger lidt upraktisk, og derfor er det jo helt fantastisk, at de har haft den succes og vækst de seneste år.
Derfor er jeg også en af dem, der selvfølgelig har sagt: Jamen de skal da have en motorvej.
Men sådan nogle beslutninger bliver jo ofte truffet sent om natten, og det er ikke alle detaljer, man lige går så nøje op i.
Og der kan vi jo se, at konsekvensen af den meget hurtige beslutning bliver, at motorvejen kommer til at pløje lige igennem en af de landsbyer, der faktisk har været inde i en rigtig positiv udvikling, nemlig Bjergsted.
De er så kommet herind og har prøvet at få os til at lægge motorvejen om og føler jo, de er løbet panden mod en mur, for nu er den beslutning truffet, og der har ikke kunnet ændres på den.
Jeg synes bare, at det eksempel også illustrerer en anden del af den her problemstilling, nemlig at når vi indimellem træffer beslutninger, der ligesom skal styrke provinsen, så er det de små landsbyer, der kommer i klemme.
Det samme gælder i forbindelse med kommunalreformen, som jo ikke var en centralisering til København, men f.eks. en centralisering fra Skælskør og Korsør til Slagelse eller fra Hvalsø og Viby til Roskilde.
Og sådan kunne man blive ved fra kommune til kommune.
Det samme gælder i forbindelse med retskredsreformen, og nu kommer jeg måske til at sige noget, der er lidt upopulært, men det gælder også i forhold til centralisering inden for landbruget, hvor vi jo på den ene side har lyttet til landbruget, når de har sagt: Vi har brug for mulighed for at gøre dette og hint for at være stærke, så vi kan skabe vækst og økonomi i landdistrikterne.
Men det har også haft den betydning, at på mange af de husmandssteder, hvor der tidligere har boet børnefamilier, som skabte liv i lokalsamfundet, bor der ikke nogen længere, men der kommer så et par medarbejdere kørende et par gange om dagen for at fodre svinene.
Derfor har vi jo truffet mange beslutninger, hvor vi har troet, at vi styrkede vores land, og vi har måske også styrket dele af vores land, men dem, der er blevet klemt, er de små lokalsamfund.