Nick Hækkerup (S), 2021-05-27:
Tak for debatten.
Lad mig knytte nogle kommentarer til nogle af de indlæg, der har været.
Hr. Morten Messerschmidt spurgte: Hvad gør vi så herfra?
Det er jo i virkeligheden en genopførelse af den debat, vi havde i går eller for 2 dage siden, i hvert fald i den her uge, så det er inden for det rimelige.
Noget af det, vi ved den lejlighed var inde over, var betydningen af tredjepartsindlæg, hvor vi jo må konstatere, at tredjepartsindlæg, som Danmark afgiver i et væsentligt videre omfang, end vi har gjort tidligere, og som vi også opfordrer andre lande til at gøre, har betydning for Den Europæiske Menneskerettighedsdomstols fortolkning.
Vi redegjorde også ved den lejlighed for, at der faktisk er sager – i hvert fald en sag, nemlig fra maj sidste år – hvor man eksplicit henviser til tredjepartsindlæg.
Vi var også inde på det mere overordnede billede, nemlig den proces, der har været i de seneste år, og som indtil videre er kulmineret med Københavnererklæringen fra 2018, som imidlertid næppe er det sidste skridt, men som er med til at adressere den utryghed, som medlemsstaterne har følt ved den måde, som Domstolen har fortolket på.
Det tror jeg er varigt.
Det politiske værktøj er inde i den retlige ramme, og de retlige værktøjer i den retlige ramme tror jeg sådan set er det rigtige.
Der er blevet rejst et par spørgsmål, og det her med procesrisikoen er blevet diskuteret en del.
Fru Karina Lorentzen Dehnhardt spurgte: Hvor stor er procesrisikoen, hvis man skal kvantificere den?
Der var også nogle, der henviste til den regulering af logning, som vi også arbejder med.
I den sammenhæng snakkes der om en væsentlig procesrisiko, hvorimod der i det her tilfælde snakkes om en procesrisiko.
Men det er klart, at det er svært at kvantificere risikoen, og hvorfor er det det?
Det er jo bl.a., fordi vi har at gøre med en domstol, som er mere uforudsigelig i sin fortolkningsstil, end danske domstole er.
Det er jo det, der ligger i den måde, man fortolker på, nemlig den dynamiske fortolkningsstil, som EU-Domstolen desværre også betjener sig af.
Der ligger der jo et element af uforudsigelighed, og derfor er det svært at kvantificere det.
Endelig til den meget relevante, synes jeg, og også helt nede på jorden-betragtning, som hr. Preben Bang Henriksen gjorde sig til talsmand for, nemlig at det er svært at finde en jurist, som rigtig vil sige, at det er sådan her, det er.
Det vil altid være: Det er nok mest sandsynligt, givet af omstændighederne eller andre formuleringer, som bløder op på det meget absolutte.
Det er jo det, som vi, der er jurister, bliver uddannet til.
Det gør vi selvfølgelig, fordi der er det her element af, at det ikke er eksakt videnskab, at der ikke kan sættes to streger under det og vi lever i en dynamisk verden, hvor tingene kan ændre sig.
Derfor tror jeg i virkeligheden, at det, man skal gøre, hvis man vil kvantificere procesrisikoen, er at tage det notat, som Stats- og Menneskerettighedskontoret i Justitsministeriet har lavet, og slå op på side 23, hvor konklusionen står nederst.
Jeg læser op: »Sammenfattende er der en række forskelle på det danske og det schweiziske forbud mod tiggeri.
På den ene side forekommer straffelovens § 197 mere fleksibel end det absolutte forbud i Genève-kantonen.
På den anden side giver bestemmelsen kun mulighed for frihedsstraf, der efter forarbejder og praksis som udgangspunkt udmåles til hhv. 7 og 14 dages fængsel.
Disse forskelle sammenholdt med dommens ovennævnte væsentlige mangler, herunder dens vage og uklare anvisninger i forhold til hvilke modifikationer til et absolut og generelt forbud mod tiggeri, der er tilstrækkelige, taler« – og så kommer det – »efter Justitsministeriets vurdering for, at dommen i sagen Lacatus mod Schweiz ikke nødvendiggør, at straffelovens § 197 om forbud mod tiggeri skal ændres.«
Det er altså hovedkonklusionen, at straffeloven ikke skal ændres.
Så følges det op med: »Det skal dog bemærkes, at det må antages, at der vil være en risiko for, at Danmark vil tabe en eventuel fremtidig sag ved EMD om konventionsforeneligheden af straffelovens § 197, hvis en sådan sag måtte blive indbragt.«
Jeg tror i virkeligheden, at man skal holde sig til det her.