Christian Juhl (EL), 2020-01-16:
Deliberativt demokrati refererer til et system af politiske beslutninger baseret på en udveksling mellem konsensusbeslutningstagning og repræsentativt demokrati.
Begrebet er oprindelig udviklet af Joseph M. Bessette.
Deliberation betyder rådslagning, eller grundig overvejelse.
Jeg vil gerne sige til Alternativet, at jeg var nødt til at gå over i reolen, for jeg har ikke læst så mange år på universitetet, at jeg vidste, hvad det udtryk betød, og I bruger det adskillige gange, så det må jo have en vis betydning for jer, at man bruger det ord.
Jeg skal nok lære det, og da jeg gravede mig ned i selve jeres forklaring på, hvad det var, I ville, så synes jeg, at I er kommet rigtig langt omkring med nogle gode tanker.
Det tror jeg i hvert fald er en god ting.
Information satte sig også som mål for et par år siden, at de ville prøve at fremme den her idé, og den har I så heldigvis også hjulpet dem med at fremme.
Jeg har det sådan, at repræsentativt demokrati ofte er valgt af effektivitetshensyn, for som vi hørte det før om romerne, er det sjældent muligt at samle alle, der er omfattet, om et spørgsmål.
Nu fik de vist ikke samlet alle nede ved romerne, det var vist nok den sådan bedrestillede elite, dem, der havde magten, og som så samlede en større gruppe, end vi vil samle.
Jeg er enig i, at det kunne være et godt supplement til borgerforslagsideen, som jo har udviklet sig, og som folk har taget til sig.
Jeg kan godt huske de partier, som advarede imod det, og som i lang tid trak debatten ud i Præsidiet og i Udvalget for Forretningsordenen, men som tilsyneladende nu også har overgivet sig og sagt: Det er da en god idé, vi får da mange inspirationer dér.
Så vi er meget positive over for den her idé.
Jeg synes også, at de bemærkninger, I er kommet med om erfaringerne fra andre lande, har været rigtig spændende at læse; jeg kendte ikke til dem.
Især i et land som Irland, hvor man jo netop har haft nogle konfliktfyldte år, hvor man næsten ikke kunne tale sammen, i hvert fald for nogle gruppers vedkommende, har man så formået at skabe sådan nogle debatter i visse dele af samfundet.
Jeg er rigtig glad ved, at I påpeger, at det ville være en god idé, at 16- og 17-årige kan deltage i det; det tror jeg at de sidste 2 års erfaring med klimadebatten måske understreger kan være en rigtig, rigtig god idé, vi er jo da et par stykker i Folketinget, der er over 25 år.
Og så vil jeg sige, at når det så er et forsøg, er det også godt at opsamle de erfaringer.
Jeg kan ikke rigtig finde noget betænkeligt ved det her.
Altså, vi har jo tilplantet en have med utallige demokratiske blomster i vores samfund igennem århundreder – for at sige det ligeud.
Selvfølgelig tog det rigtig fart i 1849 i den formelle form, hvor man gik væk fra enevælde og over til en form for parlamentarisk demokrati.
Og jeg tænker tit på det billede, som I allesammen kender, inde fra Samtaleværelset.
Det er et meget stort billede af en gruppe af ældre betænkelige mænd.
Nogle kom her fra Folketinget og andre kom fra Landstinget, og de skulle lave grundloven 1915, og det store spørgsmål var jo: Turde de give kvinderne ret til at blande sig i politik?
Først da deres koner begyndte at stå uden for og demonstrere, begyndte det at flytte noget ret alvorligt, fordi det var jo en voldsom trussel i hverdagen.
Så jeg tror, det er en god idé, at vi planter endnu en demokratisk blomst i vores have, jeg tror, det er rigtig godt at gøre det på den her måde, altså som et forsøg, og jeg tror, det kan være med til at bekæmpe den afstandtagen til politik, der er hos nogle, for det er jeg enig i der er.
I en tid, hvor rigtig mange føler sig fremmedgjorte i forhold til demokratiet, er det måske vigtigt, at vi prøver at se på alle de muligheder, der er – og så skal vi huske, når vi vandrer rundt i den her have med demokratiske blomster, at vi ikke kommer til at træde på nogen af dem, vi har bygget op, selvfølgelig – og så se, hvordan de kan komme til at spille sammen og gavne hinanden.