Steffen Larsen (LA), 2024-12-17:
Mange tak, hr. formand.
Så det er vigtigt, at vi tør tage stilling imod intolerancen og ondskaben, når den viser sig.
For 81 år siden samlede det danske samfund sig i modstand mod de nazistiske planer om at implementere holocaust på dansk jord.
Modstandsbevægelsen, jødisk ledere, flere politikere og ikke mindst helt almindelige danskere arbejdede da sammen om at redde deres medborgere i sikkerhed i Sverige.
Det er det Danmark, som stod sammen mod antisemitismens terror, jeg bekender mig til.
Og desværre har den 7. oktober 2023 vist, at der nok en gang er behov for, og at der nok en gang også er brug for at stå sammen mod antisemitismen.
For vi kan ikke tage det tolerante og tillidsfulde samfund for givet.
Vi ser igen hagekors i vores gader, og vi ser igen antisemitismen stikke sit grimme ansigt frem.
For nylig da jeg gik ind på Christiansborg, var der klistermærker med røde trekanter på lygtepæle i metroen og på gaden.
Disse røde trekanter symboliserer bl.a. støtte til den antisemitiske terrorbevægelse Hamas.
At vi i det land, der i 1943 forsøgte at redde vores jødiske medborgere, nu skal se den slags i vores gader, er ikke blot en direkte demonstration af, at antisemitismen igen har fået fat, men et klart tegn på, at intolerancen blomstrer.
Det gør den, fordi vi alt for længe har haft et misforstået forhold til begrebet tolerance.
Alt for mange har naivt set tolerance som noget, der udelukkende flyder ud fra majoriteten til minoriteten uden at stille krav til minoriteterne om, at de i lige så høj grad skal være tolerante.
Dermed får vi en asymmetri i samfundet, en ensretning af tolerance, der dermed umuliggør tolerancen.
Det er således, vi reelt får, hvad jeg kalder for suicidal empati i dele af det danske samfund.
Den er et udtryk for en manglende modenhed, og den er et svigt af de principper, som vi i Danmark har været stolte af, og som redningen af jøderne i 1943 netop er et godt billede på.
At vi er villige til at beskytte og tage vare på vores minoriteter, skal ikke betyde, at andre minoriteter kan få lov til at udbrede antisemitisme og jødehad, og at de kan udbrede den intolerance, som vi står imod.
Den 7. oktober er det årsdagen for den største massakre på jøder siden holocaust, og man skulle tro, at det gav stof til eftertanke, og at det gjorde, at man ikke så en stigende antisemitisme, men det gør vi.
Sørgeligt nok står vi med den sørgelige viden, at antallet af skoleklasser, der besøger Dansk Jødisk Museum, er mere end halveret det seneste år.
Ifølge museets leder skyldes det frygt for sikkerheden samt en opfattelse af, at et besøg på et museum om danske jøder vil blive set som en stillingtagen i konflikten mellem Israel og Hamas.
I Jyllands-Posten i efteråret har man ligeledes kunnet læse en meningsmåling, der viser, at hvis man møder en tilfældig herboende muslim, er der større sandsynlighed for, at vedkommende støtter den stærkt antisemitiske terrorbevægelse Hamas, end at han eller hun ikke gør.
Og i weekenden før den 7. oktober i år kunne man se en demonstration lige her i København, hvor der i indkaldelsen og beskrivelsen af den står, at man opfatter den største massakre på jøder siden anden verdenskrig som et udtryk for »modstand« udført af »det palæstinensiske folk«.
I forlængelse heraf erklærer teksten, at man som deltager »hylder ... det palæstinensiske folks standhaftighed og modstand mod uretfærdighed«, en »modstand«, der altså bl.a. kom til udtryk den 7. oktober i form af voldtægter, overlagte og systematiske massakrer på tilfældige jøder og andre uhyrligheder.
Der er altså tale om en ganske klar hyldest af Hamas' massakrer samt en direkte ligestilling mellem terrorbevægelser og det palæstinensiske folk.
Det finder jeg aldeles upassende.
En sådan demonstration med et sådant formål kan kun finde sted, hvor intolerancen får lov til at tage sin plads.
Vi skal stå sammen, og vi skal stå imod.
Vi skal bortvise mørkets kræfter fra vores midte, og vi skal tage det ansvar på os som folk, som lovgivere og som fællesskab.
Det liberale demokrati består kun, når dets borgere køber ind på de helt grundlæggende værdier i demokratiet, og vi må ikke tage vores fredelige og liberale samfund for givet.
Derfor står vi i Liberal Alliance naturligvis med i aftalen om en styrket indsats mod antisemitismen.
Vi har dog en enkelt bekymring om domstolsprøvning ved TCO-forordningen, som vi også har stillet spørgsmål til til ministeren.
For spørgsmål om nedtagning af indhold på sociale medier og borgernes ytringsfrihed skal også kunne prøves ved domstolene.