Christian Juhl (EL), 2019-04-05:
Der er stadig væk 60.000 mennesker hvert år, der går på arbejde og ikke har hele helbredet i behold, når de går hjem.
Ministeren har gang på gang sagt, at det skal kunne lade sig gøre at gå på arbejde uden at få skader på sit helbred.
Er det rigtigt, at der kun er kun er 3 minutters taletid tilbage?
Nå, så må jeg skynde mig.
Der er lang vej igen, før de får en retfærdig behandling, og det her forslag, L 211, retter lidt op på det.
Vi vil rose beskæftigelsesministeren for, at han har lyttet til høringssvarene om, at arbejdsskadeerstatning skal have forrang for produktansvar.
Nej, nej.
Men jeg har fortalt om de 60.000 personer med skader, og der ville jeg, hvis jeg havde haft tid på det tidspunkt, have fortalt, at mindst 2.000 af dem enten dør af en ulykke eller af følgevirkninger af arbejdsskader.
Det er ganske uacceptabelt, men de skal da i hvert fald alle sammen have en ordentlig behandling i systemet, og derfor er det godt, at vi har fået de her rettelser ind.
Der var ved at ske en kæmpe skandale, og det var kun takket være en vågen person hos Dansk Metal, at det blev opdaget, at der faktisk i en bisætning stod, at produktansvar skulle have forrang for arbejdsskadeerstatning.
Alle, der arbejder en smule med det her system, kan jo forestille sig, hvor uoverskueligt det ville være, hvis man skulle køre produktansvarssager, før man overhovedet kunne få lov til at køre en arbejdsskadesag.
Det ville virkelig have lagt en bombe under systemet.
Godt, at det blev opdaget, og tak både til Dansk Metal for at finde fejlen, men også til ministeren for, at han så rettede ind efter det.
Der er nogle vigtige forbedringer i lovforslaget, men også nogle forringelser eller nogle mulige forringelser.
Det er godt, at der sker en mere lempelig definition af og en udvidelse af ulykkesbegrebet, men man burde nok gå hele vejen og slette bemærkningerne om en bagatelgrænse, som det er anført i flere af høringssvarene.
Vi håber, at lovændringerne vil medføre, at langt flere arbejdsulykker bliver anerkendt som arbejdsskader.
Vi er glade for, at der nu bliver genindført en frist på 3 måneder for anerkendelse af arbejdsulykker.
Det har stor betydning for de skadelidte, at de hurtigt kan få deres arbejdsskade anerkendt.
Det giver de skadelidte ro i sindet, og det betyder bl.a., at de hurtigt kan få dækket udgifter til medicin og behandling.
Det er også fint, at Arbejdsmarkedets Erhvervssikring ved genvurdering af klagesager nu må tage stilling til alle dele af deres afgørelse og hermed kan ændre både faktiske, retslige og skønsmæssige fejl.
Det vil betyde en kortere sagsbehandlingstid i klagesager i de tilfælde, hvor Arbejdsmarkedets Erhvervssikring giver skadelidte medhold.
Men vi synes, det er forkert at afskaffe den længere klagefrist for skadelidte, der opholder sig i udlandet.
Det er ikke alle, der kan arbejde digitaliseret.
Arbejdsmarkedets Erhvervssikring sender stadig væk en del fysiske breve, og når man tænker på – man kan jo selv tænke på, hvor lang tid det tager at få sendt et brev til sin tante i Jylland, fordi postvæsenet er i den nødlidende tilstand, som det er i i øjeblikket – så kan den korte forkortede klagefrist give problemer.
Det beder vi ministeren om at overveje endnu en gang, for det er ikke rimeligt at tro, at alle har en computer til rådighed og kan arbejde digitalt.
Endelig tager vi afstand fra, at Ankestyrelsen nu må træffe administrative afgørelser i arbejdsskadesager.
Det undergraver lægmandsindflydelsen og forringer borgernes retssikkerhed.
Det er vores erfaring, at mange arbejdsskadesager langtfra er enkle sager, og at der i høj grad er tale om skønsmæssige afgørelser, hvor det er betryggende, at de beskikkede medlemmer er med til at træffe afgørelsen.
Hr. minister, vi vil opfordre til, at man overvejer, om ikke man kan fjerne den begrænsning.
Det vil være en kæmpe fordel for de skadelidte og rigtig fornuftigt i forhold til afgørelserne.
I 2013 var der 76.000 anerkendte arbejdsulykker.
Det tal skulle vi gerne op på igen, for det er det, der er formålet med loven – i 2017 var tallet under 60 pct., så der er et stykke arbejde at gøre, og jeg er på det rene med, at vi er nødt til at kigge kritisk på det og følge lovgivningen og se, om den udvikler sig i den rigtige retning.
Jeg forventer, at de parter, der stemmer for det her forslag, så også vil være med til at lave de nødvendige opretninger, hvis ikke det lykkes.
60.000 er alt, alt for mange mennesker, der bliver ramt af arbejdsskader, tallet skulle helst ned på 0, og især det, at 2.000 af dem dør, er ikke en acceptabel tilstand i et moderne samfund som vores, hvor vi burde kunne sikre, at alle arbejdspladser var sikkerhedsmæssigt og sundhedsmæssigt fuldt forsvarlige.
Tak for ordet.