Henrik Dahl (LA), 2020-01-10:
Tak for ordet.
Hvert år er der lande, som nægter at lade deres egne statsborgere rejse ind, og det kan man jo beskrive på mange måder.
Man kan sige, at det er dårlig stil, og man kan sige, at det er uklogt i gensidighedens navn, og så er det jo i en vis forstand også en de facto-omgåelse af statsløsekonventionen, hvis man har underskrevet den.
For hvis man har borgerskab i en stat, der nægter at tilstå en den helt elementære borgerret, det er at kunne rejse ind i sit eget land, så er man i realiteten statsløs.
Det, vi mener i Liberal Alliance, er, at man – om jeg så må sige – bør skærpe strafferammen for de facto at gøre sine egne borgere statsløse.
For det første er det et folkeretligt problem, og for det andet efterlader det mange lande, herunder Danmark, med borgere på tålt ophold, og det er også en uskik, som vi skal prøve at komme til livs.
I dag er det stort set straffrit at handle på den måde, og det er noget, der bør ændres.
Det, der ligger i forslaget her fra Dansk Folkeparti, er skærpede sanktioner over for lande, som de facto gør deres egne borgere statsløse, og til det vil jeg altså godt lige have lov at knytte en bemærkning, ikke mindst til fru Katarina Ammitzbøll fra Det Konservative Folkeparti, men også til hr. Jens Rohde, hvis han ellers havde haft tid til at overvære forhandlingerne.
Hvis man går ind på Udenrigsministeriets liste over lande, vi allerede har sanktioner over for, så er den liste så lang, at man er nødt til at sidde med musen i hånden og scrolle for at komme helt ned til bunden af listen, og i alle de tilfælde, hvor vi har sanktioner over for et land, er princippet jo det samme, nemlig at man mere eller mindre vilkårligt i det her land må undgælde for, at Danmark eller EU ikke kan lide den pågældende stats handlemåde.
Det er princippet i sanktioner, og hvis man laver om på ulandsbistanden til et land, der ikke vil samarbejde om statsborgere, så rammer man sandelig også tilfældige mennesker.
For det er jo ikke kun beslutningstagerne i de pågældende land, der nyder godt af ulandsbistanden, det er også helt almindelige mennesker, der har brug for en jordemoder, eller hvad det nu kan være, som jeg selv har set det under et ophold i Uganda, hvor jeg har set, hvordan vores hjælp virker.
Derfor er det jo hykleri fra ende til anden at sige, at lige præcis de sanktioner, som Dansk Folkeparti foreslår, er i en særlig odiøs klasse for sig selv.
Sanktioner er sanktioner, og de virker altid på den samme måde, nemlig at mere eller mindre tilfældige mennesker bliver ramt, fordi vi i Danmark eller EU er utilfredse med den adfærd, som den pågældende stat, der gør sine borgere statsløse, eller hvad det nu er, udviser.
Lige præcis hvad angår det her forslag, kommer vi til at stemme gult til det i den form, det ligger, for hvis man kører videre med forslaget, vil vi gerne have en nærmere diskussion af, præcis hvor kraftige de skærpede sanktioner skal være.
For som jeg sagde før, er der jo en meget lang liste med lande, vi har sanktioner over for i forvejen, og der overvejer vi jo altid meget, meget grundigt, hvordan de her sanktioner skal ramme på en proportional måde, og den proportionalitet og den hensigtsmæssighed, der skal være i sanktionerne, vil vi selvfølgelig gerne have en nærmere diskussion af.
Men vi afviser ikke forslaget, for sanktioner over for lande, der de facto gør deres egne borgere statsløse og efterlader andre lande med problemer i form af f.eks. tålt ophold, er altså nogle sanktioner, som bør være stærkere, end de allerede er i dag.