Lisbeth Bech Poulsen (SF), 2017-12-05:
Med inspiration fra Venstres skatteordfører kunne man jo kalde det, vi diskuterer i dag, for Bacardi Breezer-loven.
Som flere andre har været inde på, kommer en række skatte- og afgiftselementer ud af stemmeaftalen om erhvervs- og iværksætterinitiativerne, som SF jo ikke er med i.
Derfor synes jeg også, at det giver mening lige kort at ridse nogle ting op fra pakken.
Vi kommer til at diskutere den i forskellige dele, men overordnet set har vi det i SF sådan, at vi synes, at det er svært at se pakken som et seriøst bud på at løse erhvervslivets udfordringer.
Der er ikke en øre til uddannelse – tværtimod bliver der skåret i den kommunale beskæftigelsesindsats.
Og i forhold til forskning bruger man mange penge på at belønne de virksomheder, der i forvejen forsker.
Det er det, som jeg ved at min kollega i Liberal Alliance Joachim B. Olsen ofte godt kan lide at diskutere, nemlig dødvægtstab – altså der, hvor man kan sige: Hvad ekstra får vi egentlig ud af det?
Samtidig har de to Venstreledede regeringer siden valget jo også skåret ca. 10 pct. ned på den offentlige forskning.
Der er noget erhvervspolitik i den samlede pakke her, men det udgør altså under 10 pct. De resterende 90 pct. går til skatte- og afgiftslettelser.
Nogle af dem er da også fornuftige.
Som skatteordfører har jeg grundlæggende det synspunkt, at de afgifter, man ikke kan forklare, kan man ikke forsvare.
Og f.eks. er nøddeafgiften bare dum, og det er te- og kaffeafgiften også.
Det koster selvfølgelig noget at afskaffe det, og det havde vi også finansiering til, men den finansiering, der indgår i den her pakke, kunne vi ikke sige ja til.
Men bare for at understrege: De tre dele synes vi egentlig er gode i sig selv at få afskaffet.
Derudover kan man sige om forskningsfradraget, at det øges fra 100 pct. til 110 pct. af afgiften.
Det vil i høj grad gavne medicinalindustrien.
Det er jo ikke i sig selv dårligt, men det er altså tilskud til forskning, der i alle tilfælde ville have fundet sted.
Det kan også sammenholdes med, at der i forhold til regeringens egen målsætning mangler penge til den offentlige energiforskning.
Det ville have været meget mere målrettet at øge den offentlige forskning, herunder den erhvervsrettede forskning som EUDP og MUDP på henholdsvis energi- og miljøområdet.
Det er bare for også at nævne nogle af de andre ting, der er i pakken, for det kan jo ikke ses adskilt.
Det er også derfor, at det er en samlet pakke.
Det må jo i den grad også være i erhvervslivets interesse.
At man bruger færre penge på DSB, er der jo næsten en tragisk logik i.
Når vi også har set tre gange afgiftslempelser af specielt de dyreste biler, er der jo næsten en logik i fra den her regerings side, at man så fjerner penge fra kollektiv trafik.
Og så er der brugen af råderummet.
De penge kunne være blevet brugt til velfærd; det er omkring 0,5 mia. kr. om året.
Resten af finansieringen synes vi egentlig ser tilforladelig ud, bortset fra rent ud sagt det tyveri af PSO-puljen.
Altså, vi kan være politisk uenige herinde, men hvad ligner det at stjæle penge fra en aftale, som andre partier er en del af.
Altså, jeg synes, det er skammeligt ud over alle grænser.
Nå, men den her konkrete aftale, altså en annullering af planlagt investering af afgifter, nedsættelse af råstofafgiften, afskaffelse af afgiften på te og alkoholsodavand, forskerskatteordningen og forhøjelse af bruttoskattesatsen, er som sagt lidt en blandet landhandel i vores optik.
Kaffe, te og nødder er kort sagt
en god idé; Bacardi Breezer-delen af det synes vi er fuldstændig hul i hovedet.
Regeringen skriver selv i bemærkningerne, at forskerskatteordningen netop går til at tiltrække og fastholde højt kvalificerede forsknings- og udviklingsmedarbejdere fra udlandet.
Det er det jo så ikke kun; det går jo også til mange andre dele.
Vi synes, at det er urimeligt, at man giver en række skattelettelser til udenlandske fodboldspillere, mens danske fodboldspillere ikke skal have dem – og det samme, hvis du arbejder på Novo Nordisk, eller hvor det nu måtte være.
Så det er heller ikke vores kop te.
Samlet set – og det er jo en samlet pakke, man siger ja eller nej til – kan vi ikke støtte det.
Der er gode elementer, men der er for mange af de dårlige elementer.