runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Flemming Møller Mortensen (S), 2016-11-25:
Jo, jeg synes i det hele taget, at de bekymringer, der er rejst i nogle meget konkrete og meget saglige høringssvar, skal vi være meget opmærksomme på.
Det, vi fra Socialdemokratiets side ønsker med vores sundhedsvæsen, er jo, at de kommunale og de regionale sundhedskar forbindes tættere og bedre.
Det tror vi kan være med til at understøtte og sikre et mere sundt liv, et liv i bedre trivsel, og derfor skal vi sørge for, at vi får indarbejdet den regionale og den kommunale del, for hvis man fokuserer på de patienter, der er tilknyttet det regionale sundhedsvæsen, men ikke er tilknyttet det kommunale, så kan man sige, at de praktiserende læger jo ligger i et spændingsfelt derimellem, og der synes vi fra Socialdemokratiets side, at den funktion, der ligger hos den praktiserende læge i lægehusene, i høj grad også kan være med til at gøre, at man retter en større opmærksomhed mod de borgere, der er syge og kommer til det regionale sundhedsvæsen, men ikke kommer til det kommunale.
Det tror vi på ville være en rigtig god fremtid at sætte op i Danmark.
Peder Hvelplund (EL), 2016-11-25:
Jeg er jo fuldstændig enig med ordføreren i, at det vigtige er at få sikret det sammenhængende sundhedsvæsen, hvor både almen praksis og kommune og region spiller sammen.
Flemming Møller Mortensen (S), 2016-11-25:
Det er i hvert fald ikke det, vi ønsker fra socialdemokratisk side.
Det er også derfor, jeg siger, at det her skal vi altså følge, det her skal vi monitorere, det her skal vi blive klogere på.
Og det skal ikke blot være sundheds- og ældreministeren, der kan sidde med sine bemyndigelser og gøre noget, det her skal vi som land blive klogere på, for alle ønsker det bedste for den danske befolkning rent sundhedsmæssigt.
Derfor skal vi forbinde karrene endnu bedre.
Vi ønsker ikke, at det her skal blive en stiv økonomisk betragtning, men kommunerne har selv sagt, at de mangler nogle incitamenter til at gøre det endnu bedre.
Derfor synes vi også, at vi må prøve det af, men følge det meget nøje.
Pernille Schnoor (ALT), 2016-11-25:
Vi er meget enige i, at det her fokus på forebyggelse er rigtig vigtigt, og ordføreren nævner sundhedsplejersker som vigtige i forbindelse med det.
Det er jo bekymrende, at man i mange kommuner skærer ned på den forebyggende del.
Hvordan mener ordføreren at det her lovforslag sikrer, at der bliver mere fokus på sundhedsplejersker i kommunen?
Jane Heitmann (V), 2016-11-25:
Jeg tror, at man skal se det her lovforslag som en del af et samlet hele, for skal vi styrke forebyggelsesmulighederne i kommunen, er det her ikke det eneste initiativ.
Lige efter nytår kommer der en rapport fra den gruppe, der er nedsat, om det nære og det sammenhængende sundhedsvæsen, og jeg er sikker på, at man også dér vil fremlægge nogle forslag til redskaber, som kan bidrage til at styrke forebyggelsen og skærpe fokus i kommunerne – så man undgår, at f.eks. små børn bliver indlagt.
Så jeg tror ikke, at man skal se det her lovforslag isoleret, men at man skal se det i en større sammenhæng.
Jeg nævnte jo også Kræftplan IV, og jeg nævnte handlingsplanen vedrørende demens, initiativerne vedrørende den ældre medicinske patient.
Der er faktisk en hel palet, som skal i spil, for at vi sikrer, at vi får gjort op med de forebyggelige indlæggelser og rent faktisk får forebygget, at småbørn og ældre bliver indlagt, nogle gange helt unødvendigt.
Jamen ordføreren nævnte, at det her var et opgør med den frie og lige adgang.
Vil ordføreren ikke pege på, hvor det opgør er?
Hvor er det, det er præciseret i lovforslaget, at der nu er nogle, der ikke skal have den samme ret til indlæggelse, som man har haft før?
Jeg synes tværtimod, det er gjort meget klart, at er man syg, skal man på hospitalet, hvis man har brug for det.
Så jeg forstår ikke det her med, at det er et opgør med den fri og lige adgang.
Ordføreren må altså gerne svare helt konkret på det.
Hvor er det, det står i lovforslaget?
Liselott Blixt (DF), 2016-11-25:
Jeg tænker jo, at det måske netop havde været bedre at skære ved pensionsalderen.
Pensionsalderen er jo noget, der bliver rykket op til 68 år i løbet af de næste par år, og jeg ved, at statsministeren og ministerens eget parti gerne vil løfte den endnu mere.
Så det er folk, der går på arbejde, vi taler om.
Og der er jo meget stor forskel på, om man er i hjemmepleje eller man stadig væk er i arbejde.
Det er det, jeg synes er lidt underligt.
Men så vil jeg spørge ministeren: Vil ministeren se på, hvordan man – når nu der så er en, der bliver indlagt på sygehuset og kommer hjem igen, og som ikke har kontakt med hjemmeplejen – kan underrette kommunen uden at overtræde persondataloven og krænke de rettigheder, der ligger der?
Sophie Løhde (V), 2016-11-25:
Hvis man skulle lade aldersdifferentieringen følge pensionsalderen, kunne man jo med et glimt i øjet sige, at så håber jeg, at vi ses i Folketingssalen her igen lidt senere i 2017.
Vi har valgt en aldersdifferentiering, fordi det som sagt er den bedste måde, vi kan lave en gennemskuelig ordning også for kommunerne på.
Så er det klart, at der er nogle steder, hvor kommunerne i højere grad ser ældre borgere, og jeg mener heller ikke nødvendigvis, man er ældre, fordi man er 65 år.
Det er typisk meget logisk, at jo højere oppe man er i alderen, jo større er muligheden også for, at man er i kontakt med eksempelvis hjemmeplejen.
Og det er jo der, kommunerne også har mulighed for at gøre en forskel, fange de borgere, som har risiko for at blive indlagt, fordi de eksempelvis er dehydrerede, eller fordi en blærebetændelse får lov til at udvikle sig og der er behov for en sygehusindlæggelse.
Det er jo de ting, vi skal være meget bedre til at gribe langt tidligere i forløbet.
Peder Hvelplund (EL), 2016-11-25:
Det er dér, der ligger en økonomisk interesse, altså i at sikre, at der bliver så få indlæggelsesdage for dem som muligt.
Det kan man så gøre på to måder.
Man kan gøre det ved at sikre bedre forebyggelse, men der kan jo også godt i kommuner, der er økonomisk presset, være en risiko for, at borgere hjemtages uden at have fået den fornødne pleje.
Altså, jeg kan da bare gøre opmærksom på, at man i Dansk Sygeplejeråd har lavet en undersøgelse, hvor otte ud af ti sygeplejersker gør opmærksom på, at de mener, at kommunerne får patienter hjem, inden de er færdigbehandlet.
Sophie Løhde (V), 2016-11-25:
Først og fremmest er der jo hen over en længere årrække sket en stor udvikling i vores sundhedsvæsen, som gør, at kommunerne løfter en meget større del af ansvaret på sundhedsområdet, end de gjorde tidligere.
Og ja, når man bliver udskrevet fra sygehusvæsenet, er det ikke lig med, at man er rask og ikke har behov for flere opfølgende indsatser.
Når man bliver udskrevet fra sygehuset, kan der i mange tilfælde godt være behov for, at kommunerne efterfølgende følger op.
Det håber jeg ikke kommer som nogen overraskelse for Enhedslistens ordfører.
Så handler det her jo om at give kommunerne en højere grad af tilskyndelse til at sætte ind med den tidlige forebyggende indsats og at give kommunerne tilskyndelsen dér, hvor de kan gøre en forskel.
Det siger sig selv, at kommunen ikke kan gøre den store forskel, med hensyn til om ordføreren selv brækker benet på vej ud af Folketingssalen eller ej, men kommunen kan jo derimod godt have indflydelse på, at den ældre i eget hjem – som man ser dagligt via hjemmeplejen – ikke bliver dehydreret, fordi vedkommende ikke får nok væske.
Det er jo derfor, at kommunerne også selv har ønsket at få en kommunal medfinansiering, hvori kommunerne bliver belønnet for at lave den forebyggende indsats dér, hvor man har muligheden for at kunne sætte ind.
Til gengæld ændrer det her lovforslag ikke en tøddel ved den enkelte læges tilskyndelse til at indlægge borgeren, uanset om man er barn eller man er gammel.
Peder Hvelplund (EL), 2016-11-25:
Men nu er det jo bare sådan – hvad der også fremgår af høringssvarene – at der er en stor del borgere med kontakt til det somatiske sygehusvæsen, som kommunerne overhovedet ikke har kontakt med.
Og over for den gruppe af borgere har kommunerne jo ikke nogen mulighed for at kunne sætte ind med yderligere forebyggelse, i hvert fald ikke mere i forhold til den gruppe, end de har i forhold til mig.
Derfor er der bare noget, jeg bliver nødt til at høre til.
Når kommunerne har kunnet ønske den her mulighed, er det vel også, fordi det her vedrører et område, hvor man i hvert fald for en gruppe af borgeres vedkommende har mulighed for at gøre noget.
Men det stiller jo bare de kommuner, som har en skæv aldersfordeling, i en endnu sværere situation.
Det er jo kommuner, som i forvejen er hårdt presset på grund af demografi, og de kommuner bliver ramt endnu hårdere af det her.
Og det betyder, at vi risikerer, at der er nogle borgere, som får en dårligere behandling end den, de kunne forvente at få.
Sophie Løhde (V), 2016-11-25:
Det er korrekt, at vi ændrer på udgifterne i de forskellige kommuner.
De kommuner med flere børn eller flere ældre får højere udgifter til medfinansiering, men de får altså også flere penge via udligningssystemet, og dermed bliver de jo også kompenseret for deres flere udgifter.
Den gevinst får man ikke, hvis det er, at man vælger at læne sig tilbage og sige: Vi ønsker ikke at løfte den forebyggende indsats i vores kommune.
Kirsten Normann Andersen (SF), 2016-11-25:
Det er fair nok at konstatere, at ældre oftere er indlagt, men hvis alder ikke skal afgøre vores frie og lige adgang til sundhedsvæsenet, hvorfor så overhovedet forskelsbehandle i forhold til den pris, som kommunerne skal betale for den ældre patient?
Sophie Løhde (V), 2016-11-25:
Altså, jeg må sige, at jeg er overrasket over, at det her forslag overhovedet bliver kritiseret for at skulle stigmatisere de ældre, og jeg er i øvrigt også meget uenig i den præmis.
Vi ønsker jo netop med det her lovforslag at tilgodese de ældre.
Vi ønsker, at kommunerne i højere grad, end de gør i dag, skal rette opmærksomheden mod de ældre – at SOSU-assistenten sørger for at holde ekstra øje med påbegyndende betændelse, hvis den ældre har et sår, at hjemmeplejen er ekstra opmærksom på fru Jensen, som ofte har blærebetændelse.
Det er alt sammen indsatser, der gavner den ældre, og det er jo her, vi kan gøre noget ved de mange forebyggelige indlæggelser og genindlæggelser, som vi har i vores sygehusvæsen.
Og derfor gavner aldersdifferentiering også de ældre.
Vi retter fokus på en proaktiv forebyggelsesindsats ude i kommunerne, så vi i højere grad kan sikre os mod, at borgeren er svingdørspatient mellem kommune og sygehus.
Kirsten Normann Andersen (SF), 2016-11-25:
Jamen er sundhedsministeren fuldstændig sikker på, at social- og sundhedsassistenten ikke opfordres til også at overveje at se tiden an og forsøge andre tiltag, alene fordi det bliver dyrere, skønt en hurtig indsats og en hurtig behandling ville have været at foretrække?
Pernille Schnoor (ALT), 2016-11-25:
Nu er det fru Jane Heitmanns udlægning, at jeg sagde, at det var et opgør.
Jeg brugte ordet, at der ikke bør være en skelen til alder, og jeg sagde, at det strider imod vores danske tilgang.
Det var ikke et opgør.
Jeg synes, at det er noget mere vidtrækkende, hvis noget er et opgør.
Men i vores bevidsthed, i min bevidsthed, strider det mod en dansk tilgang til sundhedsvæsenet, at vi begynder at skele til alder i forhold til adgangen til sundhedsvæsenet.
Det var også det, jeg nævnte i min ordførertale.
Sophie Løhde (V), 2016-11-25:
Alder er det bedst mulige kriterie på nuværende tidspunkt.
Alder er for det første objektivt – der er ingen af os, der kan løbe fra, hvad der står på dåbsattesten – og det gør samtidig ordningen gennemskuelig for kommunerne.
Derudover fanger alderskriteriet jo de forebyggelige indlæggelser og genindlæggelser, som vi kan se i statistikkerne over, hvor der er flest borgere, som bliver genindlagt i sygehusvæsenet.
Det er derfor også den bedste, kan man sige, proxy, vi har, for indlæggelser i sygehusvæsenet.
Man kunne også sagtens forestille sig andre måder at differentiere ud fra.
Jeg ville være bekymret, hvis vi f.eks. sagde, at vi gjorde det ud fra diagnoser.
Så synes jeg det ville være vanskeligt at udpege, hvad det er for nogle diagnoser, som kommunerne reelt kan påvirke, og hvilke de ikke kan påvirke.
Det er derfor, vi har valgt alderskriteriet sammen med Kommunernes Landsforening, som også har ønsket det.
Mette Abildgaard (KF), 2016-11-25:
Tak for det.
Jeg kunne egentlig bare godt tænke mig at høre Alternativets ordfører, om man så også fra Alternativets side går ind for at ophæve den skelen, der er til alder, i forhold til HPV-vaccinen, influenzavaccinen og mammografiscreening.
Der er et hav af steder i vores sundhedsvæsen, hvor vi netop har blik for alderen.
Så jeg vil bare høre, om Alternativet, når man nu som princip åbenbart sætter det så højt, at der aldrig må ske forskelsbehandling på baggrund af alder, også mener, at vi skal ophæve aldersgrænsen for alle de ting, jeg lige listede op.
Liselott Blixt (DF), 2016-11-25:
Jeg kan jo kun håbe på, at det bliver, som KL og ministeren regner med at det gør.
Det, jeg vil spørge ministeren om, er først og fremmest, hvorfor det er fra 65 år, når ministeren selv taler om de 80-årige, som man har mest kontakt med i hjemmeplejen.
Der er jo ikke ret mange 65-årige, der er i hjemmepleje, og som Ældre Sagen også er inde på, er det 15,5 pct. af de 65-årige, som er en del af både vores sundhedsvæsen og hjemmeplejen.
Så hvordan tænker ministeren at kommunerne her kan forebygge blærebetændelse og andre ting, så de pågældende ikke bliver indlagt?
Pernille Schnoor (ALT), 2016-11-25:
Hvis det har en sundhedsfaglig relevans at skele til alderen, er det selvfølgelig relevant.
Jeg kunne så omvendt godt tænke mig at få ordføreren til at forklare, hvordan det har en sundhedsfaglig relevans, at man skeler til alder her.
Jeg har forstået forslaget som værende et led i en model for økonomisk incitament, mere end at det er tale om en sundhedsfaglig skelen til nogle aldersgrupper.
Mette Abildgaard (KF), 2016-11-25:
Det kan ordføreren spørge mig om, når jeg kommer på talerstolen.
Jeg kunne høre, at man ikke ville afvise alderskriteriet i forbindelse med de her ting, men så vil jeg bare høre ordføreren, om ordføreren ikke anerkender, at der er nogle indlæggelser, som er nemmere at forebygge end andre, og at det jo er derfor, man ønsker at lave en anden incitamentsstruktur.
For i dag giver det ikke mening at give incitament, alt efter hvilken alder det menneske, det drejer sig om, har.
Pernille Schnoor (ALT), 2016-11-25:
Jeg er rigtig glad for det spørgsmål, for det bliver jo netop nævnt, at det på småbørnsområdet, på spædbørnsområdet, ikke giver mening at tale om forebyggelse på samme måde, som det måske gør i andre sammenhænge.
Så jeg forstår ikke lige, hvordan det skulle hænge sammen i forhold til det.
Jeg mener, at man i nogle sammenhænge skeler til alder, mens det i andre sammenhænge ikke er hensigtsmæssigt, f.eks. når man laver aftaler, fordi man har et vist beløb, så det kun kan være inden for en vis aldersgruppe.
Så er det jo lige præcis, fordi man ikke har pengene til at udvide aldersgruppen, og jeg synes, det er rigtig ærgerligt, at det på den måde er økonomi, der skal bestemme, om man kommer på sygehuset, eller man ikke gør.
Lotte Rod (RV), 2016-11-25:
Tak, formand.
Vi skal blive bedre til at sætte tidligt ind i stedet for at vente, til det er gået galt.
Vi ved det godt.
Og alligevel sker det så sjældent, fordi der går kassetænkning i den.
Med det her lovforslag vil regeringen give kommunerne grund til at gøre en større tidlig indsats, så man undgår, at mennesker bliver så syge, at de skal indlægges.
Det vil vi som udgangspunkt gerne støtte, for det giver god mening, at kommunerne også økonomisk har grund til at satse på mere forebyggelse eller i hvert fald ikke spekulerer i at sende regningen over i regionen.
Men helt grundlæggende ville jeg ønske, at vi gjorde op med siloerne og kassetænkningen, for jeg kan godt være bekymret for, om det her forslag gør det bedre alle steder, eller om vi bare ender med at tage penge fra nogle af de kommuner, som i forvejen er pressede, og som dermed ender med at gøre det endnu mindre godt for børnene og de ældre.
Jeg tror ikke på, at det her bare handler om at spekulere i, hvem der betaler.
Det handler også om ledelse, om organisering, om kultur og om, at der i det hele taget er tid nok til at sætte tidligt ind.
Derfor håber vi i Radikale Venstre, at man kan begynde at tænke kvalitet på en ny måde: mindre styring og mere ledelse.
Vi skal af med kassetænkningen og i stedet skabe mening, livsglæde og arbejdsglæde, fordi det er dygtige medarbejdere, der sammen med børnefamilierne og de ældre kan lave den indsats, der giver mening.
Vi tager jo første skridt med årets satspulje, hvor vi prøver at nedbryde siloer ved på tværs af social- og sundhedsområdet at lave et investeringsprogram, der skal gøre det muligt at lave en tidlig indsats for børn, før de får diagnoser og medicin, og en række forløbsprogrammer, som skal sikre sammenhængen mellem børne- og ungdomspsykiatrien og PPR.
Jeg ville ønske, at vi kommer til at tænke hele området sådan, for der skal jo en startinvestering og god ledelse til, for at vi bliver bedre til at sætte tidligt ind.
Kirsten Normann Andersen (SF), 2016-11-25:
Tak for det.
Hvordan får man mennesker til at spise mere havregrød?
Ja, den sikre metode er at sørge for, at mennesker ikke har råd til andet end havregrød.
Økonomiske incitamenter virker for den, som er presset på økonomien og derfor tvunget til at indrette sig efter pengestrømmen, men det er ikke nødvendigvis klogt.
Man vedtog i sin tid en lov om kommunal medfinansiering af de regionale sygehusudgifter.
Kritikken gik dengang på, at kommunerne kom til at betale for noget, som de ikke havde indflydelse på.
Så opdager man uhensigtsmæssigheder i incitamentsystemet, såsom at koblingen mellem aktivitetspulje og medfinansiering er uhensigtsmæssig.
Nu skal den afkobles, og der skal oprettes et loft.
Overskrider medfinansieringen loftet, overgår pengene til staten, som så betaler tilbage efter en fordelingsnøgle.
Men hvad nu, hvis det i nogle situationer er hensigtsmæssigt at øge aktiviteten, selv om medfinansieringen så vil overskride loftet?
Så kommer regionen i klemme, eller man tilskyndes til at holde aktiviteten lige under loftet af hensyn til finansieringen og ikke af hensyn til behovet.
Kommunerne kender også det loft, og når det nås, vil det betyde, at indlæggelse bliver delvis gratis.
I SF er vi helt på linje med Ældre Sagen, Lægeforeningen, Yngre Læger, FOA og Sundhedskartellet, som gør gældende, at dette forslag er aldersdiskriminerende, og at det er stærkt bekymrende.
Aldersdifferentiering af medfinansiering giver kun mening, for så vidt man mener, at kommunerne reelt har mulighed for at forebygge indlæggelser, men det er jo langtfra alle ældre, som den kommunale ældrepleje er i kontakt med.
Og aldersdifferentiering giver kun mening, for så vidt man mener, at kommunerne reelt har ressourcer til at foretage mere forebyggelse, end de faktisk gør, både på spædbørnsområdet og på ældreområdet.
Det er ikke påvist, men kun antaget.
Hvis man så ser på, hvor meget de to ydergrupper vejer i det samlede indlæggelsesmønster, vil man se, at det kan få negative konsekvenser for kommunerne, hvis de faktisk ikke kan reducere antallet af indlæggelser.
Men har man foretaget en samlet undersøgelse af forebyggelsesmulighederne og mulighederne for at fastholde funktionsniveauet, herunder de sociogeografiske betingelser?
Skal man på den igen og ty til en ny lappeløsning, når det viser sig, at også denne incitamentsstruktur fører til hidtil ukendt og utilsigtet adfærd?
Det er selvfølgelig et spørgsmål om, om et så komplekst system som det sammenhængende sundhedsvæsen kan styres efter så relativt primitive økonomiske incitamentsredskaber.
SF kan ikke stemme for forslaget i dets nuværende form.
Herudover mener vi, at forslaget øger bureaukratiet i sundhedssektoren.
Der er ikke brug for flere bureaukratiske styringsredskaber, men der er derimod behov for, at vi målrettet kanaliserer ressourcerne i sundhedssektoren til de udførende led til gavn for en forbedret indsats.
Mette Abildgaard (KF), 2016-11-25:
Tak for det.
De tidligere ordførere har jo sådan rimelig detaljeret gennemgået, hvilke elementer der ligger i det her lovforslag, så det skal jeg fri jer for at gøre igen.
Jeg vil egentlig sige, at det her for os Konservative i høj grad er sund fornuft.
Der er nogle grupper, der er nemmere at forebygge indlæggelser hos end andre grupper, og hvis man så vil operere med økonomiske incitamenter i det her, hvilket jeg synes der er al mulig god grund til at gøre, så skal de da være målrettet der, hvor kommunerne rent faktisk har mulighed for at gøre en forskel.
Jeg har bare sådan en lyst til at spørge de ordførere, som har sagt det: Hvad forestiller I jer egentlig?
Forestiller I jer egentlig, at den enkelte social- og sundhedsassistent, som står ude på plejehjemmet, siger til gamle fru Hansen, som har behov for at blive indlagt: Beklager, fru Hansen, Folketinget har lige førstebehandlet et lovforslag, som gør, at vi ændrer på den kommunale medfinansiering, og det betyder desværre, at jeg ikke kan sende dig på hospitalet i dag; det var godt nok ærgerligt, fru Hansen, men sådan bliver det.
Det kommer jo ikke til at ske!
Jeg nægter at tro, at der er en eneste social- og sundhedsassistent, der kommer til at stå og ændre på sin beslutning i forhold til et ældre menneske, når den her lov nu kommer til. Hvad der derimod vil ske er, at kommunaldirektøren bliver opmærksom på den her lov, at kommunaldirektøren bliver opmærksom på, at det måske giver mening at øge den indsats, man har inden for forebyggelsesområdet, de her nye akutcentre, som vi har indgået en aftale om at der nu skal være i alle regioner, hvor man netop skal kunne komme hen forebyggende for en indlæggelse.
Det her får ikke betydning for den enkelte social- og sundhedsassistent, det her får betydning for kommunaldirektøren, som bliver tvunget til at allokere midler til det her område.
Derfor er vi ikke bekymrede fra konservativ side.
Vi er til gengæld meget, meget glade for, at man samtidig får gjort op med den her lidt fjollede regel, der har været, om, at hvis man bliver overflyttet til et nyt sygehus inden for samme region, så kommer der en ekstra taksering.
Så med de ord vil jeg sige, at vi fra Det Konservative Folkepartis side støtter det her lovforslag.
Jane Heitmann (V), 2016-11-25:
Tak for det.
Ordføreren taler om aldersdifferentiering og forebyggelsesincitamenter.
Jeg vil sådan bare fredsommeligt spørge ordføreren, om ordføreren anerkender, at der er forskel på, at Jane Heitmann kommer kørende på sin cykel, falder og brækker begge arme, og 100-årige fru Jensen, som hjemmeplejen er i daglig kontakt med, i forhold til kommunernes mulighed for at forebygge en langvarig indlæggelse, som to brækkede arme jo også godt kan give.
Kirsten Normann Andersen (SF), 2016-11-25:
For det tilfælde, at der faktisk er tale om, at kommunen har kontakt med den 100-årige, ja, så har kommunen mulighed for at forebygge visse lidelser.
Om kommunen også har mulighed for at forebygge et fald er jeg faktisk i tvivl om.
Carsten Bach (LA), 2016-11-29:
Det er noget, som jeg selv og Liberal Alliance synes er godt, i forhold til at vi nu har kunnet demonstrere over for omverdenen, at der i den her sammenhæng er mulighed for en grøn omstilling, og at den grønne omstilling så forhåbentlig nu kan ende på markedsvilkår i forhold til bl.a. havvind.
Det er vi bestemt også glade for i Liberal Alliance.
Malte Larsen (S), 2016-11-29:
Må jeg så spørge om, om ordføreren kan se et fornuftigt perspektiv i den indsats, der har været gjort i de sidste 30 år, med, at man via subsidier skaber et styrket hjemmemarked, der giver udvikling og et stærkt, kald det et laboratorium for, at de her ting virker, og at man i fremtiden får en vare at sælge, samtidig med at man styrker klimaindsatsen.
Carsten Bach (LA), 2016-11-29:
Det er jo bl.a., at der i regeringsgrundlaget netop også er fremhævet pointer, som hr. Malte Larsen også læste op fra citat, altså at der nu er tale om mere fokus på konkurrenceevne, og – det står der også direkte i det nye regeringsgrundlag – at den grønne omstilling skal skabe beskæftigelse og ikke det omvendte.