Carolina Magdalene Maier (ALT), 2017-02-28:
Tak for det.
Man har aldrig med et andet menneske at gøre, uden at man holder noget af dets liv i sine hænder.
Det er et ganske berømt citat.
Det kommer fra den her herre, nemlig Løgstrup, en af vort lands store filosoffer.
Løgstrup beskriver netop i den her bog, »Etiske begreber og problemer«, bl.a. relationen mellem etik og politik, for det er jo sådan med den etiske fordring, at man aldrig har med et andet menneske at gøre, uden at man holder noget af dets liv i sine hænder.
Det er nok, det bliver forstået som noget, der kun har med næstekærlighedsbegrebet at gøre, dvs. med det kristne næstekærlighedsbegreb eller for den sags skyld det næstekærlighedsbegreb, der ligger i islam eller i buddhismen eller i andre af verdensreligionerne.
Men som Løgstrup argumenterer her, begrænser den etiske fordring sig ikke til følelsesområdet, til familielivet, til det nære liv; den vedrører også det politiske liv.
Og det er noget af det, som er helt centralt i forhold til det lovforslag, som vi behandler her i dag.
For der, hvor etikken spiller en rolle i politik, er ved, at man godtager ideen om at sætte sig i den andens sted.
Vi behøver ikke at føle for den anden eller føle med den anden, men ideen om, at vi sætter os i den andens sted, er der, hvor etikken spiller en rolle i politik også.
Som Løgstrup faktisk siger i den her bog på side 54, og jeg citerer: For nok kan man kun elske næsten frivilligt, men leve, som man gjorde det, kan man udmærket tvinges til, og det må en fornuftig politik gå ud på.
På side 56 siger han: Politisk kan og skal vi indrette samfundet, som om vi havde sympati for hinanden, vel vidende at vi ikke har det.
Så etik i politik handler lige præcis om, at vi skal leve, som om vi har sympati for hinanden.
Selv om vi ikke føler med den udvisningsdømte udlænding, der sidder og afsoner i vores danske fængsel, eller med den kriminelle, der har begået bande- eller rockerkriminalitet, eller med en anden person, som vi ikke kan identificere os med – og som vi måske føler foragt for – og selv om vi ikke følelsesmæssigt kan sætte os i de andres sted, så er det vores pligt som politikere at gøre, som om vi kunne.
Det handler etik i politik om.
Det er det, som det her lovforslag jo går ind og udfordrer.
For selvfølgelig har vi en forpligtelse i Danmark til også at arbejde resocialiserende med de mennesker, som sidder i vores danske fængsler, selv om de skal udvises, når de er færdige med at afsone – selvfølgelig har vi en forpligtelse til det.
For det er andre mennesker, som vi har med at gøre.
Det kan godt være, de skal til et andet land, men det er da stadig væk vores etiske forpligtelse som retsstat og som samfund, at vi opererer i en retning og med et hensyn, som kommer det andet menneske til gode, uanset om det er det danske samfund, han skal ud i, eller det er et andet samfund.
Socialdemokraternes ordfører sagde noget, som jeg sådan set studsede lidt over, nemlig at det ikke kan være rimeligt, at vi skal bruge danske skattekroner på resocialiseringsindsatser for udvisningsdømte fanger eller indsatte.
Jo, det kan det lige præcis etisk set være; det er lige præcis rimeligt ud fra et etisk perspektiv.
Det er givetvis ikke er rimeligt ud fra et følelsesmæssigt perspektiv eller et klassisk økonomisk perspektiv, men ud fra et etisk perspektiv er det rimeligt.
Så det var sådan set bare for at bringe det på bane.
Jeg vil ikke gå i detaljer i forhold til lovforslaget, fordi flere af ordførerne jo har været oppe at redegøre for, hvad der er af elementer i det; men med de ord vil jeg så bare sige, at lige præcis på den baggrund kan Alternativet ikke støtte det her lovforslag.