Pernille Rosenkrantz-Theil (S), 2020-12-03:
Det er jo faktisk stribevis af gode beslutningsforslag, vi skal behandle her i dag.
Det her er et af dem, og når jeg så alligevel slutter med at sige, at vi som udgangspunkt ikke støtter det, skal man bide mærke i den første sætning, jeg sagde.
For jeg synes faktisk, det er et godt beslutningsforslag, og jeg har derfor også, for at sige det ligeud, vaklet frem og tilbage mellem, om vi skulle støtte det eller ikke skulle støtte det, for jeg mener, at vejen er den rigtige – forstået på den måde, at det selvfølgelig skal være sådan, at man kan efterprøve en afgørelse.
Det mener jeg sådan set er et sundt princip i hele vores samfund, og det gælder måske i særdeleshed her, hvor der står nogle familier, som ellers kan komme i klemme.
Der ligger en masse juristeri bag, at man ikke kan det, og det har jeg prøvet at lade mig forklare ad nogle omgange.
Det må vi jo finde en løsning på.
Det er rigtigt, at det er sådan, det er nu, og det må så være noget af det, vi laver om.
I virkeligheden er jeg meget åben over for, at vi får lavet den forandring, så det bliver muligt, men vi har selv sat et arbejde i gang, som der skal konkluderes på, og som jeg derfor enormt gerne vil vente på.
Og jeg synes egentlig, at det skal have lov til at blive set i sammenhæng.
Derfor et tilsagn om gerne at ville kigge på det på det tidspunkt.
Det, der så er idéen med det her forslag, er, at vi skal kigge på de økonomiske konsekvenser af at give forældrene eller forældremyndighedsindehaver til børn, der har et behov for under 9 timers støtte om ugen i skolen, mulighed for at klage til Klagenævnet for Specialundervisning.
Det er i øvrigt en genfremsættelse af et forslag, der blev fremsat i 2019, inden jeg sad som minister på området, og det oprindelige forslag blev sendt i høring hos parter og interessenter og blev behandlet i en lukket høring, men forslaget bortfaldt ved slutningen af folketingsåret.
Og som det fremgår af beslutningsforslaget, var der i høringen anerkendelse af forslaget fra parter og interessenter, men høringssvarene viste samtidig, at der var en bekymring hos flere af de centrale parter, fordi de frygtede, at en klageadgang ville betyde en stor administrativ og ledelsesmæssig opgave for skolerne, og at det ville kunne medføre en konfliktkultur frem for en dialogkultur.
Det ændrer jo altså ikke på – og det synes jeg faktisk at man skal tage alvorligt – at der, når man har fået afdækket tingene, er et spørgsmål om, hvordan man skruer det sammen.
Jeg mener sådan set, at lige præcis den del af høringen skal man tage meget alvorligt.
Men det ændrer altså ikke på, at regeringen er enig med forslagsstillerne i, at der er behov for at styrke retssikkerheden for de børn, som har et støttebehov på under 9 timer om ugen.
Det er selvfølgelig, fordi alle børn skal have mulighed for at have en god skolegang både fagligt og socialt, og børn med særlige behov skal have den undervisning og støtte, der kan udfolde deres fulde potentiale.
Regeringen deler simpelt hen bekymringen for, at det ikke er alle skoler, der lever op til at give eleverne den undervisning og støtte, og at der derfor er behov for at se på nye løsninger på området.
På den baggrund har regeringen sammen med KL iværksat den her evaluering af de inkluderende læringsmiljøer og specialundervisningen, som bliver afsluttet i 2021.
Og det vil sige, at vi er så tæt på at have den evaluering, at jeg godt kunne tænke mig at se det som et samlet hele.
Men bare for sådan at samle op: Jeg mener, at vi skal vente på evalueringen, men jeg har som sagt været meget i tvivl om, om vi skulle ende med at støtte det her forslag, for jeg synes, at indholdet i det er fornuftigt – ellers ville jeg heller ikke have sat gang i den evaluering, som jeg har sat i gang.
Så det er et tilsagn om at kigge på det og et tilsagn om at løse problemet, men jeg vil mægtig gerne vente, til rapporten foreligger.
Tak for ordet.