runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Lars Løkke Rasmussen (V), 2018-01-16:
Må jeg ikke sige et par ting.
For det første har jeg det holdningsmæssige udgangspunkt – som jeg tror at vi deler, og som vi også forsøgte i fællesskab at udforske i december, hvor vi ikke nåede i mål, og det må vi finde en lejlighed til at genoptage her i løbet af foråret – at hvis man kommer til Danmark og opnår midlertidig beskyttelse, så skal det være midlertidigt, og når de forhold, man i sin tid har fået asyl på, ikke længere er til stede, skal man vende tilbage.
Det er mit holdningsmæssige udgangspunkt.
Det er jo også i det lys, at regeringen forlængede fristen for, hvornår man kan søge om familiesammenføring, fra oprindelig 0 til 1 år under den tidligere regering, og så yderligere til 3 år.
Det er den ene ting.
Den anden ting er, at jeg af helt andre grunde synes, at det er vigtigt, at Danmark respekterer internationale konventioner.
Det er ikke det samme, som at jeg ikke er parat til at prøve at presse fortolkningen af dem, men helt grundlæggende tror jeg, at det er i et lille lands interesse, at der er et sæt internationale spilleregler.
Jeg har godt smugkigget i et meget foreløbigt politisk grundlag fra nogle forhandlinger i Tyskland, som ikke er konsolideret endnu, og jeg følger meget, meget tæt med i det, fordi hvis der er en juridisk vej frem, som nogle i Tyskland kan finde, og som vi i hvert fald til dato endnu ikke har fundet i Danmark, skal det selvfølgelig tages med i vores overvejelser.
Så det er mit svar her, at det giver mening, at vi har forlænget familiesammenføringsfristen, i lyset af at der er en situation, som forhåbentlig forandrer sig til det bedre.
Hvis der er udsigt til, at den snart forandrer sig til det bedre, er der ligesom belæg for at spørge, om vi så yderligere skal fremme en integration i Danmark.
Nej, det skal vi nok ikke.
Det er det ene.
Det andet er, at vi skal respektere nogle internationale spilleregler, og det er det felt, vi udforsker.
Jeg ved godt, at formanden har rejst sig op, og derfor skal jeg bare slutte af med at sige, at jeg jo selv mener, at de forhandlinger, vi førte i december, ikke blev tilvejebragt, de blev ikke tilendebragt, de blev ikke konkluderet, og der er et rum, som jeg fortsat synes at vi skal udforske i fællesskab.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2018-01-16:
Tak for det, formand, og tak til statsministeren for de indledende bemærkninger.
Den skarpe iagttager af dansk politik har opdaget, at der i de seneste uger og måneder har været forhandlinger både om skat og om udlændingepolitik.
Nu er vi i en situation, hvor vi kigger lidt på hinanden osv. og skal se, hvordan det hele kan lande.
Vi håber jo på nogle gode resultater.
Statsministeren og regeringens medlemmer har jo utallige gange i den seneste uge sagt, at nu er regeringen blevet forhindret i at give folk med lave indkomster skattelettelser.
Så vil jeg bare sige, at hvis det kun handlede om skattelettelser til folk med lave indkomster, havde vi været i hus med skattelettelser for længe siden.
Problemet ligger jo i, at regeringen for at give skattelettelser til folk med lave indkomster også vil give skattelettelser og også gerne større skattelettelser til folk med højere indkomster.
Det er jo derfor, det har været ganske indviklet og besværligt at få på plads.
Lad bare lige det være sagt, for det har været nævnt nu også i dag, at det her alene handlede om at give folk med lave indkomster skattelettelser.
Hvis det var det, var det faktisk ret enkelt og hurtigt at nå et resultat.
Så til mit spørgsmål, der handler om det med udlændingepolitikken og familiesammenføring.
Vi har jo stillet forslag om, at man skulle forlænge tidsrummet, udsætte det tidspunkt, hvor man som f.eks. syrer, der er kommet til Danmark i 2015, kan søge familiesammenføring.
Der støder vi på grund af internationale konventioner, siger regeringen, på grund.
Mit spørgsmål går derfor på det: I Tyskland har de regeringsforhandlinger for tiden, og de diskuterer at lægge et loft på, hvor mange familiesammenføringer de vil acceptere pr. år.
De taler om et tal, der hedder 12.000 om året – sådan hurtigt omregnet til danske forhold er det måske under 1.000 i Danmark pr. år, 830, tror jeg sådan mere præcist.
Hvis Tyskland finder den vej til at lave sådan en begrænsning på familiesammenføringsretten i Tyskland, vil statsministeren så være parat til at gøre det samme i Danmark og også lægge sådan et loft over, hvor mange der kan blive familiesammenført til Danmark pr. år?
Mette Frederiksen (S), 2018-01-16:
Nu er det jo på mange måder meget lettere at sætte pennen til papiret eller fingrene til tastaturet end at sige tingene i Folketingssalen.
Jeg går ud fra, at når statsministeren i dag ikke gentager, at den politik, et flertal i Folketinget fører bestående af Dansk Folkeparti, Socialdemokratiet og SF, er skadelig for Danmark, er det, fordi statsministeren ikke længere mener det.
Ellers synes jeg, at statsministeren skal sige det her i dag, for jeg vil ikke have det siddende på mig, at det er det, det er et udtryk for.
Lad os lige blive lidt konkrete, fordi statsministeren ofte taler i overskrifter om flyvehøjde og flyvelængde og alt muligt andet.
Hvor langt skal den beløbsgrænse ned?
Jeg forstår, at finansministeren foreslår en beløbsgrænse 100.000 kr. under det niveau, vi kender i dag, og det vil sige 318.000 kr.
Det vil jo betyde, at der skal være meget, meget let adgang for helt almindelig faglært arbejdskraft til det danske arbejdsmarked.
Er det der, grænsen skal ligge?
Hvis ikke det er der, kan vi så ikke få et konkret eksempel, for når vi er optagede af, at der skal være en beløbsgrænse, er det, fordi vi vil have et velfungerende dansk arbejdsmarked.
Jeg ved godt, at vi altid har haft diskussionen med Venstre om det, for jeg godt kan huske, at selv dengang vi havde arbejdsløshed og jeg selv var beskæftigelsesminister, foreslog Venstre også at sænke beløbsgrænsen, nok fordi man er mere optaget af at rekruttere udenlandsk arbejdskraft end af at løse de problemer, der er på det danske arbejdsmarked.
Hvor langt skal grænsen ned, og vil statsministeren i dag her gentage, at den politik, vi fører bl.a. sammen med Dansk Folkeparti, er skadelig for Danmark?
Lars Løkke Rasmussen (V), 2018-01-16:
Vi har ikke noget fuldstændig enøjet blik på, at al tings løsning er udenlandsk arbejdskraft.
Tværtimod har vi lagt en økonomisk politik frem, hvor vi har peget på fem spor, der skal føre til, at vi samlet set får det arbejdsudbud, vi har brug for, hvis vi skal sikre, at det opsving, som vi har skabt, bevarer flyvehøjde og flyvelængde.
Det er jo bl.a. derfor, at regeringen har insisteret på at diskutere skat med henblik på at lette skatten i bunden af indkomstskalaen, så nogle af de danskere, der står på kanten af arbejdsmarkedet, får en stærkere tilskyndelse til at træde ind over kanten.
Vi ville også gerne have det her positive element med.
Men det er klart, at udenlandsk arbejdskraft også er en del af det, og det er rigtigt, at vi var imod den forandring af den politik, som fru Mette Frederiksen selv stod i spidsen for at gennemføre, da vi sammen med fru Mette Frederiksen aftalte de indtil da gældende indkomstgrænser.
Vi synes, at 418.000 kr. er for højt, og det kan man altså godt pakke ind i folk fra Bangladesh, men det er jo ikke det, det handler om.
Det handler om folk fra f.eks. Ukraine, som i stort omfang arbejder i Danmark, og uden hvilke vores landbrugssektor, vores gartneri og en del af vores serviceerhverv ikke kunne fungere.
Det handler om folk fra New Zealand, USA og Australien, og det er sådan set det, der er basis for, at vi synes, at når man sætter grænsen op til 417.000 kr. eller 418.000 kr. – det skal ikke være den sidste tusindkroneseddel, der skiller os – sætter man det meget højt i forhold til, hvad der også er, kan man sige, normallønnen i det danske samfund.
Mette Frederiksen (S), 2018-01-16:
Tak for det.
Jeg vil gerne starte med at sige, at vi fra Socialdemokratiets side tager hul på et nyt år med et ønske om og et håb om, at vi kan genfinde det brede samarbejde her på Christiansborg.
Jeg håber selvfølgelig, at den ambition også deles af landets statsminister, men med et af de første interviews, der er givet i år, kan jeg desværre allerede nu komme i tvivl.
Det undrer mig, at statsministeren starter det politiske år med at lange ud efter de partier, som jo på lange stræk ellers burde udgøre rygraden i det, der skal være holdbare politiske løsninger.
Statsministeren skrev en kronik i Berlingske Tidende i sidste uge, og i den kronik fremgår det, at et flertal uden om regeringen øjensynligt skader Danmark.
»Skader Danmark« er jo meget, meget voldsomme ord.
Det flertal, statsministeren henviser til, er Dansk Folkeparti, det er SF, og det er Socialdemokratiet.
At vi skader Danmark er så voldsom en anklage, at jeg selvfølgelig ikke vil have det siddende på mig som formand for Socialdemokratiet.
Det, vi diskuterer, er, at vi her i Folketinget uden om regeringen har vedtaget en i vores øjne fuldstændig fornuftig grænse for, hvad det er for udenlandsk arbejdskraft uden for EU, der kan komme til Danmark og arbejde.
Vi har fastsat en grænse på 418.000 kr. om året, fordi vi selvfølgelig ikke ønsker, at ufaglært og faglært arbejdskraft fra Bangladesh eller Indien skal komme til Danmark, men at virksomhederne skal have mulighed for at få højt specialiseret arbejdskraft.
Det behov, der måtte være for at kunne tiltrække den højt specialiserede arbejdskraft, skal selvfølgelig imødekommes.
Men det kan altså også lade sig gøre med den beløbsgrænse, vi har vedtaget her i Folketinget.
Jeg synes selvfølgelig som socialdemokrat, at det, vi skal gøre i Danmark, er at satse på vores egne danske lønmodtagere.
Vi har så mange ufaglærte, der kunne blive dygtige faglærte.
Regeringens svar er at skære ned på deres uddannelser.
Hvis ikke vi kan besætte alle job i Danmark med danske lønmodtagere – og jeg jo tror jo, at vi kan komme meget længere end i dag – så er der jo et helt europæisk arbejdsmarked, man kan tage fat på i stedet.
Der er omkring 20 millioner arbejdsløse europæere.
Men regeringen vælger at have et meget ensidigt fokus på, at det skal være lettere for virksomheder at rekruttere arbejdskraft uden for EU; det vil eksempelvis sige i den tredje verden.
Derfor vil jeg gerne spørge statsministeren: Hvad er det egentlig for nogle job, danske lønmodtagere i dag ikke kan varetage, som ikke ville kunne varetages af europæisk arbejdskraft?
Hvad er det for arbejdspladser, regeringen ønsker at rekruttere arbejdstagere til uden for EU?
Mette Frederiksen (S), 2018-01-16:
Det må jo så betyde, at den kan komme endnu længere ned end de 375.000, og så dækker det her jo over en egentlig politisk uenighed om, hvad det er for et arbejdsmarked, hvad det er for et samfund, vi vil have.
Vi vil gerne være med til at rekruttere international arbejdskraft, men det skal være den højt specialiserede, det skal ikke være en bagdør for unfair konkurrence over for danske lønmodtagere.
Det er en politisk uenighed.
Jeg må også notere mig, at statsministeren faktisk ikke har mandsmod og hjerte til at gentage det, der bliver skrevet i en avis, og vælger så at tage det som udtryk for, at det måske er for let at skrive, at andre skader Danmark, og at det, det i virkeligheden dækker over, er en ideologisk, principiel uenighed om, hvad det er for et arbejdsmarked, hvad det er for en beskyttelse af danske lønmodtagere, vi skal have, og på lang sigt, hvad det er for et land, vi ønsker os.
Lars Løkke Rasmussen (V), 2018-01-16:
Nej, det forstår jeg ikke.
Hr. Morten Østergaard sagde det også selv: Ellers får vi Sprognævnet på nakken.
Og det får vi så måske, for man må bare konstatere, at hvis man ser på det historisk, har det i alt for stort omfang været sådan, at fik man asyl i Danmark, endte det op med at blive en permanent situation, og det synes jeg ikke er det rigtige – af et sæt grunde.
Lad os tage den moralske.
Nogle af vores bedste drenge og piger har vi sendt ud i verden med livet som indsats for at kæmpe for fred og frihed.
Det er bl.a. det, der sker med afsæt i Irak i øjeblikket.
Vi skylder da også dem, at når folk, der er flygtet derfra, har en mulighed for at vende tilbage, så vender de tilbage.
Vi skylder da også det land, at de mennesker, vi har givet husly og givet kompetencer og forhåbentlig også en kærlighed til Danmark, der kan bruges til noget, når de vender hjem, så de kan bevare en relation – måske kan de ligefrem komme til at bygge bro til dansk eksport, eller hvad ved jeg – så vender hjem og opbygger deres land.
Altså, det er da det, der bør være det klare, klare udgangspunkt.
Og det kan fint gå hånd i hånd med, at vi behandler folk ordentligt, mens de er her.
Det kan i øvrigt også fint gå hånd i hånd med, at vi har et åbent arbejdsmarked og man kan få en arbejdstilladelse i Danmark, hvis man har nogle kompetencer eller et konkret job på hånden, hvor vi – det var den diskussion, jeg havde med fru Mette Frederiksen – samlet set har vurderet her i Danmark, at så lukker vi folk ind.
For det er så i øvrigt en arbejdstilladelse, som gælder, så længe vi har brug for den arbejdskraft.
Det er jo den nuance, jeg synes der er brug for.
Morten Østergaard (RV), 2018-01-16:
Godt nytår også til statsministeren.
Udlændingepolitik har allerede fyldt meget og gjorde det i statsministerens indledning og i flere af spørgsmålene.
Det er jo noget, som ofte deler Folketinget, og som debatten vel på sin vis også, i hvert fald med den måde, den ofte føres på, er egnet til at dele befolkningen.
Derfor var jeg også glad i fredags, da jeg læste et indlæg fra statsministeren, hvor han bl.a. sagde, at det blev for unuanceret, når det bare handlede om, at en udlændingepolitik enten skulle være strammere eller slappere.
Det er klart, at hvis man har en midlertidig opholdstilladelse i Danmark, følger det på en eller anden måde af ordet, at så er den opholdstilladelse midlertidig og kan bortfalde.
Vi får nok Sprognævnet på nakken, hvis vi fortolker det anderledes.
Men statsministeren sagde jo også i sin indledende redegørelse her, at nu skal integrationen i centrum.
Jeg synes, der er gjort meget, ikke mindst fra mange virksomheder og mange borgere i Danmark, for at hjælpe de flygtninge, der er kommet til Danmark, i arbejde og få integrationen til at foregå bedre for den gruppe af flygtninge, der er kommet i de senere år, end for dem, der er kommet i de tidligere år.
Men det, jeg gerne vil udforske i dag, er, om statsministeren godt kan forstå, hvis der er nogle af de arbejdsgivere, der synes, at de har taget ansvar med en trepartsaftale, har åbnet deres døre og måske taget det lidt ekstra besvær, det er at tage en ny medarbejder, som måske skal have lidt mere oplæring, fordi vedkommende ikke kan sproget, eller på anden måde skal have nogle særlige vilkår, som ikke rigtig forstår det der med, at når det så endelig fungerer og de har ansat medarbejderen, kan de ikke regne med, at den medarbejder også er der i morgen eller i næste uge, fordi det i virkeligheden ikke handler om at sætte integrationen i centrum.
Lars Løkke Rasmussen (V), 2018-01-16:
Tak for det.
Jamen det er jo bl.a. med afsæt i sådan nogle overvejelser, at regeringen tilbage i 2016 med et flertal, der bestod af mit eget parti, Dansk Folkeparti, Liberal Alliance og Det Konservative Folkeparti lavede en naturpakke, hvorefter der, tror jeg, investeres 350 mio. kr. i natur, bl.a. jo med 10.000 ha urørt skov og med 3.300 ha – hvad hedder det – anden biodiversitetsskov.
Det betyder jo, at 20 pct. af statens skove vil have biodiversitet som hovedformål, altså ikke skovdrift, men biodiversitet – for nu bare at nævne en ting.
Uffe Elbæk (ALT), 2018-01-16:
Altså, man kan jo vælge at tolke statsministerens udmelding her som positiv for Danmarks Radio, altså at man gerne vil stå op for public service, og også at man ser Danmarks Radio spille en fuldstændig afgørende demokratisk rolle i det samfund, vi er en del af.
Men jeg synes oprigtigt, at det, der sker for øjeblikket på det her område, er dybt bekymrende, for der er skabt nærmest konsensus om, at udgangspunktet er, at der skal skæres i Danmarks Radio, uden at man har diskuteret, hvad konsekvenserne af de procentsatser, som partierne kommer med, er.
Det sidste spørgsmål er fra medlemmerne og handler om biodiversitet.
Danmark har jo både i 2001 og senest i 2010 sammen med 192 andre lande skrevet under på, at man ønsker at sikre biodiversiteten, og at den ikke bliver forringet.
Og man har sat sig selv en deadline, der hedder 2020.
Sidste år gik Danmarks Naturfredningsforening og WWF de her tal igennem, og man kunne se, at der virkelig var plads til forbedringer.
Derfor er mit spørgsmål til statsministeren: Hvilke initiativer vil regeringen tage for at overholde den deadline, som Danmark selv har været med til at sætte?
Lars Løkke Rasmussen (V), 2018-01-16:
Jeg har fuld respekt for, at hr. Uffe Elbæk har besluttet, at Alternativet så i eftermiddag fremlægger Alternativets medieudspil.
Det gør regeringen ikke med sit udspil, det gør den senere, og det ønsker jeg sådan set ikke at foregribe her, for jeg tror, det står meget bedre i sin helhed.
Må jeg ikke sige omkring public service, at nu er det ikke sådan, at man bare kan sige, at fordi ting er sendt ud via en DR-kanal eller betalt via licensen, rammer det altså bull's eye, hvad vi forstår ved public service.
Det er jo bl.a. den debat, vi har brug for, og det er jeg jo ikke den eneste, der har efterspurgt, jeg har bl.a. på det seneste noteret mig, at Socialdemokratiets gruppeformand dog via et helt andet medie har forsøgt at rejse en debat om, hvordan f.eks. den politiske journalistik er indrettet.
Så der udestår jo en god debat om: Hvad er public service?
for at sætte det igennem.
For jeg er enig i, at det skal vi værne om, og at det skal vi ikke mindst gøre i det internationale mediebillede, hvor vi kommer under pres.
Der bør også være en diskussion om: Hvordan udleves det bedst?
Udleves det alt sammen bedst via egen produktion i Danmarks Radio?
Eller er det i virkeligheden sådan, at vi kunne nå længere ad den vej ved at have en friere, og misforstå ikke ordet, men altså en friere konkurrence om, hvad der skal leveres ind til f.eks. den mediemæssige platform eller andre platforme?
Uffe Elbæk (ALT), 2018-01-16:
Det fuldstændig rigtigt, at forhandlingerne jo endnu ikke er gået i gang, og at vi heller ikke har set udspillet fra regeringen, men alligevel har medieordførerne fra en række partier været ude med deres position, og Alternativets kommer også, og jeg regner med, at det bliver i eftermiddag, men meldingerne kommer.
Mit andet spørgsmål er, at det billede, vi ser i Danmark, jo ikke er et unikt dansk billede.
Man ser for øjeblikket, at public service rundtomkring i verden på den ene side er under pres i forhold til fake news og politiske interesser og på den anden side af nogle meget, meget store globale spillere som Google og Facebook og YouTube.
Derfor undrer det mig oprigtigt, at diskussionen ikke går på, hvordan vi styrker public service i en tid, hvor en så vigtig demokratisk institution er under pres fra flere sider.
Hvad er statsministerens holdning til det?
Nikolaj Villumsen (EL), 2018-01-16:
Det er jo en sag, som er ganske alvorlig.
Det handler om meget syge mennesker, som er blevet udsendt fra Danmark til deres oprindelsesland uden sikkerhed for, at de har haft reel adgang til livsnødvendig medicin.
Det er sket, i mere end et år efter at der har været en afgørelse fra Den Europæiske Menneskerettighedsdomstol, den såkaldte Paposhvilisag fra december 2016, som har slået fast, at den praksis var ulovlig.
Vi står altså i en situation, hvor der allerede den 5. januar 2017 blev udarbejdet et notat i Udlændingestyrelsen om dommen.
Men det notat er aldrig kommet videre til Udlændinge- og Integrationsministeriets departement, som ellers er dem, som er ansvarlige for humanitære opholdstilladelser.
Og præcis det samme sker den 25. april 2017, hvor Dagbladet Information har Paposhvilidommen og dens konsekvenser for regeringens politik på forsiden af avisen.
Når jeg ser på den der sag, kan jeg altså ikke lade være med at tænke, om integrationsministeren simpelt hen har ignoreret dommen, fordi man fra regeringens side ikke er glad for dommens indhold og dommens konsekvenser, men bare har fortsat med at udvise og udsende alvorligt syge mennesker.
Det er klart, at jeg har svært ved at acceptere det, hvis en minister i statsministerens regering kan finde på at agere så kynisk, så derfor vil jeg bare bede statsministeren om at afkræfte, at det er tilfældet.
Uffe Elbæk (ALT), 2018-01-16:
Mine to spørgsmål kommer til en start til at dreje sig om public service og de medieforhandlinger, som vi skal til at i gang med.
Og allerede nu er der jo kommet en række udmeldinger fra en række partier om, hvad man gerne så skete på det her område.
Og det, der forbavser mig, faktisk, er, at det ser ud, som om der er skabt en konsensus om, at der skal skæres på Danmarks Radio.
Altså, Dansk Folkeparti har været ude og sige, at der skal skæres 25 pct.
Andre har sagt: Arh, det er lidt for meget; der skal skæres 15 pct.
Andre igen siger 8 pct., og det handler altså om, hvor meget der skal skæres, uden at vi har en diskussion om, at hvad det så er, der skal skæres, hvis der skal skæres.
Hvad er det, Danmarks Radio skal producere mindre af?
Hvad for en rolle skal Danmarks Radio have i fremtiden, hvis man går ind og skærer?
Så det virker, som om det i sig selv er blevet en ambition at skære i Danmarks Radio, og det undrer mig meget, at det er den måde, man åbner forhandlingerne på.
Derfor er mit spørgsmål til statsministeren: Ønsker statsministeren, som jo også er pressens minister, at man skal skære på Danmarks Radio?
Og hvis det er en ambition, hvad er det så, Danmarks Radio skal producere mindre af?
Hvad er konsekvenserne for den danske befolkning, hvis man ønsker at nedprioritere Danmarks Radio?
Lars Løkke Rasmussen (V), 2018-01-16:
Det er jo ikke noget nyt synspunkt.
Det er jo den værdi, som jeg nu i øvrigt i flere svar her i dag har haft lejlighed til at gentage, nemlig at for et lille land som Danmark i en stor verden er det en fordel, at der er internationalt aftalte spilleregler, for alternativet er, at det er de store, der bestemmer.
Og det gælder også, selv om der lejlighedsvis kan være en eller anden spilleregel, som man hellere så var anderledes.
Det tror jeg er en grundværdi, som det er i dansk interesse at stå vagt om.
Det er også den måde, som regeringen forvalter sit politiske arbejde på.
Det er ikke det samme, som at vi bare lægger os ned uden diskussion eller uden argumentation.
Tværtimod har vi i det her år formandskabet for Europarådet og bruger jo bl.a. det til at rejse en europæisk debat om det, man kunne kalde den meget dynamiske fortolkning af menneskerettighedskonventionen, som har udviklet sig over en årrække.
Men helt grundlæggende skal det her land være et land, der er kendetegnet ved, at det i et og alt efterlever sine internationale forpligtelser.
Nikolaj Villumsen (EL), 2018-01-16:
Tak for det.
Så vil jeg bare ganske kort her til sidst spørge statsministeren, om statsministeren her vil give en garanti for, at domme fra Den Europæiske Menneskerettighedsdomstol fremover vil blive implementeret og fulgt af regeringens ministre.
Lars Løkke Rasmussen (V), 2018-01-16:
Det er åbenlyst, at når ministeren har beklaget de fejl, der er begået, og nu drager omsorg for, at der bliver rettet op på dem, har vi jo som system ikke leveret, som vi skulle.
Den slags fejl kan jo begås.
Det er jo også baggrunden for, at der nu bliver rettet op på det.
Og så har jeg ikke meget mere at tilføje i den her sag, for jeg har heller ikke forudsætningerne for at gå dybere ned i den.
Hvis der tilbagestår ubesvarede spørgsmål, må man jo rette dem til udlændinge- og integrationsministeren.