Rune Lund (EL), 2019-11-15:
Vi vil fra Enhedslistens side først og fremmest gerne kvittere for, at regeringen har valgt at fastholde de danske CFC-regler og ikke minimumsimplementere skatteundgåelsesdirektivet.
Skatteundgåelsesdirektivet er faktisk et eksempel på EU-lovgivning, som er godt skruet sammen, fordi man laver en minimumslovgivning, og så kan de enkelte lande vælge at gå foran og implementere bedre og højere standarder end dem, som er vedtaget i EU.
Det er så også det, der er tilfældet her.
Det var i øvrigt også i vidt omfang tilfældet med andre dele af skatteundgåelsesdirektivet, som vi har diskuteret tidligere.
Så er der diskussionen om substanstest.
Den synes jeg lige så godt vi kan berøre med det samme.
CFC-reglerne handler jo om, at vi skal sørge for, at der bliver betalt skat af den indkomst, som ligger i et datterselskab.
CFC-reglerne – controlled foreign company – handler jo om at opstille nogle objektive regler for, hvornår den beskatning skal foregå.
Det er nogle værnsregler, som virksomhederne skal leve op til.
Hvis man går ind og laver en substanstest, vil det kræve en individuel, så at sige håndholdt, undersøgelse af de konkrete selskaber, og det vil jo flytte byrden over på skattekontrollen frem for at bruge nogle objektive værnsregler.
Det vil være en undergravning af de værnsregler, de regler, vi sætter op for at sikre os, at der sker den korrekte beskatning.
Derfor er substanstesten ikke vejen frem.
Det vil være en underminering af hele ideen, intentionen, bag CFC-beskatningen og skatteundgåelsesdirektivet, nemlig at man i højere grad får sikret, at den skat, der skal betales, også bliver betalt.
Vi mener simpelt hen ikke, at meningen med at implementere et skatteundgåelsesdirektiv skal være at svække de danske regler.
Det arbejder imod ånden i lovforslaget.
Så vi er glade for, at regeringen i det store og hele bibeholder det nuværende værnsniveau i CFC-reglerne.
Så er der en ændring i lovforslaget i forhold til CFC-reglerne, som handler om, at man vil give koncerner valgmulighed med hensyn til, om det er datterselskabernes CFC-indkomst eller den samlede indkomst, der skal medregnes.
Det er lidt teknisk, men jeg tror – og det kan de borgerlige måske også anerkende i debatten i dag – at der er tale om en administrativ lempelse, så vidt vi læser det, som handler om, at hvis et datterselskab er placeret i et land, som har en højere selskabsbeskatning end den, der er i Danmark, så vil det være indlysende, at det selskab nok vil vælge at blive beskattet i Danmark.
Derfor kan man have nogle administrative lempelser her i forhold til at gøre det nemmere for virksomhederne at overholde reglerne.
Det er sådan, vi umiddelbart forstår det, men det er noget teknisk, og det kommer vi nok til at stille nogle lidt tekniske spørgsmål til.
I lovforslaget er der også justeringer vedrørende transfer pricing-dokumentation, og det er også en opstramning, som er rigtig fornuftig, og den kan vi også støtte.
Sluttelig er der ændringen – og det synes jeg det er værd at bruge lidt tid på, specielt set i lyset af det, som blev rejst af nogle borgerlige partier her omkring substanstest – af fradragsreglerne for endeligt underskud, som jo er et resultat af en EU-dom, den såkaldte Bevoladom.
Den betyder jo, at selv om et selskab aktivt har valgt ikke at have sambeskatning til Danmark, kan selskabet alligevel få fradrag for et endeligt underskud af sit udenlandske selskab.
Det fradrag kan man så få i Danmark.
Kort sagt: Når et dansk selskabs franske afdeling går konkurs og likvideres, står man tilbage med et tab, og da man netop har lukket den franske afdeling, kan man ikke få fradraget i Frankrig, for der er jo ikke noget skattemæssigt regnskab det følgende år, hvor man kan få fradrag for tidligere års underskud.
Det er jo surt show, men med dommen her skal man så kunne komme hjem til Danmark med det underskud og få fradrag i den danske selskabsskat.
Dermed brydes den helt grundlæggende symmetri i skatteretten: at indtægt, beskatning og fradrag hænger sammen.
Normalt vil man jo ikke kunne få fradrag i et land, hvor man ikke har betalt skat, men det mener EU så man skal kunne i de her tilfælde, hvor man står med et endeligt underskud.
Det er et meget, meget mærkeligt princip, men EU-Domstolen mener altså, at det vil krænke den frie etableringsret, hvis ikke en konkurs i et fransk selskab skal kunne tørres af på den danske statskasse.
Det mener jeg er endnu et eksempel på, at EU har en problematisk indvirkning på dansk lovgivning, og vi vil meget gerne have kvalificeret lovbehandling af, om det her åbner op for, at den danske statskasse nu skal til at betale for alle mulige og umulige konkurser rundtomkring.
Jeg ved godt, at min tid er gået, formand, men hvis jeg med formandens tilladelse lige må bruge et minut ekstra til det her meget tekniske lovforslag ...
Jeg prøvede faktisk at svare.
Vi synes sådan set, at snittet ligger godt her.
Det synes vi.
Jeg er ked af, hvis det ikke fremgik tydeligt af mit svar i første omgang.
Men hvis der er partier, som går ind og gerne vil diskutere de CFC-regler, der foreslås her, mere indgående, så siger jeg bare, at hvis det er en generel diskussion om, hvor snittet ligger i forhold til skattekontrol og administrative byrder og sikring af, at de skatteregler, vi har, rent faktisk også sikrer, at der bliver betalt den skat, der skal betales, så synes jeg, at der er nogle andre elementer, som bør indgå i den diskussion, hvor vi har en meget lempelig beskatning i Danmark, og hvor vi burde have en mere fornuftig beskatning.
Det er i virkeligheden bare det, der er min pointe her.