runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Marlene Harpsøe (DD), 2024-05-22:
Ja, for der, hvor det bliver ekstra svært, er jo, hvis der f.eks. er tale om en, der ikke har en familie og ikke har noget netværk, der ligesom kan komme og bakke op, så man kan stå sammen.
Som ordføreren også er inde på, er risikoen for selvmord særlig forøget.
Blandt ældre er den faktisk 5-6 gange højere ved en partners død end ellers, og 27 pct. af de ældre mænd, der har mistet en partner, tager antidepressiv medicin.
Derfor er det et vigtigt fokusområde, når vi taler om det her med, at sorgen også kan slå rigtig, rigtig hårdt for folk, som er over 80 år.
Christoffer Aagaard Melson (V), 2024-05-22:
Tak for det, og tak for ordene.
Jeg er helt enig.
Det er en gruppe, der skal fokus på.
Vi har faktisk lige arbejdet med en national forebyggelsesplan mod selvmord og har sat tal på, og det er faktisk den gruppe, der er allermest udsat for selvmord, altså de ældre, og det hænger jo sammen med, at de mister et menneske, der har været sammen med dem hele livet.
Så det er en gruppe, man skal have et særskilt fokus på.
Også hele debatten om ensomhed spiller sammen med det.
Så der er selvfølgelig nogle grupper, som der, hvis der ikke er noget netværk omkring de mennesker, skal være en særlig opmærksomhed på.
Det er jo ikke sådan, at jeg siger, at vi skal gøre ingenting, eller at vi ikke skal gøre mere, men rigtig mange steder er det jo også et civilsamfund og naboer og venner, der gør den helt store forskel.
Men selvfølgelig er der en gruppe, hvor netværket er væk, og som sidder tilbage, og dem skal vi som samfund tage et ansvar for får den hjælp, de har brug for.
Marlene Harpsøe (DD), 2024-05-22:
Tak for en rigtig god tale, og særlig tak for de sidste ord, som jeg hører kommer fra Folketingets formand.
For det er helt rigtigt, altså det her med tale om det og kunne stille hinanden spørgsmål: Hvordan har du det egentlig, er du okay?
Jeg tænker, det må være svært at være dig lige nu?
Alle sådan nogle ord er så vigtige at turde sige til hinanden, så man ikke som sorgramt føler sig ignoreret og alene med sin sorg.
Så de ord vil jeg gerne sige tak for.
Når det så er sagt, vil jeg også lige sætte fokus lidt på de helt ældre, dem, der sidder ude i de små hjem og måske har mistet en ægtefælle efter 50 års ægteskab, og hvor man kan komme til at tænke, at det jo er helt normalt at miste i den alder.
Men alligevel er der også en del af dem, som udvikler en kompliceret sorglidelse, og hvor vi har omsorgs- og sundhedspersonale, som også godt kunne blive klædt bedre på til den opgave med at opspore dem, som kunne have brug for noget mere.
Hvad tænker Venstres ordfører om det?
Lars Arne Christensen (M), 2024-05-22:
Nu nævnte jeg jo sådan set også, at på socialområdet har kommunerne også et ansvar for at iværksætte en række aktiviteter, også for børn, unge og voksne, der er ramt af sorg.
Tidligere drøftede vi også i forbindelse med ordfører hr. Jens Joels tale erhvervsområdet og arbejdsmarkedets parter, og der blev der nævnt, at det var en ret lille del af virksomhederne, der havde en sorgpolitik.
Nu googlede jeg det lige og kunne se, at det var ca. 5 pct., der har en sorgpolitik, hvilket jo er et forsvindende lille antal.
Omvendt kunne man også se i en undersøgelse fra Dansk Erhverv, at hvis man sorterede ved ikke-svarene fra, når man spurgte medarbejderne, var det faktisk 4 pct. af medarbejderne, som var tilfredse med den håndtering, som arbejdspladsen havde af sorg.
Sophie Løhde (V), 2024-05-22:
For mig har det her jo i virkeligheden også været en understregning af, at der er den betydelige politiske enighed omkring vigtigheden af, at vi sikrer, at vi har forskellige former for vigtige tilbud på tværs af socialområdet og sundhedsområdet, og også den vigtige rolle, som arbejdsmarkedets parter spiller.
Og det er jo ikke sådan, at vi i dag kan sige, at alting nu ser perfekt ud, som det er, men der er også fortsat et behov for at udvikle området, og det er i øvrigt også et arbejde, som jeg er i løbende dialog med de relevante organisationer omkring.
Marlene Harpsøe (DD), 2024-05-22:
Så vil jeg til slut spørge indenrigs- og sundhedsministeren, om debatten i dag har gjort, at ministeren har fået noget nyt med sig hjem, som ministrene endnu ikke har arbejdet med, og som ministeren og regeringen vil arbejde videre med.
Sophie Løhde (V), 2024-05-22:
Først og fremmest tak for bemærkningerne fra ordføreren.
For det er, som jeg også tror jeg sagde i den foregående runde, også vigtigt, at vi ikke gør den naturlige sorgproces til noget, der er tabubelagt, men at det tværtimod er noget, vi kan tale med hinanden om, og vi kan tale sammen om.
I forhold til Udvalget for en mere værdig død har de jo sådan set inden for det kommissorium frie hænder og rammer til at udarbejde det refleksionsoplæg, som de skal aflevere til regeringen her sidst på året.
Marlene Harpsøe (DD), 2024-05-22:
Jeg vil også takke for en rigtig god debat i dag.
For det er supervigtigt, at vi politisk italesætter det her område, som ellers så hurtigt kan blive glemt, fordi det er så tabubelagt, som det er.
Derfor er det hamrende vigtigt, at vi politisk italesætter det, og jeg synes, at alle ordførerne og ministrene i dag er kommet med nogle rigtig gode indlæg til, hvordan vi bl.a. kan arbejde videre med det.
Nu er der jo nedsat sådan en slags arbejdsgruppe vedrørende en mere værdig død.
Er sorg egentlig en del af det?
Kan ministeren prøve at uddybe det?
Sophie Løhde (V), 2024-05-22:
Mange tak, formand.
Tillad mig på vegne af regeringens tre ministre at takke for en god og konstruktiv debat.
Tak til ordførerne for rigtig mange, synes jeg, gode og tankevækkende taler.
Jeg blev specielt selv meget berørt af ordførertalen fra SF's ordfører om Victoria, og hvordan alt på et splitsekund kan ændre et liv for altid for en familie.
Det er helt afgørende, at vi selvfølgelig sikrer, at den rette hjælp tilbydes til sorgramte.
Men jeg synes også, at debatten i dag har understreget, hvordan sorg har mange ansigter og kan opleves meget individuelt og meget forskelligt fra person til person.
Det er også derfor, vi skal sikre, at vi hjælper mennesker forskelligt og ud fra behov.
Hvor det for en kan være det rigtige at tale med en præst, som jeg tror der var et eksempel på, kan der for andre være en nødvendighed af og et behov for et mere professionelt, egentligt behandlingstilbud.
For mig er det vigtigt, at der sikres målrettede sorgtilbud til forskellige aldre og til forskellige problematikker.
Der findes ikke blot en enkelt opskrift på, hvordan man sørger, hvor længe man sørger, og hvordan man bedst bearbejder sorgen.
Det er meget individuelt for os som mennesker.
Til gengæld er det godt, at vi lever i et land og i et samfund, hvor vi har rigtig mange forskellige tilbud på tværs af bl.a. social- og sundhedsområdet, men også, at der er strukturer i vores samfund og på vores arbejdspladser, som kan hjælpe med at holde hånden under mennesker i sorg, og at vi også i Danmark har nogle helt fantastiske civilsamfundsorganisationer, der hjælper mennesker i sorg, og som yder en fantastisk vigtig indsats og bidrag.
Med de ord vil jeg fra regeringens side blot takke for en god debat her i dag og også de mange gode overvejelser og tanker, som er blevet delt undervejs.
Mette Thiesen (DF), 2024-05-22:
Selv tusind tak.
Lad det i hvert fald være budskabet i dag: Man skal ikke give op, men i hvert fald prøve at tale om det og række en hånd ud, så der ikke er nogen mennesker, der ender i frit fald.
Marlene Harpsøe (DD), 2024-05-22:
Fra Danmarksdemokraternes side vil vi også gerne sige stor tak til Dansk Folkepartis ordfører for den her rigtig gode og nærværende tale om, hvad kompliceret sorglidelse kan føre til.
Selv om vi alle sammen selv har prøvet at stå i en situation, hvor vi har oplevet sorg, er det stadig væk svært at tale om, og derfor er det også endnu vigtigere, at vi politisk bringer det her op og tør tale om det i et politisk forum, i forhold til hvordan vi vil arbejde med det her.
For ellers vil der komme flere som Preben, som kommer i frit fald efter en meget, meget tragisk periode med sorg.
Så tak for at bringe den historie op, og tak for støtten til vedtagelsesteksten.
Dina Raabjerg (KF), 2024-05-22:
Velbekomme.
Marlene Harpsøe (DD), 2024-05-22:
Tak til den konservative ordfører.
Ordføreren startede jo med at sige, at det havde været svært for ordføreren at forberede sig til debatten i dag.
Det er jo en helt naturlig del af livet, men vi skal prøve at forebygge den komplicerede sorglidelse.
Det er det, vi skal, og det kan jeg høre at der var en stor, stor enighed omkring.
Da ordføreren var på talerstolen, talte ordføreren lidt om det her med, at der også skal være plads til grin og til, at man kan glædes over de minder, der er.
Og det er rigtigt, for midt i sorgen kan der jo også findes momenter, hvor man tænker tilbage på dem, man har mistet, og på de gode minder, der er.
Lars Arne Christensen (M), 2024-05-22:
Det er klart, at hvis man ender i en situation, hvor man f.eks. får ptsd, altså hvis man ender med at få noget, der er diagnosticeret, og passer ind i sundhedsvæsenets regi, vil man jo også til sidst lande der, og vi må selvfølgelig for alt i verden håbe, at vi ikke er der, og at vi kan forhindre, at folk udvikler en decideret diagnostisk lidelse.
Men lander man der, griber sundhedsvæsenet selvfølgelig også ind.
Marlene Harpsøe (DD), 2024-05-22:
Mange tak for svar.
Noget af det, jeg prøvede at spørge ind til, er, at hvis det er, man har en lidelse i dag, er det jo som udgangspunkt sådan, at det er sundhedsvæsenet, der griber en.
Tænker ministeren ... ordføreren – nu var ordføreren lige ved at blive minister – ikke, at der er en skævhed i, at det ikke er sundhedsvæsenet, der egentlig løfter den opgave, når det er, vi taler om kompliceret sorglidelse?
Mattias Tesfaye (S), 2024-05-22:
Det korte svar er ja, for jeg mener ikke, at private vuggestuer skal underbetales, men jeg mener heller ikke, at de skal overbetales.
Det er vel rimeligt nok, at man som borger i en kommune betaler noget skat, og at der, hvis man så vælger et privat tilbud, så følger et kommunalt tilskud med, som svarer til den gennemsnitsudgift, kommunen i øvrigt har til den samme opgave.
Den dækker også de selvejende og dagplejen.
Det er vel rimeligt nok at beregne en gennemsnitsudgift af det og så sige, at det så er den gennemsnitsudgift, vi betaler til det private.
Theresa Berg Andersen (SF), 2024-05-22:
Tak for det.
Det er jo ganske rigtigt, at vi afsatte en pulje på 7,4 mio. kr. i SSA'en, som skulle ud at virke, og som heldigvis virker rigtig godt, men hvad tænker ministeren om, at vi har et stort geografisk hul, når vi kigger ud i vores landdistrikter?
Vi kan jo se, at den specialiserede viden, som man har i Sønderjylland, men også på Sjælland, ikke er eksisterende i Nordjylland.
Altså, Det Nationale Sorgcenter har ikke en base dér, der tilbyder den hjælp, og vi ved jo, at regionen er særlig presset.
Man har bl.a. været ude at spare langt over 304 mio. kr. på sygehusvæsenet, så der er et stort geografisk hul, som skal dækkes af SSA-reserven, som i forvejen er presset, fordi vi har enormt meget brug for vores civilsamfund.
Ane Halsboe-Jørgensen (S), 2024-05-22:
Tak for det.
Jeg synes, at det også i den her sammenhæng er vigtigt at holde fast i arbejdspladsernes ansvar, og jeg tror, at hvis vi for alvor skal skabe en situation for de fleste medarbejdere landet over, hvor de bliver set i deres sorg, også på en måde, der passer til den måde, de er i sorgen på, så er der nødt til også at være en arbejdsgiver, der har et ansvar.
Langt de fleste tager det ansvar på sig, og jeg tror ikke, man får en mere individuelt tilpasset løsning ud af, at vi herinde lovgiver om noget helt overordnet set.
Samtidig anerkender jeg, at der er indført en sorgorlov, når man mister et barn.
Det er også en undtagelse fra den måde, vores arbejdsmarked fungerer på, og jeg vil i hvert fald synes, at man skal passe på med at tænke, at vi gør det hele til et politisk ansvar, og dermed ikke efterlader et rum til, at den enkelte arbejdsplads også har et ansvar.
For jeg tror faktisk, det er der, de fleste løsninger, som er mest målrettet mod det menneske, der står i den her situation, findes.
Theresa Berg Andersen (SF), 2024-05-22:
Tak for det.
Jeg vil gerne følge op på fru Marlene Harpsøes spørgsmål.
For det er jo rigtig fint, at vi har lavet en orlov til de forældre, der mister et barn.
Jeg mener, at man også skal have orlov, hvis man mister en ægtefælle, inden for de regler, på de samme områder, som er på børneområdet, for man er jo ikke syg, når man mister; man er i sorg.
Så man kommer jo ind.
Jeg hører ministeren sige, at man måske slipper for opfølgende samtaler, men det gør man jo ikke.
Derfor mener jeg, at orlov kan give nogle andre muligheder, end at man skal melde sig syg – og så kan jeg ikke nå det sidste, jeg ville sige.
Ane Halsboe-Jørgensen (S), 2024-05-22:
Jeg synes først og fremmest, at borgerforslaget har rejst en helt utrolig vigtig debat, både i behandlingen af selve forslaget, men jo også den videre debat, vi har her i dag, og at vi i det hele taget som politikere forholder os til det at befinde sig i en livskrise.
Regeringens helt konkrete stillingtagen til B 119 om sorgorlov har været anerkendende, i forhold til at der peges på en vigtig problemstilling, men samtidig også i forhold til den måde, vi vanlig går til den slags på – at hvis ting er udgiftsdrivende, så kan man finde et sted, hvor der er penge, f.eks. i en finanslovsforhandling, og forholde sig til det, men også mere i substansen af forslaget.
Jeg tror, vi også er nødt til i diskussionen om, om der skal tages skridt, at have meget i mente, at det kan være individuelt, hvad man har brug for, i forhold til det der med at tro, at én model passer til alle.
Marlene Harpsøe (DD), 2024-05-22:
Først vil jeg sige tak til beskæftigelsesministeren for en rigtig fin tale og anerkendelsen af, at sorg er forskellig fra menneske til menneske, og at det kræver forskellige indsatser, alt efter hvem man er, og hvilket sted man er i livet, men også tak for den anerkendelse af de forskellige civilsamfundsorganisationer, som løfter et kæmpestort stykke arbejde på det her område.
Grunden til, at jeg spørger ind til det, er, at vi havde et borgerforslag tidligere det her år fra en række borgere, som havde et konkret ønske om, at man, hvis det er, man står i en situation, hvor man mister en ægtefælle helt pludseligt, og måske står med to små børn, så lige i et par uger kan trække stikket fra arbejdsmarkedet og vende tilbage så hurtigt som muligt derefter, når det er, man har fået fodfæste oven på den her svære sorg.
Hvad tænker ministeren om at rykke videre med sådan et forslag?
Marlene Harpsøe (DD), 2024-05-22:
Jeg vil først sige tak til alle jer ordførere, men også ministre, som er her i Folketingssalen i dag.
Det er jo et både svært og alvorligt emne, som vi i Danmarksdemokraterne har sat på dagsordenen her – et emne, som for mange mennesker rundtomkring i landet også kan være decideret tabubelagt, men det handler om sorg.
Sorg er jo et grundvilkår her i livet.
Sorg er kærlighedens pris, kan man sige.
Vi oplever alle sammen igennem vores liv at miste og at miste, så det gør ondt.
Det kan vi ikke ændre på.
Det er et livsvilkår.
Men det, der så er vigtigt, er at sikre, at de mennesker, som f.eks. oplever en kompliceret sorglidelse, og det er ca. 10-15 pct. af de mennesker, som mister, som oplever, at sorgen bliver meget kompliceret, og får brug for behandling, kan få både et pusterum, men også hjælp og støtte i den svære tid, som det er at opleve sorg.
Det er derfor, vi i Danmarksdemokraterne har indkaldt til den her forespørgselsdebat i dag.
Der har sådan lidt hist og her været nogle drøftelser og debatter her i Folketingssalen omkring sorg, f.eks. forældre, der mister et barn.
Senest havde vi et borgerforslag, som blev drøftet her i Folketingssalen, omkring muligheden for sorgorlov.
Vi synes i Danmarksdemokraterne, at det er rigtig vigtigt, at vi tager en større principiel debat omkring, hvor det er, vi skal hen med det her område, hvor det er, det er vigtigt, at vi griber ind, sådan at mennesker, som oplever, at sorgen bliver fatal og mere svær, end den er i forvejen for de fleste, får den rette hjælp og støtte.
Det kan jo både være en sorg, som man oplever akut, fordi et menneske, som står en nær, pludselig forsvinder fra den ene dag til den anden.
Det kan være en sorg, som bygges op over tid, fordi der er en, der er tæt på, som er alvorligt syg, og man kan opleve decideret ventesorg.
Det er noget, der kan ramme både børn, unge, voksne og ældre, og særlig for børn kan det have afgørende betydning med de rigtige indsatser fra starten, så det ikke er noget, der sætter sig alvorligt fast i ens liv og ens livsforløb.
Derfor er alle tre til stede.
Så tak, fordi I er her i dag, og jeg ser frem til debatten.
Mattias Tesfaye (S), 2024-05-22:
Jeg kan i hvert fald sige, at den her diskussion jo også skal ses i sammenhæng med, at kommunerne har en forpligtigelse til at stille et pasningstilbud til rådighed, og at der, som lovgivningen ser ud nu, også er en etableringsret.
Så kommunen kan ikke stoppe nogen, der etablerer et privat tilbud.
Og jeg mener, det er ret centralt, at uanset om man vælger et offentligt eller et privat tilbud til sit barn, skal man have nogenlunde den samme, i hvert fald i gennemsnit, offentlige støtte.
Vi skal ikke understøtte private tilbud mere end offentlige eller omvendt.
Helena Artmann Andresen (LA), 2024-05-22:
Kunne ministeren så være åben over for, at man kigger på en ny tilskudsmodel, hvor man tager gennemsnittet for dagplejen og gennemsnittet for vuggestuerne hver for sig, så man ikke får den her skævvridning?
For alt andet lige er en dagpleje noget billigere at drive end en vuggestue, og det er jo derfor, vi ser, at de private i gennemsnit bliver betalt 8.000 kr. mindre pr. barn.
Og det er altså meget, når man så ganger det op.
Med 10, 20, 30 børn bliver den her ulighed enormt stor.
Kunne ministeren måske tænke sig at se på sådan en model?
Mattias Tesfaye (S), 2024-05-22:
Men private institutioner får jo mere i kommunal støtte, end dagplejen gør; de får så mindre, end de kommunale institutioner gør.
Så det er et udtryk for, at tilskud til de private er et gennemsnit af kommunens samlede udgifter til pasningstilbud til den her gruppe af børn, og det er vel rimeligt nok.
Jeg er helt enig med spørgeren i, at vi ikke skal underbetale private institutioner, men vi skal jo heller ikke overbetale dem.
Det ville jo være en overbetaling, hvis vi kun tager de dyreste pasningstilbud og beregner tilskuddet på baggrund af dem og helt ser bort fra de billigste tilbud.
Helena Artmann Andresen (LA), 2024-05-22:
Jamen man kan jo bare se af den her undersøgelse og de undersøgelser, som Dansk Industri har lavet i et par år efterhånden, at de bliver underbetalt, og så må ministeren vel mene, at det er et problem, og at der skal rettes op på det.
Jeg synes helt ærligt ikke, man kan være bekendt at stå og sige, at så må forældrene bare betale noget mere, hvis man f.eks. bor ude i et landdistriktsområde, hvor det er det eneste, der ligger tæt på.
Altså, at man siger, at så må forældrene bare hive pengepungen op, i stedet for at man retter op på, at kommunerne forskelsbehandler de private og de offentlige.
Sophie Løhde (V), 2024-05-22:
Geografisk ulighed i vores sundhedsvæsen mener jeg er for stort et spørgsmål, men i virkeligheden også for stort et problem til at kunne reduceres til et spørgsmål om en bevilling via SSA-reserven.
Med det mener jeg, at vi jo desværre har forskellige områder i vores sundhedsvæsen, hvor adgangen til at kunne få specialiserede indsatser og hjælp i for mange tilfælde er afhængig af, hvor man er bosiddende som borger og som patient.
Vi kommer nok næppe til at have et sundhedsvæsen, hvor vi altid kan tilbyde alt alle steder.
Vi er omkring 6 millioner mennesker, men det er jo ikke nok til, at vi kan have specialiserede indsatser på alle niveauer i alle regioner.
Det er bl.a. derfor, vi med specialeplanen også sørger for at sige, at der eksempelvis er nogle specialiserede behandlinger, som måske kun foretages på ét eller to sygehuse i Danmark.
Der er det jo min erfaring, at man hellere som patient og som pårørende vil komme det rigtige sted hen end nødvendigvis have tilbuddet rundt om hjørnet.
Men adgangen til at kunne få et tilbud af høj kvalitet skal vi være bedre til at sikre i hele landet.
Jens Joel (S), 2024-05-22:
Det er virkelig et svært spørgsmål at svare på, når man kun har 30 sekunder.
Jeg tror, at alle, der arbejder med børn og unge – alle lærere og pædagoger – jo kender til, at man engang imellem har nogle i sin klasse, sin institution eller andet, som bøvler med noget, hvad enten det så er skilsmisse eller alvorlig sygdom eller noget andet.
Og der er jo ikke nogen vej udenom, at de selvfølgelig også skal have nogle at læne sig op ad, og det er jo derfor, vi diskuterer, hvordan vi sikrer, at der er et PPR, og at der ligesom også er nogle, man kan støtte sig til.
Ordføreren har selv flere gange nævnt Det Nationale Sorgcenter, og jeg tror, at alene det, at vi har samtalen om det, også er med til at tydeliggøre, både at der findes ting, man kan trække på, men også, at vi selvfølgelig håber og tror, men også forventer, at man løfter den opgave.
For det er børnene, der rammes rigtig hårdt i mange sammenhænge.
Marlene Harpsøe (DD), 2024-05-22:
Det næste, jeg lige hurtigt vil stille et spørgsmål om, er børn og unge.
Noget, Det Nationale Sorgcenter har fundet ud af, er, at unge, som mister en forælder, har væsentlig større fravær på ungdomsuddannelserne.
Nogle af de børn i 7.-9. klasse, som mister en forælder, tager dobbelt så meget medicin mod psykiske symptomer, og knap hver fjerde unge, som er pårørende til en alvorligt syg forælder eller søskende, oplever mobning.
Hvad tænker ordføreren vi kan gøre yderligere for at løfte området i forhold til børn af unge og de ar på sjælen, som det påfører dem?
Jens Joel (S), 2024-05-22:
Først og fremmest er det mit helt klare indtryk, at der er rigtig mange steder, hvor man er god til at håndtere det, og hvor man også er i stand til at imødekomme de behov, som medarbejderne har.
Men når vi skriver i vores vedtagelsestekst, at arbejdsmarkedets parter også har et ansvar og en rolle i det med at sikre, at man faktisk får tilrettelagt det på en måde, så man kan håndtere sorgen ude på arbejdspladserne, så er det jo i en klar erkendelse af, virksomhederne selvfølgelig spiller en vigtig rolle.
Så det er ikke et spørgsmål om at skælde ud på alle virksomheder, for rigtig mange gør det heldigvis godt.
Men vi bruger jo rigtig mange timer af vores liv på arbejdet, og derfor er det klart, at noget af det første, man vil støde ind i, er, at arbejdsgiveren og den sorgramte skal finde ud af, hvordan man håndterer det her.
Så selvfølgelig spiller de også en rigtig stor rolle.
Marlene Harpsøe (DD), 2024-05-22:
Jeg vil først spørge lidt ind til det her med virksomhederne og deres ansvar for at løfte mennesker, som er i sorg, når det handler om den periode, hvor de måtte have behov for så at sige at tage noget fravær fra virksomheden.
For noget af det, som Det Nationale Sorgcenter jo faktisk siger, er, at ubehandlede, komplicerede sorgreaktioner øger risikoen for at komme på overførselsindkomst, men at hele 85 pct. af danske virksomheder ikke har en politik på området.
Hvad siger det ordføreren i forhold til behovet for, at virksomhederne derude sætter det her mere på dagsordenen?
Jens Joel (S), 2024-05-22:
Jeg er så ordfører.
Det, jeg tænker, er, at jeg sådan set tror, at det er rigtigt, at det vil være individuelt, hvad der er behov for, og jeg tror også, man er nødt til at fastholde, at arbejdsmarkedets parter spiller en rigtig vigtig rolle i det her, hvilket man jo normalt gør, når der aftales fravær fra arbejdet.
Derfor tror jeg også, at vi er nødt til at holde fast i, at det er en undtagelse, når vi har lavet den orlovsordning, vi har lavet, i forhold til at miste et barn under 18 år, fordi det jo faktisk er ret individuelt, også for arbejdspladsen, hvordan man ville kunne håndtere det.