Josephine Fock (ALT), 2017-11-16:
Tak for det.
Formålet med lovforslaget er, som rigtig mange har været inde på, at supplere reglerne i databeskyttelsesforordningen på baggrund af Europa-Kommissionens databeskyttelsespakke, som blev endeligt vedtaget den 14. april 2016.
Forslaget opretholder og fastsætter supplerende nationale bestemmelser om behandling af personoplysninger inden for det nationale råderum, som forordningen giver mulighed for.
På en lang række punkter viderefører forslaget den gældende retstilstand, men der er også en række ændringer og nybrud, hvoraf mange er yderst positive, og jeg vil nævne nogle af de mest centrale.
Det er retten til at blive glemt i den digitale verden, som indføres som en generel rettighed i mange tilfælde.
Og bøder for virksomheders brud på reglerne om databehandling hæves væsentligt, hvilket længe har været nødvendigt, og også offentlige myndigheder kan nu blive pålagt bøder, hvis de overtræder reglerne.
Digitaliseringen ser vi jo som en stor gevinst for forbrugerne og for vores samfund generelt.
Udviklingen har medført, at personlige oplysninger indsamles og udnyttes i et hidtil uset omfang af både myndigheder og private virksomheder.
Det genererer viden, bedre service og smarte digitale tjenester, men det udfordrer i høj grad også den enkeltes ret til privatliv og kontrollen af oplysninger samt it-sikkerheden helt generelt.
Og derfor er en stærk databeskyttelseslov et vigtigt fundament fremover.
Der er ingen tvivl om, at vi helt overordnet set er meget, meget positive over for det her lovforslag.
Der er en lang række positive ting i det.
Og vi synes, at den løsning, som ministeren har valgt i lovforslaget, virker fornuftig og afbalanceret i forhold til de offentlige myndigheder.
Vi synes også, det er positivt, at ministeren har valgt at opretholde et nationalt forbud mod at videregive data i markedsføringsøjemed uden samtykke, selv om det ikke er et krav i forordningen.
Så ros for det.
Nu har jeg rost, og så vil jeg gerne have lov til at gå over til de, hvad skal man sige, obs-/kritikpunkter, som jeg gerne vil fremføre her fra talerstolen, og som jeg håber ministeren vil lytte til og tage med i de videre overvejelser i det videre udvalgsarbejde.
Det gælder for det første, at man fortsat – og i den grad, man nu foreslår det – undtager myndighederne fra grundreglen om formålsbestemthed, som beskytter borgerne mod, at indhentede oplysninger og data om dem senere kan bruges til andre formål, uden at borgerne har givet samtykke til det.
Man giver altså med lovforslaget, ifølge min opfattelse, myndighederne en alt for bred mulighed for at videreanvende data til andre formål end det, man har indsamlet oplysningerne til.
Samtidig fremgår det af lovforslagets § 5, stk. 3, at den enkelte minister efter forhandling med justitsministeren og inden for rammerne af databeskyttelsesforordningens artikel 23 kan fastsætte nærmere regler om, at personoplysninger af offentlige myndigheder må viderebehandles til andre formål, end de oprindelig var indsamlet til, uafhængigt af formålenes forenelighed.
Så foruden at myndighederne kan videreanvende oplysninger på en for bred basis, har man altså også valgt en model, hvor ministeren på bekendtgørelsesniveau kan afgøre, hvornår den videreanvendelse skal finde sted.
Og så har man altså valgt en model, hvor det alene er ressortministeren, som afgør det, mens Folketinget i virkeligheden bliver pillet helt ud af beslutningsprocessen i forhold til et emne, som vi synes er meget vigtigt.
Det synes vi er kritisabelt, både i et datasikkerhedsperspektiv, men jo også i et demokratisk perspektiv.
Så mener vi for det andet heller ikke at myndighederne har tilstrækkelig oplysningspligt, det vil sige pligten til at oplyse borgeren, i forbindelse med at data om borgeren videreanvendes i andre sammenhænge.
Det er en kritisabel sammensætning af regler, som både er for brede, uigennemsigtige og utilstrækkeligt demokratisk styret – de eksempler, jeg har været inde på her.
Endelig synes vi, det er ærgerligt, at ministeren ikke har valgt at medtage muligheden for at tillade gruppesøgsmål, som er en mulighed, hvor private organisationer – det kunne f.eks. være Forbrugerrådet, og det kunne også være andre organisationer – kan foretage gruppesøgsmål på vegne af alle berørte personer, altså den såkaldte optoutmodel, hvor de sagsøger på alles vegne undtagen dem, der aktivt fravælger at deltage.
Vi synes, det er rigtig vigtigt, at vi også er med til her fra Folketingets side, når den her lov er vedtaget, at sikre en bred bevidsthed om reglerne og rettighederne og pligterne, sådan at vi får øget gennemsigtigheden på markedet for digitale tjenester og produkter, og sådan at forbrugernes tryghed kommer med, i forhold til hvad der er tilladt og hvad der ikke er tilladt og hvilke rettigheder forbrugerne har.
Så vi håber også, at ministeren er velvilligt indstillet i forhold til orienteringsmateriale og vejledning til hele området, for det er en diger sag, som kan være svær at sætte sig ind i for almindelige borgere.
Afslutningsvis vil jeg sige, som jeg også sagde indledningsvis, at vi overordnet set er meget positive over for lovforslaget, som vi støtter.
Vi håber så, at ministeren vil tage, om ikke alle, så i hvert fald nogle af vores kritikpunkter videre med i sine overvejelser – ikke mindst spørgsmålet om at skabe så vide muligheder for, at offentlige myndigheder kan videreanvende oplysninger til andre formål end dem, de er indsamlet til.
Det synes vi er et rigtig ømt punkt i det her forslag.
Tak for ordet.
Tak for det.
Det her lovforslag, L 67, behandler to forskellige emner.
Justitsministeren vil ændre lovgivningen, så politiet fremover får større mulighed for at kontrollere skytteforeningers omgang med skydevåben, og herudover vil ministeren med lovforslaget ligestille kravene til ansættelse af vagtmænd med autorisation som dørmand.
Jeg vil indlede med at sige, at manglende sikkerhed og kontrol med skydevåben jo kan få fatale konsekvenser, hvis de falder i de forkerte hænder.
Vi kan se, at vi har skyderi herhjemme, og sidste år så vi desværre også en politibetjent blive skudt og dræbt i Albertslund.
Så ethvert tiltag, som øger sikkerheden og kontrollen med skydevåben, har støtte og opbakning fra Alternativet.
Vi ønsker ikke et samfund, hvor personer let kan få adgang til våben, og derfor hilser vi også justitsministerens lovforslag og administrative ændringer af reglerne på området velkommen.
Lovforslaget giver politiet mulighed for at kontrollere de lokaler, hvor skytteforeninger besidder og anvender våben.
Det kan f.eks. være skydebaner og skydepladser.
I dag kan politiet kontrollere de lokaler, hvor våben opbevares.
Fremover vil politiet kunne føre kontrol med sikkerheden under åbent hus-arrangementer, som det hedder, i skytteforeninger.
Så vi er særlig glade for, at alle skytteforeningsmedlemmer skal have samtykke fra politiet for at få overladt våben.
Så er der lovforslagets anden del, som behandler forskellen i reglerne mellem godkendelse og ansættelse af vagtmænd i vagtvirksomheder og autorisation som dørmand.
Som reglerne er i dag, kan en ansøger nægtes godkendelse til ansættelse som vagtmand, og nægtelsen kan være begrundet i, at ansøgeren i sin stilling eller sit erhverv har udvist en adfærd, som giver grund til at antage, at personen ikke kan varetage hvervet forsvarligt.
Det vil sige, at reglen, som den er i dag, altså kun giver mulighed for at lægge vægt på handlinger, som ikke har medført strafferetlig tiltale, når godkendelse som vagtmand nægtes.
Det kræver dog, at adfærden er udvist i stilling eller erhverv, for at denne regel finder anvendelse for vagtmænd.
Samme regler gælder så for autorisation som dørmand, men her er der så til gengæld ikke noget krav om, at adfærden er udvist i stillingen eller erhvervet, når autorisationen som dørmand nægtes.
Justitsministerens lovforslag vil afskaffe kravet om, at adfærden skal være udvist i stillingen eller hvervet som vagtmand, så det vil sige, at man altså fremadrettet sidestiller vagtmænd og dørmænd.
Det synes vi er en god idé.
Det er et hul i lovgivningen, som vi hermed får lukket, og dermed bakker Alternativet helt op om begge dele af lovforslaget.
Vi har dog stillet ét spørgsmål.
Det har vi stillet til ministeren skriftligt, og det handler om, hvad det vil sige at have tilknytning til de kriminelle miljøer.
Og det er i virkeligheden kun for at få præciseret det, så man har en lettere administrerbar lovgivning efterfølgende og ikke bliver i tvivl om, hvad det vil sige at have tilknytning til de kriminelle miljøer.
Så det får vi selvfølgelig et svar fra ministeren om inden.
Men vi bakker altså helt op om lovforslaget.