Karsten Hønge (SF), 2026-01-15:
Vi står jo her med et forslag, der handler om noget, der er så banalt og så enkelt, som at mennesker skal kunne gå på arbejde, og at de skal kunne stole på, at deres sikkerhed tages alvorligt, og at den viden, der kommer frem, kan være med til at beskytte deres helbred.
Jeg har da også før her fra talerstolen fortalt om, at det, når det lige præcis handler om asbest, så for mig ikke kun er en teoretisk diskussion om, hvordan man tager prøver osv., men at jeg også fysisk har arbejdet med det her materiale, og at man må jo heldigvis sige, at der igennem årene er sket meget.
Selvfølgelig var der ikke udsugning på de maskiner, vi brugte, men vi var heller ikke udstyret med personligt udstyr, der kunne forhindre os i at inhalere asbest.
Så jeg kan da, når hr. Frederik Vad siger, at en af de ting, der er forbundet med asbest, ud over den umiddelbare fare, der er for, at mennesker kan dø af det, også er den bekymring, man kan bære på igennem årtier, også i den grad identificere mig med det.
Det er noget særligt noget, og jeg har da også, når jeg gennem årene har oplevet kolleger dø af asbest, og hver gang jeg har hørt noget om det, tænkt: Gad vide, om der en dag er nogen, der står og banker på døren.
Men selv om årtierne så er gået, ligger der stadig væk en bekymring for, om det kunne komme.
Jeg må jo stole på, at jeg er hårdfør nok til, at den asbest ikke lige bider på mig.
Men det er jo ikke alle, der er så heldige.
For jeg har som sagt oplevet, at flere kolleger er døde af asbestrelaterede sygdomme.
Så vil jeg jo også bare sige, at de ansatte i forbindelse med alt for mange af sagerne om asbest har stået uden en adgang til de resultater og de prøver, der faktisk afgør, om de er i fare, og at det skaber usikkerhed, mistillid og i værste fald også sygdom.
Det er jo så til gengæld også helt rigtigt, hvad Fagbevægelsens Hovedorganisation skriver i deres høringssvar i forbindelse med Beskæftigelsesministeriets overvejelser i afsnit 2.1.3, side 8, om, at det foreslås at afgrænse kravet til at omfatte prøveresultater af de asbestprøver, som arbejdsgiverne selv får udført.
Her siger Fagbevægelsens Hovedorganisation altså, at de mener, at det er en afgrænsning, der udhuler formålet med lovændringerne, og som strider mod et effektivt forebyggelsessigte, hvor der både ses på projekterings- og byggefasen af et byggeri.
For det vil jo i praksis ofte være bygherren, særlig på store offentlige og private byggerier, der rekvirerer asbestprøver, og derfor er det jo sådan, at Fagbevægelsens Hovedorganisation her skriver, at »en afgrænsning til alene at vedrøre resultater fra prøver, der er indhentet på arbejdsgivers initiativ, vil medføre, at lovændringen ikke imødekommer de problemer, der opleves i praksis ude på byggepladserne, og at lovændringerne ikke lever op til intentionerne i den politiske aftale«.
Den bekymring, som FH her rimeligvis har bragt på bordet, synes jeg vi skal tage med os videre.
Vi ved jo også, at de grove arbejdsmiljøsager, hvor der sker alvorlige overtrædelser, kræver en konsekvens, der kan mærkes.
Derfor giver det jo også god mening, at der nu i de værste tilfælde åbnes op for hårdere sanktioner over for ledelsen.
Her peger FH i øvrigt også på, at det er nødvendigt med stærke redskaber til at sikre, at der er respekt for reglerne.
Jeg vil jo også sige, at formanden for Blik- Rørarbejderforbundet, Henrik Petersen, flere gange har skrevet om en konkret sag, hvor en straf på 30 dages betinget fængsel for at udsætte 200 håndværkere for fare ved at forfalske en asbestprøve, er alt for mild.
Jo, jo, man kan sige, at det handler om dokumentfalsk, men at det jo først og fremmest handler om menneskers liv og helbred.
Så er der jo alle de formelle regler, som nogle gange bare bliver omtalt som papirarbejde, men hvor vi jo ved, at det netop er dem, der i praksis forebygger ulykkerne.
Alt i alt synes vi, at det her lovforslag styrker gennemsigtigheden, at det styrker ansvarligheden, og det styrker beskyttelsen af helt almindelige mennesker, der går på arbejde.
Vi kan jo ikke forhindre alle ulykker gennem lovgivningen, men vi kan da sørge for, at reglerne understøtter et arbejdsliv, hvor sikkerhed og sundhed kommer forrest.
Før sommeren talte vi jo i Beskæftigelsesministeren med ministeren, som ganske vist var den tidligere minister, og her nævnte jeg flere gange, at jeg synes, at vi i Danmark har nogle af de laveste grænseværdier for asbest i EU, og det er jo positivt.
Men der er jo desværre ikke fastsat de samme ambitiøse krav til, hvordan asbestprøverne foretages og analyseres.
Jeg vil nu altså, ligesom jeg også gjorde det dengang, fremhæve, at vi har et instituit, som faktisk er Danmarks største miljølaboratorim, som hedder Eurofins Miljø Danmark, som siger, at man skal bruge nogle andre og mere nøjagtige målemetoder, og jeg vil i hvert fald bare opfordre til, at vi fra nu af tager det med ind i arbejdet, at de kan måle det ud fra nogle værdier, der er betydelig lavere end dem, som man kan måle med de metoder, som Arbejdstilsynet i dag bruger.