Karin Nødgaard (DF), 2017-04-18:
Satspuljeaftaler rummer jo hvert år mange forskellige indsatsområder, nogle er små, andre er store.
Og nogle af de initiativer, som vi længe har haft fokus på, er jo nogle, som på en eller anden måde også kan have sådan lidt nytænkning indover.
Og til den gruppe hører det her forslag, som vi nu skal behandle – i hvert fald inden for Danmarks riges grænser, kan man sige – for der er selvfølgelig, som vi også lige hørte, nogle erfaringer fra andre lande.
Men det er jo ikke sikkert, at det vil være de samme i Danmark.
Der er ingen tvivl om, at der under forhandlingerne var et stort ønske om, at man skulle prøve at se på, hvordan man på en anden og måske ny måde kunne hjælpe de udsatte og sårbare personer, som der findes i Danmark.
Og det, der lægges op til med det her forslag, er jo så, at det skal sættes i værk, at borgere, som netop har nogle særlige sociale problemer, kan få et personligt budget – selvfølgelig også kombineret med noget social støtte.
Og det bliver selvfølgelig meget interessant at følge.
Det er som sagt en forsøgsordning, og det er noget, som vi jo ligesom med alt muligt andet i satspuljekredsen også vil følge tæt.
Og når vi så når til udløbet af det i 2019, kan vi se, hvordan effekten så har været, ikke kun for den enkelte, men selvfølgelig også samfundsøkonomisk set.
Da vi skulle prøve at formulere den tekst, der skulle skrives til det her forslag, var det selvfølgelig vigtigt for os, at vi skulle kigge på noget om borgerens grad af selvbestemmelse, noget om rehabilitering, og så selvfølgelig det, der drejer sig om livskvaliteten.
Og det er jo selvfølgelig områder, som vi også i Dansk Folkeparti er meget optaget af at kigge på, i forbindelse med at vi forhandler satspulje og sætter nye initiativer i værk.
Det, der er så utrolig vigtigt, er at få den her socialfaglige medarbejder med, for det er jo vigtigt, at vi ved, at det gælder nogle borgere, som har nogle særlige udfordringer.
Derfor er det jo vigtigt, at der er noget støtte i forhold til den person, man taler om.
Det kunne være en hjemløs, eller det kunne være en, der sidder med en eller anden form for misbrug eller nogle psykiske lidelser.
Men det, der jo selvfølgelig også er vigtigt at slå fast, er, at der på forhånd skal kigges på, om det er en person, som kan profitere af det her tilbud, og så selvfølgelig også er med til selv at kunne definere de udfordringer, som man nu står over for, så man selv er med til også at opstille de mål for, hvad det egentlig er, man skal bruge de penge til.
Vi har så i teksten – og det er også skrevet i lovforslaget – lavet nogle eksempler på, hvad det er for nogle udgifter, man kan få dækket i forhold til det sociale, f.eks. sociale aktiviteter, noget om uddannelse og noget om sport.
Det er alt sammen områder, som vi i Dansk Folkeparti godt kan se kan være med til netop at øge livskvaliteten. Så hørte vi også lige før, at det selvfølgelig er vigtigt at slå fast, at det jo ikke er penge, man sådan kontant står og giver til den enkelte borger, men at det altså er sådan, at man laver den her aftale med den socialfaglige medarbejder og så selvfølgelig kommunen.
Og der er vi selvfølgelig optaget af at se på, hvor mange kommuner der byder ind.
Vi har skrevet i teksten, at noget med 3-4 kommuner kan byde sig ind.
Det bliver så spændende at se, om det er det, der bliver tilfældet.
Så synes jeg måske også, det er vigtigt at slå fast, at det her jo ikke er en periode, der løber over alle satspuljeårene.
Det her er 12 sammenhængende måneder, som det kommer til at dreje sig om.
Og det vil sige, at vi i kredsen også får et bedre overblik over, om det så også er noget, der har virket for den enkelte.
For det må jo være målet, at det netop er noget, der skal forbedre hverdagen, både i forhold til f.eks. at komme i job, i uddannelse, eller det at bevare en bolig.