runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Rasmus Horn Langhoff (S), 2026-01-13:
Den primære bekymring, som jeg i hvert fald bemærkede i høringssvarene, er jo fra kommunerne, som ønskede, at vi skulle sætte tallet op, i forhold til hvor mange midler der skal ud at arbejde – altså et gennemsnitstal på, hvor mange dages indlæggelse der kan være.
Det er så blevet imødekommet, så vi nu er oppe på 65 dage i gennemsnit.
Der vil være nogle, der har brug for færre dage end det, og der vil være nogle, der har brug for flere dage end det.
Det er jo så den imødekommelse, der er kommet, og det synes jeg sådan set er ganske fint.
Victoria Velasquez (EL), 2026-01-13:
Tak for talen og også for ambitionerne, som ligger til grund for talen.
Når vi kigger på høringssvarene, er det ret tydeligt at mærke en enorm frustration, som jo kommer af, at man ønsker de mennesker, som er i klemme, det allerbedste, og at mange af dem har oplevet, at det ikke har været godt nok.
Nogle af de kritikpunkter, der har været i høringssvarene, er blevet tilpasset efter høringsperioden.
Jeg vil bare høre Socialdemokratiet i forhold til nogle af de steder, hvor vi ikke har imødekommet dem hundrede procent, men også til den bekymring, der er for, at mennesker, der egentlig har behov for hjælp og støtte, risikerer at blive udskrevet, og at der ikke kommer til at være den faglige ballast bag indsatsen.
Hvad tænker Socialdemokratiet om de bekymringer, der er i nogle af høringssvarene?
Rasmus Horn Langhoff (S), 2026-01-13:
Tak for det.
Med 10-årsplanen for psykiatrien er der blevet sat en klar retning.
Det handler om at skabe bedre sammenhæng i indsatser og sikre, at mennesker ikke tabes i overgangen mellem systemerne.
Alt for mange mennesker udskrives i dag fra psykiatrien, uden at der er klarhed over, hvilken social støtte de har brug for bagefter.
Konsekvensen kan være utrygge udskrivelser, manglende støtte og en øget risiko for tilbagefald og genindlæggelser.
Det er det problem, som det her lovforslag skal være med til at løse.
Med lovforslaget indføres der en pligt for kommunerne til at oprette afklaringspladser for borgere, der udskrives fra psykiatrien med behov for sociale indsatser.
Det skaber bedre sammenhæng, tydeligere ansvar og færre borgere, som risikerer at falde mellem to stole.
Samtidig er det jo også en direkte udmøntning af den politiske aftale, vi har om 10-årsplanen, hvor aftalepartierne netop er enige om at løfte og udvide kapaciteten i socialpsykiatrien.
Derfor støtter Socialdemokratiet forslaget.
Erik Veje Rasmussen (V), 2026-01-13:
Tak for ordet.
I dag behandler vi et lovforslag, der handler om at hjælpe flere godt videre fra indlæggelse i psykiatrien.
Konkret foreslår vi, at kommunerne fremover får pligt til at oprette afklaringspladser.
Netop det var noget, som Venstre gik til valg på, og nu får vi lagt fundamentet for en mere værdig og sammenhængende psykiatri, hvor færre falder imellem to stole, når de går fra den ene behandling til den anden.
Med lovforslaget skaber vi hjemmel til at forpligte kommunerne til at tilbyde et afklaringsophold til borgere, som har behov for sociale indsatser, der kræver en nærmere afklaring, efter endt indlæggelse i sygehuspsykiatrien.
Det er vigtigt, for tallene taler deres eget tydelige sprog.
Mere end hver fjerde, der har været indlagt i psykiatrien, vender tilbage inden for en måned.
Det er mennesker, som vi i dag ikke får grebet nok i tide, når de bliver udskrevet fra psykiatrien.
I dag venter alt for mange alt for længe på at få den hjælp, de har brug for, efter de er blevet udskrevet.
Nogle udskrives til gaden, mens andre udskrives til eget hjem uden den rette støtte.
Med afklaringspladserne retter vi op på det og sikrer, at man kan få støtte og hjælp efter udskrivelsen, mens det afklares, hvilke sociale indsatser der er behov for, så man kan komme på fode igen.
Vores allermest sårbare og udsatte fortjener at blive grebet, når livet er svært, og med afklaringspladserne kan vi gribe nogle af dem, der i dag desværre efter endt indlæggelse udskrives til ingenting, selv om de i den grad har brug for at komme godt videre.
Victoria Velasquez (EL), 2026-01-13:
Tak for talen og også for, at Venstre er med i den her aftale.
Ordføreren kommer selv ind på det her problem, som netop er, at nogle udskrives til gaden eller til eget hjem, men uden den rette støtte.
Der er jo stadig væk bekymring for, at det problem kan opstå.
Og vi, Enhedslisten og SF, har talt om i udvalgsarbejdet at kigge på, hvordan vi faktisk kan imødekomme den bekymring, der er, og som jo bygger på ret hårde tillærte erfaringer med, hvordan virkeligheden er for nogle af de mennesker, der har allermest brug for, at fællesskabet træder til.
Jens Henrik Thulesen Dahl (DD), 2026-01-13:
Nu er vi jo fælles om at være med i den her aftale, og jeg tror egentlig, vi har en fælles hensigt om at skabe de bedst mulige forløb og sikre, at dem, der har behovet, kommer bedst muligt igennem og får de rigtige tilbud.
Jeg synes da godt, at vi i udvalgsarbejdet kan tage en diskussion af, hvad der er af bekymringer.
Er der noget, vi kan justere på?
Er der noget, vi bør gøre?
Som udgangspunkt er jeg egentlig ikke voldsomt bekymret.
Jeg tror faktisk meget på, at det, der ligger her, kan løse opgaven, men vi er da gerne med til at tage en diskussion af det.
Så under alle omstændigheder vil det jo komme løbende, men lad os gerne tage en snak under udvalgsarbejdet.
Victoria Velasquez (EL), 2026-01-13:
Tak for det, og tak for talen.
Det er egentlig lidt det samme spørgsmål, som jeg også stillede til Venstre og til Socialdemokratiet, og det handler om at lytte til den kritik og den bekymring, som kommer fra flere af de fagligt ansatte, som arbejder med det professionelt, bl.a. organisationer, hvor flere af dem jo også har skullet gribe nogle af de mennesker, som er blevet udskrevet uden at have fået den rette hjælp, lave nogle indsatser for dem og har set de konsekvenser, det har haft, og det handler også om kommunerne og andre, som rejser bekymringen for, om vi har sat det rigtigt sammen her.
Jeg tror ikke, at Danmarksdemokraterne er blevet hørt i processen, fra at vi lavede aftalen, og til det her lovforslag er blevet lavet.
Det kan være, at det så kunne have været undgået, men nu kan vi jo så gøre det i udvalgsarbejdet.
Der vil jeg bare høre, om Danmarksdemokraterne så vil være med til at se på, hvordan vi kan tage den bekymring, som der er i høringssvarene, til os i forhold til at nå bedre i mål med det her lovforslag.
Jens Henrik Thulesen Dahl (DD), 2026-01-13:
Tak for ordet, formand.
I dag behandler vi L 91, der er et lovforslag, der skal sikre, at mennesker med psykiske udfordringer ikke bliver sendt direkte fra psykiatrien til sofaen derhjemme uden hjælp.
For som vi alle ved, er det ikke nok at få en udskrivningsdato, man skal også have en plan for, hvad der skal ske bagefter.
I lovforslaget er en direkte opfølgning på 10-årsplanen for psykiatrien, som vi i Danmarksdemokraterne også er med i.
Planen har ét klart formål, nemlig at skabe bedre sammenhæng mellem psykiatrien og socialpsykiatrien, så færre mennesker falder mellem to stole, når de udskrives fra psykiatrien.
Her afdækkes støttebehovet, og der findes den rette indsats til den enkelte.
Afklaringstilbuddene skal godkendes af socialtilsynet i forbindelse med de nødvendige sociale og sundhedsfaglige kompetencer, og det er et vigtigt skridt imod en mere sammenhængende indsats.
Vi ønsker nemlig, at ingen skal stå uden hjælp, i det øjeblik de forlader psykiatrien.
Ved et afklaringsophold gribes borgeren, og vi sikrer, at den rette støtte findes.
Det er en investering i mennesker og i forebyggelse af udsathed.
Danmarksdemokraterne bakker op om L 91, fordi det hjælper mennesker med psykiske og sociale udfordringer til en bedre start efter indlæggelsen.
Det er sund fornuft, det er god socialpolitik.
Tak for ordet.
Erik Veje Rasmussen (V), 2026-01-13:
Jeg synes, det er et fint element at kigge på, for hvis det rent faktisk skulle være tilfældet, at man ikke gør det, er det jo ikke særlig smart.
Så lad os få kigget på det, og lad os få handlet på det.
Charlotte Broman Mølbæk (SF), 2026-01-13:
Ja, og det ville da også være dejligt, hvis det var tilfældet, men det er det jo ikke.
Det er jo derfor, der tit sker det, at der er nogle borgere, der bare bliver skrevet til gaden, til ingenting.
Nogle gange er det også psykiatrien, der ikke sørger for at række ud.
Kunne vi ikke prøve at hjælpe dem videre med det med at forpligte dem lidt bedre på, at de selvfølgelig skal samarbejde med hinanden og bruge den viden, der er tilgængelig, i det, der skal ske efter indlæggelsen?
Tak for ordførerens tale.
Jeg er rigtig glad for at høre ordførerens tilkendegivelse af at ville undersøge lidt videre på, om vi kan nå et lidt bedre sted hen med lovforslaget, så det lever mere op til, også hvad man anbefaler kan være godt, og det gælder både i forhold til dage, faglighed osv.
Men jeg har et ekstra spørgsmål, som drejer sig om en anden bekymring.
Når det skal vurderes, om man passer til en dagtilbudsplads, er det udelukkende kommunernes vurdering, og noget af det, som flere faktisk anbefaler, er, at psykiatriens behovsvurdering og den udskrivningsaftale, som vi jo har lagt ekstra vægt på skal overholdes fra psykiatriens side, når en person udskrives, selvfølgelig skal inddrages.
Det er netop for at undgå, at der kommer en masse huller mellem, hvad man lærte, da det her menneske var i psykiatrien, og hvad der så skal ske med det her menneske, når vedkommende så skal bo i sit eget hjem eller måske bo på et bosted, eller hvad der så skal ske.
Kunne ordføreren være med til at kigge på, hvordan vi kunne binde det lidt tættere sammen og skabe en sikkerhed for, at kommuner og regioner har en sammenhængende indsats over for borgeren?
Erik Veje Rasmussen (V), 2026-01-13:
Jeg vil bare sige det, som jeg sagde før.
Der, hvor jeg ser den største udfordring, er i princippet i forbindelse med de mennesker, der bliver udskrevet, men som ikke rigtig synes, at de har brug for en afklaringsplads, selv om de i virkeligheden nok havde brug for at komme ind og blive nurset.
Der skal vi finde ud af, hvad vi gør der, og hvad det er for nogle mekanismer, der så kan fange de udskrevne patienter.
Så der bliver en del snitsteder der, som jeg synes det bliver spændende at arbejde videre med.
Victoria Velasquez (EL), 2026-01-13:
Det er jeg glad for, for nogle gange kan man ikke lade være med at tænke på, hvor vigtigt det er, at vi får truffet de rigtige beslutninger herinde, for her er det virkelig tydeligt, hvordan Finansministeriets regnemaskine har sine begrænsninger.
For det kan være enormt dyrt på lang sigt at lade være med at investere, hvis det nu er de ekstra midler, der er brug for; så kan det komme til at blive en rigtig dyr regning, både for den enkelte, men jo også for hele vores samfund, på den lange bane.
Så jeg tror, at det her kan være et af de steder, hvor det kræver, at vi sætter os ned og ser på det og gør det ordentligt, for at det kommer både den enkelte og de pårørende, men også hele vores samfund til gode.
Så tak for det.
Erik Veje Rasmussen (V), 2026-01-13:
Det vil jeg i høj grad.
Man kan sige, at i og med at det jo ikke er nogen pligt, at man kommer på en afklaringsplads, så kan vi sagtens risikere, at der er nogle, der rent faktisk har brug for det, men som ikke kommer det.
Det er da noget, som vi helt sikkert skal tale videre om.
Så er der en tredje ting, og det er selvfølgelig også: Hvor ligger snitstedet?
Hospitalerne har jo i princippet de første 4 dage ansvaret for patienten.
Så hvis nu man siger, at det vil tage 3 dage, inden kommunen får visiteret til en afklaringsplads, hvad har vi så af snitsteder der, som vi skal have styr på?
Så jeg glæder mig til den fortsatte behandling.
Jeg synes ikke, at jeg plejer at mangle fantasi, men jeg mangler næsten fantasi til at forestille mig, at kommunen ikke går ind og rådfører sig med de instanser, som har haft patienten igennem længere tid.
Så der må jeg nok sige, at jeg er barnagtig nok til at tro på, at det vil man altid gøre.
Karin Liltorp (ALT), 2026-01-13:
Tak for ordet.
Der er allerede blevet sagt meget heroppe fra talerstolen, og der er ingen tvivl om, at vi også synes, at det her er et godt lovforslag, et godt skridt i den rigtige retning, så selvfølgelig kommer vi til at støtte det.
Samtidig skal vi være ærlige om, at lovforslaget selvfølgelig ikke løser alle udfordringer.
Det ville ellers være fantastisk med et lovforslag, der med et snuptag løste alle de udfordringer, der er i psykiatrien, bl.a. den, der har været debatteret nogle gange.
Det kan være, at der i praksis er brug for længere og mere fleksible afklaringsforløb, end forslaget lægger op til.
Jeg vil også anerkende, at ministeriet allerede har lyttet til nogle af de her bekymringer, og jeg synes, det i sig selv er prisværdigt, at man har lyttet og faktisk gjort længere forløb muligt.
Der er ingen tvivl om, at de her afklaringspladser i første omgang koster, men mon ikke de penge hurtigt er tjent ind igen, taget i betragtning at der forhåbentlig kommer meget færre genindlæggelser.
Fra vores side er det nemlig også meget ønskeligt, at man monitorerer på den her positive bivirkning, så vi netop kan bruge erfaringerne konstruktivt og igen få bevist, at det faktisk er en bedre forretning at forebygge end at helbrede.
Faktisk er jeg ikke så meget nede i detaljerne i praksissen, men det kan være, at ministeren kan opklare, om man har tænkt sig at monitorere på det, og om det overhovedet er en mulighed at lave de her økonomiske betragtninger, mens forsøget udfolder sig.
For det ville jo være fantastisk, hvis vi kan bytte behovet for sengepladser på psykiatrisk afdeling til afklaringsophold, så de her afklaringsophold kan komme alle dem, der kunne have brug for det, til gode?
Vi støtter forslaget.
Tak for ordet.
Rasmus Lund-Nielsen (M), 2026-01-13:
Det er jo også en meget relevant bekymring.
Fagligheden i socialpsykiatrien har jo været under al kritik, vil jeg sige, og det skyldes jo, at der har været et meget hastigt stigende behov for socialpsykiatriske indsatser i det danske samfund, og vi har ikke kunnet følge med.
Jeg så gerne, at vi gjorde mere for at løfte kvaliteten af den faglighed, der er i dag derude, og det er jo heldigvis også en del af 10-årsplanen at vi går i den retning.
Sara Emil Baaring (S), 2026-01-13:
Tak for ordet, formand.
Lad mig starte med det helt grundlæggende.
Socialdemokratiet har stor respekt for det arbejde, som der er blevet udført af EVA i mange år.
Der er produceret solid viden, og mange praktikere har haft glæde af analyser og rapporter.
Det her lovforslag handler derfor ikke om utilfredshed med faglighed, men det handler om prioritering.
Regeringen har med det flerårige statslige arbejdsprogram sat en klar retning: Vi skal bruge færre ressourcer på administration, opfølgning og kontrol, og flere ressourcer tæt på borgerne, i klasseværelserne, i dagtilbuddene og i den borgernære velfærd.
Og ja, også analyser og evalueringsopgaver må indgå i den her prioritering.
Vi skal ikke kun både sige, at vi vil frisætte velfærden, give mere fagligt handlerum lokalt og reducere bureaukratiet og samtidig opretholde samme statslige opfølgningsapparat som tidligere.
Det hænger ikke helt sammen.
Det betyder også, og vi siger det åbent, at der vil fremover blive lavet færre evalueringer og analyser end i dag.
Det er en bevidst prioritering, for vi har tillid til, at kommuner, skoler og institutioner og fagprofessionelle selv kan tage ansvar for udviklingen af kvaliteten i hverdagen understøttet af eksisterende data og målrettet statslig vejledning, hvor det giver mening.
På dagtilbudsområdet sikrer vi fortsat kvalitetsundersøgelser.
På skole- og uddannelsesområdet har vi allerede adgang til omfattende data om trivsel, fravær, faglige resultater og overgange, og der vil fortsat være mulighed for at rekvirere analyser både hos VIVE og hos andre forsknings- og vidensmiljøer.
Ressourcerne skal bruges der, hvor de gør mest gavn for børn, unge og familier.
Jeg forstår godt den bekymring, som nogle giver udtryk for, nemlig om vigtig viden går tabt.
Det er et ansvar, vi skal tage alvorligt, også når det gælder adgangen til eksisterende rapporter og redskaber; men vi må samtidig holde fast i, at frisættelse ikke kun er et ord – det er et valg, og et valg har konsekvenser.
Tak for ordet.
Sofie Lippert (SF), 2026-01-13:
Tak for ordet.
Ordføreren taler meget om frisættelse af den offentlige sektor.
Det synes jeg egentlig er fornuftigt.
Det går vi også ind for i SF.
Det er vigtigt, at vi får mere frisættelse i vores daginstitutioner, i vores skoler, i vores uddannelsesinstitutioner, for vi skal have en tillid til fagligheden.
Men en stærk faglighed kræver jo også et fagligt fundament at stå på.
Som jeg ser det, har EVA i høj grad været med til at bidrage til det faglige fundament.
Som ordføreren også selv nævner, er EVA jo en af de vidensinstitutioner, som bliver brugt ret meget i praksis, hvor den konkrete institution og måske endda den konkrete fagperson finder viden her.
Det kender jeg ikke til at nogen af de andre institutioner, som regeringen og ordføreren peger på har et såkaldt overlap med Eva
, gør.
Så hvordan er det netop ikke en udfordring for frisættelsen af eksempelvis vores skoler, at det faglige grundlag, hvoraf man kan få den her frihed til faglighed, bliver svækket?
Sara Emil Baaring (S), 2026-01-13:
Som jeg også sagde i talen, er det er en prioritering.
Jeg deltog også på samrådet, som undertegnede blandt andre indkaldte til, og jeg blev egentlig betrygget i at høre begge ministre, der deltog, understrege, at det ikke er, fordi alt det arbejde, der bliver lavet i dag, bliver nedlagt.
Der kommer til at være noget fortsat.
Det bliver bare ovre i regi af VIVE i stedet for.
Så findes der rigtig meget viden i dag som praktisk faglige personer ude på gulvet kan gøre brug af.
Så jeg er egentlig ikke så bekymret, lige når det kommer til frisættelsesdagsorden.
Sofie Lippert (SF), 2026-01-13:
Det er godt at høre, at ordføreren blev betrygget, for det gjorde jeg i hvert fald ikke.
Jeg kan godt høre, at det er i VIVE, men jeg er forvirret over, hvorfor det skal være i VIVE.
Den ekspertise, EVA har, synes jeg ikke matches i VIVE med hensyn til at gå tæt på praksis.
Jeg håber da også, at ordføreren er enig med mig i, at det godt kan være, vi har en masse viden nu, men der skulle også gerne være ny viden i fremtiden, som man kan stå på, når man har den her faglige frisættelse.
Men hvorfor må EVA ikke få de midler, som går til VIVE nu?
Hvorfor mener ordføreren, at det er nødvendigt at nedlægge EVA og give pengene til VIVE i stedet?
Sara Emil Baaring (S), 2026-01-13:
I forhold til hvad jeg hørte på samrådet, er der jo truffet en beslutning om, hvor det giver bedst mening.
Der har man så truffet den beslutning, at det er VIVE, som kunne være fundamentet for den her viden fremadrettet.
Jeg hørte ikke noget på samrådet, der gjorde mig utryg ved, at det er den beslutning, der er truffet, at det er VIVE, som bliver fundamentet fremadrettet.
Erik Veje Rasmussen (V), 2026-01-13:
Tak for ordet.
Jeg holder den her tale på vegne af Venstres børne- og undervisningsordfører, som desværre er forhindret i at være i salen i dag.
I Venstre har vi altid fokus på passe på, at antallet af offentligt ansatte ikke bare vokser og vokser.
Derfor er det også afgørende, at vi hele tiden tør tage også de svære beslutninger og prioritere i mængden af statslige opgaver.
Antallet af administrativt ansatte i det offentlige sætter lige nu en kedelig rekord.
Antallet af offentligt ansatte, der beskæftiger sig fuld tid med administration, passerede 102.000 ved udgangen af andet kvartal i 2025, viser en ny analyse fra Dansk Erhverv.
Den udvikling sker vel at mærke i en tid, hvor mange private virksomheder fortsat sukker efter arbejdskraft.
Derfor bakker vi i Venstre også fuldt ud op om dette lovforslag, fordi lovforslaget beror på, at regeringen har sat et flerårigt statsligt arbejdsprogram i gang.
Vi har nemlig sat et mål om at spare mindst 5,5 mia. kr. på administration frem til 2030.
Det her lovforslag er en af de små brikker, der bringer os et stykke i den rigtige retning.
Med dette lovforslag tager vi nemlig et konkret skridt i en anden retning.
Vi fjerner dobbeltadministration ved at nedlægge Danmarks Evalueringsinstitut og samle de statslige analyse- og vidensopgaver på børne- og uddannelsesområdet ét sted, nemlig hos VIVE.
Det gør vi ved at ophæve loven om Danmarks Evalueringsinstitut, afskaffe den centrale evaluerings- og rådgivningsfunktion på dagtilbudsområdet og reducere den løbende statslig opfølgning og evaluering.
Samtidig sikrer vi, at de nødvendige analyseopgaver fortsat løses, men i en mere enkel og sammenhængende struktur.
Derudover flytter vi en afgrænset teknisk opgave i udlændingeloven, nemlig afgivelse af vejledende udtalelser om visse uddannelser.
Den flyttes fra EVA til sekretariatet for Akkrediteringsrådet, hvor den faglige ekspertise allerede findes.
Samlet set betyder lukningen af EVA, at der vil blive færre statslige ressourcer på evalueringer og analyser.
Til sidst har jeg blot en opfordring til alle: Vi skal hjælpe hinanden med at huske på, at hver gang vi som folketingspolitikere kræver nye undersøgelser og evalueringer i forbindelse med indgåelse af politiske aftaler, medfører det mere statslig administration, og dermed er vi selv med til at skrue op for antallet af offentligt ansatte.
Carl Andersen (LA), 2026-01-13:
Tak for talen.
Jeg vil bare bede ordføreren bekræfte, at der i lovforslaget står, at man i forbindelse med de ressourcer, som bliver tilført VIVE, vil forsøge at bruge dem i VIVEs afdeling i Aarhus, altså ikke i København.
Så der er egentlig tale om, at der flyttes nogle arbejdspladser fra Holbæk til Aarhus.
Er det meget vigtigt for Danmarksdemokraterne, at de bliver i Holbæk, eller er det også okay, at de flyttes til Jylland?
Jens Henrik Thulesen Dahl (DD), 2026-01-13:
Det er vigtigt, at vi har meget fokus på udflytning af arbejdspladser fra København, og derfor mener vi sådan set stadig væk, at det vil være rigtig relevant, når man taler om VIVE, at sige, at der godt kunne være en afdeling i Holbæk.