Annette Lind (S), 2023-04-12:
Tak, fru formand.
I dag debatterer vi første gang af forhåbentlig mange gange frisættelsen på ældreområdet.
Vi vil også gerne sige velkommen til ministeren, som har sit første lovforslag på ældreområdet her.
I 2020 foretog vi i den tidligere regering en udtagelse af nogle velfærdsaftalekommuner: Det var Langeland, det var Middelfart, og det var Viborg.
Dem gav vi yderligere frihedsgrader.
Det er sådan, at i L 91 i dag skal vi diskutere nogle frihedsgrader, som Viborg Kommune har søgt om.
Det er sådan, at når vi giver Viborg Kommune lov til de her ting, giver vi også lov til det på Langeland og i Middelfart.
Socialdemokratiet er stærke tilhængere af frisættelse i den offentlige sektor, og vi vil gøre op med bureaukratiet og de mange regler og dokumentationskrav, som tager tid fra det vigtigste, nemlig nærvær og omsorg for de ældre, og som dræner medarbejderne for energi og arbejdsglæde.
Derfor har vi lavet velfærdsaftalerne på ældreområdet med netop Viborg, Langeland og Middelfart Kommuner.
For vi tror på, at der i mødet mellem fagligt dygtige medarbejdere og de ældre kan finde nogle gode løsninger.
Det er ikke noget, som vi kan lovgive om her fra Christiansborgs side.
I den lovgivning, vi har i dag, var der oprindelig fem forslag fra Viborg Kommune om yderligere frisættelse, og det har kun været nødvendigt at lovgive på de to områder.
De tre andre har været to på medicinområdet: Det ene har været, at man vil opbevare væsker og medicin ude på f.eks. et plejehjem, i stedet for at man skal ud at køre efter det.
Det har vi desværre ikke kunnet gøre, fordi det netop ikke er under serviceloven, men under loven om lægemidler.
Så det er ikke blevet imødekommet, men er heller ikke med i det her lovforslag.
Det andet har man kunnet gøre ude i kommunerne, og det er en frisættelse i forhold til hjælpemidler, sådan at man i de teams, man er i i forbindelse med arbejdet med de ældre, kan finde ud af tingene, uden at borgeren som sådan selv skal søge, og der skal så visiteres til det.
Alt i alt er det nogle rigtig gode frisættelser.
Men det, som det gælder om i dag, er to andre ting: Den ene er en justering af krav om skriftlighed, hvor Viborg Kommune har søgt om yderligere frisættelse, og på baggrund af de erfaringer, man allerede har gjort sig, synes jeg, at det er rigtig godt, at man i Viborg Kommune har høstet erfaringer først, og at man så nu er klar til at tage et skridt videre i frisættelsen.
Konkret skal vi derfor i dag se på de her to love om velfærdsaftaler.
For det første handler det om kravet om skriftlighed, der justeres, så det, når der er tale om mindre, begunstigende justeringer, faktisk i bund og grund betyder, at vi på det her område sidestiller kravet til skriftlighed i velfærdskommunerne med kravet til skriftlighed i de øvrige kommuner.
Det kan måske lyde lidt mærkeligt, at man har haft øgede krav om skriftlighed i en frikommune, og derfor laver vi nu reglen om, sådan at de faktisk bliver sidestillet med alle andre kommuner.
Og jeg vil tro, at alle synes, det giver rigtig god mening.
Det er sådan, at den anden ting handler om selvvisitation på madserviceområdet, og vi giver mulighed for selvvisitation på netop madserviceområdet eller tilbud, der træder i stedet for madservice.
Det er et meget spændende forslag, synes jeg, for jeg hører ofte, at visitationen er noget af det, der kræver mange ressourcer, og samtidig er der også nogle steder en forestilling om, at selvvisitation vil betyde, at borgerne skal kræve en masse ydelser, de slet ikke har behov for, og det tror jeg vi kan imødegå i det her forsøg, som kommer til at køre fremadrettet i Viborg Kommune.
Borgeren skal nemlig selv tilmelde sig madordningen, og jeg er glad for, at man nu åbner op for at prøve det på netop et frisættelsesområde som det her.
Det er sådan, at vi for ikke så længe siden fik en rapport fra VIVE, og der var rigtig mange spændende ting i den på netop frisættelsesområderne.
Velfærdsaftalerne er bare et af flere spor i arbejdet med frisættelse, og det vigtigste er jo netop at få viden og erfaringer til det videre arbejde.
Den her rapport fra VIVE har været med tidligt i processen, og der ligger lovende takter i den.
Velfærdsaftalerne kan være med til at øge medarbejdernes trivsel og motivation på ældreområdet, for medarbejderne er noget af det vigtigste og den vigtigste ramme til at levere en god pleje, og aftalerne kan netop betyde færre dokumentationskrav og regler og derved styrke oplevelsen af at have et fagligt råderum.
Jeg støtter lovforslaget her, og jeg skulle hilse fra Radikale Venstre og sige, at det gør de også.
Jeg synes, det peger i en god retning i forhold til at skabe mere kvalitet, nærhed og faglighed i ældreplejen.
Tak for ordet.