Kenneth Kristensen Berth (DF), 2018-11-27:
Jeg skal da også takke udenrigsministeren og forsvarsministeren for deres besvarelser af spørgsmålet.
Jeg må sige, at jeg altså særlig synes, at der er en pointe, som man bliver nødt til at fæstne sig ved, og det er, at forsvarsministeren igen og igen siger, at en EU-hær ikke kommer på tale.
Det anførte forsvarsministeren også i Politiken den 18. maj, og så citerer jeg bare: Det handler jo ikke om en europahær, som vi frygtede i 1992.
Nu ved jeg selvfølgelig ikke, hvad det er for et vi, som forsvarsministeren refererer til i Politiken.
For så vidt jeg husker, var det ikke en europahær, der optog Venstre særlig meget tilbage ved spørgsmålet om Maastricht i 1992.
Om Venstre så i dag mener, at det for alvor er et spørgsmål, er så spørgsmålet.
For den 13. november sagde den tyske forbundskansler i Europa-Parlamentet følgende:
De tider, hvor vi kunne regne med andre helt uden forbehold, er forbi.
Det betyder, at vi som europæere i højere grad må tage vores egen skæbne i egen hånd, hvis vi vil overleve som et fællesskab.
Jeg må bare sige, at det jo så godt kan være, at forsvarsministeren og udenrigsministeren ikke vil have en EU-hær eller vil tale om en EU-hær, men det nytter jo ikke noget, når hele debatten på den europæiske scene, den europæiske arena, handler om netop en EU-hær.
Den franske præsident har sagt det samme.
Han ønsker også en EU-hær.
Kommissionen har foreslået en EU-hær.
Så bliver det sagt, at det her ikke handler om at udfordre NATO.
Men hele bagtæppet for debatten er jo, at kansler Merkel og præsident Macron har sagt, at de ikke længere stoler på vores NATO-samarbejdspartnere.
Vi kan ikke regne med, at andre kommer og hjælper os, lyder det, og derfor skal vi have en EU-hær.
Så det er jo en udfordring af NATO-samarbejdet, uanset hvordan man vender og drejer det.
Det er jo også en af årsagerne til, at den her ambition om en EU-hær er blevet modtaget på den måde, som den er blevet modtaget af den amerikanske administration.
Det er jo ikke sådan, at man sidder i Washington og klapper i hænderne af det her.
Man undrer sig også over, at en fransk præsident kan finde på at sige, at en europahær skal forsvare Europa mod Kina, Rusland og USA.
Men altså, det er jo også helt absurd.
Sagen er den, at vi jo aldrig nogen sinde kan komme til at måle os med den militære kapacitet, som USA har.
Den er jo simpelt hen uden sidestykke.
Samtidig med vi så har den her debat om en EU-hær, står vi også i en situation, hvor en bred kreds af lande i EU vægrer sig ved at anvende de 2 pct. af bnp på forsvarsområdet, som NATO-alliancen forlanger.
Det hænger jo ganske enkelt ikke sammen.
På den ene side vil man opbygge noget nyt, stort, forkromet i europæisk regi, men på den anden side vil man ikke være villig til at betale det, som man faktisk i forvejen har forpligtet sig til i en alliance, man allerede er en del af.
Hvis regeringen nu ønsker et opgør med forsvarsforbeholdet, synes jeg faktisk, at regeringen skylder befolkningen at være ærlige om det, altså være ærlige om, hvad regeringen har gang i.
I 2015 sagde den daværende forsvarsminister hr. Carl Holst, at han ønskede, at forsvarsforbeholdet skulle afskaffes.
Og man må sige, at nu står vi så i en situation, hvor vi bare skal have en debat, men forsvarsforbeholdet kommer ikke sådan på tale.
Jeg ved ikke, hvordan det er landet på den måde – det må vi jo se på – men jeg må bare sige, at set fra Dansk Folkepartis synspunkt er der absolut ikke nogen gode grunde til at gå ind i en debat om at afskaffe forsvarsforbeholdet.
Der er absolut ikke nogen gode grunde til at lægge sig på linje med Emmanuel Macron og Angela Merkel.
Faktum er, at vi i Danmark har stor gavn af vores sikkerhedspolitiske samarbejde med USA, vores transatlantiske samarbejde, og det skal vi ikke sætte på spil, fordi der er nogle mennesker, der drømmer om en europæisk hær i EU-regi.
På den baggrund skal jeg på vegne af Dansk Folkeparti fremsætte følgende: Forslag til vedtagelse
»Folketinget konstaterer, at regeringen har iværksat en udredning om forsvarsforbeholdets betydning for Danmark.
Folketinget understreger, at de fire undtagelser, der siden 1993 har dannet rammen om dansk EU-politik, skal fastholdes uændrede, herunder forsvarsforbeholdet.
Folketinget understreger, at NATO er grundlaget for Danmarks fortsatte sikkerhed og tryghed, og at det transatlantiske samarbejde er hjørnestenen i fremtiden for Danmarks forsvar.
Folketinget modsætter sig derfor udviklingen af en EU-hær og understreger samtidig, at danske soldater ikke skal kunne indgå i en sådan hær.
EU hverken kan eller skal udvikle sig til en militær supermagt i konkurrence med USA eller andre.
Folketinget advarer derfor grundlæggende mod en militarisering af EU og opfordrer til, at alle kræfter kastes ind i at styrke samarbejdet i NATO-alliancen.«