Inger Støjberg (UFG), 2021-04-13:
Det synes jeg simpelt hen er helt uværdigt for Folketinget.
Når det er sagt, vil jeg også sige, at jeg ærlig talt synes, det er sådan lidt barokt at stå og diskutere de her ting i dag om, hvorvidt aldersgrænsen for juridisk kønsskifte skal fjernes eller sættes ned.
Jeg synes også, at det er temmelig ærgerligt, at regeringen og heller ikke Socialdemokratiet ligesom kan sige, hvor man står.
Det har Venstre i det mindste gjort meget klart her i dag.
Men det mangler vi altså fra regeringen og Socialdemokratiets side.
Det kan godt være, at jeg er gammeldags, og i så fald er jeg faktisk rigtig glad for, at jeg er det, men jeg mener simpelt hen, at al den snak om identitetspolitik er gået fuldstændig over gevind.
Jeg vil slet ikke afvise, at nogle kan føle sig fanget i den forkerte krop, men man kan i hvert fald vente, indtil man er 18 år, med at få skiftet køn, og det mener jeg sådan set både burde gælde for den fysiske del, men også for den juridiske del.
Selvfølgelig findes der masser af drengepiger og drenge, som leger med pigelegetøj, men derfra og så til at have et brændende ønske om at skifte køn rent juridisk set er der simpelt hen rigtig langt.
Jeg må ganske enkelt indrømme, at jeg ikke tror, at der findes børn, der i en alder af f.eks. 10 år selv finder på at bede om at få skiftet juridisk køn.
Jeg er i hvert fald fuldstændig sikker på, at da jeg gik i 3. klasse, anede jeg end ikke, at jeg også havde et juridisk køn.
Nu sagde jeg i begyndelsen, at jeg synes, der er noget barokt over at stå og diskutere de her spørgsmål i dag om, hvorvidt grænsen for juridisk kønsskifte skal fjernes eller sættes ned, og jeg synes i hvert fald, at det lige fortjener at blive sat lidt i perspektiv.
Vi kan tage en dreng på 14 år som eksempel.
Han sidder hjemme på sit værelse og tænker, at nu vil han gerne købe et skrabelod, så han går ned i en kiosk.
Der lyder et stort rungende nej fra kioskmanden, da drengen beder om det her skrabelod.
Det er han simpelt hen for lille til.
Drengen fremviser så en seddel fra sin mor og far, der skriver, at han godt må købe et skrabelod, men svaret er stadig væk et meget klart nej.
Han får nemlig besked på, at han skal være 16 år for at købe et skrabelod og en lottokupon, og at hvis han en dag får lyst til at oddse på en fodboldkamp, skal han vente, til han bliver 18 år, for det er et såkaldt vidensspil.
Samme dreng får nu rigtig ondt i hovedet, for han er træt af, at han ikke må købe et skrabelod, selv om hans forældre har givet ham lov og penge med til at gøre det, så han vil gerne købe en pakke Panodil.
Det får han straks besked på at han bestent heller ikke kan, for det skal man være 18 år for at købe.
Drengen går så en lillebitte smule slukøret hjem og sætter sig på sit værelse.
Han har ofte tænkt på, at han ikke føler sig helt rigtig.
Han har haft rigtig mange overvejelser, og han er kommet frem til, at han ønsker at skifte juridisk køn.
Han går ud og taler med sine forældre om det, og de siger god for det, så i en alder af 14 år kan han skifte juridisk køn.
Havde forældrene sagt nej, kunne han bare have ventet 2 måneder, til han blev 15 år, og så kunne han, helt uhindret af hvad hans forældre mente, have skiftet juridisk køn.
Man kan så ved nærmere eftertanke sige, at det jo er godt, at vores dreng her ikke sad på sit værelse og kom i tanke om, at han ville købe en nytårsraket, for det skal man også være 18 år for.
Jeg synes ærlig talt, at det er temmelig barokt, at man i det, der i hvert fald ligner et flertal i Folketinget, mener, at man sagtens kan overskue konsekvensen af juridisk at skifte køn som 15-årig uden forældrenes samtykke, men at det samme flertal i Folketinget så tilsyneladende ikke mener, at man må købe en Panodil eller oddse på en fodboldkamp, førend man bliver 18 år.
Jeg behøver vist ikke at sige, at jeg bakker fuldtonet op om det beslutningsforslag, som de fleste blå partier har fremsat.