Lars Aagaard (M), 2025-01-15:
Tak for det, hr. formand.
Jeg vil give en cadeau til forslagsstilleren for at ændre præmissen for diskussionen løbende undervejs.
Et beslutningsforslag består af ord og er noget helt konkret.
I det her tilfælde handler det om at ændre rollefordelingen på olie- og gasområdet.
Det er ikke en abstrakt diskussion af, om der er for mange eller for få bemyndigelseslovgivninger.
Det er ikke en abstrakt diskussion om Folketingets rolle.
Forslagsstilleren er så ikke i stand til at forklare, hvorfor det, der foregår på præcis det her område, er forkert, nemlig at et flertal i Folketinget beslutter, at olie- og gasproduktionen skal stoppe i 2050, og at man i den periode, jævnfør undergrundsloven, kan få lov at udvinde i de felter, hvor man har fået tildelt en licens.
Det involverer så, mens man har den licens, at der, når man skal lave f.eks. et arbejde på en brønd af sikkerhedsmæssige årsager eller andet, så træffes en forvaltningsmæssig afgørelse i Energistyrelsen, hvor det sikres, at det, en operatør så vil derude, lever op til al mulig lovgivning, herunder miljølovgivningen, arbejdsmiljølovgivningen eller andet.
Der er endnu ikke blevet sagt noget konkret, der handler om, hvad der vil ske, og hvordan man vil håndtere den ændrede arbejdsdeling, og når det mødes med kritik, er det, som forslagsstilleren gør, at føre det over i en generel diskussion.
Så lad mig lige slå noget fast: Det er altid godt, at Folketinget overvejer, om det er godt at give en bemyndigelse eller ej, og vi skal som ministre, når vi fremsætter lovforslag, begrunde, at der er en bemyndigelse involveret i et lovforslag.
Nogle gange sker den demokratiske proces bagefter; den fortsætter.
Jeg har selv været med til her i Folketinget at få bemyndigelser, hvor vi så aftaler med de partier, der stemmer for at give mig bemyndigelsen, at der efterfølgende er en demokratisk dialog med de pågældende partier om, hvordan bemyndigelsen anvendes.
Så bare at stille det op, som om bemyndigelse er lig ingen politisk kontrol, er også forkert.
Vi har ovre hos mig masser af eksempler på, at når vi sender noget ud i en bekendtgørelse – det er jo at jævnføre med en bemyndigelse – så snakker vi med forligspartierne om, hvad der bliver sagt i omverdenen til den bekendtgørelse.
Der er masser af demokrati.
Men jeg vil give en cadeau for evnen til at ændre præmissen for diskussionen hele tiden.
Det er åbenbart ikke det konkrete forslag, som man skal forholde sig til.
Man skal forholde sig til, om man går ind for bemyndigelseslovgivning eller ej.
Det synes jeg er absurd.
Når forslagsstilleren fremsætter konkrete forslag her i Folketingssalen, er det de konkrete forslag, man skal forholde sig til om man stemmer for eller imod.
Olie- og gaspolitikken i det her land er demokratisk.
Der er betydelig involvering af Folketinget løbende.
Der er løbende orientering til de forligskredse, der er med at sætte rammerne.
Det er forkert at sige andet.
Danmark lever op til sine internationale forpligtelser, og det gør vi også på klimaområdet.
Det er forkert at sige andet.
Så lad os tage debatter her i Folketingssalen om de konkrete forslag, der fremsættes, og ordlyden i dem, i stedet for at man, når man ikke kan forklare, hvad det er, man konkret vil have ændret, så laver det om til generelle, principielle diskussioner, som gør, at det bliver noget tåget, hvad det egentlig handler om.