runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Jan E. Jørgensen (V), 2019-03-15:
Samfundstjeneste er som udgangspunkt en god sanktionsform især i førstegangstilfælde, ingen tvivl om det.
Men vi skal huske, at der er forskellige grunde til, at vi straffer, og der er også et spørgsmål om det, vi kalder retsfølelsen, altså at ting ikke må opleves som alt for uretfærdige.
Og hvis vi eksempelvis har en voldsdømt, som flere gange tidligere er blevet dømt for vold, og som nu igen begår vold, så bliver vi altså nødt til at sige, at der er hensynet til retsfølelsen så tungtvejende, at der skal man ikke kunne slippe med samfundstjeneste.
René Gade (ALT), 2019-03-15:
Der er det klart, at vi fra Alternativets side vil se på, hvad der nytter på langt sigt.
For man kunne jo sige, at vedkommende så bare skulle i fængsel igen og igen.
Samfundstjeneste er jo netop blevet indført, fordi vi tror på, at det nytter i forhold til en udligning af personens bevæggrunde til at begå kriminalitet fremadrettet.
Men det kigger jeg på i udvalgsbehandlingen.
Jeg synes, det er sobre pointer, der ellers kommer fra ordføreren.
Jan E. Jørgensen (V), 2019-03-15:
Okay, jeg er ikke helt sikker på, at jeg fangede det sidste, men det gør måske heller ikke så meget.
Altså, straf og konsekvens bliver jo på et eller andet tidspunkt nødvendigt.
Vi kan jo ikke bare sidde og se på, at folk begår forbrydelser igen og igen, og hver gang sige: Jamen så prøver vi med samfundstjeneste igen; lad os håbe på, at det virker denne gang.
Hvis ikke det virker, må man altså forstå budskabet, og så er det altså ind at sidde bag tremmer.
Øjvind Vilsholm (EL), 2019-03-15:
Som det allerede er fremgået, går forslaget her ud på, at der skal bruges mindre samfundstjeneste og mere fængsel.
Det bliver dyrt for samfundet, for fængsel er dyrere end samfundstjeneste – meget dyrere faktisk.
Begrundelsen for forslaget er hensynet til befolkningens retsfølelse, og forslaget fremsættes på trods af høringssvaret fra Advokatrådet, Det Kriminalpræventive Råd, tænketanken Forsete, Landsforeningen af Forsvarsadvokater og mange andre med retspolitisk ekspertise.
Samfundstjeneste betyder, at færre falder tilbage i kriminalitet, som Det Kriminalpræventive Råd fastslår i sit høringssvar.
Ud over at forslaget koster mange penge, vil det føre til flere indsatte i fængslerne og til mere tilbagefald til kriminalitet, så forslaget er endnu et eksempel på, at domstolene skal bindes på hænder og fødder og foreskrives af et folketingsflertal, hvordan de skal dømme helt ned i detaljen.
Enhedslisten ønsker ikke at lovgive på grundlag af den meget lidt konkrete begrundelse, der hedder hensynet til retsfølelsen, og dertil tager vi hensynet til skatteydernes penge og alle de fremtidige ofre for alvorligt.
Christina Egelund (LA), 2019-03-15:
Mange tak.
Jeg vil gerne starte med at slå fast, at samfundstjeneste kan være en rigtig god og rigtig fornuftig sanktion i mange tilfælde.
Det kan være, hvis den begåede kriminalitets alvorlighed er begrænset, og hvis gerningsmanden ellers, som man siger, har styr på sit liv og ikke tidligere har begået kriminalitet.
Men hvis man begår personfarlig kriminalitet, f.eks. vold, mener jeg der er nogle andre hensyn, som vejer tungere end hensynet til gerningsmanden, og det er hensynet til retsfølelsen.
Det handler om at vise hensyn og beskytte det offer, som enhver voldshandling har.
Man skal altså ikke risikere at støde ind i sin overfaldsmand nede i isbaren, kort tid efter at man er blevet slået ned på gaden.
Jeg synes, justitsministeren med det her lovforslag har fundet en god balance mellem hensynet til gerningsmandens situation, forbrydelsens grovhed og offerets retsfølelse.
Er man tidligere ustraffet, kan samfundstjeneste som sagt været en rigtig god sanktion, men har man begået lignende kriminalitet tidligere – og sanktionen har jo dermed åbenbart ikke virket, når man begår forseelsen igen – skal man altså ikke slippe så billigt.
Og det tager lovforslaget hensyn til.
Så alt i alt er det et rigtig godt lovforslag, som er afbalanceret, og som straffer proportionelt med den forbrydelse, der er begået.
René Gade (ALT), 2019-03-15:
I Alternativet er vi som udgangspunkt imod lovforslaget her.
Det kan være, vi bliver klogere i udvalgsbehandlingen, men vi synes faktisk, at det var rigtig interessant, da man før valget – og før jeg kom ind i politik og Alternativet blev en del af Folketinget – kiggede på, om samfundstjeneste kunne blive en endnu mere benyttet sanktionsform, end det havde været tidligere.
Så har vi hørt nogle eksempler på sager, hvor samfundstjeneste bestemt ikke giver mening.
Det kan være, det bliver det overvejende indtryk, sådan at vi finder ud af, at vi er positive over for lovforslaget.
Men jeg savner i hvert fald en eller anden analyse, som er både kvalitativ og kvantitativ.
Altså, lader vi os afskrække af de her horrible eksempler, hvor det lyder helt åndssvagt, at man har fået lov til at afsone med samfundstjeneste og så går ud og begår vold igen og igen?
Man kan jo ikke stå og argumentere for, at det er ret og rimeligt og fornuftigt.
Men jeg vil i hvert fald i udvalgsbehandlingen prøve at stille nogle spørgsmål, så vi får klargjort, hvad fornuften siger.
Altså, har vi haft så mange gode cases med anvendelsen af samfundstjeneste, at vi rent faktisk ikke kan lade de her skrækeksempler, der lyder helt grelle, diktere vores måde at lovgive på?
Det må jeg spørge ind til – det er jeg desværre ikke skarp nok på endnu.
Så må jeg knytte en kommentar til min gode kollega hr. Jan E. Jørgensen fra Venstre, der sluttelig svarede på mit spørgsmål, at han ikke var helt sikker på, at han forstod, hvad jeg mente med spørgsmålet.
Og med vanlig humoristisk sans sagde han så, at det måske heller ikke var så væsentligt, om han gjorde det.
Og jeg anerkender, at hr. Jan E. Jørgensen også ser fordele ved samfundstjeneste, hvis det ellers bliver brugt fornuftigt.
Men jeg synes, der har været en stemning af, at skrækeksemplerne – altså de sager, hvor det lyder virkelig tåbeligt og frygteligt, fordi der er folk, der gentagne gange har begået kriminalitet, efter at de har fået en dom med samfundstjeneste – ligesom er det, der definerer vores lovgivning, og at det er retsfølelsen, der får lov at sætte retningen.
Det er vi ikke så meget for i Alternativet.
Det er jeg ikke skarp nok på endnu, men jeg finder ud af det, for jeg synes selv, det er en væsentlig debat.
Lotte Rod (RV), 2019-03-15:
Tak for det.
Det her handler jo om, at regeringen vil begrænse brugen af fodlænke.
Jeg bed mærke i, at Venstres ordfører sagde det her med, at nu ved vi – men problemet er jo, at vi ikke ved.
Det er hele pointen.
Som Advokatrådet skriver, er der ikke er blevet lavet en evaluering af vores udvidelse af samfundstjeneste.
Det virker som hastværk.
Når vi skal diskutere det her med, hvad det er, vi lægger vægt på, om det er retsfølelsen, eller om det er, hvad der virker, så vil jeg sige, at for os i Det Radikale Venstre er det fuldstændig afgørende, at vi, når vi laver ny retspolitik, så kigger på, hvad det er, fagfolkene siger, hvad det er for en forskning og viden, vi har, og så gør vi det, der virker bedst, for at nå det, der i hvert fald er vores mål, nemlig at få mindre kriminalitet, at vi sørger for, at folk ikke falder tilbage og begår den samme kriminalitet en gang til, sådan at der er færre, der bliver udsat for overgreb.
Derfor lytter jeg også meget til, at fagfolkene på området jo skriver i høringssvarene til os, og det er både Forsete, det er Landsforeningen af Forsvarsadvokater, det er Det Kriminalpræventive Råd, og det er Retspolitisk Forening, at de ikke mener, at samfundstjenesten skal begrænses igen.
Derfor vil jeg opfordre regeringen til, og her skal jeg også hilse fra SF, og sige, at i stedet for at gøre det her, bør man spørge Straffelovrådet og bede dem om en faglig vurdering: Hvad er egentlig klogt at gøre?
For det er klart, at hvis de kommer tilbage til os og siger: Vores faglige vurdering er, at her er vi gået for vidt, at det vil være klogere at lægge det snit, som regeringen gør, så lytter vi gerne i Radikale Venstre.
Men hvis det er noget, man bare har lavet i regeringen ved lige at mærke efter, fordi man synes, det er rigtigt at gøre, men uden overhovedet at have fagligheden med sig, så siger vi altså nej i Radikale Venstre.
Naser Khader (KF), 2019-03-15:
Tak for det.
Samfundstjeneste som straf i forbindelse med sager om personfarlig kriminalitet synes jeg ikke om.
Det er tegn på manglende respekt over for offeret.
I Det Konservative Folkeparti står vi altid på ofrenes side, og når vi som politikere begynder at vise mere hensyn til kriminelle end til ofrene, har vi svigtet borgerne.
Det er i hvert fald noget, jeg er meget optaget af, især efter min datter blev overfaldet for nogle år siden og ikke ret lang tid efter mødte sine overfaldskvinder.
Det kan simpelt hen ikke være rigtigt.
Vores retssystem har pligt til at sikre ofrenes tryghed, og det er en pligt, vi skal tage alvorligt.
Nu er der i debatten om dette forslag blevet talt meget om, hvor vigtigt det er, at der bliver fokuseret på resocialisering i forbindelse med straffastsættelse, og derfor synes jeg, det er vigtigt, at det bliver sagt, at vi erkender vigtigheden af resocialisering, men vi mener bare, at dette hensyn aldrig må veje tungere end hensynet til offeret og til retsfølelsen.
Vi må erkende, at den hidtidige lovgivning simpelt hen ikke har givet voldsofrene den beskyttelse, som de retmæssigt bør og skal have fra retssystemets side, men det har vi nu mulighed for at ændre på, og vi hilser derfor dette forslag velkommen med åbne arme.
Derfor kan Det Konservative Folkeparti støtte lovforslaget.
Søren Pape Poulsen (KF), 2019-03-15:
Tak til ordførerne for indlæggene og den generelt store opbakning til lovforslaget.
Det er vigtigt for regeringen, at personer, der begår kriminalitet, mødes med en straf, som afspejler alvoren af den begåede strafbare handling.
Det er sådan i dag, at sager om vold ofte ender med en betinget dom med vilkår om samfundstjeneste, også nogle gange sager, som ligger inden for den grovere ende af voldssager.
Bag enhver voldshandling er der et offer, som ofte efterlades med både fysiske og psykiske men.
Det kan ikke være rigtigt, at man er blevet overfaldet så groft, at man har fået brækket næsen, og at man så alligevel kort tid efter møder sin overfaldsmand på gaden.
Det afspejler ikke i tilstrækkelig grad den krænkelse af offeret, der finder sted ved sådan et overfald.
I den type af sager bliver vi nødt til i højere grad at markere over for gerningsmanden, at hans eller hendes handling ikke er acceptabel.
Med lovforslaget foreslås det derfor, at anvendelsesområdet for brugen af samfundstjeneste i sager om vold begrænses.
Det betyder, at nogle voldssager fremover som det helt klare udgangspunkt vil skulle afgøres ved ubetinget fængsel.
I sager om simpel vold vil visse omstændigheder fremover føre til, at der som det helt klare udgangspunkt ikke skal idømmes samfundstjeneste.
Det gælder for det første i sager, hvor den tiltalte tidligere er straffet for vold eller anden personfarlig kriminalitet.
Det kan ikke passe, at man kan slippe med en betinget dom med vilkår om samfundstjeneste, når man allerede én gang er blevet straffet for vold.
Det gælder for det andet i sager, hvor volden er begået over for et særlig værgeløst offer, f.eks. et barn.
Vi har set eksempler på sager, hvor en forælder over en længere periode har udsat sit barn for vold, og i sådan nogle sager er samfundstjeneste ganske enkelt ikke tilstrækkeligt.
Endelig gælder det i sager, hvor den forurettede er blevet påført ikke ubetydelige skader, f.eks. en brækket næse eller psykiske skader, som kræver behandling ved en psykolog.
Med de bemærkninger vil jeg endnu en gang takke ordførerne for indlæggene, og jeg ser frem til den videre behandling her i Tinget.
René Gade (ALT), 2019-03-15:
Jeg vil stille ordføreren et spørgsmål om de eksempler, der har været på, at samfundstjeneste ikke rigtig var det nyttige, og at det i nogle tilfælde var sådan helt uvirkeligt grelt, hvor folk for femte gang begik en forbrydelse, mens de var i samfundstjeneste.
Jeg er faktisk ikke skarp på, hvordan cost-benefit-analysen er.
Er ordføreren skarp på de grelle eksempler, vi har på, at samfundstjeneste er helt skævt, sat over for de steder, hvor det rent faktisk virker?
For jeg synes faktisk ikke, høringssvarene er helt så tydelige, som ordføreren siger, med hensyn til at det er entydigt godt at rulle det her tilbage.
Der er faktisk også mange gode eksempler på, at samfundstjeneste i den form, der blev indført dengang, har været fornuftig, som jeg læser det.
Preben Bang Henriksen (V), 2019-03-15:
Ordføreren siger, at det er relevant at se nærmere på.
Nej, vi må altså lige et spadestik dybere.
Ønsker Enhedslisten, at hver gang kriminalforsorgen skal have en mand til tandlægen, så skal de først den vej, altså via byretten, og få en dommerkendelse?
Rune Lund (EL), 2019-03-15:
Nu har vi en første behandling her i Folketinget, og vi kan se, at der ligger et lovforslag, som vil give en bemyndigelse – for justitsministerens vedkommende – til at fastlægge regler, hvor fastlæggelsen af reglerne ikke kommer til at ligge i Folketinget.
Det mener vi er et principielt problem, og det er et generelt principielt problem, som vi ofte ser på retsområdet.
I forhold til udvidelsen af muligheden for at undersøge arrestanter uden dommerkendelse er det i hvert fald noget, vi gerne vil diskutere nærmere for at fastlægge vores endelige holdning til det.
Men når man laver en udvidelse af muligheden for at kunne undersøge folk uden en dommerkendelse, er det grundlæggende set alt andet lige et retssikkerhedsmæssigt problem.
Christina Egelund (LA), 2019-03-15:
Tak for det.
Nu er det jo vanskeligt ikke at lægge ud med at lade sig rive lidt med af den debat, som er foranlediget af den forrige talers indlæg.
Til Enhedslisten vil jeg sige: Tag det fra en ven, som også går op i retssikkerhed, og som nogle gange, tror jeg, for justitsministeren på lidt irriterende vis insisterer på dommerkendelser i alle mulige sammenhænge.
Altså, at insistere på dommerkendelse i den her sammenhæng er, jeg vil ikke sige vanvittigt, men det er i hvert fald meget mærkeligt.
Nu havde jeg lige anledning til at konsultere justitsministeren om det.
Som jeg forstår det, er der tale om en bemyndigelse, som Kriminalforsorgen har i forvejen i forhold til at holde styr på, om de indsatte bærer våben i fængslerne.
Det vil sige, at det må de gerne, altså visitere indsatte i fængslerne.
Nu får de så en ny opgave i Kriminalforsorgen, nemlig at transportere de samme mennesker, f.eks. fra arresthuse og til fængslerne eller fra domhusene til fængslerne.
Og med den nye opgave følger så den bemyndigelse, som de i forvejen har, til at sørge for, at de mennesker, de transporterer, ikke bærer en kniv eller et barberblad eller værre våben.
Så hvis man ville problematisere, at Kriminalforsorgen har en bemyndigelse til at kropsvisitere fanger og mener, at det kræver dommerkendelse, så må man jo også som konsekvens af den holdning mene, at så skal man også, hver gang man står i en farlig situation i fængslet og har en mistanke om, at en fange eventuelt bærer våben, og derfor gerne vil kropsvisitere vedkommende, f.eks. for at beskytte sig selv eller en kollega, lige spørge en dommer først.
Det synes jeg er at udsætte vores fængselsbetjente for en helt vanvittig teoretisk fare, som jeg i hvert fald ikke vil være med til.
Men sådan er der jo så meget.
Til den anden del af lovforslaget er det sådan, at det er meningen, at fængseldømte skal være inde i fængslet og ikke flygte fra fængslet.
Når det desværre sker, så skal det straffes, og det skal det også gerne hårdere, end det bliver i dag.
Forskellige tidligere ordførere har været inde på, hvad effekten af sådan en strafskærpelse er.
Socialdemokratiets ordfører talte om konsekvensberegninger, at man sidder som fængselsindsat og foretager en konsekvensberegning: Kan det nu betale sig at flygte?
Jeg tror da, at ordføreren har ret i, at det ikke nødvendigvis i sig selv vil medføre færre forsøg på at flygte, men jeg tror også, at vi er enige om, at her handler det fuldstændig om retsfølelse, og det er i den grad krænkende for retsfølelsen, når en dømt kriminel lykkes med at undvige fra at afsone sin straf.
Det er med det motiv, at vi støtter lovforslaget.
Så vender jeg lige tilbage til det her med arrestanttransporterne igen.
Det er jo en udmøntning af, at vi frigør nogle tiltrængte ressourcer til politiet.
Vi befrier dem fra en opgave, som de indtil nu har haft, og lægger den over til Kriminalforsorgen, og når man gør det, er det selvfølgelig fuldstændig fornuftigt, at de så også får de bemyndigelser, der hører til, så man kan gøre det på en sikker og forsvarlig måde.
Liberal Alliance støtter naturligvis lovforslaget.
René Gade (ALT), 2019-03-15:
Det er væsentligt at slå fast, at når man har fået en dom og afsoner den, er det helt utilstedeligt og uacceptabelt, hvis man flygter.
Sådan må det bare være.
Men som udgangspunkt må jeg sige, at det da er fornuftigt at overveje, om det kunne have en præventiv effekt.
Der er ikke nødvendigvis empiri om det, sådan som jeg forstår det – heller ikke når jeg læser høringssvarene – men jeg vil da ikke afvise, at vi kunne støtte det, selv om vi som udgangspunkt i Alternativet er imod og ikke tror på strafskærpelse som noget, der rent faktisk afholder folk fra at begå kriminalitet, hvilket det jo i den grad må siges at være at flygte fra et fængsel.
Med hensyn til skærpelsen fra 30 dage til 4 måneder ved jeg heller ikke, om det er det, der gør det.
Men vi vil gå nysgerrigt til det.
Generelt i forhold til forslaget vil jeg sige, som det også blev nævnt af en tidligere ordfører, at der i efteråret 2017 blev lavet en aftale om kriminalforsorgens økonomi, og den tiltrådte vi i Alternativet efterfølgende.
Og hvis det indebærer, at der i forhold til transporterne her skal være en bemyndigelse, hvor man så ikke får en dommerkendelse ved flytning af fangerne, så vil vi igen gå nysgerrigt til det, for som Liberal Alliances ordfører, tror jeg det var, sagde før, går vi rigtig meget op i, at man får en dommerkendelse, i forhold til politiske områder som det, der debatteres her.
Men her synes jeg også det virker voldsomt at kræve det, hver gang det sker.
Jeg er ikke ekspert på området, men jeg vil, simpelt hen fordi man plejer at skulle have en dommerkendelse til næsten alting på retsområdet, selvfølgelig lige undersøge det.
Men jeg tænker, at det lyder fornuftigt ikke at forlange det.
Så den del af forslaget er vi egentlig rimelig trygge ved.
Vi skal sikre, når vi har sagt ja til økonomien, at beføjelserne hos de medarbejdere, der så skal udføre opgaverne, rent faktisk også er fornuftige og ikke for rigide.
Så det kunne være, at man var ude i måske at få delt forslaget.
Det kan også være, vi finder ud af, at vi er for det hele.
Vi har ikke taget stilling endnu, og det finder vi ud af i løbet af udvalgsbehandlingen.
Lotte Rod (RV), 2019-03-15:
Tak for det, formand.
Uanset partifarve kan vi alle sammen være enige om, at det er et problem, når der er nogle, der lykkes med at flygte.
Spørgsmålet er bare, hvad der er klogt at gøre ved det, og så kan man spørge fagfolkene på området.
Og hvad siger de?
Derfor har jeg et helt åbenlyst spørgsmål til ministeren: Hvad er det for nogle fagfolk, hvad er det for en viden og forskning, man baserer det her lovforslag på?
Og ministeren skal kunne give et godt svar, hvis han skal overbevise Radikale Venstre om, at vi skal være for den del.
Ellers vil jeg foreslå, at vi får delt lovforslaget op, for den anden del, som ordførere før mig også har brugt en del tid på at diskutere, nemlig den, der handler om transport, er jo en udløber af den aftale, der er lavet, om kriminalforsorgens økonomi, og den har vi i Radikale Venstre tilsluttet os.
Så forslaget må jo blive delt op, så vi kan stemme for den ene del og ikke for den anden.
Men jeg synes i første omgang, ministeren skal have en fair chance for at svare på, hvad for en viden og hvad for nogle fagfolk man baserer det på.
Karsten Hønge (SF), 2019-03-15:
Flugtsikre fængsler og transporter er jo noget, der for så vidt muligvis kan lade sig gøre, men de dramatiske konsekvenser af sådan et nærmest topsikret samfund er en pris, vi ikke vil betale.
Så kan vi spørge: Vil en højere straf hjælpe på antallet af flugter?
Det er der intet, der tyder på.
Høringssvarene forklarer, at der for netop den her gruppe af indsatte ikke vil være nogen påviselig sammenhæng mellem handling og straf.
Det beskrives præcist af både Retspolitisk Forening og Fængselsforbundet, der jo ikke mener, at højere straf over for præcis den her gruppe mennesker vil have nogen virkning.
Og så synes jeg helt ærligt, at Folketinget skulle holde sig til at vedtage love, som virker, og ikke bare igen vedtage noget, fordi man synes, man ligesom vil vise, at man da trods alt handler, selv om den handling ikke har nogen virkning.
SF ser gerne en opdeling af lovforslaget, så vi kan behandle de to forskellige ting hver for sig.
Naser Khader (KF), 2019-03-15:
90 er det antal mennesker, der flygtede sidste år, mens de var i Kriminalforsorgens varetægt, og det er i snit 2 om ugen.
Det er et tal, som vi ikke skal acceptere.
Derfor er det vigtigt, at vi sætter hårdt ind for at gøre noget ved det her problem.
En helt grundlæggende forudsætning for, at vi kan have en velfungerende retsstat, er, at vi kan holde styr på de mennesker, vi som samfund er blevet enige om at frihedsberøve.
Hensynet til de kriminelle må aldrig veje tungere end hensynet til lov og orden og retsfølelsen.
Er personer blevet dømt, har de allerede vist, at de ikke respekterer samfundets regler.
Det er derfor, de har siddet inde, og det er derfor, vi skal holde øje med dem, mens de er i varetægt.
Derfor mener vi i Det Konservative Folkeparti også, at det er misforstået, når man vægter hensynet til dømte kriminelles privatliv højere end lovlydige borgeres sikkerhed.
For det er det, der sker, når vi ikke har en fangetransportkontrol, der er stram nok.
Vi risikerer, at farlige kriminelle undslipper og bringer almindelige borgere i fare.
Derudover er det også vigtigt, at det skal have tilstrækkelig alvorlige konsekvenser, når man forsøger at undslippe lovens lange arm.
Vi mener derfor, det kun er på sin plads, at vi hæver strafferammen for flugtforsøg eller hjælp til det.
Kort sagt skal vi sikre, at der er ordentlig kontrol i forbindelse med fangetransporter, og vi skal sørge for, at de indsatte tænker sig om en ekstra gang, før de prøve at flygte.
Derfor kan vi i Det Konservative Folkeparti støtte lovforslaget.