Dennis Flydtkjær (DF), 2017-05-09:
Tak for det.
Forespørgselsteksten lyder jo: »Vurderer statsministeren, at det er hensigtsmæssigt, at Finansministeriet har så stor indflydelse, som det har, på samtlige politiske ressortområder?«
Først tak for redegørelsen, men i princippet kunne statsministeren vel bare sige ja og så gå ned igen, for ellers havde man vel ikke indrettet sin regering på den måde.
Med de ord er jo også sagt, at det er helt op til den siddende statsminister at beslutte, hvordan man indretter sin regering.
Så lige så nemt det i princippet kunne være for regeringen at svare på, lige så svært er det at svare på som parti, fordi det sådan set ikke er noget, som kommer os her i Folketinget ved – kan man sige meget forsimplet – fordi det alene er op til statsministeren at afgøre, hvordan ressortfordelingen skal være.
Og det er det jo af den simple grund, som der også allerede er redegjort for, at vi har delt magten i Danmark op i tre, hvor Finansministeriet er en del af den udøvende magt med statsministeren i spidsen, og hvor vi er en del af den lovgivende magt.
Og derfor er det altså ikke op til os at beslutte, hvordan og hvorledes man har indrettet sin regering.
Men med det er selvfølgelig også sagt, at det sådan set er vigtigt, at vi har et Finansministerium, som kan sætte de overordnede økonomiske rammer og den overordnede økonomiske styring, altså at vi har et ministerium, der kan vurdere, om der er mulighed for, at vi bruger flere penge – altså har et råderum – eller der måske skal strammes op på økonomien, om der skal spares, eller som er tovholder for, om et ministerium måske kan spare nogle penge, for at et anden ministerium kan bruge nogle penge.
Og det er jo sådan set ganske sundt og fornuftigt, at vi har et ministerium, som er tovholder for det, for ellers skrider økonomien ganske simpelt.
Så det er sådan set ganske godt.
Debatten er jo så, om der stadig væk er plads til politikudvikling i fagministerierne, og det synes jeg sådan set selv personligt at der er.
Jeg synes også, det er naturligt, at der er nogle budgetrammer, man skal overholde, og at de selvfølgelig er lagt af Finansministeriet.
Men derudover kan fagministerierne selv lægge en linje.
For i sidste ende er det jo sådan set Folketinget, som sidder og beslutter det.
Jeg er selv skatteordfører, og hvis jeg sidder i Skatteministeriet med et flertal i Folketinget, som siger, at vi vil i den her retning, og Finansministeriet siger, at man vil i en anden retning, så bliver det jo, som politikerne vil, hvis vi holder fast.
Og det er sådan set ganske sundt.
Selvfølgelig lytter vi til fagkundskaben, men det er trods alt i sidste ende politikerne, der beslutter det.
Så hvis man synes, Finansministeriet har al for stor magt, jamen så må det jo også til dels være konklusionen fra SF's side, at fagministrene må være for svage, og at vi ordførere, som sidder rundtomkring, må være for dårlige til at holde fast i de beslutninger, som vi gerne vil have ført igennem.
Men overordnet set
synes vi jo i Dansk Folkeparti, at det er positivt, at Finansministeriet styrer budgetrammerne, og at det er fagministerierne, der styrer politikudviklingen på de enkelte ressortområder.
Jeg tror egentlig også, at grunden til det er – hvis man skal sige, at der er en grund til, at man synes, Finansministeriet har fået mere magt – at vi er på den anden side af en finanskrise, hvor vi bl.a. har fået vedtaget en budgetlov, altså at der er kommet meget mere fokus på, at hvert enkelt ministerium, hver enkelt styrelse og hver enkelt offentlig institution skal overholde de budgetrammer, de får.
Og det gør jo, at man nok efter finanskrisen – og det jeg tror egentlig også kan være klogt nok – er nødt til at køre tingene lidt strammere, så det ikke skrider.
Men det gør også, at man nok kommer til at føle, at der er meget mere økonomisk kontrol med tingene, og at det dermed også er Finansministeriet, der sidder og styrer tingene.
Hvis jeg sådan skal sige noget overordnet, synes jeg egentlig, der er et andet problem, som er større, end at Finansministeriet er inde over mange ting, og det er sådan set, at politikudviklingen sådan grundlæggende i meget højere grad sker i ministerierne og ikke i Folketinget.
Jeg kunne godt tænke mig, at man tog mere tilbage til Folketinget og prøvede at arbejde med politikudvikling her, f.eks. som vi har gjort – også sammen med SF's ordfører – i Skatteudvalget, hvor vi har haft en arbejdsgruppe, hvor vi så selv gik i dybden med nogle ting, tog på studieture og undersøgte en masse ting og på den måde kom med noget politik, som vi sådan set gerne ville have ført ud i livet efterfølgende, selvfølgelig i samarbejde med fagfolkene, også i ministerierne, så man får deres syn på sagen.