Kim Edberg Andersen (DD), 2025-04-01:
Tak for ordet.
Og tak til Dansk Folkeparti.
Forslaget, vi behandler i dag, skal jo i sin essens sikre, at ægteskaber, der er indgået i udlandet, hvor den ene eller begge parter er under 18 år på vielsestidspunktet, ikke anerkendes i Danmark.
Det er jo et forslag, som vi i Danmarksdemokraterne er fuldstændig enige i intentionen med.
Barnebrude er et ret alvorligt problem, som vi under ingen omstændigheder skal acceptere her i Danmark.
Det er dybt problematisk, at man som tvangsgift kvinde fra Mellemøsten kan komme til et land som Danmark, som siger, at vi er et land med ligestilling, og simpelt hen opleve, at i stedet for at hjælpe dem med at komme væk fra deres dobbelt så gamle ægtemand, så fastholder vi dem i et ægteskab, der aldrig har set skyggen af, hvad vi i Danmark forstår som et ægteskab.
Barnebrude hører simpelt hen ikke til i Danmark, og derfor var det også vigtigt for os, da kongebrevene, som tidligere gjorde det muligt at vie mindreårige i Danmark, blev afskaffet i 2017.
Men det er alligevel dybt rystende, at Berlingske siden hen har kunnet afsløre, at i hundredvis af mindreårige er blevet viet i udlandet, og efterfølgende har fået deres ægteskaber anerkendt af de danske myndigheder efter 2017.
Det her er sket, selv om ægteskab med mindreårige i udgangspunktet var forbudt, og at det kun burde være muligt at anerkende sådanne ægteskaber i helt særlige tilfælde, hvor tungtvejende grunde foreligger.
Det er simpelt hen bekymrende, at den her praksis siden har kunnet fortsætte, uden at der er blevet sat spørgsmålstegn ved den.
Det er i hvert fald bl.a. det, som er intentionen med det her i dag, og det anerkender vi til fulde.
Det er særligt bekymrende i sager, hvor der er stor aldersforskel imellem parterne, da man i sådanne tilfælde simpelt hen ikke kan udelukke, at de danske myndigheder reelt har blåstemplet tvangsægteskaber, som er indgået i udlandet.
Derfor var det også fuldstændig hovedrystende, at regeringen efter 2024 valgte ikke at lave en tilbundsgående kommissionsundersøgelse af den her forfejlede forvaltningspraksis og det massive svigt af pigerne, som har fundet sted, når danske myndigheder har blåstemplet barnebrude i Danmark.
Den aftale, som regeringen indgik med resten af venstrefløjen, berører jo kun lige overfladen af problematikken, og den stiller simpelt hen ikke alle de nødvendige spørgsmål.
Vi mangler at få belyst, hvordan man kan ende med en praksis, som den daværende socialminister Pernille Rosenkrantz-Theil har kaldt statsautoriseret pædofili.
Den her regering har simpelt hen muliggjort anerkendelsen af barnebrude i Danmark, selv efter der faktisk burde have været sat en stopper for det.
Det er jo hovedrystende.
Det her er simpelt hen dybt kritisabelt, og det kræver handling for at sikre en tilbundsgående undersøgelse af sagen – en undersøgelse, der fokuserer på, hvordan myndighederne har administreret og håndteret sager om mindreåriges ægteskaber siden 1. februar 2017.
Ægteskaber med barnebrude indgået i udlandet er en uskik, og derfor er det vigtigt, at hovedreglen altid skal være, at udlændinges ægteskaber, hvor den ene eller begge parter har været mindreårige ved vielsestidspunktet, ikke anerkendes i Danmark.
Det er også den praksis, der eksisterer i dag.
For det kan faktisk godt diskuteres, om en automatisk underkendelse af ægteskaber vil være hensigtsmæssig, hvis nu et tysk ægtepar langt op i 60'erne flytter til Danmark og får deres ægteskab underkendt, fordi de danske myndigheder finder ud af, at kvinden var 17 år på vielsestidspunktet.
Vi bakker derfor grundlæggende op om intentionen i forslaget, da alt for mange ægteskaber med mindreårige er blevet anerkendt i Danmark, men vi anerkender faktisk også samtidig, at der er nogle udfordringer forbundet med fremgangsmåden, hvis man pr. automatik vil underkende ægteskaber indgået i udlandet, hvor den ene part var mindreårig på vielsestidspunktet.
Derfor vil Danmarksdemokraterne som udgangspunkt stemme gult til forslaget, men vi vil faktisk gerne i løbet af udvalgsbehandlingen vurdere konsekvenserne af forslaget i sin helhed, for som jeg også sagde til Dansk Folkeparti, anerkender vi faktisk intentionen til fulde.
Og når man har en minister, der kan cykle rundt i, om et ægteskab lige pludselig skal have indflydelse på ens forældreskab, kan jeg godt blive meget, meget utryg ved, om vi har en minister, der i det hele taget tager det her helt seriøst.
Den tidligere minister kaldte det pædofili, og den nuværende minister cykler rundt i, om ægteskab og forældreskab hænger sammen.
Det er utilfredsstillende, og det gør mig usikker, så derfor har jeg faktisk valgt lige at trække vejret og se, hvad vores endelige beslutning bliver.
Som udgangspunkt kan Dansk Folkeparti regne med, at vi stemmer gult, men vi kan bestemt ændre holdning under udvalgsbehandlingen.
Jeg er klar over, at Dansk Folkeparti, fordi de sad lidt på hænderne, dengang fru Inger Støjberg fik fodlænke på, har et ønske om ligesom at fortælle, at de er de hårdeste på det her område.
Det må de gerne for min skyld.
Det er superfair.
Men virkeligheden er jo bare, at vi laver en lov herinde, og som ordfører for Danmarksdemokraterne stiller jeg mig op på talerstolen og siger, at vi som udgangspunkt vil stemme gult, men faktisk er villige til sådan at flytte os, når vi får ført tingene til måls og ligesom bliver klogere på, hvad alle implikationerne af det her er.
Er det så ikke underligt, at man som ordfører for et helt tredje parti får stillet spørgsmål om, om det nu var rigtigt, hvad ordføreren for et andet parti egentlig havde af intention fra talerstolen?