Mette Frederiksen (S), 2019-12-17:
Det er jeg helt grundlæggende positiv over for og forventer sådan set også, at vi som en del af den arktiske strategi fortsætter vores drøftelser af, hvordan vi kan blive endnu tættere forbundne på det udenrigspolitiske, også i hverdagen.
Det kunne eksempelvis være med repræsentation.
Det gælder så i øvrigt begge veje; det gælder både her, men det gælder jo eksempelvis også en stærkere dansk repræsentation i Nuuk.
Det, der er helt, helt afgørende for mig, er, at vi gør det her på en måde, som alle tre parter i rigsfællesskabet kan se sig selv i, og at vi følges ad og træffer beslutningerne klogt og ordentligt i gensidig respekt.
Jeg kommer ikke på noget tidspunkt til at tale imod et øget dansk engagement i rigsfællesskabet.
Så jeg har kun en positiv tilbagemelding.
Tak for det.
Jeg har set frem til i dag.
Det er i øvrigt min første forespørgselsdebat som statsminister, så tak for at give mig muligheden for den debut.
Jeg tænker, det er en god lejlighed til at drøfte de spørgsmål, som har stor betydning for både Grønland og for Danmark og ikke mindst samarbejdet imellem os.
Forespørgslen handler jo om den interesse, som internationale samarbejdspartnere viser især Grønland og de konsekvenser, det har.
Jeg vil gerne starte med helt indledningsvis at slå fast, at uagtet hvad andre måtte have af interesse i Arktis, håber jeg, at det vedholdende bliver ved med at være en stor prioritet for os i rigsfællesskabet.
Men det er klart, at det stigende fokus giver nogle nye udfordringer, som vi bliver nødt til at have en mere struktureret diskussion om.
Vi er jo tre forskellige lande, som er vævet sammen på kryds og tværs med familier og venskaber og vores historie, og vores fundament i rigsfællesskabet er samarbejde og selvbestemmelse og jo altså også en erkendelse af, at vi er forskellige, og at vi er bundet sammen.
Det er jo på mange måder en helt enestående konstruktion, som jeg i øvrigt fornemmer mange i verden har svært ved at forstå, men også er utrolig optaget af.
Det er klart, at Arktis er og skal være en meget central del af vores udenrigspolitik, vores sikkerhedspolitik og vores forsvarspolitik, og det gør sig så også gældende i forhold til samarbejdspartnere udefra.
Jeg havde jo, som Folketinget er bekendt med, lejlighed til at mødes med den amerikanske præsident her i starten af december måned.
På det møde berørte vi også kort udviklingen i Arktis og Nordatlanten, og det var en konstruktiv drøftelse.
Som en af de fem arktiske kyststater har kongeriget jo en helt unik position for at kunne præge udviklingen i Arktis, og det ansvar og den mulighed skal vi tage alvorligt.
Målsætningen bør stadig være lavspænding, men vi skal selvfølgelig i stigende grad være opmærksomme på de forandringer, der også sker omkring Arktis.
Vi har igangsat arbejdet nu om en ny fælles strategi for Arktis, som skal sætte retningen frem mod 2030.
Vores samarbejde med amerikanerne, som vel egentlig er det, forespørgslen handler om, om forsvaret af Grønland har jo leveret fred og sikkerhed siden 1940'erne, altså i ganske mange år.
Lige nu oplever vi, at USA styrker både sit politiske og sit militære fokus, ligesom amerikanerne er enige med os i, at der er behov for et mere strategisk og fokuseret samarbejde om Arktis og Nordatlanten, og det synes jeg er positivt.
For amerikanerne handler det her selvfølgelig om at varetage kerneinteresser.
Hvis vi lige dvæler især ved det første, kan vi jo også se, at Rusland over de seneste år har udbygget deres militære tilstedeværelse i Arktis betragteligt, og fra nye arktiske baser vil Rusland have evnen til at angribe Thulebasen og det nordøstlige Grønland med kort varsel.
Thulebasens radar er vigtig for USA i forhold til informationer om missilaffyringer og dermed USA's selvforsvar.
Jeg tror også, det er vigtigt at sige, at der er en stigende interesse fra USA's side for Kinas tilstedeværelse i regionen.
Jeg tror, der er en stigende interesse for Kina i det hele taget, men det gælder altså også i forhold til Arktis.
Jeg vil gerne have lov til at slå fast i dag, at jeg i spørgsmålet om stormagtrivaliseringen og Arktis mener, at Danmark helt entydigt skal indtage den stilling, at vi er allieret med USA, og det er USA, der er vores primære allierede, når det kommer til forsvars- og sikkerhedspolitikken.
Den bygger også på en erkendelse af, at vi har brug for hinanden i forsvars- og sikkerhedspolitikken, og det gælder også i forhold til NATO's artikel 5 om musketereden.
Vi har på tværs af skiftende regeringer længe arbejdet for, at den amerikanske militære tilstedeværelse i Grønland i højere grad skal komme Grønland til gavn, altså ud over det rent militære, og tænker sådan set også, at den stigende interesse fra amerikanernes side der også kan have et positivt perspektiv.