Carl Valentin (SF), 2020-01-17:
Tak for det.
Vi tager den her forespørgselsdebat om udlændingepolitik lige i slipstrømmen af en ny rapport fra VIVE, der har interviewet flere muslimske kvinder, der holdes som gidsler i religiøse fællesskaber, selv efter at disse ægteskaber formelt er opløst efter dansk lovgivning.
I rapporten kan man bl.a. læse om Samira, der, kort efter at hun annoncerede sit ønske om skilsmisse, må opleve, at hendes mand bortfører deres børn til Mellemøsten og holder dem som gidsler, til hun indordner sig som en ordentlig kone.
Og vi kan læse om Wafa, der får at vide af en imam, at han ikke kan opløse hendes ægteskab uden mandens tilsagn, selv om manden kun vil lade sig skille, hvis Wafa overgiver sin datter til ham.
Rapporten er i det hele taget et rædselskabinet af gyserhistorier, hvis man kerer sig om de hårdt vundne rettigheder, som kvinder har tilkæmpet sig her i landet over det sidste århundrede – og det gør jeg, både som feminist og som frihedselsker.
At de her kvindeskæbner finder sted i Danmark i 2020, er en absurd tragedie, og jeg kan ikke forestille mig, at nogen kan få den idé at tale problemet ned.
Det er endnu mere tragisk, at det påståede bomstærke danske velfærdssamfund i alt for ringe grad evner at gribe de her kvinder, før de falder.
Vores krisecentre har ikke tilstrækkelig med ressourcer, de mangler geografisk dækningsgrad og er underfinansieret i forhold til at garantere den specielle viden, som området kræver.
Det er bare et eksempel på, at jeg synes, at man gør minoriteter, der har brug for hjælp, en kæmpe bjørnetjeneste, hvis man negligerer det fortsatte behov for at rette op på integrationen.
Når det er sagt, møder jeg lige så ofte som dårlige undskyldninger en dommedagsretorik, der får det til at lyde, som om intet fungerer, og som om hele landet vil kollapse under indbildte integrationsudfordringer, inden vi har fået set os om.
Det stik modsatte gør sig gældende.
Flere minoritetskvinder får en uddannelse, et tiltagende antal rebeller i patriarkalske samfund åbner munden og mødes med opbakning, og kriminaliteten falder for alle grupper.
I SF har vi meget lidt forståelse for behovet for at tale om integration som noget, der går entydigt godt eller går entydigt dårligt.
Og det hænger nok sammen med vores foragt for den konstante opdeling i Folketinget af slapper- og strammerpartier.
Når der findes muslimske kvinder, der hjemsøges af en mand, fordi han har et religiøst krav på at fastholde et ellers juridisk opløst ægteskab, går det åbenlyst dårligt med integrationen der, men når kvinder som samlet gruppe bryder ud af reaktionære kulturmønstre og uddanner sig, er det lige så åbenlyst, at det er forlorent at påstå, at alt er tabt.
Det er der, jeg mener, at udlændingedebatten bør stå, nemlig at vi løser de udfordringer, der åbenlyst er, og fører en oprigtig samtale om dem uden at være berøringsangste, men også anerkender, at det store flertal af indvandrere, der udgør en entydig gevinst for det danske samfund, som opfører sig ordentligt og ovenikøbet bidrager med nye perspektiver på verden, er med til at udvikle os som nation.
Jeg kan ikke se andet, end at de eneste, der har interesse i at benægte denne forholdsvis banale opdeling, er dem, der får medvind af enten at tegne rosenrøde glansbilleder eller formørkede vrangforestillinger af den komplekse virkelighed, der er derude.
Med det sagt vil jeg gerne læse SF's forslag til vedtagelse op, og det er en tro kopi af det forslag til vedtagelse, som SF, Radikale, Alternativet og Enhedslisten kom med sidste år, da hr. Holger K. Nielsen var ordfører for mit parti i samme debat.
Jeg synes nemlig, at det forslag til vedtagelse var lige i øjet.
Det lyder sådan her: Forslag til vedtagelse
»Folketinget konstaterer, at der skal føres en udlændingepolitik, så integrationsopgaven kan håndteres og der ikke opstår parallelsamfund.
Alle borgere i Danmark skal respektere frihedsrettigheder, ligestilling mellem kønnene og demokratiske principper, som er nedfældet i lov.
Folketinget konstaterer endvidere, at regeringen og Folketinget skal arbejde for at oprette fællesskaber, der underbygger demokratiske værdier som alternativ til de antidemokratiske og ekstremistiske miljøer, der forsøger at undergrave demokratiet.«
Tak for ordet.