runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Stine Brix (EL), 2017-05-29:
Tak for det, formand.
Vi diskuterer jo et beslutningsforslag af Alternativet, som handler om, at Alternativet foreslår, at der nedsættes et rådgivningsteam, som kan vejlede kommuner og regioner i, hvordan de kan bruge sundhedshuse i forhold til komplementær behandling eller alternativ behandling.
Jeg synes på mange måder, at det er et sympatisk forslag, og i hvert fald synes jeg, det kan være en anledning til at diskutere alternativ behandling.
Sådan, som forslaget ligger nu, synes jeg, at det er lidt ufærdigt.
Jeg synes, at det i højere grad mangler at forholde sig til nogle af de initiativer, der allerede er i gang.
Som flere af sundhedsordførerne før mig allerede har været inde på, har Sundhedsstyrelsen et råd omkring alternativ behandling, som det ville være oplagt at forholde sig til i beslutningsforslaget, lige så vel som der er igangsat forskning på området.
Derudover synes jeg også, at vi i højere grad mangler en diskussion af sundhedshusenes rolle.
Vi ser jo, at der dukker sundhedshuse op i både kommuner og regioner, som forslaget relaterer sig til, men det er meget forskelligt, hvad de sundhedshuse har af opgaver, og hvordan de fungerer.
Der ligger altså en diskussion foran os, der handler om, hvordan vi får et mere ensartet tilbud i sundhedshusene generelt, og hvordan de bliver bedre til at løse de opgaver, der er rigtig vigtige i forhold til at bygge bro mellem de store sygehuse, som er langt væk fra borgerne, og så de opgaver, som kommuner og praktiserende læger skal løfte.
Så jeg synes, at forslaget kommer til at springe lidt over nogle diskussioner, som er en forudsætning for, at det kan blive til virkelighed.
Men ikke desto mindre tænker jeg, at sådan, som vi måske kunne gå til forslaget her i dag, er ved at diskutere, hvordan vi understøtter den komplementære behandling eller den alternative behandling i højere grad, end vi gør i dag.
Der synes jeg egentlig, at Dansk Folkepartis forslag om kigge på en høring kunne være rigtig godt, for hvis det skal blive til virkelighed, kræver det, at vi sammentænker det med nogle af de initiativer, der allerede er igangsat.
Så det synes jeg kunne være en måde, vi kunne arbejde videre med det på.
For der er ingen tvivl om, at når der er så mange borgere, der i dag bruger alternativ behandling ved siden af den almindelige behandling, der tilbydes i vores sundhedsvæsen, så er det rigtig væsentligt, at vi sikrer, at der både forskes i det, og at der er en viden om det, men også at der er en sammenhæng eller en sammentænkning i forhold til den konventionelle behandling.
Og der tror jeg sagtens vi kan gøre det bedre end i dag.
Men, altså, sådan som forslaget ligger i den form, det har her, vil vi ikke stemme for det, hvis det kommer til afstemning hernede i salen.
Liselott Blixt (DF), 2017-05-29:
Nu forstod jeg det lidt bedre.
Vi kan i forbindelse med akupunktur se, at det tidligere var alternativ behandling, indtil lægerne begyndte at bruge det på deres klinikker.
Der er faktisk rigtig mange praktiserende læger, der bruger akupunktur, og så er det lige pludselig ikke så alternativt mere.
Så det er sådan et skisma, at vi har de to blokke, og derfor synes jeg, at vi skal se, om ikke vi kan få det sammentømret, ligesom man har gjort det i Tyskland.
Jane Heitmann (V), 2017-05-29:
Tak for det.
I dag behandler vi et beslutningsforslag fremsat af Alternativet om oprettelse af rådgivningsteam og understøttelse af komplementære behandlings- og sundhedshuse.
Det er et spændende forslag, som i høj grad sætter fokus på et område, som vi også fra Venstres side har interesseret os for.
Ja, faktisk har interessen været så stor, at vi med finansloven for 2016 afsatte 5 mio. kr. dels til en styrket formidlingsindsats, dels til en styrket forskningsindsats i netop komplementær og alternativ behandling.
Både Scleroseforeningen og Kræftens Bekæmpelse har fået midler, og jeg ser i den grad frem til, at pengene nu skal ud og arbejde og generere viden.
Jeg er slet ikke i tvivl om, at rigtig mange mennesker i dagens Danmark har glæde af alternativ behandling.
Jeg vil tro, at hvis man ikke selv har gjort sig erfaringer med en eller flere former for alternativ behandling, så kender de fleste nogle, som har udforsket den alternative vej.
Akupunktur, mindfulness og zoneterapi og forskellige former for massage, lys- eller lydterapi er alle sammen eksempler på nogle af de mest almindelige former for alternative behandlingstilbud.
Og heldigvis har Sundhedsstyrelsen allerede inddraget både akupunktur og mindfulness i arbejdet med nationale kliniske retningslinjer, ligesom Sundhedsstyrelsen via Rådet for Alternativ Behandling, eller SRAB, som det hedder, jo spiller en helt central rolle i forhold til at formidle viden både til patienter og behandlere, men også til os borgere, som har glæde af SRAB's arbejde.
Med det store fokus og den interesse, der er for alternativ behandling, er der brug for kvalificeret formidling og brobygning mellem det etablerede og det alternative.
Det kan alle have glæde af, både i behandlermiljøet, hos de sundhedsprofessionelle og blandt os almindelige borgere.
Når vi i Venstre ikke støtter forslaget, er det, dels fordi vi mener, at der allerede er fokus på flere af de ting og de initiativer, der bemærkes i forslaget, dels fordi forslaget er ufinansieret.
Herfra skal der lyde en klar opfordring til SRAB om, at man drøfter mulighederne for at udbrede viden om alternativ behandling via sundhedshusene, for det er da en oplagt kanal til videndeling.
SRAB er jo sammensat af repræsentanter fra de alternative behandleres paraplyorganisation, Lægeforeningen og fra Dansk Sygeplejeråd.
Så i Venstre ser vi gode muligheder for, at de initiativer, som udspringer fra sundhedshusene, kan forankres bredt i indtil flere fagligheder.
Samlet set er der altså gode muligheder for, at alternative behandlere kan finde sammen i fællesskaber, ligesom der er gode muligheder for, at man kan vælge en alternativ registreret behandler, hvilket er en tryghedsskabende foranstaltning.
Venstre kan på baggrund af bemærkningerne her ikke støtte forslaget, men vi anerkender intentionerne bag forslaget.
Pernille Schnoor (ALT), 2017-05-29:
Det var jo dejligt med en så positiv ordførertale, uden dog at ordføreren tilsluttede sig beslutningsforslaget.
Jeg er også enig med ordføreren i, at der jo i høj grad er brug for brobygning, og som jeg nævnte i et tidligere spørgsmål, var det jo allerede i år 2000, Sundhedsstyrelsen gik ud og opfordrede til, at sygehusene skulle acceptere at bruge alternativ behandling.
Men det her forslag handler jo om at hjælpe de her sundhedshuse på vej, og som ordføreren nævner, at der er afsat 5 mio. kr. til både forskning og andet.
Det kommer man jo ikke særlig langt for.
Jeg kunne afslutningsvis godt tænke mig at spørge, om ordføreren er enig i, at det kan være lidt skævt, at man som registreret sundhedspersonale på sygehuse kan anvende alternativ behandling.
F.eks. var der før en ordfører, der kaldte det for et liberalt erhverv, altså ikke som noget af sundhedsvæsenet, så der kan være noget skævt i den fordeling.
Jeg ved ikke, om ordføreren forstår tanken.
Men vi har nogle alternative behandlere uden for sundhedsvæsenet.
De kan ikke anerkendes på den måde, men det kan man godt, når man er registreret sundhedsperson, for så kan man bruge det.
Jane Heitmann (V), 2017-05-29:
Jamen som jeg nævnte i min tale, glæder mig faktisk til at se, at de penge, der nu er afsat, skal ud at arbejde.
Og jeg synes måske, at ordføreren er lige hurtig nok med at sige, at de penge har man ikke fået noget ud af, for vi ved jo, at der har været afholdt konferencer, der har været informations- og oplysningsmøder, og der har været workshops.
Nu har både Kræftens Bekæmpelse og Scleroseforeningen, som jeg jo nævnte, modtaget puljemidler, og pengene skal ud at arbejde.
Så lad os nu se, hvad man kan få ud af midlerne.
Pernille Schnoor (ALT), 2017-05-29:
Jeg synes måske, at ordføreren var lige hurtig nok med at sige, at jeg sagde, at man ikke havde fået noget ud af pengene.
Det synes jeg ikke jeg formulerede – det må jeg lige hjem og spole tilbage og høre.
Jeg siger bare, at man jo godt kan regne ud, at 5 mio. kr. i forhold til alle de forskellige behandlingsformer, som ordføreren nævnte, ikke strækker så langt.
Vi har jo nogle kæmpe forskningsmæssige barrierer og andre barrierer, og i den forbindelse er 5 mio. kr. vel ikke noget, der forslår særlig langt.
Karina Adsbøl (DF), 2017-05-30:
Det var mange spørgsmål på en gang.
Facitliste var lige det sidste, der blev nævnt.
Nu er det jo sådan, som jeg sagde tidligere, at jeg egentlig tror, at det her er i god tråd med den tørresnor, som ministeren fremlagde, i forhold til de kommuner, der ikke gør det godt nok.
Og i Ankestyrelsens system, hvor det er samlet under samme hat, kan man jo se, hvad det er for nogle kommuner, der går igen.
Derfor kan man målrette indsatsen til de kommuner, der har behov for hjælpen, og det er jo ikke så mange kommuner, der er behov for den.
Hvis man skal tage efter, hvad der er blevet sagt i dag, så handler det om en snes kommuner.
Jeg er bekendt med, at i hvert fald én kommune har sagt nej til et taskforceforløb, men hvis vi skal have de klare tal, er det nok et svar fra ministeren, vi skal have.
Carl Holst (V), 2017-05-30:
Tak for det.
Ordføreren har ved andre lejligheder og i løbet af i dag henvist til Odense Kommune.
Var det ikke sådan vedrørende taskforce og Odense Kommune, at taskforcen blev afslået, fordi man vurderede, at udfordringen her netop ikke var inden for rammerne af en taskforce, og at det ikke nødvendigvis var et udtryk for, at man kommunalt ikke ad frivillighedens vej ville gøre brug af den?
Derudover kunne jeg godt tænke mig at få ordføreren for forslagsstillerne til lige at uddybe lidt, hvad det er, vi taler om, og hvor mange kommuner vi taler om.
Er det på baggrund af antallet af sager, hvor der kan være begået banale fejl?
Eller er det også dybden og størrelsen af sagerne?
Der kan oversigten, altså tørresnoren, jo ikke bruges.
Karina Adsbøl (DF), 2017-05-30:
Det er, som vi har set på landkortet, antallet af sager, men det er også kompleksiteten, og det er jo Ankestyrelsen, der også er med til at vurdere det.
De kan se: Er det BPA-ordningerne, der går igen?
Vi har på et tidspunkt set en bestemt kommune, som simpelt hen næsten ville udelukke, at man skulle have BPA-ordninger.
Hvad er det for nogle konkrete sager, der går igen?
Det er, som om jeg skulle sidde i Ankestyrelsen eller i tilsynet og have haft fingrene ned i materien og lige kunne sige, om det er BPA-ordningerne, der går igen, eller tabt arbejdsfortjeneste til familier med børn, der går igen.
Det kan jeg jo ikke stå og komme med en oversigt over her fra talerstolen.
Carl Holst (V), 2017-05-30:
Jeg tror, at jeg fik formuleret mig forkert, for det, jeg fik svar på, var i hvert fald ikke det, jeg ønskede at spørge om, nemlig: Hvilke kommuner drejer det sig om, og hvordan skal de udpeges?
Er det på baggrund af antallet af sager?
Er det på baggrund af sagernes kompleksitet?
Hvor stort er problemet?
Jeg har forståelse for, at man selvfølgelig ikke kan svare på det konkret, men må jeg lige gøre opmærksom på, at ordføreren på talerstolen af en række ærede kolleger er blevet mødt med spørgsmålet: Hvad vil du så gøre?
Så tillader jeg mig bare at spørge ordføreren for forslagsstillerne: Hvad er det for nogle kriterier, der ligger til grund for, at du vil udpege nogle kommuner, der skal påtvinges en taskforce?
Er det antallet af sager?
Er det sagernes kompleksitet?
Og hvor mange drejer det sig om?
Orla Østerby (KF), 2017-05-30:
Men det kunne jo også være, at ordføreren taler problemet op.
Altså, hvor mange kommuner i Danmark har sagt nej til at få hjælp af en taskforce?
Jeg kunne godt lige tænke mig at høre, helt præcis hvor mange det er, der siger nej til det her, for det er mit indtryk, at det er ganske, ganske få.
Så er mit sidste spørgsmål: Hvor dårlig skal kvaliteten i sagsbehandlingen være, før kommunen så skal tvinges?
Karina Adsbøl (DF), 2017-05-30:
Det er rigtig godt, at vi i dag har Ankestyrelsen og netop også tilsynet, som kan være med til at sætte rammerne for det her.
Vi er kommet med et konkret beslutningsforslag, og det er helt fair, at man fra Venstres og Konservatives ordførers side ikke er enig i, hvordan det skal gøres.
Når man kommer med et beslutningsforslag, er det et overordnet forslag, og så ved ordføreren jo godt, at når det så skal laves til et lovforslag, kommer indholdet i højere grad ind i det.
Det er ligesom, når ministeren kommer med et forslag.
Så kan man snakke om det, og så kommer indholdet senere, og så tager man det i udvalgsbehandling, og så kommer der senere et lovforslag, når vi har drøftet det i satspuljeregi, som netop også er der, hvor vi skal finde pengene.
Der har ministeren udtrykt et ønske om at forhøje rammen.
Hun mener, der er brug for en taskforce.
Hun mener så, at det skal være en frivillig taskforce, og der er det så, vi ønsker at målrette taskforcen til de kommuner, der specifikt har brug for hjælp, og som netop boner ud på landkortet.
Først og fremmest undrer jeg mig over de kommuner, som har sagt nej til et taskforceforløb.
Det kan i hvert fald godt undre mig, og det er jeg bekendt med at én kommune har gjort, i hvert fald på børneområdet.
Og når Konservatives ordfører snakker om børneområdet, og om vi også skal have en tvungen taskforce på børneområdet, så tænker jeg, at det ikke er nogen dum idé, fordi vi netop på børneområdet ser kommuner, som afviser at tage imod et forløb.
Altså, jeg undrer mig over, at nogle kommuner vil afslå hjælp og rådgivningsforløb.
Men jeg kan sige, at hvis den samme kommune dukker op igen og igen, og Ankestyrelsen og et tilsyn, som sidder med den samme sag, vurderer, at den her kommune simpelt hen ikke gør det godt nok, så synes jeg bare, det er rimeligt, at man simpelt hen kan sige: Nå, men så sender vi en taskforce ud for at hjælpe jer.
Og jeg ville da synes, at man har noget af et problem i en kommune, når man ikke takker ja til den gode hjælp, man kan få af en taskforce.
Orla Østerby (KF), 2017-05-30:
Det, jeg bare sagde fra talerstolen, var: Skal vi også her have en tvungen taskforce, hvis kommunerne ikke løser opgaven godt nok?
Det er bare som eksempel på, hvordan det her kan udvides og blive til noget, som kan blive rigtig ubehageligt, også for os her på Christiansborg.
Mit spørgsmål til ordføreren lige her er: Hvordan forestiller ordføreren sig at et taskforceforløb, som kommunen tvinges ind i – altså tvinges ind i – kan forbedre kvaliteten af sagsbehandlingen?
Orla Østerby (KF), 2017-05-30:
Jeg er enig med fru Pernille Rosenkrantz-Theil i, at Dansk Folkeparti har fremsat et forslag, som kunne adressere det her.
Så derfor er det et rigtig dårligt forslag.
Men vi har jo også set kommuner, som ikke har rettet ind i første omgang, hvor så Folketinget eller ministeren har taget fat i det, og så har vi jo set, at der er kommet en løsning.
Jeg kan ikke se, at det her ændrer noget ved, at ministeren altid har mulighed for at tage fat i en kommune.
Og det har vi jo set har virket.
Så derfor skal vi passe på med, at vi her på Christiansborg tror, at vi kan lovgive os ud af det hele ved at sende en taskforce rundt til kommunerne.
Hvad bliver det næste, vi skal sende sådan en rundt til?
Er det børneområdet?
Er det ældreområdet, eller hvor skal vi gøre det?
Pernille Rosenkrantz-Theil (S), 2017-05-30:
Tænk, det synes jeg faktisk lyder som en rigtig god verden, altså en verden, hvor man kan sige: Nu er der så mange mennesker, der er kommet i klemme i den måde, I gør tingene på i den her kommune, at nu skrider vi altså ind og siger, at det her bliver I nødt til at gøre bedre.
Det synes jeg faktisk er positivt.
Så herfra skal der i hvert fald lyde en varm støtte til ideen og kernen i det her forslag.
Og det er slet ikke, fordi jeg ikke anerkender, at man skal kunne lægge sit serviceniveau – altså inden for lovgivningens rammer – som man vil, for selvfølgelig skal man det.
Jeg er helt enig med den konservative ordfører i det.
Men der er vel et eller andet i det her med, at hvis man begår tilpas mange fejl i en forvaltning, skal der gribes ind, for vi har jo set, hvordan det har sejlet nogle steder, og vi har i øvrigt også eksempler på, at Ankestyrelsen er kommet med en kendelse, hvorefter kommunen ingenting har gjort for at rette op på det.
Så er der bare undtagelserne, og det er jo de undtagelser, jeg mener Dansk Folkeparti sigter efter her, hvor man så kan gå ind med lidt håndfaste krav.
For jeg synes, der er en kerne i det her, som vi dog med mellemrum plejer at kunne blive enige med hinanden om.
Laura Lindahl (LA), 2017-05-30:
Jeg synes egentlig, at det er fuldstændig fair, at man ikke har alle detaljer på plads.
Men for at vi kan drøfte forslaget, er vi jo nødt til at blive konkrete i nogle af de spørgsmål, som dukker op, f.eks: Hvad, hvis en kommune, der bliver pålagt den her taskforce, siger, at det vil de ikke?
Der er man jo nødt til at have overvejet i sådan et beslutningsforslag, hvad man så gør.
Skal de have en bøde?
Og hvad gør man i det tilfælde, at en kommune siger, at de er i gang med deres eget eller vil noget helt tredje?
Hvad gør man så?
Orla Østerby (KF), 2017-05-30:
Jeg vil da byde fru Pernille Rosenkrantz-Theil velkommen i debatten.
Jeg vil bare sige, at sagsbehandlingen og serviceniveauet i kommunerne er to forskellige ting – det har spørgeren jo fuldstændig ret i.
Og hvis det var sådan, at vi her stod med et forslag, hvor vi isolerede det til at sige, at hvis der var en kommune i Danmark, der simpelt hen nægtede at ville lave en ordentlig sagsbehandling efter serviceloven, og hvis det var første, anden eller tredje gang, vi havde sådan en situation med en kommune, så kunne vi jo begynde med at diskutere, hvad vi så gjorde.
Men derfra og så til at komme med en taskforce, som skal gå ud uden varsel og kunne sige: Hør her, I er nået op på en fejlprocent, som vi har besluttet grænsen for her i Folketinget, og nu, når I er nået dertil, er det os, der bestemmer, hvordan det her skal køre, så nu skal I høre.
Pernille Rosenkrantz-Theil (S), 2017-05-30:
Nu synes jeg, at debatten måske bliver lige lovlig overophedet.
Jeg synes jo, at det er helt sagligt, hvad ordføreren siger, nemlig at der er forskellige serviceniveauer i kommunerne, og det bakker vi også i Socialdemokratiet fuldstændig op om at der skal være.
Det, jeg godt kunne tænke mig at få skilt ad, er det, der handler om fejl, og det, der handler om serviceniveau.
For jeg er sådan set enig med ordføreren i, at vi ikke under nogen omstændigheder herindefra skal diktere serviceniveauet.
Men omvendt er jeg fuldstændig enig med Dansk Folkeparti i, at vi selvfølgelig de steder, hvor der bliver begået for mange fejl, skal kunne få en kommune til at tage imod faglig sparring.
Så jeg vil spørge om ordførerens holdning til, at man i et beslutningsgrundlag kunne få skilt de to ting ad, så det ikke er serviceniveauet, det handler om, men antallet af fejl begået i sagsbehandlingen – det synes jeg nemlig er rigtig, rigtig alvorligt.
Jeg er enig i, at de fleste kommuner gør det fint, og jeg er sådan set også enig i, at vi ikke er på plads med beslutningsgrundlaget i det her beslutningsforslag.
Men kan ordføreren ikke give mig og i øvrigt også Dansk Folkeparti som forslagsstillere ret i, at det på en eller anden måde er helt tosset, at man kan lave en masse fejl, ikke hvad angår serviceniveauet, men fejl i sagsbehandlingen, og når vi så gerne vil sanktionere det, jamen så handler det om »må« eller »kan«?
Det synes jeg er en meget blød måde at gå til det på over for folk, der gør noget forkert.
Mai Mercado (KF), 2017-05-30:
Der var ikke så mange spørgsmål.
Det, jeg bare kan sige, er, at jeg heller ikke havde forventet, at hr. Karsten Hønge ville have syntes, at det var en stærk omgang.
Faktisk ville det have skuffet mig meget, hvis ikke hr. Karsten Hønge havde sagt, at det var slapt, at det ikke var godt nok, og at det var uambitiøst, og hvad hr. Karsten Hønge ellers sådan plejer at svinge sig op til af gode retoriske greb.
Jeg må faktisk erkende, at jeg havde håbet på lidt mere, men det fik jeg så ikke.
Det kan jeg da godt være skuffet over heroppefra.
Men det kan være, at jeg får det nu.
Pernille Rosenkrantz-Theil (S), 2017-05-30:
Jeg tror også, at jeg har givet ministeren et svar de første ti gange.
Jeg gør det gerne igen fra talerstolen, når det er min tur.
Men nu er det faktisk mig, der stiller spørgsmål til ministeren og ikke omvendt.
Vi bytter roller om lidt, og så kan vi tage den debat, ministeren gerne vil have.
Men den der afledningsmanøvre med at spørge, hvad Socialdemokratiet gerne vil, når jeg stiller et spørgsmål, synes jeg måske er lige frisk nok.
Så nu gentager jeg bare: Vil ministeren sætte lidt flere ord på, hvordan det skal bringe en syg borger på kontanthjælp tættere på arbejdsmarkedet, at man tager 36.000 kr. fra vedkommende på 1 år?
Mai Mercado (KF), 2017-05-30:
Jeg står fuldt ud på mål for kontanthjælpsloftet.
Det, som kunne være interessant at vide, er, hvor Socialdemokratiet står med hensyn til kontanthjælpsloftet.
For det er jo ikke første gang, vi har den her debat.
Den har vi faktisk haft rigtig, rigtig mange gange efterhånden, og det er utrolig letkøbt at stå og være ordfører og tordne og tale dunder imod kontanthjælpsloftet, og alligevel vil man ikke klart svare på, om det er noget af det første, man vil gå ind og fjerne, hvis man på et tidspunkt er så heldige at få statsministerposten tilbage.
Det må være muligt at kunne komme med et svar på, om man rent faktisk har tænkt sig at fjerne det kontanthjælpsloft, eller om man har tænkt sig at lade være.
Jeg tror egentlig, at der er mange både i salen, men også ude i stuerne, som kunne tænke sig at få et svar på det.
Det kan jo være, vi er heldige, og at fru Pernille Rosenkrantz-Theil kunne give os et svar nu og her i dag.
Det ville sådan set være rart.
Nu har vi efterhånden haft debatten mange gange.
Pernille Rosenkrantz-Theil (S), 2017-05-30:
Nu kan jeg forstå, at ministeren ikke har læst tallene ovre fra Beskæftigelsesministeriet.
Det kan jo undre.
Men jeg kan så oplyse ministeren om, at mere end halvdelen af dem, vi taler om, faktisk er syge.
Det er da helt rigtigt, at man jo godt kan finde folk på kontanthjælp, der ikke er det, men når det nu er sådan, at størstedelen af dem, der er på kontanthjælp, faktisk er syge og derfor ikke er i stand til at påtage sig at arbejde, så kan det godt undre, at ministeren i hele sin argumentation for kontanthjælpsloftet står og siger, at det skal kunne betale sig at arbejde.
Jeg er ikke helt sikker på, hvordan det skal hjælpe i forhold til at komme ind på arbejdsmarkedet for den, der er syg, at blive sat op til 36.000 kr. ned i ydelse, hvis det, der er det egentlige problem, er, at vedkommende er syg.
Det tænker jeg at ministeren måske kunne sætte lidt flere ord på.
Mai Mercado (KF), 2017-05-30:
Jeg ville ønske, at jeg kunne tage ære og credit for, at det var mig, som sagde, at man skulle investere i kulturelle og i sociale ressourcer, altså det, som hr. Finn Sørensen nedgør til bare at gå en tur.
Det er jo hele fællesskabet, familiefællesskabet, vi taler om, men det kan jeg ikke tage ære for, for det er Niels Ploug, som har skrevet en udmærket bog, som har adresseret det.
Så må jeg bare sige, at jeg tror, det er svært at blive enig, når det er, at hr. Finn Sørensen konstaterer, at hun er syg, altså at man, hvis man er på kontanthjælp, så pr. definition er syg eller man pr. definition er socialt udsat.
Det behøver man jo ikke at være.
Man kan også være på kontanthjælp, fordi det eneste, der er galt, er, at man mangler et arbejde, og at man har brug for hurtigst muligt at komme tilbage på arbejdsmarkedet.
Og det skal vi så selvfølgelig hjælpe med.