Ellen Trane Nørby (V), 2017-02-03:
Tak til Dansk Folkeparti for forespørgslen om tilstanden i sundhedsvæsenet, herunder fødselsområdet.
For ja, vi er helt enige i, at et trygt og et godt sundhedsvæsen er en grundpille i vores velfærdssamfund, og netop derfor prioriterer denne regering, men også den tidligere Venstreregering, sundhedsområdet højt – og det er heldigvis noget, vi har gjort i fællesskab med Dansk Folkeparti, også i de finanslove, vi har lavet de senere år – både økonomisk, men også i forhold til at have fokus på området, på behandlingskvaliteten og udviklingen af området.
Derfor har vi også ønsket at fortsætte den udvikling og reformering af sundhedsvæsenet, som vi satte os i spidsen for tilbage i 2001 med VK-regeringen, også i et stærkt og tæt samarbejde med Dansk Folkeparti.
For der skal ikke herske tvivl om, at Danmark skal have et sundhedsvæsen, der sætter patienten i centrum.
Og den målsætning skal selvfølgelig afspejle sig i indretningen af vores fælles sundhedsvæsen med stærke patientrettigheder, behandling af høj kvalitet, nye, moderne sygehuse og sammenhæng i indsatsen.
Siden 2015 har vi fortsat vores arbejde med at sikre et sundhedsvæsen på patienternes præmisser.
Og sidst, men ikke mindst, tog vi sidste år i forbindelse med økonomiaftalen med regionerne initiativ til otte forpligtende nationale mål for kvalitet i sundhedsvæsenet, som vi indgik en aftale om sidste forår.
Vores fælles satsning på sundhedsområdet har haft en mærkbar effekt til gavn for patienter og pårørende i hele landet.
Og tager vi et øjebliksbillede af den aktuelle tilstand af vores sundhedsvæsen, kan vi også se, at det går den rette vej.
Og derfor vil jeg sådan set
også gerne sige tak til alle de partier, der i fællesskab står bag forslag til vedtagelse i forespørgselsdebatterne i dag, fordi det også sender et signal om, at selv om der kan være steder, hvor vi er uenige, og selv om der er steder, hvor vi alle sammen anerkender at der skal ske forbedringer, så står vi i fællesskab vagt om, at vi fortsat skal udvikle vores sundhedsvæsen og også sikre den tryghed og den udvikling af sundhedsvæsenet, der er behov for, til gavn for patienterne, men også til gavn for medarbejderne og for at sikre, at vi med de ressourcer, vi betaler i fællesskab som skatteborgere, også får mest mulig sundhed for pengene.
Det går den rette vej, heldigvis, hvis vi tager sådan et øjebliksbillede af den aktuelle tilstand.
Der er tale om et sundhedsvæsen, som har udviklet sig over en årrække.
Og betyder det så, at alt er, som det skal være alle steder?
Nej, det gør det ikke.
Der er steder, hvor vi er nødt til at have en særlig opmærksomhed.
Der er fortsat en stor geografisk ulighed i Danmark, når det kommer til behandling.
Der er fortsat udfordringer med f.eks. at tiltrække læger alle steder i landet.
Og hvis vi f.eks. kigger på, hvor mange patienter der får tilbudt et forløb for brystkræft til tiden, kan vi se, at i én region er det ni ud af ti patienter, mens det i en anden region kun er syv ud af ti patienter.
Kigger vi på, hvor mange der bliver tvangsfikseret i psykiatrien i én region, er vi oppe på 8 pct., mens vi i en anden region er nede på 5 pct.
Det er jo ikke fair for patienterne, at vi på den måde stadig væk kan se store geografiske forskelle, og det er noget af det, som vi skal arbejde med, også over de kommende år.
For nok har vi valgt, at regionerne er vores organisatoriske ramme for vores sundhedsvæsen, men for den enkelte patient burde det jo ikke have betydning, hvilken region man bor i, når det handler om at få sikret en høj kvalitet i vores sundhedsvæsen; det være sig ude hos almensektoren, vores praktiserende læger, det være sig på vores sygehuse.
Alle patienter skal kunne forvente en høj kvalitet i behandlingen hver gang og også forvente, at det sker uden unødig ventetid.
Og alle regioner skal også følge med udviklingen, stræbe efter den bedste behandling, prioritere efter behov og også være åbne over for at lære af hinanden.
Det gælder også på fødselsområdet, som indgår i forespørgselsdebatten, og som vi jo heldigvis også har haft lejlighed til at diskutere både på den høring, som Sundhedsudvalget arrangerede tilbage i december måned, men også på et samråd.
Jeg tror, man skal være politisk immun og argumentresistent, hvis den aktuelle debat om travlhed både på landets fødegange og på en række andre afdelinger på landets sygehuse ikke gør indtryk.
Jeg synes, det er vigtigt, at vi lytter, når dedikerede og kompetente medarbejdere oplever, at deres hverdag er præget af travlhed, så de dermed ikke føler, at de kan give patienterne – det være sig den fødende, det være sig andre patienter – den tid, den omsorg, den behandling, som de gerne ville.
Det skal være trygt og sikkert at føde på de danske fødegange over hele landet, og det skal være trygt og sikkert at være patient på alle vores sygehuse på alle afdelinger over hele landet.
Og så skal vi sikre os, at personalet, både dem, vi har på fødegangene og på andre afdelinger, også har rimelige arbejdsvilkår.
Det er en forudsætning for at give en god behandling, og det er sådan set også et af hovedbudskaberne, hvis vi kigger specifikt på fødselsområdet, som forespørgslen jo også fokuserer på, og som var omdrejningspunktet for den høring, som Sundheds- og Ældreudvalget afholdt den 15. december.
Vi skal så bare passe på med, at de udfordringer, der er i vores sundhedsvæsen, ikke leder frem til, at vi taler hele vores sundhedsvæsen ned i et sort hul, det være sig fødeafdelingerne, det være sig generelt.
For det ville ikke være respektfuldt over for de mange medarbejdere, der hver dag knokler og gør en forskel for vores patienter, hvis ikke også man anerkender det store arbejde og de heldigvis mange ting, der lykkes hver dag, og hvor der sker store forbedringer.
Hvad angår noget af det, vi nu har brugt et par timer på, nemlig styringen, kommer man ikke udenom, at det er regionerne, der er vores organisatoriske enhed for at udvikle også vores sundhed og træffe de her driftsmæssige beslutninger.
Det har de godt og vel 110 mia. kr. til hvert år, og langt hen ad vejen kan de også prioritere selv.
Der har vi jo selvfølgelig en opgave med at lægge rammerne, men jeg synes også, det er berettiget, at vi har en forventning om, at man også regionalt tager debatten om, hvor det er, man har behov for at bruge flere ressourcer, hvor det er, man kan skrue arbejdsgangene sammen på en anden måde, hvor det er, man lokalt skal adressere de aktuelle udfordringer, der er, hvad enten det er på fødselsområdet, influenzaepidemier, som lægger særligt pres på nogle afdelinger, og netop også kigger på, at det kan være gode ting, glædelige ting, som stigende fødselstal, der så gør, at man er nødt til at prioritere ekstra nogle steder, mens man andre steder skal kigge på, om man kan optimere arbejdsgangene.
Det handler om lokal planlægning, og det handler også om at sikre frirummet til, at man lokalt kan planlægge efter de forskelligheder, vi også ser.
Regionerne har en pligt til at stræbe efter det højst mulige niveau og også tage ved lære af de bedste, når det kommer til at komme de geografiske uligheder i sundhed til livs, og det er også vigtigt, at vi har fokus på det, både jeg som sundhedsminister og vi som regering, men også vi samlet som Folketing.
Det er selvfølgelig tendenser, det er udviklinger, som vi er nødt til at tage bestik af, både de steder, hvor det er en positiv udvikling, men også de steder, hvor det kommer til udtryk, ved at der er flere patienter, der har behov for vores behandling og også har behov for, at vi prioriterer det ressourcemæssigt.
Derfor skal vi også allerede nu udvise rettidig omhu og ruste sundhedsvæsenet til, at alle patienter også fremover kan få en behandling af høj kvalitet.
Vi skal følge udviklingen på baggrund af bl.a. de otte nationale mål for kvalitet i sundhedsvæsenet, som vi aftalte med Danske Regioner og KL sidste forår, for
de otte nationale mål sætter en klar retning for, hvordan sundhedsvæsenet skal udvikles og udgør en drivkraft for det lokale arbejde med kvalitet og patientsikkerhed.
Målene er suppleret med indikatorer, som siger noget om temperaturen i vores sundhedsvæsen, hvis man tør bruge sådan et udtryk om et sundhedsvæsen.
Det giver os en statusrapport også løbende på, hvor det er, man særligt, såvel regionalt som også herinde på Christiansborg, skal have fokus på, at der kan være særlige udfordringer, og det giver os også en indikation på, hvor det er, det danske sundhedsvæsen udvikler sig i en ønsket retning, og hvor der kan være ting, der er behov for at blive taget hånd om.
En øget økonomisk ramme gør det ikke alene.
Vi skal også skabe en bedre sammenhæng i vores sundhedsindsats på tværs af kommuner, almen praksis og de specialiserede sygehuse, og så skal vi have fokus tilbage på kerneopgaven.
Vi er nødt til at være åbne over for også at lære af hinanden, udvikle bedre arbejdsgange, både til gavn for patienterne, men også for medarbejderne, bruge nye metoder og sikre, at ressourcerne anvendes bedst muligt.
Derfor er det væsentligt, også i de debatter, vi tager i dag, at vi hele tiden holder fokus på, at vi ikke må gå i stå.
Det, at vi ikke må gå i stå, gælder, når vi taler om udvikling i sundhedsvæsenet, og når vi taler om den måde, som vi styrer vores sundhedsvæsen på.
Vi er nødt til at konstatere, at der nogle steder i sundhedsvæsenet stadig væk eksisterer spild i form af fejloperationer, utilsigtede hændelser, infektioner, forløb, som er unødvendige, unødvendig behandling eller undersøgelser, og det er ikke acceptabelt for patienterne, men det er faktisk heller ikke acceptabelt i forbindelse med den brug af ressourcer, som vi har, og derfor har vi heller ikke som politikere og sundhedsvæsen råd til, at vi bare lader det fortsætte.
Der har vi behov for at have et stærkere fokus.
Vi skal undgå spildet, vi skal have mere fokus på kvalitet og patientsikkerhed og det, der giver værdi for patienten, og bl.a. derfor vil kvalitet og patientsikkerhed også indgå som vigtige parametre i økonomiforhandlingerne om den regionale økonomi, som vi også har brugt lidt tid på at diskutere her ved den seneste forespørgsel.
Jeg glæder mig til dagens debat, og jeg glæder mig også til det fremtidige samarbejde om at udvikle vores sundhedsvæsen.