Karina Lorentzen Dehnhardt (SF), 2025-04-29:
Tak for ordet.
I 2019 havde vi et ret stort problem med opioider i Fredericia, hvor unge kom ud i en forfærdelig afhængighed.
Det førte til, at jeg tog fat i den daværende justitsminister og den daværende sundhedsminister for at løse problemet.
Jeg var meget paf over, at man ikke ville nedsætte en tværfaglig arbejdsgruppe for at se på, hvad vi egentlig kunne gøre.
Jeg havde læst om de massive misbrugsproblemer, som man havde i USA, og jeg var bekymret for, at det også kunne udvikle sig i Danmark.
Jeg fik læst og påskrevet, at ingen statistikker viste et problem, og derfor var der heller ikke brug for en indsats.
Det viste sig bare senere, da Fredericia Kommune lavede en undersøgelse af det her, at 40 pct. af de unge, der var indskrevet i misbrugsbehandlingen, var det på grund af opioider.
Så der var et problem.
Der blev desværre ikke lyttet, og senere stak det så af i Ribe og Esbjerg, hvor der også var unge, der fik smadret deres liv.
Jeg sagde mange gange, at straffen var lavere end for andre stoffer, men først i 2021 lykkedes det mig, troede jeg, at få den daværende justitsminister til at sige, at nu ville man kigge på straffen.
Der skete som bekendt ikke så meget, og nu er vi jo så, 4 år senere, i gang med at behandle de strafskærpelser, som blev stillet i udsigt dengang.
Jeg ved ikke, om man kan sige bedre sent end aldrig, for vi må bare konstatere, at narkohandlerne jo i mange år har haft næsten frit spil, og man må sige, at mange unge senere hen er kommet galt af sted.
Flere af os her i salen, ved jeg, har haft besøg af et særligt forældrepar, som kæmper for deres søn.
Og når man hører om deres mangeårige kamp for at få hjælp til ham, må man simpelt hen tage hatten af for dem.
Få har kæmpet som dem for tilbud og hjælp, som de har.
Jeg siger ikke for meget, når jeg siger, at vores hjælpeapparat slet ikke er gearet til at hjælpe de her familier.
Det er afvisninger hos psykiatrien, hos lægen og hos kommunen, det er nætter uden søvn, det er weekender med angst for, at han dør, det er kørsel til og fra, og det er det nærmest at være vidne til et dødsfald i slowmotion.
De har sågar måttet købe stoffer til deres søn for at holde abstinenserne nede.
Der er problemer med at få en fodlænke.
Der er problemer med at komme i udredning.
Tiden bare går og går, og midt i det hele står den her familie med deres søn.
Jeg vil påstå, at meget få i politik eller i embedsværket kender til, hvordan det smadrer familier i angst og i afmagt, for ellers havde vi, tror jeg, reageret og handlet på en helt anden måde med det samme.
Havde misbrug fået samme behandling som kræft, tror jeg, at de her familier var et helt andet sted.
Nu står vi jo så med en del af et udspil, som regeringen har lavet, og som man desværre ikke har villet forhandle.
Det synes jeg er en rigtig stor skam, for som man kan høre, er der mange gode idéer her i Folketingssalen, som jeg tror vi kunne have fundet sammen om.
Jeg tror ikke på, vi kan klare det her med straf alene, selv om jeg bakker alle dele i forslaget op.
Selvfølgelig skal vi gå efter bagmændene, men jeg er også enig i høringssvarene i forhold til bekymringen for dem, som er meget udsatte, og som har en stærk afhængighed.
Det tror jeg ikke vi kan straffe os ud af, og det synes jeg heller ikke vi skal.
Det kan godt være, at ministeriet mener, de har taget højde for det.
Vi ser bare gang på gang, at politiet ikke har blik for, at de her regler er der.
De opfatter grænserne her som minimumsstandarder.
Så vil jeg også godt sige en ting mere.
Når man nu har muligheden for at tage flere opioider, som f.eks. kommer i pakkepost fra Kina, af markedet, så kan jeg simpelt hen ikke forstå, hvorfor myndighederne insisterer på ikke at bruge den teknologi, der rent faktisk kan fjerne mere fra markedet.
Jeg har nu spurgt justitsministeren og skatteministeren ad flere omgange i forhold til at bruge den scanningsteknologi, som man bruger i Holland, hvor man har sorteret 0,2 pct. af pakkerne fra, og hvor man med 60 pct.'s nøjagtighed har forudset, hvor der er problemer.
Hvorfor indfører vi ikke det krav i Danmark?
Jeg tænker, det handler om, at alle tror, at Toldstyrelsen og politiet så vil få mange flere sager, men der må vi finde en udvej.
Det vigtigste er jo at få det konfiskeret, ikke at der nødvendigvis bliver en politisag ud af hver eneste pakke, hvor loven overtrædes.
Så vil jeg også lige nævne en anden ting.
Nu vil man jo så konfiskere biler brugt til narkosalg, og det er rigtig fint med mig, men jeg forstår ikke, at vi stadig væk, 5 år efter vi erkendte behovet for en certificeringsordning for leasingbiler, som kan sortere de grå selskaber fra, stadig står uden en løsning på det.
Vi fortsætter med mere konfiskation, men vi har ikke helt, synes jeg, taget de forebyggende tiltag først, og det forstår jeg ikke.
Nu vi er ved konfiskation, synes jeg, der mangler et forslag.
Hvorfor er det, vi ikke konfiskere de fiskerbåde, der medvirker til den her slags?
Jeg synes, der er meget mere, vi kan gøre, og som vi burde gøre, og derfor kan det bare ærgre mig, at vi ikke fik den forhandling, som jeg tror kunne have bragt os videre i fællesskab.