Sólbjørg Jakobsen (LA), 2023-02-02:
Tak for spørgsmålet.
Jeg kan godt lide tanken om, at der er så høj tiltro til, at de ting, som vi ønsker og de andre partier ønsker, er noget, som man forventer, at vi fører valgkamp på og putter på valgplakater.
Jeg kan kun håbe, at partierne i regeringen henter inspiration her og måske bare også sætter deres løfter og planer på deres plakater.
Vi har egentlig alle vores besparelser i vores 2035-plan med, hvor der står alle de svære beslutninger, vi gerne vil tage.
Det har vi også tænkt os at gøre næste gang.
Tak for ordet.
Jeg havde ikke forventet, at året skulle starte med, at jeg ville snakke så meget om store bededag.
Jeg har faktisk aldrig snakket så meget om store bededag, som jeg har gjort i år, og det er helt fra Christiansborgs gange til køledisken i brugsen derhjemme og stort set hver dag stort set kun om, at det er en dårlig idé.
Argumenterne for, at det er en dårlig idé, er faktisk mange.
Vi har hørt mange af dem i dag, og spørgsmålene er mange.
Er det i strid med den danske model, bør man ophæve kontrakter, som folk har indgået kollektivt eller individuelt, bare på den måde der – er det noget, man bør gøre?
Har regeringen nok respekt for kirken i den her sag, og hvorfor i alverden indlede med det her bizarre kryds med forsvaret?
Som sagt er argumenterne imod forslaget mange, og selv om det varierer fra person til person og parti til parti, hvilket argument man støtter sig mest til, er der er en slående enighed fra yderste venstrefløj til yderste højrefløj om, at det er et dårligt forslag.
Men forslaget har også skyllet stærke bølger af følelser igennem landet, og det tror jeg også der er en god grund til.
Jeg tror, at mange af følelserne kommer fra trangen til at beskytte vores traditioner, og det vil jeg gerne uddybe og lægge lidt vægt på i dag.
I Danmark har vi mange traditioner.
Nogle af dem har de også i andre lande, nogle af dem har vi helt for os selv.
Nogle er direkte hæftet op på vores kristne tro, andre er ikke.
De forskellige traditioner vægtes ikke ens af alle og nogle overhovedet ikke af alle, men af nok mennesker, til at de består år efter år.
Rammer du din 25. eller 30. fødselsdag, skal du enten have kanel eller peber.
Vi laver mærkelige gækkebreve op til påske – det tror jeg faktisk ikke man laver andre steder.
I over 100 år har vi puttet en mandel i en dessert og gjort det til en selskabsleg at vinde mandelgaven.
Jeg kender faktisk ikke nogen, der holder jul uden at gøre det.
Og på store bededag spiser vi hveder.
Bevares, det er ikke det eneste, vi gør store bededag, det er måske heller ikke alle, der gør det, men jeg tror, I ved, hvad jeg forsøger at sige.
Det er en blanding af de store og de små traditioner, der tilsammen gør Danmark til Danmark.
Jeg vil ikke stå her og være så dramatisk og sige, at en afskaffelse af store bededag ødelægger det hele.
Det tror jeg faktisk ikke det gør.
Jeg tror sagtens, at Danmark stadig kommer til at være Danmark efter det her.
Og okay, det skal også med, at vi har rigtig mange fri- og helligdage i Danmark, så det er heller ikke, fordi vi lige pludselig har et arbejdsmarked, der bare er super presset.
Der er jeg også helt enig.
Så hvorfor den store modstand?
Det er, fordi selv om forslaget ikke ødelægger vores traditionelle fundament, piller regeringen egenhændigt og uden varsel ved det.
Altså, de piller ved noget, som vi troede man slet ikke ville røre, og frygten for, at det overhovedet ikke er helligt for dem at slette dele af vores traditioner, er da klart noget, vi reagerer på.
For ud over de logiske argumenter for at være imod forslaget, som sagt, for der er mange forskellige, så kommer den her frygt: Hvad så ellers?
Og det er jo bare der, hvor der er sket et skred.
Hvem med en forholdsvis sund økonomi betaler sine regninger ved at sælge sin bedstemors smykker?
At have råd til regningerne med det kæmpestore budget alene burde være muligt uden at sælge sin bedstemors smykker.
Jeg kommer ikke til at gå dybere ind i tallene i excelarket, fortolkningen af paragrafferne og den manglende respekt for at have frihed til at lave de aftaler, man vil.
Der er gode begrundelser at hente, men som jeg indledte med at sige, er det begrundelser, vi hver især støtter os til, fordi vi grundlæggende er enige om, fra højre til venstre, fra Christiansborg til kølediskene ved købmanden, at det er et dårligt forslag.
Var processen anderledes, var denne ofring noget, vi havde drøftet bredere i samtalen, bredere end kun i regeringen, var det noget, vælgerne vidste forud for valget, kunne det måske se anderledes ud, men sådan har det ikke været.
Det blev serveret på bordet af en flertalsregering og krydret med, at det er sådan, Danmark hjælper Ukraine.
Tilbage står et frustreret samfund med en følelse af, at regeringen som en tyv i natten – ja, jeg har skrevet det, det er ikke, fordi de andre har sagt det, for det er det, der er sket – tager en fridag fra os og uden at blinke piller ved vores traditioner.
De har ikke været lydhøre over for modstand, og de holder fast i, at præcis disse 3 mia. kr. simpelt hen ikke kan undværes, uanset prisen.
I Liberal Alliance er vi ikke enige, og vi støtter ikke lovforslaget.