runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Mette Frederiksen (S), 2021-06-02:
Jeg vil så utrolig nødig – og det er virkelig nærmest med livet som risiko, at jeg siger det, jeg siger nu – her ved opstarten til et kæmpe reformarbejde skulle stå den næste time og sige nej og ja og nej og ja, for hvis vi alle sammen gør det, alle sammen herinde, kommer der ikke nogen stor reform; så er vi i løbet af ganske kort tid alle sammen blevet låst fast i alle mulige kendte positioner, og så når vi ikke fremefter.
Derfor vil jeg virkelig bestræbe mig på at have et åbent sind og lade være med at afvise andre partiers gode idéer, og når det kommer til modregning, er det bestemt ikke et nej.
Vi skal jo finde ud af, hvordan vi finansierer det, men det er selvfølgelig et sted, vi kan kigge ind i i fællesskab – vi har jo gjort det allerede i nogle sammenhænge.
Men ja, der er muligheder.
Må jeg så bare sige i forhold til Arnepensionen, at det handlede om noget andet.
Det handlede om at rette op på en uretfærdighed, der var blevet skabt, og retfærdighed i vores samfund er også vigtigt.
I øvrigt forstod jeg aldrig rigtig det der med, at det var positivt, at man var nede Mette , men det er en anden snak.
Mette Abildgaard (KF), 2021-06-02:
Tak for det.
Jeg vil prøve at afsøge, hvad statsministeren og jeg sådan kan enes om, altså hvad vi kan nå til enighed om.
Man kan sige, at helt oplagt hedder vi begge to Mette.
Godt nok er statsministeren blevet til »Hele Danmarks Mette« ; der må jeg bare nøjes med at være Mette.
Statsministeren og jeg har begge to overlevet sommeren 2016, som var særdeles hård for os, der hed Mette, for det var der, det her hit »Nede Mette« hittede og blev spillet fuldstændig hysterisk meget.
Så har statsministeren og jeg også det tilfælles, at vi begge to ønsker nogle reformer, der øger arbejdsudbuddet.
Der kan jeg så undre mig over statsministerens fremgangsmetode i forhold til Arneaftalen, som jo ikke bidrager positivt i forhold til arbejdsudbuddet.
Men jeg håber så, at jeg kan finde et andet sted, hvor statsministeren og jeg kan enes, for jeg tror ikke, det er det med at sænke topskattegrænsen, vi kan nå til enighed om.
Men jeg lagde mærke til, at statsministeren nikkede, da min partiformand nævnte muligheden for at fjerne modregningen for vores pensionister for at give dem et øget incitament til at blive på arbejdsmarkedet.
I dag bliver det oplevet som noget bøvl at regne ud, hvad man skal betale i skat.
Kunne vi gøre det mere simpelt og lade vores ældre bidrage på arbejdsmarkedet?
Mette Frederiksen (S), 2021-06-02:
Selvfølgelig skal vi leve op til 70-procentsmålsætningen.
Det er jo hele fundamentet for den grønne omstilling nu og for hele den klimaindsats, som mange af os her i salen er stolte af med god grund, og som resten af verden, vil jeg gerne sige her, jo også kigger med en vis beundring på.
Resten af verden kigger på Danmark og siger: Det er ret godt gået, at I ikke alene har de ambitiøse mål – og nu har vi så også et ambitiøst mål allerede i 2025 – men at I evner at gøre det på en måde, hvor uligheden ikke bare får lov til at eksplodere, og hvor almindelige mennesker ikke føler sig sat af den nødvendige udvikling.
Det er det arbejde, vi skal fortsætte.
Vi er jo ikke i mål, men vi er altså kommet langt på kun godt et år, synes jeg, i fællesskab, og tak for det.
Peder Hvelplund (EL), 2021-06-02:
Jeg er fuldstændig enig i, at den grønne omstilling skal foregå på en socialt retfærdig måde.
Det er sådan set også der, Enhedslisten har fremlagt konkrete initiativer, der viser, vi sagtens kan gøre det.
Men det, der ikke er til diskussion, er jo, at vi har vedtaget en klimalov med et forpligtende reduktionsmål i 2030 på 70 pct., og det går jeg ud fra at regeringen har tænkt sig at leve op til.
Og hvis vi skal det, skal der jo leveres ikke bare i forhold til Klimarådets kritik, men også i forhold til basisfremskrivningen fra Energistyrelsen, som netop baserer sig på de initiativer, der er blevet taget.
Så hvordan vil regeringen sikre, at vi når det mål, og kan vi gøre det uden at skulle genåbne de aftaler, vi har lavet, og altså sikre, at der bliver leveret yderligere reduktioner?
Mette Frederiksen (S), 2021-06-02:
Jeg synes selvsagt, det er vigtigt, at Folketinget og regeringen lytter til Klimarådet, og både anbefalinger og ris og ros er værd at tage med i vores arbejde.
Men der er den afgørende forskel på Klimarådet og Folketinget og regeringen, at Klimarådet skal fokusere på klimaet, mens alle os, der sidder her, skal have hele samfundet til at hænge sammen.
Det skal vi, både når det handler om de konkrete beslutninger på klimaområdet, men det skal vi også, når vi taler økonomi, beskæftigelse, sammenhængskraft, land og by og alle de andre problemstillinger, der er.
Derfor skal vi selvfølgelig tage ordene med i arbejdet.
Men det er jo vores opgave som folkevalgte at finde de balancer, der gør, at vi kan være førende på den grønne omstilling, men at vi kan gøre det på en måde, som jeg faktisk synes vi evner i Danmark lige nu, nemlig på en klog, balanceret og i virkeligheden lidt dansk måde, hvor lønmodtagere går på arbejde på grund af den grønne omstilling og virksomheder klarer sig godt på grund af den grønne omstilling og ikke på trods af.
Det arbejde vil vi gerne videreføre, og det synes jeg vi er godt på vej til, men det skal ske i en balance, så hele Danmark bliver ved med at hænge sammen.
Som jeg forstår det, vil Venstre i virkeligheden bibeholde status quo.
Jeg har såmænd bare konstateret efter utrolig mange samtaler med folk om deres oplevelser, at status quo ganske enkelt ikke er godt nok, for vi har ikke længere et trygt Danmark alle steder.
Det er ikke sådan, at alle boligområder, alle torve, alle gader, alle veje, alle parkeringspladser er sikre.
Det er da en af vores absolut vigtigste opgaver at sørge for, at helt almindelige mennesker kan være trygge der, hvor de gerne vil være.
Jens Henrik Thulesen Dahl (DF), 2021-06-02:
Tak for det.
Jeg tror, vi alle sammen husker den periode i starten af januar, hvor vi havde udbredt coronasmitte ude på vores plejehjem.
Rigtig mange døde derude.
Vi hørte en statsminister, der den 5. januar sagde, at nu skulle der kviktestes, for nu skulle vi gøre noget ved det her.
Jeg tror, vi alle sammen syntes, det var vigtigt, at der skulle ske noget.
Statsministeren gentog det den 10. januar.
Samtidig forlyder det, at statsministeren den 8. januar faktisk fik besked om, at det ikke skete.
Kan statsministeren bekræfte, at statsministeren, da hun stod den 10. januar og sagde, at nu skulle der kviktestes, godt vidste, at det ikke skete derude?
Carl Valentin (SF), 2021-06-02:
Det synes jeg er helt fair, for det er et ekstremt kompliceret spørgsmål, og vi er mange, der har skullet lære mange nye ord i år.
Altså, jeg har f.eks. aldrig sagt zoonotisk smittereservoir, før vi kom ind i den her pandemi.
Men så vil jeg gerne høre: Når det nu har så meget at gøre med vores relation til dyr og vi ser fremtrædende eksperter, f.eks. Lars Erik Larsen, der er professor i veterinær virologi, være ude at sige, at svineproduktionen med hans ord er en tikkende bombe under os i forhold til fremtidige epidemier, og når der er så mange problemer med dyr, der står tæt, og risici i den forbindelse, kan statsministeren så forestille sig, at en indsats, i forhold til at dyreproduktion ikke skulle være så intensiv, er væsentlig for fremtiden?
Mette Frederiksen (S), 2021-06-02:
Jeg tror, jeg må være ærlig og sige, at jeg ikke har et fyldestgørende svar på det uhyre komplekse, men også vigtige spørgsmål.
Jeg må jo indrømme, at jeg aldrig har beskæftiget mig med pandemier, epidemier, virus i det omfang, som jeg nu har været beskæftiget med det igennem 15 måneder.
Men jeg er ganske ofte i det forløb stødt på, har konstateret og læst og er blevet oplyst om, at der er udfordringer i mikset mellem mennesker og dyr, og det er jo noget af det, som jeg synes fylder for lidt i dag, også i diskussionen om det, at vi desværre måtte aflive minkene i Danmark.
Fra nogens side lyder det jo, som om det var en beslutning, der blev taget ud af det blå.
Det er jo en beslutning, der er relaterer sig til covid-19, og det var risikoen for en fortsat vækst og udvikling i epidemien og en eventuel mutation, der gjorde, at den risikovurdering blev forelagt regeringen.
Så det er egentlig bare for at sige, at spørgsmålet er uhyre relevant, men jeg kan ikke give et fyldestgørende svar.
Carl Valentin (SF), 2021-06-02:
Nu var der sådan lidt et dyretema i statsministerens tale, og hun nævnte også selv smittespredningen i vores minkproduktion og den alvorlige situation, der var der.
Derfor vil jeg egentlig gerne stille statsministeren endnu et spørgsmål om, hvordan man gerne vil forebygge fremtidige pandemier, for det har en hel del at gøre med vores relation til dyr.
Det er altså alt sammen noget, der på en eller anden måde har en kobling til vores dyreproduktion, og det synes jeg egentlig er ret alvorligt.
Derfor vil jeg gerne høre statsministeren, hvad hun tænker der er vigtigt at gøre i forhold til at forebygge fremtidige pandemier som den, vi er midt i lige nu.
Mette Frederiksen (S), 2021-06-02:
Jamen der er jo ikke et flertal for det.
Det er jo sådan, at når vi konstaterer, at der ikke er et flertal, så er der mange andre opgaver at gå til.
Jeg hæfter mig ved, at der i dag generelt er opbakning til, at vi går videre med hele skolespørgsmålet, og der er jo utrolig mange uløste opgaver.
Anni Matthiesen (V), 2021-06-02:
Ja, heldigvis, kan man sige, er der ikke flertal for det.
Men jeg har egentlig brug for at høre, om det stadig væk er Socialdemokraternes politik og dermed Socialdemokraternes plan at sætte koblingsprocenten ned, såfremt man kan skaffe flertal for det.
Peder Hvelplund (EL), 2021-06-02:
Tak for det, og tak til statsministeren for besvarelsen af forespørgslen.
Statsministeren sagde tidligere, at vi kun løser problemer, hvis vi taler om dem.
Hvis det nu var en fuldstændig ubetinget sandhed, kan man sige, at klimakrisen så nu var løst for længst, for den har vi talt rigtig meget om.
Men det kræver ligesom også noget konkret handling, og der er da også blevet leveret.
Men vi må også konstatere, at da Klimarådet kom med deres vurdering af regeringens indsats tilbage i februar måned, var dommen klokkeklar og en ret sønderlemmende kritik, nemlig at Klimarådet vurderede, at det ikke var anskueliggjort, at man kunne nå 70-procentsreduktionsmålet i 2030.
Vi har også set basisfremskrivningen fra Energistyrelsen, som i hvert fald viser, at der minimum fortsat mangler at blive reduceret med 12 mio. t, hvis vi skal nå målet i 2030.
Derfor er spørgsmålet til statsministeren: Er regeringen villig til at begynde at genforhandle nogle af de aftaler, der er indgået, for vi har jo været inde på de helt væsentlige områder, og hvilke initiativer har regeringen ellers tænkt sig og tage, for at vi kan opnå det mål?
Anni Matthiesen (V), 2021-06-02:
Så må vi jo vente på det samråd.
Nu vil jeg prøve at se, om jeg måske kan få svar på noget andet.
Statsministeren sagde i sin tale her i formiddags, at ikke alle børn er glade for at gå i skole, og det viser tallene jo desværre også.
Op imod 5 pct. af landets børn har faktisk skolevægring.
I den forbindelse kunne jeg godt tænke mig at spørge ind til, om Socialdemokraterne og dermed statsministeren fortsat har en plan om, at koblingsprocenten på de frie skoler skal sættes ned, og at der dermed er risiko for, at der er frie skoler, der så lukker, og at der så er mange børn, der måske ikke har en valgmulighed, men er nødt til fortsat at gå i en folkeskole, selv om det måske er en skole, som de er utilfredse med at være i.
Mette Frederiksen (S), 2021-06-02:
Som jeg forstår det, og det har jeg jo allerede svaret to foregående spørgere, er der indkaldt til samråd i forhold til en række af de her spørgsmål, og der vil spørgsmålene selvfølgelig blive besvaret.
Jens Henrik Thulesen Dahl (DF), 2021-06-02:
Men hvis statsministeren udtrykte – som statsministeren siger – et politisk ønske om, at noget skulle ske, men at der ikke sker noget,
hvem er det så, der har ansvaret for, at der ikke sker noget?
Hvis det ikke er statsministeren, er det så sundhedsministeren?
Er det systemet?
Altså, har statsministeren ikke en vis kompetence til at sige, at det her skal ske, og så sørge for, at det sker?
Vidste statsministeren godt den 10. januar, at der var kommet besked om, at det ikke skete?
Mette Frederiksen (S), 2021-06-02:
Jeg synes allerede, jeg har besvaret det spørgsmål.
Det, jeg udtrykker som statsminister, er jo vores politiske ønske om, at der skal testes flere.
Det er i øvrigt et ønske, jeg har haft som statsminister igennem hele epidemien.
Vi startede jo med ikke at teste i Danmark – det gælder i øvrigt de fleste lande, fordi testkapaciteten ikke var der og infrastrukturen ikke var bygget.
Jeg har hele tiden troet på, at der skulle testes, og at der skulle testes massivt, hvilket jo også har vist sig at være en rigtig vej at gå, når man skal have kontrol over en epidemi.
Og jeg kan jo gentage, hvad jeg sagde før: Jeg har udtrykt et politisk ønske, og jeg kunne godt ønske mig, at myndighederne havde fået de her test ud mange flere steder på et tidligere tidspunkt.
Vi har jo haft lejlighed til at diskutere koblingsprocenten ad flere omgange, og det, vi har udtrykt et ønske om, er, at den forhøjelse, der fandt sted under den tidligere regering, skulle nedjusteres.
Vi må jo så også konstatere, at det er der ikke flertal for i Folketinget.
Det er jo en lille smule ejendommeligt, at regeringen nu bliver angrebet for, at på de områder, hvor vi ikke kan få flertal, gennemfører vi det ikke.
Det kan vi jo ikke.
En regering kan jo ikke gennemføre noget, hvis ikke der er et flertal i Folketinget for det, og det er der mig bekendt ikke på det her område.
Så er det jo Folketinget, der bestemmer det.
Jeg har egentlig lyttet mig til i dag, at der er en meget, meget bred opbakning til, at vi skal i gang med at decentralisere uddannelserne igen, og mange partier har i løbet af dagen tilkendegivet, at konsekvenserne af den voldsomme centralisering ikke har været gode for Danmark.
Derfor bliver vi nødt til nu – og det bliver svært – at gå den anden vej og sørge for, at der kommer flere uddannelser ud i flere dele af Danmark.
Vi er så kommet med vores forslag, som er en stor satsning.
Vi glæder os til forhandlingerne.
Hvis vi så at sige kun opretter nye uddannelser rundtom i landet og ikke samtidig insisterer på, at der så skal være færre uddannelser der, hvor der i dag er mange, så tror jeg ikke på, at vi får skabt en decentralisering.
Og hvis vi vil have flere til at tage en uddannelse i Herning, i Hjørring, i Sønderborg og andre steder som i Svendborg, Holbæk og ved Femernforbindelsen, så skal der uddannes færre i de allerstørste byer.
Sofie Carsten Nielsen (RV), 2021-06-02:
I forlængelse af spørgsmålet om, hvad vi skal investere i, og egentlig som følge af den, synes jeg, rigtig gode tale, statsministeren holdt, om de udfordringer, vi står med, som er store, massive, og som også kræver ambitiøse svar bl.a. i forhold til arbejdskraften, der skal komme, så kunne jeg godt tænke mig at dykke ned i uddannelsesudspillet.
For statsministeren sagde også lige nu: Vi skal sikre Danmarks fremtid og investere i den.
Og det er jeg jo enig i.
Men hvordan er det, at regeringens uddannelsesudspil leverer svarene på netop udfordringerne med at sikre arbejdskraft?
Edmund Joensen (SP), 2021-06-02:
Vi står her i dag og ser tilbage på det folketingsår, som er gået.
Det har været et år, der har været præget af corona, men også et år, der har været præget af samarbejdsvilje – en samarbejdsvilje, der har vist sig i flere sammenhænge, også mellem rigsdelene.
Jeg vil kaste et blik på den opmærksomhed, der har været på Færøerne det seneste år.
Det er 18 små grønne øer midt ude i det stormomsuste Atlanterhav, som næsten ingen ud over vore nordiske naboer kender til endsige har hørt om.
Eller sådan var det engang, for det er sandelig ikke længere tilfældet.
Når den forhenværende amerikanske ambassadør i Danmark, Carla Sands, ikke kun en, men flere gange i sin embedsperiode satte sig i et fly med kurs mod Færøerne, var det ikke for at nyde den færøske natur, og det var heller ikke formålet med den kinesiske ambassadørs besøg i 2019 – et besøg, som i øvrigt vakte stor opmærksomhed i hele rigsfællesskabet.
Det samme mønster har vi set i Grønland de senere år.
Den internationale opmærksomhed for den nordlige del af rigsfællesskabet har været og er stadig enorm.
Kineserne ville finansiere en ny lufthavn i Grønland, og USA oprettede et konsulat i Nuuk og sendte en sum penge til Grønland for at give landet et økonomisk løft under coronakrisen, for ikke at glemme købstilbuddet til Grønland fra den tidligere amerikanske præsident Donald Trump.
Denne store opmærksomhed skyldes naturligvis Arktis' og kongerigets rolle som en arktisk stat.
Hele verdens øjne er med andre ord rettet imod Nordatlanten og kongeriget Danmark, især de nordlige dele af riget.
Magtbalancen i kongeriget er ved at tippe over til de nordlige dele af rigsfællesskabet.
Dette er ikke længere gætværk, men en klokkeklar konstatering, der for alvor blev synliggjort ved den amerikanske udenrigsministers besøg i maj.
For anden gang inden for et år var den grønlandske og færøske minister for udenrigsanliggender til møde med den amerikanske udenrigsminister, og dette er historisk, men ikke tilfældigt.
Færøerne og især Grønland har fået mere vægt i en geopolitisk sammenhæng, mere end nogen sinde før.
Men hvad betyder denne konstatering for rigsfællesskabet?
Den betyder, at vi står midt i en brydningstid, hvor vi skal finde en måde at skabe rigsfællesskabet 2.0, som det hedder på moderne sprog, på, altså en opdatering eller modernisering af vores historiske fællesskab.
Den magtbalance, der bliver talt om, må afspejles i landenes handlemuligheder hver især, men også til en vis grad i, hvordan vi agerer sammen.
Vi skal altså finde en måde, hvor vi sammen finder løsninger, når der opstår interne interessekonflikter – løsninger, som alle tre rigsdele kan se sig selv i.
Det er på den måde, vi sammen kan være en stormagt i arktisk regi.
Med andre ord har vi med et spøgelse at gøre, som vi fortier, men som vi er nødt til at tale om.
For som det gamle grønlandske ordsprog siger: Hvis man fortier et spøgelse, vokser det sig bare større.
Aki-Matilda Høegh-Dam (SIU), 2021-06-02:
Mange tak for anerkendelsen, og jo flere forskellige politiske holdninger, der begynder at dukke op her og der i Folketinget, jo mere forfriskende er det, og jeg tror også, at der er brug for en eller anden form for diversitet, for ligesom vi er i en globaliseret verden, bliver vi også nødt til at snakke i forskellige kulturelle former, og anerkendelsen her er i hvert fald meget vigtig for mig.
Jeg synes, det er vigtigt, at vi begynder at sætte fokus på nogle af de her emner.
En af de ting, jeg også satte på dagsordenen i dag, var netop integrations- og udlændingepolitik, og det er jo bl.a., fordi du i det grønlandske parlament kan snakke fra talerstolen på dit modersmål, og da jeg skulle til at skrive min tale, kunne jeg ikke få mig selv til det, så jeg blev nødt til at skrive den på grønlandsk først og så oversætte den, og så får jeg bare følelsen nogle gange af, hvorfor jeg ikke bare kan gå herop og snakke på mit eget sprog.
Jens Rohde (KD), 2021-06-02:
Det er bare en kommentar til det der med, at vi altid skal ligne hinanden.
Jeg elsker fru Aki-Matilda Høegh-Dams taler, fordi hun har den der fantastiske evne til at stå i egen ret og insisterer på, at vi jo netop ikke skal ligne hinanden og holder fast i det.
Det er jo sådan en uskik, vi har fra dansk side, at hvis ikke man forhandler på dansk og den måde, vi altid gør det på, som vi opfatter som dansk og vores tradition, har vi faktisk enormt svært ved at agere i miljøet.
Der vil jeg bare lige citere Tina Dickow, som jo synger, at man kan tage pigen ud af Aarhus, men man kan aldrig nogen sinde tage Aarhus ud af pigen.
Og det skal man heller ikke, og sådan er det også i forhold til Grønland, for det skal vi jo respektere her, og jeg synes, det er pragtfuldt at høre, at man ikke kan tage Grønland ud af pigen.
Aki-Matilda Høegh-Dam (SIU), 2021-06-02:
Ellers ville det have været Grønland, der sad ved det her forhandlingsbord for at diskutere disse ting.
Men når det så er sagt, er jeg fuldstændig enig i, at vi altid kan finde noget, vi kan være enige om.
Jeg kan også sige – spekulationer til side – at halvdelen af min familie jo er dansk.
Jeg kan bare se en forskel mellem min danske og min grønlandske familie, i forhold til hvor uligheden ligger, og det er derfor, jeg blev politiker.
Rasmus Jarlov (KF), 2021-06-02:
Det er rigtigt nok, at det er svært at sige med sikkerhed, hvordan historien ville have udviklet sig.
Ville Grønland have udviklet sig til en stor nation med millioner af mennesker, som havde været stor nok til at modstå trykket fra stormagterne af sig selv, uden at Danmark havde været deroppe?
Det har altså ikke formodningen for sig.
Og meget konkret har Danmark jo taget rigtig mange kampe for Grønland.
Vi kæmper i øjeblikket, og vi bruger utrolig mange kræfter og ressourcer på at sikre, at Nordpolen kommer til at tilhøre Grønland.
Så Grønland bliver større på grund af dansk indsats, og det synes jeg bare ville være rart at man anerkendte i stedet for at få det til at se ud, som om det kun er Danmark, der har noget ud af sin tilstedeværelse deroppe.
Aki-Matilda Høegh-Dam (SIU), 2021-06-02:
Først og fremmest vil jeg gerne sige tak for anerkendelsen.
Det betyder meget, at vi kan finde fælles grund for at kunne snakke videre i vores dialog mellem hinanden.
Men for at gå lidt ind på det vil jeg sige, at jeg synes, at vi selvfølgelig altid kan finde noget anerkendelsesværdigt at sige om hinanden.
Men på samme måde kan man jo sige, at Danmark ikke ville have været noget uden Grønland.
Danmark ville ikke have været den der arktiske stormagt, som man kalder det, uden Grønland.
Og man kan ikke lave spekulationer, i forhold til hvis Grønland igennem tiden faktisk havde haft politisk magt og selv kunne lave forhandlinger, om det virkelig ville have set anderledes ud i forhold til Østgrønland.
Det er kun spekulationer.
Rasmus Jarlov (KF), 2021-06-02:
Mange tak for en faktisk rigtig god tale, synes jeg, som havde mange gode overvejelser, som jeg selv kunne være meget enig i.
Jeg synes, det var rigtig spændende at høre på.
I forhold til spørgsmålet om dansk tilstedeværelse i Grønland synes jeg, at ordføreren her går lidt for langt i forhold til sådan nærmest at få det til at lyde, som om det er unaturligt, at der f.eks. er en masse grønlandske stednavne, som er danske.
Årsagen til det er jo, at det er danskere, der har kortlagt Grønland.
Det er jo ikke sådan, at det er unaturligt.
På samme måde er det helt rigtigt, når ordføreren siger, at Danmark kun er en arktisk magt på grund af Grønland – det er jeg helt enig i – men det, man retfærdigvis også mangler at få med, synes jeg, er, at Grønland også kun er det Grønland, det er i dag, på grund af Danmark.
Østgrønland ville ikke tilhøre Grønland, hvis ikke det var på grund af Danmark.
Så ville det tilhøre Norge eller en anden stormagt, som ville have sat sig på det.
Så jeg synes godt, man kunne anerkende, at Grønland også er mere på grund af Danmark, og ikke kun, at det er Danmark, der har noget ud af fællesskabet.
Aki-Matilda Høegh-Dam (SIU), 2021-06-02:
Når vi har snakket udlændinge- og integrationspolitik, er det simpelt hen også for at bibeholde vores kultur og identitet.
Det er også, fordi vi snakker statsdannelse, og ved statsdannelse bliver man også nødt til at snakke om statsborgerskab.
Vi snakker om, at vi ofte mangler arbejdskraft, f.eks. uddannede og kvalificerede læger, og i den sammenhæng kan vi kun gå igennem det danske system, fordi det skal være danske statsborgere, der kan få lov til at arbejde i Grønland.
Det vil vi gerne bryde med, fordi vi tror, at der er et stort marked for dygtige folk, vi mangler, som gerne vil integreres, som gerne vil lære det grønlandske sprog, og som gerne vil respektere vores kultur.
Det vil vi gerne kigge nærmere på.