Holger K. Nielsen (SF), 2018-12-12:
Som andre har været inde på, er det jo en diskussion, der har taget udgangspunkt i nogle enkeltsager, og det er også rigtigt, at det er noget, man skal passe på med at gøre til store, principielle spørgsmål.
Men når man alligevel har været optaget af det i de her eksempler, der har været, er det jo, fordi resultaterne har været så absurde, som de har været, hvor man har udvist børn, som har været velfungerende, har gået i skole, er velintegrerede, har haft kammerater på skolen, der bakker op om, at vedkommende skal blive der, og hvor man så spørger sig selv: Hvordan i himlens navn er vi kommet så langt, at vi er nødt til at komme frem til den afgørelse?
Det har været uforståeligt, og derfor synes jeg, at det er rigtigt, at vi tager den her diskussion.
Danmark har jo forandret sig meget de sidste 20-25 år, og derfor synes jeg også, at det er relevant, at vi ligesom laver et historisk tilbageblik f.eks. til 2002, som hr. Mattias Tesfaye gjorde før.
Vi har fået meget indvandring, vi har fået store problemer med integrationen af de mennesker, der er kommet til Danmark.
Det er man jo enige om i alle mulige andre sammenhænge.
Jeg tror også, at der er kommet sådan en almindelig konsensus om, at antallet faktisk betyder noget, at det ikke er ligegyldigt, hvor mange der kommer til det danske samfund.
Den erkendelse synes jeg også at vi er nødt til at tage alvorligt.
Jeg er meget uenig i store dele af regeringens udlændingepolitik og også uenig i store dele af den socialdemokratiske tilnærmelse til Dansk Folkeparti på visse områder.
Det er om kvoteflygtninge f.eks. Der har vi haft en helt klar uenighed.
Men jeg synes faktisk, når det handler om familiesammenføringsregler, at det er rigtigt, at vi har nogle regler – det synes jeg faktisk at det er – netop fordi det er en væsentlig del af det problem, som vi står med, og derfor havde vi jo en diskussion om nye regler lige før sommerferien.
Vi undlod at stemme ved det lovforslag, for der var nogle ting i det, som vi var uenige i, især omkring at de kunne være i såkaldte ghettoer, det økonomiske krav osv., men faktisk synes vi, at det var en forbedring på de andre områder i forhold til den tidligere 28-årsregel.
Det er bare for at sige, at vi skal have nogle regler for familiesammenføringer.
Så synes jeg også, at de regler skal være gennemsigtige og gennemskuelige, så de mennesker, der bliver omfattet af dem, har en mulighed for at finde ud af, hvad der er op og ned, og det er jo det, der har været problemet i mange af de her sager.
Derfor synes jeg, at det forslag, som SF og Socialdemokratiet fremlægger her i dag, ligesom tager fat på det problem på en – vil jeg sige – snusfornuftig måde, hvor vi ligesom siger, at der skal være større gennemsigtighed, større gennemskuelighed.
Der har vi nogle regler for det, så man ved det på forhånd.
Det synes jeg sådan set er en meget god ting at få ind.
Det er nogle problemer, der skal løses, og dem tror jeg ikke man løser ved store, principielle taler om statsborgerskab, og hvilke rettigheder man har.
Det har man naturligvis, men der er også nogle andre problemstillinger, som man er nødt til at forholde sig til, herunder at vi har et stort integrationsproblem, og at vi også er nødt til at have nogle familiesammenføringsregler.
De kan ændres, de kan være mere fleksible, de kan være anderledes i forhold til nogle af de her problemer, vi har stået med, og det er faktisk det, som vi lægger op til i det forslag til vedtagelse, vi fremsætter.