Pelle Dragsted (EL), 2024-10-03:
Tak, formand.
Kærligheden er konkret.
Sådan skriver Søren Ulrik Thomsen i sin digtsamling »Ukendt under den samme måne«, og jeg tror, at det, han mener, er, at kærligheden ikke bare er en masse dyre ord, men først og fremmest konkrete handlinger: en fremstrakt hånd, en kop kamillete midt om natten eller en opmuntrende eller kærlig sms.
Sådan er det faktisk også med politik.
Politik er også konkret.
For når man sidder derhjemme som almindelig borger og følger med i de her debatter, vi har herinde, lyder det hele jo meget flot.
Der er mange dyre ord, og der er mange fine visioner.
Men hvad sker der, når vi bliver konkrete?
Den her åbningsdebat er nok en god anledning til at lave en slags midtvejsevaluering efter snart 2 år med SVM-regeringen, og så er det oplagte spørgsmål vel at stille: Har regeringen så været en konkret succes?
Svaret er et klart ja.
Regeringen har været en kæmpesucces, f.eks. for arvingerne i de danske milliardærdynastier.
De kan takke regeringen for, at de fremover skal betale en lavere arveskat end alle andre danskere.
Alene for LEGO-familiens arvinger er der tale om en skatterabat på lige omkring 13 mia. kr.
Det må man kalde en succes.
Regeringen har også været en udelt succes for de store jord- og godsejere.
Aldrig har de modtaget så meget statsstøtte, og det er åbenbart ikke helt nok, for nu lægger regeringen op til at øge bistandshjælpen til det industrielle landbrug.
Regeringen har også været en gennemført succes for Cheminovas amerikanske ejere og andre kemivirksomheder.
Miljøministeriet har simpelt hen arbejdet i døgndrift på at finde veje til at omgå EU's regler om et renere hav, så kemivirksomheder kan få lov til at fortsætte med at lede arsen, kviksølv og andre giftstoffer lige lukt ud i de danske farvande.
Og så har vi slet ikke talt om bankerne endnu, som under den her regering har haft de største overskud
Aldrig har de danske banker hevet så mange kroner op af lommen på borgere og små erhvervsdrivende, som de gør lige nu, og regeringen ser passivt til.
Regeringen har i det hele taget været en gigantisk succes for det, man måske med et dårligt ord kalder Overdanmark og for alle dem, der primært lever af andres arbejde og af kapitalindkomster.
For dem har det været lutter succes, succes og succes.
Men for dem, der primært lever af deres eget arbejde, har der ærlig talt
ikke været så meget at fejre.
Først snuppede regeringen store bededag.
En fridag, som vi før selv kunne bestemme hvad vi ville bruge til, blev foræret til arbejdsgiverne, så det er dem, der bestemmer, hvad vi skal lave.
Så løb regeringen fra den aftale, vi havde lavet om at forbedre seniorpensionen, og afskar dermed mange nedslidte danskere fra en værdig alderdom.
Næste år vil regeringen så hæve pensionsalderen for danskerne endnu en gang, denne gang til 70 år, en af de allerhøjeste i Europa.
Og søreme, om så regeringen ikke har fremlagt et finanslovsforslag, der vil skære i arbejdsmiljøindsatserne, altså beskyttelsen mod dødsfald og ulykker der, hvor vi går på arbejde.
Jeg synes ikke, man kan påstå, at den her regering er optaget af at varetage interesserne for dem, der går på arbejde og jo er dem, der skaber værdierne i det her samfund.
For dem, der er på vej ud på arbejdsmarkedet, er der heller ikke den store succes.
Her har regeringen i foråret skåret et helt år af deres su.
Men dem, som måske har allermindst at fejre, er vores folkepensionister og vores førtidspensionister.
Deres pension er blevet udhulet massivt af inflationen, og med det finanslovsforslag, regeringen har fremlagt, vil der gå flere år, før den tabte købekraft er indhentet.
De vil stadig væk skulle stå nede i supermarkedet og vende hver en krone.
De vil stadig væk bekymret skulle kigge på deres rudekuverter, når elregningen eller varmeregningen kommer.