Nanna W. Gotfredsen (M), 2024-05-03:
Tak for ordet, formand.
Først og fremmest tak til fru Mai Mercado, og det er ikke kun for igen at være med til at sætte det her på dagsordenen, men også for det, der er sket tilbage i tiden, f.eks. at udvise det helt vilde mod at udnævne undertegnede til medlem af Rådet for Socialt Udsatte.
Det var der ikke socialministre før fru Mai Mercado der havde haft mod til.
Og det var ovenikøbet, og det glemmer jeg ikke, på første møde, hvor jeg selv deltog, og der var den daværende socialminister også med, hvor temaet var på dagsordenen, og på den måde blev det legitimeret herindefra, at det her altså var noget, vi skulle tale om.
Hvis jeg havde tårer i øjnene den dag, var det glædestårer.
Det var det også i januar 2019, da en række ministre i VLAK-regeringen, og det var ikke alene fru Mai Mercado, det var også fru Eva Kjer Hansen, det var fru Ellen Trane Nørby.
Jeg håber ikke, jeg har glemt nogen.
Jeg havde samtaler med alle på det tidspunkt og havde glædestårer i øjnene, fordi jeg tænkte, at nu kommer vi lidt videre.
Ingen tvivl om det.
Fru Mai Mercado siger, at der er gået 10 år, og jeg hørte også, at vores nuværende socialminister nævnte det samme, og jeg bed også mærke i, at der er gået 10 år med den her debat, og så er der gået en del flere år.
Vi hørte også fru Mette Thiesen nævne, at det var noget, der startede i 2013.
Jeg ved ikke, hvor de der årstal kommer fra, men hvis det bare er det årstal, fra hvor vi selv er begyndt at være med i det, er det for mit vedkommende 2003, og da jeg første gang lader mig interviewe i Information, er det i strid modvind.
Jeg blev simpelt hen tævet og tæsket ned over at tillade mig at bringe nogle nuancer ind.
Men når ret skal være ret, har den her debat kørt i mere end 500 år.
Danske Lov fra 1683 og frem prøvede at regulere sig ud af det, altså på det tidspunkt, hvor det var kønssædeligheden, der var i højsædet.
Al udenomsægteskabelig seksualitet, inklusive sexarbejde, var svært kriminaliseret og også båret af frygt for syfilis, og sexarbejderne blev dengang anset som de primært skyldige, men også dem, der ragede uklar med Gud for at have en så ugudelig en seksualitet, uden at bryllupsklokkerne havde ringet, og den debat har bølget frem og tilbage lige siden.
Og dem, der har betalt prisen for det, er dem, vi taler om her i dag, og som desværre ikke er med i samtalen lige nu her i salen, og som vi i den grad skal have med ind.
Så tak for det.
Der var et par ting, jeg ikke var så glad for, men det kan vi måske lige vende tilbage til, altså spørgsmålet i forhold til kommissoriet dengang.
Jeg var ikke glad, da arbejdsgruppen blev nedlagt, og der var mange, der var kede af det, for den havde faktisk givet håb, og der var ligesom lagt kimen til den samtale, jeg så gerne vil have vi så får nu, hvor vi også tillader hinanden at blive klogere uden at skamme nogen ud.
Det var det, jeg prøvede at sige under behandlingen af beslutningsforslag nr. B 157 for en lille time siden, hvor vi giver os lov til at have en samtale om noget, der bare gennem flere hundrede år har været svært.
Jeg tror bare, man må sige, at jeg også hyldede den samtale, vi havde under B 157 her i dag.
Hold nu op, den har forandret sig, og jeg må også sige, at der nok er et stykke vej at gå endnu, og at vi skal have nogle samtaler, også uden kamera på, for de er som regel simpelt hen mere berigende – bare for at sige det ligeud.
Det er, ligegyldigt, hvem jeg taler med af jer her i det her Folketing, mere berigende, når der ikke er kamera på, og der findes ikke forandring, der bare er lineær.
Der er et par skridt frem og et par skridt tilbage, og det er det, vi er i nu.
Jeg har hørt ministeren sige, og det stoler jeg på, at arbejdsgruppen bliver nedsat i år.
Jeg er også helt enig med ministeren i, at det er meget, meget vigtigt, at vi er ekstremt inkluderende, også op til at kommissoriet bliver formuleret, at det ikke kun er socialordførere, men også er f.eks. retsordførere, for de har nemlig også meget på hjerte, og på den baggrund bliver arbejdet kvalificeret.