Pernille Skipper (EL), 2016-12-02:
Enhedslisten er positive over for den del af forslaget, der handler om, at kommunerne skal have mulighed for at tegne ansvars- og ulykkesforsikring over for mennesker, som gør en frivillig indsats for kommunen.
Samarbejdet mellem kommuner og frivillige bør ske gennem frivilliges egne organisationer, og så ville man sådan set, hvis man blev ved med det, også være ude over forsikringsproblemet, fordi de organisationer jo i forvejen har mulighed for at forsikre deres medlemmers indsats.
Desværre går udviklingen i en anden retning, især i kommunerne, for de bruger i stigende grad frivillige til at fylde ud der, hvor der er huller efter meget voldsomme nedskæringer, som der jo er sket på velfærdsområdet de sidste mange år.
Der er forsvundet omkring 31.000 offentlige stillinger, og det er bestemt ikke alle sammen inden for bureaukratiets højborg, tværtimod er langt de fleste af dem inden for velfærdssektoren.
Det, der sker nu, er, at kommunerne forsøger at lappe efter skaderne ved at hyre frivillige ind.
Rigtig mange kommuner har annonceret, også temmelig aggressivt, efter frivillige, slår direkte frivilligjobs op – arbejde, som helt klart burde blive udført af fagpersoner, f.eks. en it-vejleder på det lokale bibliotek eller til en ældredatastue eller en turledsager for voksne udviklingshæmmede.
Der er rigtig mange frivilligjobs i skoler, børnehaver og på plejehjem, og så ansætter kommunerne så en frivillig koordinator til at lede og fordele arbejdet.
Det er en hel industri, der er under udvikling her, hvor man forsøger at prøve på at lappe nogle huller efter de mange nedskæringer, der har været i velfærden, ved at putte frivillige ind, og så dækker man det så under et plusord og kalder det samskabelse eller foreningsliv eller Foreningsdanmark, hvorimod det nok i virkeligheden er, ikke Foreningsdanmark, men forsøg på at lappe hullerne efter mange års voldsomme nedskæringer.
Det er en forkert udvikling, og det kan ikke undgå at få konsekvenser for kvaliteten og for forsyningssikkerheden.
Det vil formentlig også få en ret stor negativ betydning for den frivillige indsats, og hvad vi ser den som.
Det er rigtig vigtigt, at den frivillige indsats og civilsamfundet ikke kommunaliseres og hives ind i det offentlige, fordi de netop kan noget helt særligt, som myndighederne ikke kan, herunder integrere og deltage på nogle helt andre planer.
Jeg er sådan set enig med alle dem, der siger, at foreningslivet er en fuldstændig central del af vores kultur i Danmark, og det er med til, at vi tager ansvar for hinanden, at vi møder hinanden, og vi skal dyrke og understøtte foreningslivet, men myndigheder som kommuner må altså ikke overtage foreningslivet, og det er noget af det, som gør os utrolig kede af det.
Der er ikke nogen tvivl om, at vi skal sørge for, at de frivillige ikke kommer i klemme, og derfor er vi som udgangspunkt positive over for den del af forslaget, der handler om, at kommunerne så også godt kan forsikre dem, men det er altså på et ærgerligt bagtæppe, og vi bryder os meget lidt om årsagen bag lovforslaget.
Så er der hele diskussionen, som er den anden del, der handler om § 18-redegørelsen.
Den er vi uenige i.
Vi synes, det er en dårlig idé at fjerne forpligtelsen til at lave den årlige redegørelse.
Det er muligt, at der er mange, der synes, at det er lidt besværligt, især i kommunerne og blandt de ansatte frivilligkonsulenter, men de laves jo altså ikke for deres skyld; man laver redegørelserne for Folketinget og den bredere offentlighed, herunder især de organisationer, der beskæftiger sig med frivillige.
Der er også mange kritiske høringssvar til det her lovforslag, der peger på det.
Så vi vil gerne stille nogle spørgsmål og følge op på det, og så må vi tage stilling, når vi når så langt.