Trine Pertou Mach (EL), 2024-05-17:
Den 7. december sidste år på 2-månedersdagen for Hamas' brutale og afskyelige terrorangreb den 7. oktober havde vi her i salen første behandling af det borgerforslag, der hed B 84.
Det forslag gik ud på, at Danmark skulle fordømme Israels krigsforbrydelser i Gaza, øge dansk bistand til Palæstina og arbejde for en politisk løsning på konflikten.
På få dage – hvis ikke jeg husker forkert, var det på 48 timer – havde man samlet de første 50.000 underskrifter, for at forslaget kunne blive antaget, og i løbet af få dage derefter nåede man op på knap 80.000 underskrifter fra danske borgere.
Det forslag blev afvist af et stort flertal i Folketinget.
Det skal ikke være nogen hemmelighed, at vi i Enhedslisten egentlig havde håbet på, at vi havde været nødt til at trække beslutningsforslaget, fordi vi i Danmark havde bakket op om en varig våbenhvile og de andre ting i teksten.
Sådan er det selvfølgelig ikke, det ved vi godt, men problemet med det her beslutningsforslag er bare, at det på en eller anden måde nærmest kommer på et tidspunkt, hvor situationen er meget værre, end den var tilbage i december.
Der er endnu flere civile tab, endnu flere børn, der har mistet deres forældre, og endnu flere forældre, der har mistet deres børn.
FN har i den her uge anslået, at 1,1 million palæstinensere i Gaza – det er rundt regnet halvdelen af befolkningen i Gaza – er i risiko for katastrofal hungersnød på grund af manglende nødhjælp.
I øjeblikket ser befolkningen ind i angsten for en militær aktion i Rafah, som Israel så sent som i dag har bekræftet at de ikke har i sinde at indstille.
Folk har nærmest ikke noget mad.
Nødhjælpsorganisationerne starter forfra, hver gang folk har været nødt til at flytte sig, fordi man flytter sig med meget, meget lidt, og det giver kolossalt store udfordringer, både i forhold til at sikre den uddeling, der er nødvendig, men også at få den organiseret, fordi Gaza er, som det er, og ingen steder i virkeligheden er sikre.
Den maritime bro, som det hedder, der er blevet anlagt, og de airdrops, der er blevet lavet, er som dråber i havet og skyldes i virkeligheden kun, at det ikke er lykkedes at presse israelerne til at åbne grænsen, for at nødhjælpen kan komme ind til at dække det behov, der er.
Alt det her er jo det, som af mange internationale aktører bliver kaldt en kollektiv afstraffelse og en politisk besluttet udsultning af en civilbefolkning.
Og derfor er det her beslutningsforslag og diskussionen om, hvad det er for en form for våbenhvile, vi gerne vil have, jo stadig væk relevant.
Siden december har Den Internationale Domstol antaget en sag om risikoen for folkedrab i Gaza.
I Enhedslistens øjne er en øjeblikkelig og varig våbenhvile ikke bare en pause i angrebene, hvor folk kan se frem til den næste runde af militære angreb, nej, det er en varig våbenhvile, der er behov for.
Den konflikt, der er mellem palæstinenserne og Israel, altså mellem Hamas og Israel, løses ultimativt ikke militært.
Fred kommer ikke gennem fortsat krig.
Det gør sikkerhed for israelerne og for palæstinenserne heller ikke, tværtimod.
Det, der er brug for, er det, som også beslutningsforslaget lægger an til i den sidste del, nemlig det lange seje træk for en reel politisk løsning, som gør op med undertrykkelse, ufrihed, vold, apartheid, besættelse og bosættelser og sikrer både den israelske og den palæstinensiske befolkning sikkerhed inden for egne grænser, lige rettigheder og frihed.
Så der er i vores øjne brug for, at Danmark stempler ind for alvor og forsvarer den civilbefolkning, der er, og også presser på for en varig våbenhvile.
Det militære spor kommer simpelt hen ikke til at virke, men gør kun radikaliseringen stærkere og terrorgruppernes rekrutteringsgrundlag endnu større.
Ingen kan se vejen frem til en retfærdig varig fred, men krig vil kun gøre den vej endnu længere, endnu mere besværlig og endnu mere umulig at se en ende på.
Derfor synes vi, at det her beslutningsforslag gerne skulle samle bred opbakning.