Samira Nawa (RV), 2024-12-12:
I dag gør vi status på klimaområdet.
Der kan ikke være to meninger om, at klimakrisen ikke længere er noget, der truer i horisonten, men er en tilstand, der allerede er her.
Det blev endnu en gang tydeligt med oversvømmelserne i Spanien, hvor vi så, bl.a. hvordan parkeringskældre blev omdannet til gravkamre.
Her i dag skal vi tale om, hvordan det så går i Danmark, og hvad vi gør politisk.
Klimaministeren har givet Folketinget en redegørelse både mundtligt og skriftligt, og tak for den.
Men jeg vil selvfølgelig også gerne sætte et par ord på.
Vi er, som klimaministeren skriver i sin redegørelse, godt på vej mod at nå vores 2030-mål.
vidner det om, at vi, når vi sætter os et mål, også alle sammen løber efter det for at nå det.
Og alle os, der står bag klimaaftalen, kan holde den til enhver tid siddende minister ansvarlig for, at vi netop bevæger os i den rigtige retning, og det er også det, der gør, at vi nu nærmer os at kunne sige, at vi har nået 70-procentsmålet i 2030.
Noget andet, der også sikrer, at vi når i mål, er nogle ændrede beregninger, nogle opdateringer i excelark – og ikke altid egentlige CO 2 -reduktioner.
Det er noget af det, som vi i Radikale Venstre kommer til at tage med, når vi i begyndelsen af næste år skal se på klimaloven endnu en gang og sætte et mål for 2035.
Vi synes i Radikale Venstre, at vi skal sætte så ambitiøst et mål som overhovedet muligt for vores indenlandske udledninger.
Klimarådet og vismændene har dertil også anbefalet, at man kigger på budgetmål i stedet for punktmål, sådan at vi leverer reduktionerne tidligere og ikke afventer den her såkaldte hockeystavsmodel.
Det er to af de ting, som vi kommer til at bringe med ind, når vi skal tale om et nyt mål for 2035.
Samtidig har vi også fokus på de udledninger, som det danske forbrug forårsager uden for landets grænser.
Jeg tror ikke, det er alle, der er opmærksomme på, at når man taler om 70-procentsmålet i 2030, er det alene det, der relaterer sig til den udledning, der er foretaget inden for landets grænser.
Rigtig meget af vores klimaaftryk sættes uden for Danmarks grænser via vores forbrug.
En anden ting, som vi også har fokus på i Radikale Venstre, og som der også har været mediemæssig fokus på de seneste uger, er biomasse.
Jeg tror, det var ordføreren for Liberal Alliance, der var inde på programmet »Operation X«, der kunne pege på, at det måske ikke bare var rester af træ, der blev omdannet til biomasse, men at der faktisk er tale om egentlig afskovning uden for Danmarks grænser.
Hos Radikale Venstre er ambitionen klar: Vi skal have nedbragt mængden af biomasse, og måden, vi får gjort det på, er ved at få introduceret en afgift.
Så kan jeg heller ikke komme uden om havvind, som vi også har talt meget om i dag.
I Radikale Venstre deler vi den skuffelse og ærgrelse, som ordfører efter ordfører har udtrykt her fra talerstolen.
Der er også et par stykker, der har sagt, at der ikke er nogen grund til at være mandagstræner og pege på, hvad der kunne have været bedre, men jeg vil så sige, at hvis man var træner den søndag, hvor kampen faktisk blev spillet, og man sagde, at der skulle have været klarhed omkring brintrør, og at det statslige medejerskab var en forvirrende faktor, en unødvendig faktor i det her udbud, så synes jeg sådan set, det er fint nok også at sige det igen om mandagen.
Uanset det er jeg glad for, at ministeren og regeringen har sagt, at det nu skal afsøges i dybden, hvad der var årsagen til nul bud, for vi har en fælles interesse i at få stillet så mange havvindmøller op som muligt, særlig i lyset af at der er flere partier, der begynder at tale om atomkraft.
Jeg kunne forstå på den konservative ordfører, at det bl.a. var udfordringerne med opsætning af havvindmøller, der gjorde, at det parti nu har skiftet kurs.