Henrik Dahl (LA), 2020-06-02:
Tak for ordet.
Der er flere ordførere, som allerede har brugt deres taletid på at belyse vanskelighederne ved at oprette et modtagecenter for asylansøgere et eller andet sted i nærheden af Europa, men uden for kontinentets grænser.
Og det er jo rigtigt nok, at det her modtagecenter er lidt ligesom den fredelige udnyttelse af fusionsenergien; det er altid et fast antal år ude i fremtiden, for uanset hvornår man snakker om det, er det 20 år ude i fremtiden.
Jeg tror altså med andre ord ikke, at modtagecenteret kan oprettes de første par år, og derfor vil jeg lade være med at bruge mere tid på at få belyst vanskelighederne ved projektet.
Jeg vil bruge min taletid på et andet spor.
Jeg tror, det er nødvendigt at fastslå, som hr. Kristian Thulesen Dahl også gjorde i sit spørgsmål til fru Rosa Lund, at det, vi taler om, er migration.
Der er rigtig mange mennesker, som i tidens løb har taget fejl i alle de her diskussioner.
Jeg skal ikke nævne dem, men jeg vil gerne nævne en faggruppe, der som regel rammer rigtigt, og det er demograferne.
Hvis man går helt tilbage til 1990'erne, kunne demografer som Eyvind Vesselbo og P. C. Matthiessen fremskrive udviklingen frem til i dag med en præcision, som man jo må blive enormt imponeret over, for de her fremskrivninger sidder simpelt hen lige i skabet, som man siger.
Dengang bestred man jo deres tal, men historien har givet dem ret, og Vesselbo lever i det mindste stadig og kan glæde sig over, at han regnede rigtigt.
Hvis vi ser frem i tiden, ville man, hvis man teoretisk forestillede sig fuldstændig lukkede grænser, se, at befolkningsandelen fra de store migrantlande i Danmark i 2050 ville være ca. 8 pct; det siger det amerikanske Pew Research Centre.
Hvis udviklingen fra 2015 var fortsat, ville befolkningsandelen fra de store migrantlande i 2050 være ca. 16 pct., og med det scenarie, der hedder business as usual, kigger vi ind i noget, der hedder ca. 12 pct.
Det, man skal vide om migration i det omfang fra de lande, vi taler om, er, at den altså er det, som jeg ville ønske jeg havde et pænt ord for, men jeg kan ikke finde et smukt ord, så jeg kalder det bare disruptiv.
Men det er disruptivt, for det ændrer vores land til noget kvalitativt andet.
Det indfører nye spilleregler, og det indfører en ny virkelighed.
Man kan jo allerede i dag se det i Sverige, for Malmøregionen har været ude for disruptive forandringer i social, økonomisk og politisk henseende, for den er jo kvalitativt noget andet, og efter de fleste menneskers mening er den blevet værre, end hvad den var for 25 år siden.
Der er ikke nogen partier i Folketingssalen, der er i nærheden af at være højreekstremistiske, sådan som jeg forstår højreekstremisme, for vi snakker om rigtig højreekstremisme.
Og det er det værste ved migration, nemlig at den fremmer højreekstremisme i Europa.
Derfor synes jeg, hvilket har vist sig med coronaepidemien, at proportionalitet er et begreb, der virker begge veje.
Hvis den ting, man er oppe imod, er stor nok, er ting, der virker disproportionale, ikke disproportionale alligevel.
Jeg synes også, vi skal starte med at se på proportionerne i den her disruption og sige, at den her disruption er uønsket, vi vil ikke have den.
Vi må afvise migration og insistere på, at Europas grænser skal være lukkede, for hvis der skal være en disruption af det danske samfund, skal den selvfølgelig være hjemlet i et ønske i befolkningen, og det er den ikke.
Med de bemærkninger vil jeg takke for ordet.