Rasmus Horn Langhoff (S), 2026-01-15:
Tak for det.
Psykiatrien skal være en attraktiv arbejdsplads, hvor fagligt dygtige medarbejdere har lyst til at arbejde.
Derfor er det naturligvis også helt afgørende, at det skal være trygt og godt at gå på arbejde i psykiatrien.
En stor del af løsningen på det her er en generel styrkelse af psykiatrien.
For vi ved, at tidlige indsatser, mere personale og bedre behandling vil betyde, at der i tide tages hånd om mange flere patienter, inden de bliver farlige for dem selv eller for deres omgivelser, og så vi undgår tvang.
Derfor har jeg også en ambition og en klar forventning om, at den 10-årsplan for psykiatrien, som vi i øjeblikket er ved at udrulle, vil gøre en væsentlig og stor forskel.
Det er altså 4,6 mia. kr. årligt, som, når det hele er indfaset, virkelig kommer til at kunne blive mærket derude.
Men en generel styrkelse af psykiatrien står jo ikke i modsætning til, at vi samtidig sikrer mere tryghed i psykiatrien, og det er ikke et spørgsmål om enten-eller.
Med lovforslaget her i dag gives der mulighed for, at man kan tage en række værktøjer i brug for at sikre mere tryghed.
Det bliver eksempelvis muligt at kunne opstille metaldetektorer på psykiatriske afdelinger, på ambulatorier og på akutmodtagelser, ligesom det bliver muligt at bruge kropsscannere på ambulatorier og akutmodtagelser, og vi indfører en mulighed for kropsvisitering af patienter, hvis altså en kropsscanner eller en metaldetektor slår ud.
Vi indfører også en klar lovhjemmel, der giver mulighed for, at man kan bruge vagter eller sikkerhedspersonale i psykiatrien.
Så er det jo vigtigt her at understrege, at det ikke er noget, man skal gøre, men at det er noget, man får mulighed for at gøre, og det vil så til syvende og sidst være op til en meget lokal beslutning, om man har brug for og ønsker at indføre det enkelte tiltag på den enkelte afdeling.
Lovforslaget giver også mulighed for et såkaldt kamerakig, der er sådan en meget lokal løsning, og som vil have indflydelse på Sikringsafdelingen i Slagelse.
Det vil gøre det muligt at kunne holde øje med en patient, som opholder sig på en stue, og hvor der altså vurderes at være risiko for, at patienten kan være til alvorlig skade for sig selv.
Det er et indgribende tiltag, og det skal derfor ske efter godkendelse fra Styrelsen for Patientsikkerhed, men det er positivt, at vi nu får en klar hjemmel på plads.
Et sidste tiltag her er, at der indføres en klagefrist for klager til Det Psykiatriske Patientklagenævn, og sådan som vi også kender det fra somatikken.
Derfor er det vigtigt, at klager bliver indleveret og behandlet så hurtigt som muligt, både af hensyn til patienten og af hensyn til sagsbehandlingen.
Det er altså også grunden til, at patienterne har krav på vejledning om muligheden for at klage, hvis de har været udsat for for tvang.
Lovforslaget lægger derfor op til at indføre en frist på 2 år efter det tidspunkt, hvor klageren var eller burde være bekendt med det forhold, der klages over, og altså senest 5 år efter at episoden har fundet sted.
Så er det måske også lige vigtigt at pointere, at der vil være mulighed for, at der kan gives dispensation, hvis der er nogle særlige omstændigheder for det og det giver mening.