Alex Ahrendtsen (DF), 2018-04-04:
Tak, formand.
Jeg har den store fornøjelse at forsøge at konkludere og svare på de mange indvendinger, der har været til dette beslutningsforslag.
Og mens talerpulten kører op, finder jeg lige mine papirer.
Tak for debatten.
Jeg synes, den har været utrolig spændende og levende.
Jeg vil begynde med at rose to ordførere, som jo virkelig har læst beslutningsforslaget og de ord, som det er skrevet med, og det er hr. Mattias Tesfaye fra Socialdemokratiet og hr. Jacob Mark fra SF.
Socialdemokratiet siger ja, SF siger måske, hvis der kan arbejdes med det i udvalget, og det er vi jo kun glade for.
Så har beslutningsforslaget jo sin oprindelse hos Socialdemokratiet, som ikke rigtig kunne gøre sig færdige med at få det fremsat.
Det har vi så gjort.
Vi stillede os den opgave, at det skulle holde sig inden for konventionerne og inden for grundloven, for det, vi gerne vil, er jo at få et bredt flertal og få regeringen bag forslaget.
Det er mig en gåde, at regeringen ikke har kunnet sige ja til dette forslag.
Hvad handler det så om?
Jeg bliver nødt til lige at gentage det, for der er blevet læst en hel masse ind i forslaget.
Disse skoler skal kunne dokumentere, at de ikke modarbejder integrationen.
Det er det, forslaget handler om.
De skal kunne dokumentere det.
Der er allerede i dag kriterier, som friskolerne skal leve op til.
Lever de op til det, har de fortsat tilskuddet, og ikke nok med det: De skoler, hvor der er mindre end 50 pct., bliver ikke berørt af det.
Det er det, man kalder indirekte forskelsbehandling, og det må man godt have i Danmark.
Grundloven tillader det, konventionen tillader det, og Menneskerettighedsdomstolen tillader det også, hvis den indirekte forskelsbehandling er saglig og proportional.
Det er jo der, det for alvor bliver spændende.
Det, der f.eks. handler om proportionalitet, er jo, om der i en elevsammensætning er en overrepræsentation af elever fra udsatte boligområder.
Det står der i beslutningsforslaget.
Det er bl.a. også baggrunden for ghettoplanen.
Regeringen har jo fremlagt sin ghettoplan.
Den er lang, og den er også god langt hen ad vejen.
På side 25 har regeringen jo foreslået, at der i daginstitutioner højst må være 30 pct. børn med en udenlandsk baggrund, og det gælder både for de offentlige og for de private.
Er der så en forskel til vores forslag?
Den eneste forskel er jo, at vi er mere rummelige.
Vi går faktisk op til 50 pct.
Det er en indirekte saglig og proportional forskelsbehandling, som regeringen har i sin ghettoplan, og som derfor er lovlig.
Vi har gjort det på samme måde.
Der er jo en lang række gode argumenter for B 68.
Man kunne jo sagtens lave et forslag, der skulle vise, at alle friskoler ikke modarbejder integrationen, men det ville være absurd, for hvis der er skoler med 95 pct. elever med dansk baggrund, skal de så leve op til det?
Nej, man skal udvælge de skoler, der har en reel udfordring.
Det er en saglig, proportional vurdering.
Så oplister B 68 også nogle kriterier, og der kan komme andre kriterier.
Vi kan i udvalgsbehandlingen diskutere, om de er saglige.
Det er derfor, vi har forsøgt at finde et kriterium, der afgrænser de problematiske skoler, så vi rammer de skoler, der har udfordringer, og friholder dem, der ikke har.
Så vil jeg også bare gøre opmærksom på, at man i Norge er gået skridtet videre.
Der har man i praksis afvist en række muslimske friskoler.
Når man kan i Norge, ville man også her kunne gøre, hvad vi har foreslået i B 68, for det er langt mindre omfattende end det, man har gjort i Norge.
Så vil jeg også bare sige, at der er en lang række konkrete sager, som bl.a. dokumentaren »Moskeerne bag sløret« har afsløret, om de muslimske friskoler, der viser, at der er et meget konkret problem.
Vi har mange tilsynssager både om almindeligt tilsyn og skærpet tilsyn med muslimske friskoler.
Jeg tror, at omkring halvdelen af de sager, der er, omhandler muslimske friskoler.
Det er også en saglig begrundelse.
Det er derfor, at det undrer mig, at regeringen i sin iver for at sige nej til dette forslag henviser til Justitsministeriets notat.
For Justitsministeriets notat er virkelig interessant.
Det siger ingen steder, kære Venstre, kære Liberal Alliance, kære Konservative, kære regering, at beslutningsforslaget er i strid med grundloven eller i strid med konventionerne.
Det står ingen steder.
Der står til gengæld, at forslaget rejser nogle spørgsmål på grund af nogle forskellige forhold.
De spørgsmål kunne regeringen jo få besvaret, hvis de havde sagt ja til beslutningsforslaget.
Så jeg er egentlig ret skuffet over, at regeringen ikke er med på det her.
Vi har jo hidtil haft et fortrinligt samarbejde med ministeren.
Jeg ved ikke, om det er Venstre, der har hevet i håndbremsen – det kan godt lyde sådan på debatten i dag – men jeg synes egentlig, det er ret beskæmmende.
Sidst vi havde en sag om friskoler i salen, fik Socialdemokratiet skældud af undertegnede, og i dag vil jeg altså gerne skælde Venstre ud.
Jeg synes simpelt hen, det er for slapt.
Ordføreren tager ikke hensyn til, at indirekte diskrimination er lovlig, så længe den er saglig og proportional.
Det er ganske enkelt for dårligt af et stort, regeringsbærende parti som Venstre.
Det er ikke godt nok, vil jeg sige til fru Anni Matthiesen.
Der skal bedre argumenter på bordet, hvis vi skal tage jer alvorligt i disse sager.
Derfor er det jo en glæde for mig, at hr. Jacob Mark og SF sammen med Socialdemokratiet er villige til at gå ind i en politisk drøftelse i udvalgsbehandlingen, og jeg håber meget på, at vi kan finde en model, som vi alle kan se os i.
Det kræver selvfølgelig, at Venstre kommer ned fra den høje hest og tager imod den hånd, SF egentlig har rakt frem i dag.
Med disse ord vil jeg takke for debatten.
Det har været meget spændende og selvfølgelig også oplysende, og der har været nogle overraskelser undervejs, især fra hr. Jacob Mark, som jeg endnu en gang gerne vil takke for den åbenhed, han har vist.
Med disse ord vil jeg slutte for denne omgang.