Rosa Lund (EL), 2020-06-11:
Tak for det.
Marrakesherklæringen er som bekendt et ikke juridisk bindende dokument, som indeholder nogle yderst fornuftige betragtninger om, hvordan stater i en moderne verden skal forholde sig til migration.
Erklæringens overordnede mål er, at migration afvikles på en sikker, overordnet og regulær måde.
For at nå det mål er der i erklæringens paragraf 16 oplistet nogle yderst hensigtsmæssige forholdsregler.
Der lægges vægt på, at man skal minimere de faktorer, der tvinger mennesker til at forlade deres hjemland.
Der lægges vægt på korrekt information til og om migranter.
Man skal arbejde for, at færrest mulige mister livet under migration.
Menneskesmugling og trafficking skal bekæmpes.
Diskrimination skal elimineres.
Grænserne skal forvaltes på en sikker og velkoordineret måde.
Migranter uden opholdstilladelse skal sendes tilbage til det land, de er flygtet fra, på en sikker og værdig måde og hjælpes til at blive reintegreret der.
Alt dette er mål, der burde kunne samle et bredt flertal, egentlig også her i Folketinget.
Og det er nok også grunden til, at den daværende regering under hr. Lars Løkke Rasmussen, der vel ellers var internationalt kendt for sin meget hårde linje i udlændingepolitikken, fornuftigt kunne tilslutte sig den her erklæring i 2018.
På den yderste højrefløj fandtes der så partier, som ikke ville være med.
Vi kan læse i bemærkningerne, at erklæringen betegnes som en anerkendelse af menneskerettigheder og arbejdstagerrettigheder, og den slags rettigheder er forslagsstillerne imod, må man forstå.
I Enhedslisten har vi det lige omvendt.
Vi kan rigtig godt lide arbejdstagerrettigheder og menneskerettigheder.
Jo mere vi kan sikre de rettigheder, jo bedre er det sådan set, synes vi.
Forslagsstillerne lægger også vægt på, at flere af Danmarks nære allierede og samarbejdspartnere nægtede at underskrive aftalen, og her nævner man bl.a. USA, Tjekkiet, Polen og Israel.
Heldigvis, vil jeg sige, er regeringerne i de lande ikke dem, vi samarbejder allermest med, når det kommer til menneskerettigheder og arbejdstagerrettigheder.
Hvis vi gjorde det, ville det da virkelig stå slemt til.
Forslagsstillerne undlader at nævne Viktor Orbán og Ungarn, som var det femte land, der stemte imod ved afstemningen i FN's Generalforsamling.
Jeg ved ikke, hvorfor man undlader det, men Viktor Orbán er jo kendt for at undertrykke oppositionen i Ungarn med udemokratiske midler, og jeg synes da, det ville være sørgeligt, hvis Danmark kom i det selskab.
I Enhedslisten kunne vi godt tænke os, at Danmark påtog sig et mere forpligtende ansvar for at sikre en mere sikker og velordnet migration på globalt plan.
Men at arbejde i FN er ofte et spørgsmål om at finde den laveste fællesnævner blandt et stort flertal af lande, og det bliver ofte til forpligtende hensigtserklæringer som nu den her Marrakesherklæring.
Det er et skridt i den rigtige retning, som vi ser det, og en anerkendelse af nogle meget vigtige principper, og det er helt klart bedre end ingenting.
Vi kan på ingen måde støtte, at vi udtræder af den her erklæring, men det, vi kan støtte, er, at vi laver nogle mere forpligtende, bindende aftaler på globalt plan, f.eks. om, at lande som Danmark skal forpligtes til at tage flere kvoteflygtninge, end vi tager i dag.
Det synes jeg bestemt ville klæde os, og jeg vil gerne være i selskab med de lande, som faktisk løfter deres internationale ansvar og tager kvoteflygtninge – hellere end at være i selskab med de lande, som f.eks. undertrykker oppositionen med udemokratiske midler.