runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Ellen Trane Nørby (V), 2019-02-06:
Vi har fra dag et investeret i det danske sundhedsvæsen.
Vi har også løftet servicevækstrammen for kommunerne langt mere end det, den tidligere regering, som Socialdemokraterne var en del af, gjorde.
Det tror jeg også godt hr. Flemming Møller Mortensen ved.
Så skulle vi nu ikke diskutere sådan på et sagligt, oplyst grundlag, hvad det er, vi står over for?
F.eks. har vi jo indført bindende standarder på akutfunktioner, og det har vi gjort for at løfte kvaliteten.
Men der er stadig væk rigtig mange sundhedstilbud ude i kommunerne i det nære sundhedsvæsen, hvor vi ikke har faglige standarder for tilbuddene.
Det er sådan set det, vi ændrer på med sundhedsreformen, så man får nogle evidensbaserede faglige standarder for det tilbud, man som borger eller patient møder ude i kommunerne – det kan være rehabilitering på kræftområdet, det kan være på det socialpsykiatriske område – hvis man som patient også har behov for medicin eller noget andet, alt efter hvad det er for et tilbud, man får.
Det synes jeg sådan set er en vigtig del af det at videreudvikle vores sundhedsvæsen.
Ligesom vi har gjort det på det specialiserede sundhedsvæsens områder, hvor vi har faglige standarder, skal de selv sagt også have faglige standarder i det nære sundhedsvæsen.
Flemming Møller Mortensen (S), 2019-02-06:
Jeg vil rigtig gerne have svar på spørgsmålet: Hvad sker der, hvis en kommune på ingen måde lever op til de kvalitetsstandarder, der sættes?
Kommunen kan ikke, de vil gerne, men hvad gør regeringen?
Det vil være en geografisk ulighed, der går ud over befolkningen, og der er mange eksempler på det i dag.
Nu har regeringen haft magten, Venstre har haft styringen, i 3 ½ år, og der er intet sket på det her område.
Hvad vil regeringen gøre, hvis en kommune i fremtiden ikke kan leve op til de kvalitetsstandarder, der bliver sat?
Ellen Trane Nørby (V), 2019-02-06:
Jamen som jeg har svaret tidligere, og det gentager jeg gerne, er det ikke sådan, at regeringens udspil til en sundhedsreform ændrer ved den planlagte sygehusstruktur.
Det gør den ikke.
Men vi skaber et mere enkelt sundhedsvæsen, hvor vi går fra tre folkevalgte niveauer til to folkevalgte niveauer, og vi skaber mere nærhed i tilbuddene i vores sundhedsvæsen, hvor vi med Nærhedsfonden på 6 mia. kr. investerer i flere moderne sundhedshuse og i de samarbejder, der skal være ude i det nære sundhedsvæsen, så man kan få flere tilbud tættere på, hvor man bor.
Som jeg nævnte indledningsvis, er nogle af de funktioner, der ligger på Frederikshavns sygehus i dag, jo et meget godt eksempel på lige præcis det, som regeringen skitserer i sit udspil til en sundhedsreform ikke behøver at blive centraliseret på store sygehuse, men med fordel kan ligge tættere på.
Og så tager vi et nationalt ansvar for udviklingen af vores sundhedsvæsen, for det er der behov for, så der kan gøres op med den geografiske ulighed, vi desværre ser i dag.
Flemming Møller Mortensen (S), 2019-02-06:
Det her bliver mere og mere grotesk, og jeg forstår det godt.
For regeringen er her presset op i et hjørne, hvor de ikke vil sige, hvad det er, der er sandheden, fordi sandheden er, at de beslutninger fremover glider væk fra at være politiske beslutninger.
Det bliver centraliseret, det bliver ikke med baggrund i en demokratisk proces, det bliver med baggrund i, at der sidder en professionel bestyrelse, som kan træffe beslutninger, som påvirker et stort geografisk område.
Nej, minister, men alle os, der arbejder i det her felt, ved, at det her er en dynamisk størrelse.
Det kunne jo også have været omvendt.
Man kunne have sagt: Hvem skal beslutte, at der oprettes et nyt sygehus eller en ny sygehusafdeling?
Udover supersygehuse og akutsygehuse har vi rigtig mange enheder, og det er jo dem, vi taler om, når jeg nævner Frederikshavn sygehus eksplicit her.
Ulla Sandbæk (ALT), 2019-02-06:
Mange tak.
... buschauffør.
Det, som palæstinensiske kristne siger, er, at det er den israelske besættelse, som får dem til at flytte.
Så sent som for ganske nylig var der en mand med en lille forretning i Betlehem, som lavede udskårne kristne figurer, som meget, meget klart sagde, at han ikke kunne få import og eksport af sine figurer.
Alle vejene var blokeret, og hans forretning var ved at gå nedenom og hjem, alt sammen på grund af Israels besættelse, og derfor vil han nu flytte.
Jeg synes, det er vigtigt at sige, når man nu nævner Palæstina, at der ikke findes nogen kristenforfølgelse i Palæstina, hverken af de palæstinensiske autoriteter eller af den palæstinensiske befolkning, men at de kristne selv siger, at det alt sammen stammer fra Israels besættelse.
Naser Khader (KF), 2019-02-06:
Jeg prøver på at svare på et spørgsmål, et eventuelt spørgsmål.
Det skal vi altså huske på.
Hvis du tager et land som Egypten, kan du se, at det primært er islamister, der går efter kirker.
Men jeg mener, at den egyptiske stat fejler, når den ikke sørger for, at der er beskyttelse nok omkring kirkerne om søndagen, hvor de angreb ofte foregår.
Derfor skal vi, når vi mødes med dem, påpege det, og sige, at de har en pligt til at beskytte deres egne borgere, og de kristne har altså været der længere end nogle af de andre grupper.
Der er det enormt vigtigt, at vi holder fast i, at Mellemøsten skal blive ved med at have forskellige religiøse grupper.
Det nytter ikke noget, at alle flygter væk derfra.
Christian Langballe (DF), 2019-02-06:
Jeg kan jo ikke andet end bifalde, at det selvfølgelig helt fundamentalt drejer sig om at forsvare religionsfriheden, som er et gode for ethvert samfund, fordi den menneskelige frihed er et gode.
Sådan er det.
Det, som jeg så gerne vil spørge om, drejer sig alligevel om de kristenforfølgelser, der foregår i Mellemøsten, fordi jeg altså synes, det er påfaldende, så massive de er, og at Vesten har vendt det blinde øje til i en masse år.
For jeg oplevede det faktisk selv demonstreret ved en konference, som Esben Lunde Larsen foranstaltede her, hvor der var indkaldt en masse forskere, og hvor en af konklusionerne var, at kristenforfølgelser ikke var noget særskilt problem.
Så tænkte jeg: Hold da op, det var alligevel grove løjer.
Og det var i Danmark.
Jeg vil mene, at ordføreren bekræfter det, og derfor synes jeg faktisk også, at det er så godt, at regeringen og ministeren nu lægger så meget vægt på det, som de gør.
Så det synes jeg er glimrende.
Men det var sådan et forsøg på et spørgsmål.
Carl Holst (V), 2019-02-06:
Det er en fejl, hvis jeg er blevet registreret for det.
Henrik Dahl (LA), 2019-02-06:
Det, der er mit synspunkt, og som jeg påstår gør sig gældende i et liberalt demokrati, er jo et princip, der i virkeligheden er formuleret af en mand, der ikke var liberal, nemlig Frederik den Store, og det er, at enhver må være salig i sin egen tro.
Det går jo imod det her meget brutale missionsbud, der f.eks. er i islam, og den sociale kontrol, man ser der, og den ret, man mener man f.eks. har til at forfølge ateister eller religiøse afvigere.
Hele den her diskussion slipper man for i det liberale demokrati, og det har jo selvfølgelig både noget at gøre med den måde, det liberale demokrati er indrettet på, men selvfølgelig også med den måde, som protestantisk teologi er indrettet på.
Altså, der afstår man ligesom fra at forfølge andre og siger, at enhver må være salig i sin egen tro.
Martin Lidegaard (RV), 2019-02-06:
Mange tak, formand.
Den er svær at komme efter, og i det hele taget er det en speciel debat, vi har i Folketinget i dag, for den er præget af lidt mere dialog og lidt mere menneskekundskab, end den plejer at være, og det er helt frygtindgydende at komme efter adskillige teologer og filosofiske samtaler osv.
Jeg skal forsøge at holde mig nogenlunde på niveau, selv om jeg ikke besidder helt de samme kundskaber.
Som alle andre finder jeg og vi i Det Radikale Venstre temaet meget vigtigt, og man skal jo bare læse redegørelsen for at konstatere, at det også er sørgelig relevant.
Det er et voksende problem, vi diskuterer i dag, for stadig flere lande lægger begrænsninger på tros- og religionsfriheden.
Ifølge redegørelsen er det tre fjerdedele af jordens befolkning, der faktisk er ramt af en eller anden form for repressalier, både for det, de måtte tro på, eller det, de ikke måtte tro på.
Flere har nævnt de kristne.
Jeg synes også, at det er voldsomt, at hver 12. kristne i verden er forfulgt i 144 lande, men det rammer altså også muslimer i 142 lande, og selv må jeg sige, at noget af det voldsomste, jeg læste, var, at 90 pct. af jøderne i Europa har oplevet en signifikant stigning i antisemitismen inden for de seneste par år.
Det synes jeg også er et skræmmende højt tal med den historie, vi nu har i Europa på det område.
Så er der i øvrigt alle ateisterne, som flere steder også har det svært.
Så det er et problem, der går på tværs, og det er et problem, som både hører hjemme i den politiske verden, som flere har været inde på, men jo også i den menneskelige verden, og derfor synes jeg, det var smukt med fablen, fordi det jo også er et tema, som ikke alene skal håndteres statsligt, politisk og menneskerettighedsmæssigt, men også skal ind at spille på vores menneskelige strenge, og som giver et ansvar til hver enkelt af os, uanset hvilket samfund vi nu er vokset op i og lever i.
Derfor vil jeg også rose regeringen for den tilgang, man har valgt til temaet, for det, der, så vidt jeg kan gennemskue det, ligesom går igen, både i de fem indsatsområder, men også i hele tilgangen, er, at man indarbejder det her i en lang række eksisterende indsatser.
Det synes jeg giver virkelig god mening.
Det er selvfølgelig i forhold til menneskerettighederne, for det er en menneskerettighed, og det hænger sammen med mange af de andre menneskerettigheder, i forhold til ligestilling, som flere allerede har været inde på, og også i forhold til responsibility to protect, som også er et kendt begreb, og som også tit handler om udryddelse eller forfølgelse af mennesker på grund af troen, eller hvor troen i hvert fald bliver brugt eller misbrugt som anledning til at angribe.
Jeg tror, at den tilgang, hvor man integrerer det her tema i meget af det arbejde, man allerede laver, allerede bruger utrolig mange ressourcer på, både i det danske Udenrigsministerium og Udviklingsministerium og også i FN og andre internationale organisationer, som – hvilket jo også gør dagen speciel – alle Folketingets partier glade har tilsluttet sig, er den rigtige tilgang, og vi vil i hvert fald gerne tilslutte os netop den danske måde at gå til det her på.
Astrid Krag (S), 2019-02-06:
Jeg prøvede at komme med regnestykket før med de 6 mia. kr. i nærhedsfonden.
Der er 0,5 mia. kr. til drift om året.
Med det vil man både finansiere tilstrækkelig mange flere medarbejdere med de rette kompetencer uden at flytte nogen fra sygehusene ud i det nære sundhedsvæsen, så man kan reducere med 500.000 behandlinger på vores sygehuse, 40.000 indlæggelser, men man vil i øvrigt også sikre kompetenceløft i kommunerne i almen praksis, man vil sikre flere ambulancer, flere akutbiler, flere akutlægebiler, sammenhængende akuthjælp i hele landet, flere uddannelsesstillinger i almen medicin.
Pengene er der jo ikke til det her, og dem, der kommer til at tabe, og dem, der kommer til at komme i klemme, er jo de patienter, der bliver kastet ud i den her dybt risikable øvelse, når man ikke er sikker på, at kompetencerne er der i kommunerne.
Og det er ikke kun et advarselsflag.
Vi har altså fra Socialdemokratiets side hørt Ældre Sagen og andre aktører rejse præcis den samme bekymring.
Ministeren kunne jo lægge regnestykket frem for at vise, hvordan man kan få råd til alle de her ting for så få ...
Ulla Tørnæs (V), 2019-02-06:
Absolut.
Vi har jo en enhedsudenrigstjeneste i Danmark.
Det er regeringen, der har lavet en redegørelse, men udenrigsministeren er selvfølgelig lige så meget inde over feltet, som jeg er, når det handler om bilaterale kontakter, og hvad der i det hele taget sker på området.
Jeg nævnte også, at sagen om Dennis Christensen har været rejst på et møde mellem den russiske udenrigsminister og den danske udenrigsminister.
Så ja, selvfølgelig, enhedstjenesten betyder, at begge ministre er fuldstændig ligestillede på det her felt.
Daniel Toft Jakobsen (S), 2019-02-06:
Og tak igen for redegørelsen og for debatten her.
Jeg synes også, det har været rigtig konstruktivt.
Tak også for dine ord om Rusland, som jeg synes er rigtig meget på sin plads netop i dag.
Jeg har egentlig bare et lille og måske sådan lidt, kan man næsten sige, organisatorisk spørgsmål.
Altså, når det handler om den her indsats og den enhed, som er blevet oprettet i forbindelse med indsatsen, så håber jeg jo, at udenrigsministeren har lige så meget adgang til den, som udviklingsministeren har.
Jeg er rigtig glad for, at udviklingsministeren er kommet med redegørelsen, og at vi har haft den her debat i dag, men så vidt jeg kan se, når jeg læser redegørelsen, kunne det jo lige så godt have været udenrigsministeren – som jeg umiddelbart ser det.
Det kan komme til at lyde, som om jeg hellere ville have talt med udenrigsministeren, men det er overhovedet ikke det, det handler om.
Jeg er enormt glad for, at udviklingsministeren er her og har lagt redegørelsen frem.
Jeg synes bare, det er vigtigt, at det her med tros- og religionsfrihed både bliver tænkt ind i de ting, som udviklingsministeren laver, og i udenrigsministerens arbejde.
Så jeg håber bare, ministeren vil bekræfte, at det er sådan, at det er.
Ulla Sandbæk (ALT), 2019-02-06:
De islamistiske grupper befinder sig jo altså ikke særlig meget i Palæstina på Vestbredden.
Jeg har selv boet ca. 4 år lige ved siden af Nablus, nemlig i Tulkarem, og der var absolut ikke nogen forfølgelse.
Men det bestyrker jo, hvad jeg siger, at der er kristne, som flytter ind i Israel, fordi der er større frihed.
Grunden til, at de ikke kan være på Vestbredden, er jo lige præcis den manglende frihed, og den manglende frihed er på grund af besættelsen, det økonomiske kvælertag, som bliver taget.
Gaza er selvfølgelig en helt anden snak, men man kan ikke gøre Gaza til hele Palæstina.
Christian Langballe (DF), 2019-02-06:
Jamen altså, bifald herfra, selvfølgelig.
Det er klart, at der er nogle sager, som ikke egner sig til, at forhandlingen skal foregå i landets aviser eller på fjernsyn.
Sådan er det; det anerkender jeg fuldt ud.
Jamen det er i orden, tak for det.
Ulla Tørnæs (V), 2019-02-06:
Et af de spor, som vi ønsker at arbejde med i vores indsats, handler om enkeltsager.
Det, som ordføreren her nævner, er faldet i antallet af kristne i Irak, og der er som sådan ikke rigtig en sammenhæng.
Altså, det kan godt være, jeg kom til at udtrykke mig lidt kluntet, men det, som jeg nævnte om enkeltsager, handler om vanskeligheden ved at være meget, hvad kan man sige, udadvendt og deltage i den offentlige debat.
Det kan vanskeliggøre løsninger på enkeltsager.
Hvis der f.eks. sidder en, der er fængslet i et land på grund af religion, forestiller man sig så, at det nødvendigvis bliver nemmere at få vedkommende løsladt, hvis der er en stor og voldsom debat?
Det kan godt være forskelligt fra sag til sag, men som udgangspunkt er der en fortrolighed omkring løsningen af enkeltsager – eller jeg forestiller mig, at der er behov for en fortrolighed og dermed ikke plads til, hvis jeg nu skal være sådan meget direkte, politisk profilering på baggrund af enkeltpersoner, der sidder fængslet af de her årsager.
Ja, det er to forskellige ting.
Christian Langballe (DF), 2019-02-06:
Jeg vil i hvert fald sige til formanden, at hvis selvros var forbudt i Folketinget, var spørgsmålet måske, om der ville være så mange debatter.
Men lad nu det ligge.
Altså, jeg går ud fra, vi er enige om, at f.eks. sådan noget, som at der var 8 pct. kristne i Irak og nu kun er 1 pct. tilbage, og at det er sket fra 1987 og frem til i dag, vel ikke er nogen hemmelighed.
Jeg skal bare forstå det.
Det er simpelt hen et forståelsesspørgsmål.
Naser Khader (KF), 2019-02-06:
Der er både kristne og ikkekristne, der ikke føler, at de har frihed under besættelsen, så det handler ikke kun om de kristne der.
Det gælder også muslimske palæstinensere.
Men faktum er, at der, hvor islamisterne er styrket, har de kristne og andre anderledes religiøse mindretal det også svært.
Henrik Dahl (LA), 2019-02-06:
Tak for det, formand.
Altså, det er jo derfor, spørgeren og jeg er enige om, at Fukuyama tog fejl.
Huntington siger jo det rigtige, og det er også derfor, jeg siger i min ordførertale, at det var ham, man skulle have anerkendt fra starten og ikke for sent.
For han siger, at den politiske liberalisme ikke handler om universelle værdier, den handler om vestlige værdier – det er kun vestlige værdier.
Og en af de ting, han siger i bogen, som ikke huskes så meget, er, at det jo er derfor, Kina aldrig kommer til at købe ind på menneskerettighederne, for man anerkender dem simpelt hen ikke.
Christian Langballe (DF), 2019-02-06:
Ja, ja, men altså, der, hvor der er mennesker, er der både frihed og ufrihed – sådan er det.
Men jeg vil gerne anfægte det, for det, jeg sådan set synes er problematisk i forhold til Fukuyama – og nu går vi ind i det rigtig filosofiske – er, at han tager en kopi af det vestlige demokrati og siger, at det her så gælder, og at han så indfører en historisk determinisme, som ligger hos Hegel, hvor Hegel jo så at sige så verdensånden manifesteret i den preussiske stat – der kan man måske nok spørge, om det har noget med frihed at gøre.
Jeg siger det bare som et aberdabei til Fukuyamas teori, som har en historisk determinisme over sig, der går imod friheden.
Ellen Trane Nørby (V), 2019-02-06:
Vi synes at regionerne har centraliseret for meget på en række punkter, og at der er for lidt nærhed i vores sundhedsvæsen i dag.
Det er sådan set det, der er omdrejningspunktet i sundhedsreformen: at skabe mere nærhed, at skabe mere sammenhæng for patienterne.
Derfor opretter vi også 21 sundhedsfællesskaber på tværs af kommunerne, hvor alle kommunerne vil være repræsenteret – akutsygehus, sygehusene i området, psykiatrien og den almene praksis – så vi får lavet større sammenhæng for patienterne.
Det er der behov for i vores sundhedsvæsen: mere nærhed, mere sammenhæng.
Så er der noget, vi forankrer nationalt, fordi vi ikke synes, det er rimeligt, at der er så store geografiske forskelle.
Det er akutberedskabet, hvis vi skal tage et eksempel.
Men det er f.eks. også det at købe it-systemer – hvor vi synes det er rimeligt, at det køber man fremadrettet ind fælles – eller medicoteknisk udstyr.
Og det handler sådan set om, hvordan vi også bruger vores penge mest fornuftigt til at sikre god behandling til vores patienter, altså at der er nogle funktioner, der skal være mere nære, og nogle funktioner, vi så skal have udført i fællesskab.
Flemming Møller Mortensen (S), 2019-02-06:
Den finte, som ministeren her lægger an med og har turneret med, nemlig at man vil udpege de nuværende regionsrådsformænd i den første periode, skal man jo lige forstå alvoren i.
For efter den periode – vups! – så er det demokratiske grundlag og den demokratiske indflydelse væk.
Det, jeg synes er det irriterende og det triste og det trælse efter sådan en omgang spørgsmål her, er, at ministeren prøver at stikke blår i øjnene på os: Man tør ikke at stå på mål for det, det drejer sig om, og man kan ikke give den der ro i maven-fornemmelse, som mange efterspørger.
Det lokale hensyn, den lokale indflydelse, går fløjten, og det, ministeren giver udtryk for, er, at dem, der sidder langt væk, ved bedst, og at de kan træffe beslutningerne.
Og så er det pyt og ligegyldigt med dem, der sidder derude og kæmper en sag i dag, og hvor man har set, hvordan det i meget høj grad lykkes derude.
Derfor dumper Socialdemokratiet på det her punkt regeringens sundhedsreform.
Det her er centralisering, så det virkelig batter noget.
Ellen Trane Nørby (V), 2019-02-06:
Nu tror jeg, det var det foregående spørgsmål.
Det her spørgsmål, som vi i hvert fald er i gang med lige nu, handler om sygehuset i Frederikshavn.
Og det er fuldstændig rigtigt, at det, regeringen lægger op til med sundhedsreformen, i forhold til hvem der skal have den der driftsmæssige opgave med sygehusdriften, er, at der skal være en bestyrelse bestående af seks personer.
Nogle er indstillet fra kommunalt hold, og en er indstillet fra patientorganisationerne, så vi får patienterne helt ind i hjertekammeret af driften af vores sundhedsvæsen.
For vi driver nu engang sundhedsvæsen for patienternes skyld.
Vi har også lagt op til at genudpege de eksisterende regionsrådsformænd til at være formænd for de her regionale sundhedsforvaltninger i den første periode, netop fordi vi har behov for også at få en lokal forankring af det.
Men regeringens sundhedsreform som sådan lægger ikke op til ændringer i sygehusstrukturen i Danmark, og det synes jeg egentlig at jeg har svaret på et par gange.
Men jeg kan forstå, at der var behov for en gentagelse.
Ellen Trane Nørby (V), 2019-02-06:
Jeg synes sådan set også, jeg har svaret flere gange.
Altså, det er ikke sådan, at regeringens sundhedsreform ændrer ved den sygehusstruktur, vi har i dag.
Det gør den ikke.
Nu har vi været omkring sygehuset i Tønder, og nu er vi så omkring sygehuset i Frederikshavn, fordi Socialdemokratiet jo lidt turnerer rundt i landet og ligesom – for at skabe en frygt – siger: Det her vil blive lukket, og det her vil blive lukket.
Derfor er jeg bare nødt til at sige, at det jo lige præcis er noget af det, vi skal udvikle: De nære funktioner, det, der er blevet centraliseret for meget i regionerne i dag, og som ikke nødvendigvis behøver at ligge på de højt specialiserede sygehuse, men lige så godt kan ligge på nogle af de mindre sygehuse, ligge ude i almen praksis, ligge ude i kommunale sundhedshuse.
Det er lige præcis det, vi skal styrke i de kommende år.
Det er også det, som vi sådan set politisk investerer både penge og ressourcer i med sundhedsreformen; det er sådan set at sige, med 6 mia. kr. i Nærhedsfonden: Hvordan kan vi også udbygge de funktioner over de kommende år?
For det synes vi er blevet forsømt i regionerne mange steder.
Der har været rigtig meget fokus på at drive de store sygehuse – og det har de gjort godt – men der er sådan set også behov for, at vi i de kommende år investerer i at få flere sundhedstilbud tættere på, hvor folk bor.
Det er jo lige præcis den politiske prioritering, vi så som regering vil lægge ned i en kommende udviklingsplan, som selvfølgelig vil være afgørende for, hvad det er for en udvikling, sundhedsvæsenet så vil tage i de kommende år: mere nærhed, mere sammenhæng, højere kvalitet og grundlæggende et system, hvor patientrettighederne bliver sat højere, end de gør i regionerne i dag.
Astrid Krag (S), 2019-02-06:
Og så remser hun ellers op, at vi fremover har regeringen, vi har Folketinget, vi har Sundhedsvæsen Danmark – en parallel til Statens Kunstfond eller Banedanmark; altså noget centralt udpeget – vi har fem sundhedsforvaltninger, vi har 21 sundhedsfællesskaber, vi har kommunale repræsentanter, der sidder her.
Hvordan kan det være mere enkelt end det system, vi har i dag?
Jeg forstår det simpelt hen ikke.
Det, vi kredser om i de her spørgsmål, er jo: Hvor kan man i det her system, regeringen bygger op, søge den lokale indflydelse?
Det har vi kredset om i begge de spørgsmål: Hvor kan man tage de lokale særhensyn, der ikke giver mening i regnearkene i et bestyrelseslokale?
Det er det, vi har brug for at vide, og det er det, vi ikke har fået svar på endnu.
Vi får at vide: Jamen der ligger meget kompetence dér, hvor de lokale folkevalgte er.
Men vi kan ikke få at vide, hvad det er, de har bemyndigelse til at beslutte.
Derfor bliver jeg bare nødt til at gentage det spørgsmål, som er blevet stillet nu mange gange: Kan Sundhedsvæsen Danmark – altså den centralt udpegede professionelle bestyrelse – beslutte at lukke et sygehus eller ej?