Søren Pape Poulsen (KF), 2017-06-01:
Tak for det.
Det fremgår af beslutningsforslaget, at et stærkt justitsvæsen er en forudsætning for et velfungerende samfund.
Det er jeg helt enig med forslagsstilleren i.
Jeg er også enig med forslagsstilleren i, at der er behov for at forbedre forholdene på justitsområdet i Grønland.
Derfor er det også skrevet ind i regeringsgrundlaget, at vi vil arbejde for en standard i Grønland, som svarer til standarden i Danmark.
Helt overordnet foreslås det at pålægge regeringen at tage de nødvendige initiativer, der skal sikre, at Grønland bliver underlagt de samme standarder som Danmark på justitsområdet.
Det lyder derfor umiddelbart, som om der er overensstemmelse mellem vores synspunkter.
Af bemærkningerne til forslaget fremgår det nærmere, hvilke konkrete initiativer forslagsstilleren ønsker iværksat.
Det drejer sig om en lang række tiltag på bl.a. politiets, kriminalforsorgens og domstolenes områder, og dykker man ned i de enkelte initiativer, er jeg også enig med forslagsstilleren i, at de fleste af disse initiativer vil kunne medvirke til at gavne justitsområdet i Grønland.
Men omvendt er jeg også af den opfattelse, at et fast defineret katalog vedtaget af Folketinget over initiativer, der skal iværksættes for Grønland, ikke vil være hensigtsmæssigt i praksis.
For ved at tilvælge de initiativer, der fremgår af beslutningsforslaget, risikerer vi samtidig at fravælge en række andre gode og muligvis mere nødvendige tiltag.
Justitsområdet i Grønland står over for nogle andre udfordringer end i Danmark.
Det skyldes særlig, at de strukturelle og geografiske forhold i Grønland er væsentlig anderledes, end de er i Danmark, men også, at der i Grønland og Danmark er et forskelligt syn på, hvordan et retssystem bør være indrettet.
Derfor er det meget vigtigt for mig som justitsminister at få involveret de parter, der har fingeren på pulsen i forhold til den grønlandske virkelighed.
Det synes jeg ikke at vi gør i tilstrækkelig grad, hvis vi her i Folketinget bestemmer, hvad der skal ske på justitsområdet i Grønland.
Det er i stedet min opfattelse, at styrkelsen af justitsområdet i Grønland bør ske i samarbejde med og på baggrund af prioriteringer fra de aktører, der har kendskab til, hvilke udfordringer man særlig står over for i Grønland.
Her tænker jeg naturligvis særlig på Grønlands Selvstyre, der er den helt centrale aktør i den forbindelse og en garant for, at lovgivningen på justitsområdet kommer til at afspejle den grønlandske befolknings ønsker.
Jeg tænker også på de myndigheder, der har deres daglige virke i Grønland, særlig politiet, kriminalforsorgen og domstolene, og der findes allerede et forum, hvor vi årligt mødes for at diskutere udviklingen af justitsområdet i Grønland, og hvor både Selvstyret og rigsmyndighederne er repræsenteret, nemlig Rådet for Grønlands Retsvæsen.
Det er en af grundene til, at vi i Justitsministeriet har oprettet en særlig Nordatlantenhed, som udelukkende tager sig af sager vedrørende Grønland og også Færøerne.
Hermed får vi mulighed at opbygge den ekspertise og de samarbejdsrelationer, som er nødvendige for at fremme arbejdet på justitsområdet i Grønland.
Derudover får vi mulighed for i samarbejde med Grønlands Selvstyre at foretage en prioritering af, hvilke sager på justitsområdet der er vigtigst i Grønland, og som derfor bør iværksættes først.
Ud over at beslutningsforslaget bryder med en tradition om, at Grønlands Selvstyre er med til at bestemme, hvordan justitsområdet i Grønland skal udvikles, har det også nogle væsentlige økonomiske konsekvenser.
En række af de initiativer, som fremgår af beslutningsforslaget, skal selvfølgelig konkretiseres nærmere, for at eventuelle økonomiske konsekvenser kan vurderes.
Men det siger næsten sig selv, at f.eks. udvikling af it-systemer og anlæg af nye bygninger kan være forbundet med ganske væsentlige omkostninger.
Det er derfor også af hensyn til økonomien vigtigt, at en styrkelse af justitsområdet i Grønland sker i samarbejde med og på baggrund af prioriteringer fra de aktører, der har kendskab til, hvilke udfordringer man særlig står over for i Grønland.
Der er også initiativer i beslutningsforslaget, som jeg af andre grunde ikke kan tilslutte mig.
F.eks. kan nævnes forslaget om, at der skal laves særlige folketingslove for Grønland, i stedet for at gældende danske love sættes i kraft ved kongelig anordning.
Det er min opfattelse, at anvendelsen af kongelige anordninger er en hurtig og fleksibel måde at gennemføre lovgivning for Grønland på, hvor det samtidig er muligt at tilpasse lovgivningen, så den tager højde for grønlandske forhold.
Særlige love for Grønland vil derfor alene være hensigtsmæssige i tilfælde, hvor retsstillingen er meget forskellig i Danmark og Grønland.
Jeg er opmærksom på, at justitsområdet i Grønland trænger til et løft, så vi kan sikre et velfungerende og tidsvarende retssystem i Grønland.
Det er forslagsstilleren og jeg fuldstændig enige om.
Som jeg netop har redegjort for, mener jeg imidlertid ikke, at det bør ske, ved at vi i Folketinget fastlægger, hvilke konkrete initiativer der bør iværksættes, som beslutningsforslaget lægger op til.
Det er helt afgørende, at Grønlands Selvstyre og de øvrige aktører på området er med til løbende at bestemme, hvordan udviklingen af det grønlandske retsvæsen skal gribes an, og det er samtidig afgørende, at der i den forbindelse løbende kan foretages en prioritering for at sikre, at tiltag, som iværksættes for det grønlandske retsvæsen, giver mest for pengene.
Og derfor kan regeringen ikke støtte beslutningsforslaget.