runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
René Gade (ALT), 2019-03-26:
Tak for gennemgangen.
Jeg tænker: Kunne ministeren måske bare på sådan et overordnet niveau prøve at give et perspektiv på, hvad det er, der gør, at man ikke er nået til enighed i kredsen?
For det er jo, som der også er blevet sagt, sådan lidt en pseudodebat, vi har om det specifikke her.
Så hvis det er passende fra talerstolen her, kunne det være meget interessant at høre, hvor det er der er nogle brydningsflader i dag.
Søren Pape Poulsen (KF), 2019-03-26:
Tak for debatten, og tak for opbakningen til lovforslaget.
Vi har jo diskuteret offentlighedslov mange gange efterhånden, men i dag handler det om at ophæve pligten til at revidere den såkaldte postlistebestemmelse i offentlighedsloven.
Det er altså bestemmelsen om, at der administrativt kan fastsættes regler om, at myndigheder løbende skal offentliggøre lister med ind- og udgående post på myndighedens hjemmeside.
I den forbindelse har der som bekendt tidligere været gennemført et forsøg hos fire udvalgte myndigheder med åbne postlister.
Forsøgsordningen blev evalueret i juli 2017 af et ekspertudvalg.
Udvalget skitserede forskellige modeller for en eventuel postlisteordning, men understregede, at valget i sidste ende måtte være politisk.
Derfor er revisionen af bestemmelsen om postlister også blevet udskudt de seneste 2 år, med henvisning til at overvejelserne om postlister netop kunne indgå i forligskredsdrøftelserne om offentlighedsloven.
Men som bekendt er forhandlingerne om offentlighedsloven strandet uden en ny aftale.
I lyset heraf ser jeg ikke, at der på nuværende tidspunkt er grundlag for at videreføre ordningen, og det foreslås derfor, at revisionsbestemmelsen i offentlighedsloven ophæves.
Så må vi jo efter valget se på, hvordan vi kan finde hinanden i forhold til offentlighedsloven.
I forhold til det her lovforslag er der nok grund til at understrege, at der jo ikke ændres ved adgangen til administrativt at indføre åbne postlister.
Det vil der jo stadig være mulighed for.
Ved at ophæve revisionsbestemmelsen er der bare ikke længere krav om at revidere postlistebestemmelsen.
Om der så senere f.eks. skal indføres en obligatorisk postlisteordning, er jo altså stadig et åbent politisk spørgsmål, der kan tages op efter et folketingsvalg, ligesom det gælder for offentlighedsloven i øvrigt.
Jeg står naturligvis til rådighed for besvarelse af de spørgsmål, der måtte være under udvalgsarbejdet.
Bertel Haarder (V), 2019-03-26:
Men der er jo intet, som forhindrer et nyt Folketing i at drøfte sagen og blive enige om en ændring.
Revisionsbestemmelsen har jo ikke nogen selvstændig betydning, for så vidt angår Folketingets mulighed for at lave ændringer.
Søren Søndergaard (EL), 2019-03-26:
Jeg synes, hr. Bertel Haarder udtrykker det fuldstændig præcist.
Altså, det eneste formål med den revisionsbestemmelse er at holde fokus på spørgsmålet, og det eneste formål med at fjerne den er at fjerne fokus fra spørgsmålet.
Det er fuldstændig rigtigt.
Men det er jo så der, jeg spørger om Venstres holdning.
Venstre mener altså ikke, at der skal holdes fokus på spørgsmålet?
Så er der jo et nyt Folketing.
Var det ikke meget rimeligt at lade et nyt Folketing prøve, om de havde bedre evner til at leve op til ønskerne i den revisionsbestemmelse, end den nuværende regering har haft?
Bertel Haarder (V), 2019-03-26:
Logikken er, at man jo ikke behøver en revisionsbestemmelse for at sætte sig ned i forligskredsen og drøfte eventuelle ændringer.
Derfor har revisionsbestemmelsen jo kun den effekt, at den så at sige tvinger til, at man tager en ekstra runde.
Nu har der været taget to runder, og det her er så den tredje runde, og justitsministeren synes fornuftigt – og det gør et flertal i Folketinget – at vi nu skulle vente med at tage endnu en runde, til der er udsigt til, at man kan blive enige om noget.
Søren Søndergaard (EL), 2019-03-26:
Tak, og tak for indlægget.
Men jeg forstår simpelt hen ikke logikken.
Man har sagt, at her er et eller andet, der er så vigtigt, at vi indsætter en revisionsbestemmelse.
Det er jo ikke hver dag, man gør det, kan man sige.
Terrorlovgivning og alt muligt er blevet vedtaget uden nogen former for revisionsbestemmelser.
Men her indsætter man så en revisionsbestemmelse og siger, at det bliver vi lige nødt til at kigge på igen.
Så prøver man to gange at kigge på det, men kan ikke komme frem til noget, fordi man ikke kan blive enige, og logikken er så, at så fjerner vi revisionsbestemmelsen.
Er det logik?
Eller er det bare et forsøg på at omgå det, der var enighed om, og som man lovede vælgerne, da man vedtog loven, nemlig at man ville kigge på det efter en vis periode for at lave en revision?
Preben Bang Henriksen (V), 2019-03-26:
Ja, det er jo rigtigt.
Det princip, hr. Søren Søndergaard henviste til, gælder jo så i civile sager, så der bliver man dømt, hvis man ikke møder op, men det er rigtigt i forhold til straffesager.
Nej, jeg anser ikke det her for at være en glidebane, og jeg vil da så lige sige, at selv om det da kan være barskt nok, er det jo altså kun i sager, hvor man kan blive dømt op til 6 måneders fængsel.
Men jeg understreger igen, at dommeren har den endelige afgørelse, og jeg ser ikke en fornøden risiko til at sætte hælene i over for det her forslag.
Søren Søndergaard (EL), 2019-03-26:
Ja, for jeg går ud fra, at der er en eller anden grund til, at vi har haft den regel om, at man ikke kan dømme folk, uden at de er til stede.
Det er vel ikke bare, fordi alle vores forgængere har været kæmpestore idioter, det er vel, fordi de har haft en grund til at vurdere, at det var vigtigt af hensyn til retssikkerheden.
Når jeg spørger, er det selvfølgelig også for at få afklaret, om det så er en general procedure, vi åbner op for, for så kan det gå rigtig hurtigt, hvis den, der skal dømmes, slet ikke behøver være til stede i retssalen fremover.
Så kan vi jo virkelig få gang i maskinen og virkelig få dømt folk på alle områder og ikke bare i udvisningssager.
Preben Bang Henriksen (V), 2019-03-26:
Jo, jeg skulle være en skurk, hvis jeg sagde nej til det spørgsmål; selvfølgelig kan der i den yderste konsekvens være en risiko for det, det har hr. Søren Søndergaard helt ret i.
Sådan gælder det jo med alle regler – vi kan jo nok alle sammen finde eksempler, hvor de ikke burde være anvendt.
Men som den absolutte hovedregel ser jeg ikke noget problem i det, og herudover er der, så vidt jeg ved, også muligheden for at anke den her type sager til landsretten.
Endelig vil jeg sige, at dommeren jo gennemser samtlige sagspapirer under alle omstændigheder, og jeg tror, at han forsøger at afveje den risiko, og hvis han synes, der ser ud til at være antydningen af en risiko, vil han nok afsige kendelse om, at vedkommende skal fremstilles alligevel.
Men jeg må give hr. Søren Søndergaard ret: Teoretisk set kan der godt være eksempler på det.
Søren Søndergaard (EL), 2019-03-26:
Det er sådan set bare af ren nysgerrighed, i forhold til om Venstres ordfører overhovedet ikke kan vurdere, at der i den yderste konsekvens rent teoretisk kan være et retssikkerhedsmæssigt problem forbundet med at dømme folk, der ikke er til stede?
Preben Bang Henriksen (V), 2019-03-26:
Tak for det.
I dag er det sådan, at det er et krav for gennemførelse af straffesager med påstand om udvisning, at den pågældende udlænding er til stede i retten, ellers kan man ikke gennemføre sagen med påstand om udvisning.
Det betyder, som også fru Karina Due var inde på, at mange udlændinge jo kan trække sagen i langdrag, og ikke mindst, at der er tale om et kolossalt spild af ressourcer, dommere, sekretærer, domsmænd, forsvarer, anklager, måske ovenikøbet vidner, der sidder helt forgæves og venter, og så kan man komme igen en anden dag.
Formålet med det her forslag er som den ene del at udvide mulighederne for at gennemføre straffesager med påstand om udvisning, sådan at de kan gennemføres i situationer, hvor tiltalte har udsigt til en straf på op til 6 måneders fængsel eller 1 år, hvis han har samtykket ved udeblivelsesdom.
Det er et glimrende forslag, som vi fra Venstres side kun kan støtte.
Den anden del af forslaget vedrører muligheden for videokonference.
Den har vi allerede i dag, således at forsvareren kan møde via video, men med det her forslag kan også anklageren møde via video, og det her gælder jo altså også den indgrebsadvokat, der skal ind og medvirke i situationer, hvor der skal laves telefonaflytninger og lignende.
Også det er en glimrende måde.
Jeg lægger også i den forbindelse vægt på, at det jo altså er dommeren, der har afgørelsen, og hvis han er betænkelig ved, at også anklageren møder ved video og altså ikke som normalt er til stede og fremmer sagen i retten, så kan dommeren selvfølgelig beslutte det modsatte, nemlig at anklageren skal være til stede.
Men som forslaget ligger, kan Venstre fuldt ud støtte det.
Morten Bødskov (S), 2019-03-26:
Tak for det, formand.
Som formanden rigtigt nok sagde, handler det om en ændring af retsplejeloven, det handler om udeblivelsesdomme, hvor der er nedlagt påstand om udvisning, og det handler også om anvendelse af telekommunikation i retsmøder.
Også det her forslag handler om sagsbehandlingstider – ligesom det forslag, vi lige har været igennem – den her gang ved domstolene, og der er ingen tvivl om, at det skal der gøres noget ved.
Det gælder jo ikke mindst også hensynet til ofrene her, helt i forlængelse af det, vi også diskuterede tidligere.
For det første giver det en bedre mulighed for telekommunikation i retssalen og i retssagerne, således at man sidestiller de muligheder, forsvareren har, med de muligheder, anklageren får fremover, når det handler om at bruge videokonferencer eksempelvis.
Søren Pape Poulsen (KF), 2019-03-26:
Tak for det, og tak for modtagelsen af lovforslaget her.
Sagsbehandlingstiden i Erstatningsnævnet har jo, som alle har været inde på, længe været helt utilfredsstillende.
Jeg tror, vi alle sammen kan blive enige om, at vi under ingen omstændigheder kan være det bekendt over for de ofre, det drejer sig om.
Vi hører nogle grufulde eksempler, hvor ofre har været udsat for nogle ekstremt alvorlige overfald, som har vendt fuldstændig op og ned på deres liv, og hvor de efterfølgende må kæmpe en lang og sej kamp for at få deres erstatning.
Det er jo ikke kun et spørgsmål om penge, men lige så meget og måske i endnu højere grad et spørgsmål om at kunne lægge sagen bag sig og komme videre, og det er simpelt hen ikke rimeligt; det kan gøres bedre, og det skal gøres bedre.
Det er helt afgørende, at de her sager behandles så hurtigt som muligt, så man som offer kan komme videre med sit liv.
Det var også derfor, at der i 2018 blev foretaget en ekstern analyse af offererstatningsområdet.
Analysen blev afsluttet i oktober 2018 og indeholder en lang række anbefalinger til, hvordan man kan nedbringe sagsbehandlingstiden i Erstatningsnævnet til gavn for ofrene.
En række af de anbefalinger er Civilstyrelsen allerede i gang med at implementere.
Med det lovforslag, vi behandler her i dag, gennemføres nogle af de anbefalinger, der kræver en lovændring.
Det indebærer bl.a., at man som offer med et krav på indtil 3.500 kr. tilkendes erstatning efter en hurtigere proces.
Også adgangen til eIndkomst og muligheden for at indhente en udtalelse om varigt men eller erhvervsevnetab fra andre end Arbejdsmarkedets Erhvervssikring skal være med til at lette sagsbehandlingen ved Erstatningsnævnet.
Det samme gælder muligheden for at indføre regler om anvendelse af en digital sagsportal, som Civilstyrelsen allerede er gået i gang med at forberede, så den kan tages i brug i 2020.
Lovforslaget indeholder herudover også forslag, der giver Erstatningsnævnet mulighed for i videre omfang at træffe afgørelse om erstatning og godtgørelse, selv om straffesagen mod gerningsmanden ikke er afgjort ved endelig dom, hvis hensynet til offeret taler for det.
Lovforslaget står ikke alene.
Der er sideløbende iværksat en række øvrige initiativer, som ikke kræver lovændring, og det er ifølge analysen i disse mere styringsbaserede initiativer det store potentiale for at nedbringe sagsbehandlingstiden ligger.
Lovforslaget skal derfor ses som en del af en større pakke, der samlet set skal gøre op med de lange sagsbehandlingstider.
Men tingene er jo ikke gjort med det.
Vi arbejder fortsat på, hvordan vi sikrer ofrene en så god og hurtig vej gennem systemet som muligt.
Med de bemærkninger vil jeg takke for indlæggene og se frem til den videre behandling.
Naser Khader (KF), 2019-03-26:
I Danmark udbetaler vi erstatning til ofre for straffelovsovertrædelser.
En godtgørelse kan ikke ændre på det, der er sket.
Som offer skal man stadig forholde sig til de eventuelle psykiske og fysiske eftervirkninger, som en straffelovsovertrædelse kan have, men erstatningen udgør i et eller andet omfang et plaster på såret.
Det hjælper på retsfølelsen.
Vi i Konservative og regeringen har kæmpet for, at man har fokus på offeret frem for forbryderen.
Desværre har det i en tid været sådan, at ventetiden for at få tilkendt erstatning i Erstatningsnævnet har været meget utilfredsstillende.
Det ønsker vi at gøre noget ved.
Derfor foreslår vi at indføre en særlig proces for erstatningskrav op til en vis størrelse.
Vi får bedre mulighed for informationsdeling mellem de forskellige instanser, og vi gør det muligt for Erstatningsnævnet at træffe afgørelser i sager, hvor der endnu ikke er faldet en endelig dom.
Forslagene følger nogle af de anbefalinger, som blev konkluderet i en ekstern analyse af offererstatningsområdet.
Med lovforslaget når vi ikke i mål med det samme, men det er fornuftige skridt i forhold til at forbedre forholdene for ofrene og sikre dem en så god og gnidningsfri vej igennem systemet som muligt.
Derfor bakker vi i Konservative op om lovforslaget.
Karsten Hønge (SF), 2019-03-26:
Vi har jo med god grund ofte fokus på, hvordan vi straffer forbryderne, men alt for ofte svigter vi ofrene.
Jeg har set, at Helle Hald, der er bistandsadvokat og talsmand for foreningen Hjælp Voldsofre, til Danmarks Radio har sagt: »For rigtig mange er deres liv sat på hold, fordi de bliver fastholdt i den position, at de er ofre for en forbrydelse, for sagen er ikke afsluttet endnu og de er i en venteposition.
Det er voldsomt belastende, siger hun.«
På den baggrund er det indlysende, at der er brug for forbedringer.
Men jeg har nu også hæftet mig ved høringssvarene fra Dansk Kvindesamfund og Hjælp Voldsofre, der bemærker, at der også skal tages højde for, at ikke alle ansøgere vil være i stand til at anvende en digital selvbetjeningsløsning, og at der derfor kan være behov for at lade sig repræsentere ved en fuldmægtig eller en bistandsadvokat.
Med det kan SF støtte lovforslaget.
Lotte Rod (RV), 2019-03-26:
Tak for det.
Vi kan fra Radikales side tilslutte os det, som alle andre ordførere har sagt før mig, nemlig at det betyder noget, at sagsbehandlingstiderne ikke er for lange.
Som Venstres ordfører beskrev meget godt, kan det faktisk være meget voldsomt at være undervejs i processen.
Og derfor synes jeg også, det er godt, at regeringen tager de her skridt.
Lars Aslan Rasmussen (S), 2019-03-26:
Efter at revisionen er blevet udskudt flere gange, er regeringen ikke kommet længere.
På grund af forligsdrøftelserne, som Socialdemokratiet også har deltaget i, blev revisionen af postlistebestemmelsen udskudt i både 2017 og 2018, og da man ikke har opnået enighed i forligskredsen om at ændre offentlighedsloven, har justitsministeren besluttet, at der på nuværende tidspunkt ikke er grundlag for at fremsætte lovforslag herom eller at udskyde det endnu en gang.
Det er ærgerligt, at det ikke er lykkedes forligskredsen at blive enige, men så længe der ikke enighed i forligskredsen om den rigtige model, støtter Socialdemokratiet regeringen i at ophæve revisionen af postlistebestemmelsen.
René Gade (ALT), 2019-03-26:
Der lader til at være udbredt enighed om, at det her er et fornuftigt lovforslag, og det mener vi også i Alternativet.
Det kan være, hvordan man finder oplysningerne fra Erstatningsnævnet; det kan være, at man i højere grad skulle prøve at fremskrive, hvad der var de mulige, de gældende, de forventelige erstatningsbeløb, frem for at skulle kunne indhente data.
Jeg ser det egentlig ikke som det helt store problem, for jeg synes, at den løsning, der er blevet lavet, ser ud til at være fornuftig, men det er i hvert fald noget, jeg har noteret mig i høringssvarene.
Så synes jeg, det er glædeligt og et tegn på tillid og også noget, der kan skabe tillid til hele systemet, at man, hvis det nu skulle være sådan, at man havde udbetalt et beløb, der så senere hen, når hele sagen var færdig, viste sig ikke var helt, som det skulle være, så kan tilbagebetale det, altså at der så kan være et krav om, at det skal tilbagebetales.
Det synes jeg er en fin gestus – at man i stedet for at trække det hele i langdrag så siger, at de få gange, hvor der kommer til at være et problem, hvor der er blevet udbetalt noget, der ikke skulle have været udbetalt, sørger man for, at i stedet for at lade det ligge alle til last, bliver det tilbagebetalt.
Det synes jeg generelt er en glimrende praksis, som vi skulle bruge så mange steder som overhovedet muligt.
Søren Søndergaard (EL), 2019-03-26:
Det forslag, som vi behandler her, har jo to hovedelementer, dels en øget brug af videotransmission i retsmøder, så parterne ikke behøver at være til stede i det samme lokale, dels en øget adgang til at afsige udeblivelsesdomme i udvisningssager.
At deltage i et retsmøde via en videoforbindelse er, som Dommerforeningen påpeger i sit høringssvar, ikke det samme som at være fysisk til stede i retssalen.
Både retsmøder afviklet via en videoforbindelse og en øget adgang til udeblivelsesdomme risikerer derfor at svække retssikkerheden.
Det er oplagt, at der er og kan være problemer med effektiviteten i retssystemet, især hvis retssikkerheden skal respekteres.
Det er hævet over enhver tvivl, at retssikkerhed er noget langsommeligt noget, der forsinker sagerne og forhindrer, at det foregår meget hurtigt.
Spørgsmålet er jo, om vi er klar til at betale den pris i form af mindre retssikkerhed for at øge effektiviteten.
I Enhedslisten har vi hæftet os ved de betænkeligheder ved øget brug af videotransmission, som i høringssvarene især kommer fra domstolene og dommerne, og de betænkeligheder ved udeblivelsesdomme, der især kommer fra advokater og Retspolitisk Forening.
Vi går derfor ind i udvalgsarbejdet med en vis – og jeg vil sige – sund skepsis, og vi vil i udvalgsarbejdet nøje afsøge og overveje, om risikoen for at indskrænke retssikkerheden er en pris, som er værd at betale, for at systemet effektiviseres.
Vi vil ikke på forhånd sige, at der ikke er situationer, hvor det kan være sådan, men vi vil heller ikke bare på forhånd sige, at sådan skal det være.
Så vil vi i et skriftligt spørgsmål til ministeren bede om at få udleveret nogle tal for antallet af retsmøder i udvisningssager, hvor sagens behandling har måttet udsættes, fordi den tiltalte ikke er mødt frem – medmindre selvfølgelig ministeren lige sidder og har dem på bordet der, for så kan vi jo få dem med det samme.
Men ellers stiller vi spørgsmålet skriftligt i udvalgsbehandlingen.
Karina Due (DF), 2019-03-26:
Tak for det, formand.
I dag kan kriminelle udlændinge ikke idømmes udvisning uden at være til stede i retten.
Prøv engang at tænke tanken: Hvis man havde sådan en dom hængende over hovedet, og man sådan set bare kunne køre hjem til det land, man nu kommer fra, hvem pokker ville så blive siddende i Danmark og vente på sin retssag? Det betyder jo, at de kriminelle fra andre lande ikke får deres dom.
Så skal politiet forsøge at finde den person, som måske, måske ikke er i Danmark, og i retssalen sidder dommere og advokater klar til ingen verdens nytte.
Alt det og alle de udgifter, og så kan der ikke falde dom – det siger sig selv, at det er fuldstændig uholdbart.
Det er vi glade for i Dansk Folkeparti, og vi bakker selvfølgelig op.
Søren Pape Poulsen (KF), 2019-03-26:
Nu har jeg forstået det sådan, at sådan et spørgsmål kommer der jo lige om lidt.
Men rent principielt betyder det ikke noget for mig, hvor mange sager det er.
Det er sådan princippet i, at man bare kan blive væk, fordi man kan få en udvisningsdom – at man kan sige: Den vil jeg ikke have, så jeg bliver bare væk.
Det synes jeg er helt vildt.
Christina Egelund (LA), 2019-03-26:
Det synes jeg var en dejlig nuanceret tilgang fra Enhedslistens side, og det er sådan set nuancer, som jeg sagtens kan følge.
Det, der dog er kernen i den her sag for mig og for Liberal Alliance, er, at det ikke er okay, at man kan trænere en udvisningssag bare ved at udeblive fra retsmøder.
Og det er slet ikke okay for ofrene for udenlandske kriminelles handlinger, at der ikke bliver nogen konsekvenser for deres gerningsmand, fordi man ikke kan dømme i en udvisningssag, hvis gerningsmanden bare lader være med at dukke op til retsmødet.
Det synes jeg er to legitime formål, som samlet set gør, at Liberal Alliance kan støtte lovforslaget.
Karsten Hønge (SF), 2019-03-26:
Ja, og så er det slet ikke faldet justitsministeren ind, når justitsministeren har hørt den bemærkning, lige at spørge, hvor mange det handler om?
Altså, det tror jeg da de fleste mennesker, der får sådan en information, nemlig at det er en praksis, man ser derude, ville gøre.
Er det slet ikke faldet ministeren ind at stille spørgsmålet den anden vej: Jeg hører, hvad I siger – hvad er størrelsesforholdet?
Det er så måske ikke faldet ministeren ind, men kunne det så falde ministeren ind at gøre det nu?
Søren Pape Poulsen (KF), 2019-03-26:
Det er korrekt.
Altså, hvis jeg skulle følge Retspolitisk Forening, kunne der for det første ikke laves ret meget borgerlig retspolitik i det her land.
Og for det andet vil jeg bare sige, at jeg jo lytter til, når Rigsadvokaten siger, at det er et generelt udbredt problem i alle politikredse.
Karsten Hønge (SF), 2019-03-26:
Der er selvfølgelig argumenter for lovforslaget, det er da helt klart, men er det ikke sådan lidt forkølet, justitsminister, at komme til en førstebehandling uden at have nogen som helst fornemmelse af, hvad vi taler om?
Og ministeren kunne jo have forberedt sig, for det ligger i høringssvaret fra bl.a. Retspolitisk Forening, der udtrykkeligt opfordrer til, at vi senest ved behandlingen i dag trods alt får en fornemmelse af, hvor meget vi taler om.
Søren Pape Poulsen (KF), 2019-03-26:
Og jeg kan sige, at om tallet er 1 eller 500 eller 100, er ikke afgørende for mig.
Det er da helt vildt, at vi som retssamfund accepterer, at man simpelt hen bare kan sikre sig ikke at få en dom ved at blive væk.
Søren Søndergaard (EL), 2019-03-26:
Jeg kan jo sagtens sætte mig i den situation, som hr. Karsten Hønge nævnte, for jeg har også været domsmand engang og siddet og ventet på folk, der havde deltaget i forskellige ting og sager, og som ikke mødte op.
Så det kan jeg sagtens genkende.
Jeg kan også genkende, at det da er noget, der medfører en vis omkostning, men det, der trods alt er begrundelsen for at lave det her lovforslag, er jo lige præcis, at det er en bestemt gruppe, nemlig den bestemte gruppe, der hedder folk, der kan udvises, men som har en straf under en vis ramme.
Ministeren har det ikke her, men så får vi det i udvalgsbehandlingen på et skriftligt spørgsmål.
Søren Pape Poulsen (KF), 2019-03-26:
Jeg har ikke konkrete tal, men jeg har fået oplyst fra Rigsadvokaten, at det er en både velkendt og generel problemstilling, som berører alle landets politikredse.
Især er det et problem med de omrejsende kriminelle – dem, som jo kommer og tømmer vores huse, eller hvad de gør, og som opholder sig kort tid i Danmark.
Det er også vigtigt at sige her, at jeg synes, det er ulogisk, at vi kan dømme personer op til 1 års fængsel i udeblivelsessager, men så snart vi kobler spørgsmålet om udvisning på, kan vi ikke gøre noget som helst, fordi de ikke møder op i retten.
Det synes jeg ikke hænger sammen.
Vi kan godt give dem en udeblivelsesdom, men nedlægger man påstand om udvisning, så kan man ikke.