Kim Edberg Andersen (NB), 2023-05-25:
Jeg er simpelt hen så ked af, at hr. Stinus Lindgreen gik, for han må tydeligvis være væsentlig ældre end mig.
Det er altid rart at sidde med en, der er så meget ældre, når man selv bliver 50.
Jeg havde Atari.
Så hr. Stinus Lindgreen må være væsentlig ældre end mig.
Det er jo altid dejligt at kunne slutte dagen med noget positivt og vide, at man ikke var den ældste i salen til slut.
Det lyder godt med et forbud.
Virkeligheden er, at både sociale medier og det, der kommer nu med kunstig intelligens, skal vi være taknemlige for.
Det kommer til at gøre livet meget bedre og stiller også helt vildt mange nye problemstillinger.
Det er jo virkeligheden.
Jeg har faktisk – det kan man ikke se på mig nu – været dørmand i Jomfru Ane Gade, dengang jeg var yngre.
Der havde vi også aldersbegrænsninger, og jeg kan love jer for, at alle, der ikke kunne få et kørekort, kunne finde ud af, hvor de kunne få fat i et, der lignede, og så kom de og viste det.
Så det er ikke løsningen.
Og så skal man ikke gemme sig bag ved EU og sige: Vi kan ikke.
Vi kan faktisk godt.
Så kan det godt være, at EU siger: Nej, hvor er I dumme, at I vil passe på jeres danske børn, så nu smider vi jer ud af EU.
Det er jeg ikke helt sikker på at de tør.
Så selvfølgelig kan vi det.
Det er Folketinget, der bestemmer.
Så vil jeg gå en helt anden vej.
Den her snak om sociale medier, vi har nu, tog så 15 år, og nu kommer kunstig intelligens, og så kommer det til at gå endnu stærkere.
Folketingspolitikere bliver ikke hurtigere.
Det gør vi ikke.
Vi sætter ting i udvalg og ekspertråd, og så skal det forbi EU, og så er der gået 15 år, og så har vi misset bussen.
Men der er ikke nogen af jer, der har snakket om familiernes ansvar eller sådan et helt almindeligt gammeldags ord som opdragelse, altså at tage styring og handling og bestemme over ens børn.
Jeg ved godt, at det er voldsomt upopulært at sige det.
Jeg er ikke sikker på, at sociale medier er den eneste grund til, at vores børn ikke har det godt, eller at unge piger har problemer og skal til psykolog.
Det er jeg ikke sikker på kun handler om skærmtid og sociale medier.
Det kan jo også være, at det er, fordi de – og nu siger jeg de helt grimme ord – er en del af en generation, der har fået at vide: I er prinser og prinsesser; alt, hvad I siger og tænker, skal I få.
Derfor har vi glemt at opdrage.
Nu lyder jeg som ham den gamle, gnavne mand, og det sværgede jeg for mange år siden at jeg aldrig nogen sinde ville blive, men det er virkelig ikke sådan ment.
Det kan godt være, at det også er en del af løsningen, at vi går forrest med et godt eksempel og viser forældrene, at det også er o.k. at opdrage på ens poder og fortælle dem, at de i skolen ikke skal have skærmene med.
Når skolelæreren ringer hjem og siger, at det har været nødvendigt at tage telefonen fra Petra, bakker man som udgangspunkt læreren op i stedet for at sige, at Petra naturligvis skal have lov til at sidde og bruge Snapchat i matematik, fordi hun jo ikke skal have sat begrænsninger.
Jeg tror, at der er mange facetter i det her.
Forslaget her rammer rigtigt meget langt hen ad vejen, men det kan bare ikke stå alene.
Og vi politikere kommer bare ikke til at kunne følge med, hvis ikke vi får familierne med i kampen for at sikre, at vores børn kan være trygge der, hvor de færdes, fordi de har opdragelsen hjemmefra til at vide, hvad der er godt, og hvad der er skidt.
Jeg kan fortælle jer allerede nu, at der er ingen af de virksomheder, der laver de her programmer, der kommer til at give jer algoritmerne.
For algoritmerne er ligesom Coca-Colas opskrift.
Det er måden, de tjener penge på.
Og vi har jo ikke i sinde at lukke dem.
Det har vi ikke.
Den eneste form for aldersverifikation, som jeg kan komme frem til måske kunne være en smule effektiv, var noget med, at vi som politikere kom i dialog med techgiganterne og f.eks. sagde: Vil I ikke være søde selv at sørge for, at dem, der er på jeres platforme, ikke er børn under 16 år?
For det kan godt være, at man kan snyde, og at det kan se ud, som om man er 18 år, hvis man krydser det af i boksen, når man tilmelder sig en social platform.
Men tro mig: Ud fra alle de andre data, de har på en, ved virksomhederne jo godt, hvilken alderskategori man muligvis ligger i.
Hvis man gjorde det, kan de være medspillere og ikke modspillere.
Hvis politikerne forsøger at gøre dem til modspillere, taber vi.
Laver vi et forbud mod A i dag, opretter B et firma i morgen, og vi kommer ikke til at kunne følge med.
Jeg køber præmissen.
Jeg synes, at det er en meget, meget vanskelig problemstilling, og vores børn skal selvfølgelig ikke være målgruppe for at skabe profit.
Det er vi alle sammen enige om.
Jeg tror bare ikke, at løsningen er et forbud.
Jeg tror, at løsningen er et samarbejde, og så må det også gerne være i EU for min skyld.
Jo, og det var heller ikke det, ordføreren sagde.
Ordføreren sagde, at der er nogle af de børn, som bruger 30 timer om ugen og har deres telefon med ind og får ødelagt deres søvn.
Og når jeg hører historien om, at man jo ikke kan tage sine børns telefon fra dem, spørger jeg: Hvorfor ikke det?
Det handler om at sige
, at her er telefonen, her er forældrenes hånd, og så tager man den, men det kræver jo, at man går ind i forældrerollen, og det er bare det, jeg siger.
Jeg tror, at forældrene nogle gange skal træde i karakter og tage de voldsomme kampe, det kan være at forsøge at være forældre og ikke være den bedste ven.
For jeg er så gammel en ordfører, at jeg kan sige, at jeg er glad for mine forældre, og at jeg også har været på venlig fod med dem en gang imellem, men at jeg aldrig har været i tvivl om, at jeg ikke var sat i verden for at være deres ven.
Jeg var deres barn, og de tog ansvar for min uddannelse, min dannelse og min opdragelse.