Jeppe Søe (M), 2024-05-17:
Tak, formand.
Vi har stået her før; vi har stået her rigtig mange gange efterhånden, også med nærmest det samme forslag.
Det vil også være de samme ord, og nogle gange føles det som den samme tale.
Jeg sad faktisk og tænkte lige før, at før havde Moderaterne jo taleret som nr. 3 her i Folketingssalen, og det betyder jo, at man allerførst lytter til en minister, og så hører man tre forskellige partier sige nogenlunde det samme.
Man fornemmede forhåbentlig nuancerne, men man havde alligevel tre forskellige holdninger.
Nu er vi jo lidt længere nede i rækken, af uforklarlige årsager, og det betyder, at vi jo også får mulighed for at høre andre.
Jeg synes, det er tankevækkende, at vi f.eks. i den her sag og netop i den her sag som Folketing grundlæggende er enige om frygtelig mange ting og står sammen om frygtelig mange ting inden for det her.
Der er masser af nuancer.
Der er nogle, der mener, at vi skal lave en humanitær våbenhvile, og andre mener, at vi skal lave en varig våbenhvile.
Men grundlæggende synes jeg faktisk, at der er en forståelse for det i salen, og jeg synes også, at der er en klar dansk linje – med nuancer, men en klar dansk linje.
Jeg føler mig fuldstændig dækket ind af udenrigsministeren.
Jeg føler mig indtil nu fuldstændig dækket ind af Venstre, af Socialdemokratiet, af SF, af Liberal Alliance og af Danmarksdemokraterne, og jeg er ret sikker på, at når debatten her er færdig, så vil der være flere partier, jeg også føler mig dækket ind af – også selv om der vil være noget, der måske ikke hundrede procent svarer til det, jeg står for.
Vi tager her stilling til et borgerforslag.
Det betyder, at der ude i befolkningen også er mange, der går op i det her, og jeg kan næsten sætte mig ind i, hvordan det er.
Sådan var det også for mig, da jeg for ca. 3 år siden sad og kiggede på ting; så sagde jeg meget ofte, at nu må politikerne da bare lige trykke på en knap.
Det ligger meget, meget langt fremme i tiden, at der er en fredelig løsning, tror jeg, i det her område.
Derfor er jeg glad for, at vi sender klare signaler.
Jeg synes nogle gange, at det lyder på Folketingets partier, som om vi ikke gør noget.
Det synes jeg vi gør i samlet flok, ovenikøbet i samlet flok med rigtig mange andre lande – med EU og med Amerika.
Vi har lige været inde at lave en ny havn, som gør, at vi rent faktisk kan komme ind med nødhjælp, og jeg forestiller mig, hvordan det er, hvis man er Israel og oplever en verden, som laver en markant bosættelseskritik – jeg har lige besøgt en beduinlejr, som absolut oplever bosættelsernes voldsomhed – og hvor der er kritik af grænsekontrol.
Vi siger igen og igen, hvad det er, der skal ind, og hvad det er man ikke hele tiden skal stoppe en lastbil for at prøve at finde – teltpløkker og meget andet godt, som muligvis kunne bruges til noget, men som i øjeblikket altså bruges til at redde et helt folks humanitære velbefindende.
Der er kritik af det, der sker i Rafah.
Vi ved godt, at der er bataljoner tilbage, som tilhører Hamas.
Vi ved også, at der næppe bliver fred, før de er væk.
Vi ved også, at der er gidsler tilbage, som skal frigives, før der er nogen som helst, tror jeg, afklaring eller lyst til at tale fred.
Men jeg synes i virkeligheden, at vi gør meget, og jeg synes, det er fint, at Danmark er med i den klare stemme, som er derude.
Den klare stemme læser jeg ikke i det her forslag, hvor jeg i virkeligheden synes, at der allerede er dømt, og der synes jeg faktisk, at jeg stadig væk går og mangler de beviser, som lovforslaget ikke indeholder.
Så Moderaterne siger nej af de samme grunde som dem, der har talt indtil nu.
Og på den måde er der jo altså en samhørighed trods nuancerne.