Lars Løkke Rasmussen (M), 2024-12-18:
Det er jeg hundrede procent enig i.
Det er også derfor, at den her situation, hvor positiv den end er, jo sådan set også rummer en masse risici.
Altså, det bliver for snæver en dagsorden.
Der er jo brug for, at der nu bliver skabt en stabilitet.
Det siger sig selv, at hvis SDF på grund af en måde, man måtte agere på i Damaskus, får brug for at bruge sine ressourcer andre steder, jamen så sker der noget med de der lejre.
Så man kan vel bare sige, at det her er en lykkelig situation, der er opstået, men at den sådan set desværre også rummer en risiko for, at ting forskellige steder udvikler sig uhensigtsmæssigt.
Hvad end det nu er, at islamistiske fanger pludselig får fri gang på jorden, eller det er, at andre minoritetsgrupper bliver udsat for et pres, der gør, at de flygter ud af det syriske territorium, er det jo ulykkeligt.
Derfor har vi brug for at komme op i gear og engagere os i Syrien.
Tak for det.
Jeg skal indledningsvis for den gode ordens skyld, og i det hele taget, understrege, at den udlændingeretlige del af det spørgsmål, der stilles til mig her omkring hjemsendelse af syriske flygtninge på midlertidige opholdstilladelser, ligger i udlændinge- og integrationsministerens ressor og ikke i mit, og derfor kan jeg ikke gå nærmere ind i det.
Men jeg vil bare sige, at der også er historiske grunde til, at udlændingeloven, da der gik hul på Europa tilbage i 2014-2015, blev korrigeret, og vi lavede paradigmeskiftet og betonede midlertidighed.
Det var jo med det sigte, at hvis der opstod en situation, hvor det, man flygtede fra, blev vendt til noget bedre, så skulle man også returnere.
Og det kræver selvfølgelig, at der er noget, man kan returnere til.
Derfor må man jo i forhold til den anden del af spørgsmålet, der handler om, hvad der sker i Syrien og hvordan vi rækker ud efter det, sige, at dommen stadig væk er lidt ude.
Den dominerende opposition oprørsgruppe, HTS, har etableret den her overgangsregering, udpeget en midlertidig premierminister, og har sat en frist til den 1. marts til at færdiggøre en magtovertagelse fra det syriske regime.
Lederen al-Jolani, som jo har et afsæt i al-Qaeda og som er terrordesigneret af FN, EU og USA, har så udtrykt sig, kan man sige, lidt mere håbefuldt, end det, han historisk har stået på.
Derfor skal han selvfølgelig tages på sit ord.
Det er også baggrunden for, at jeg selv på et udenrigsministermøde i mandags i forhold til EU har talt for, at vi rækker ud.
Det er jo et enormt dilemma, at der sidder nogle mennesker, som vi har terrordesigneret, men som nu de facto leder landet.
Vi har haft en ikkeinvolveringspolitik med Assad.
Vi har ikke respekteret styret, og vi har ikke haft diplomatiske relationer.
Fra Danmarks side har vi jo også lukket vores ambassade ned.
Hvor hurtigt skal vi række ud?
Men hvis jeg skal gøre det kort – og det skal jeg, fordi tiden er løbet ud – så arbejder jeg for, både i forhold til vores hjemlige diplomati og i forhold til EU, at vi bruger det vindue, der er nu, til at række ud.
Så vi regner med, at vores ambassadør, som jo er sideakkrediteret, straks i det nye år også tager til Damaskus og prøver at engagere sig.
Det er jo for at fremme en situation, hvor vi kan bidrage til at stabilisere Syrien, og det er forudsætningen for, at nogen flygtninge nogen steder fra kan rejse hjem.
Det er i øvrigt også forudsætningen for, at der ikke pludselig kommer en modsat situation, hvor der kommer flere flygtninge ud af Syrien.
Så jeg tror egentlig, at vi er på samme side.
Tak for det.
Egentlig havde jeg måske håbet, at det var det spørgsmål, der var kommet først.
Nu har vi snakket Syrien i forskellige dimensioner, og vi kommer hurtigt til nogle konklusioner på nogle delmængder uden egentlig at få en samtale om, hvad den overordnede situation er.
Det tillader det her spørgsmål-svar-regime jo ikke.
Jeg vil gerne starte med at sige, at jeg jo synes, at jeg har været vidne til både en historisk og også håbefuld udvikling i Syrien – og uventet.
Efter 13 års blodig borgerkrig er Assads brutale regime kollapset.
Det skaber et mulighedernes vindue.
Det skal vi på en eller anden måde hoppe ud ad, men vi ved også, at hvor vi lander, fremstår med en uvished.
Det gjorde de også i forbindelse med kampen mod ISIL, herunder i befrielsen af ISIL's selverklærede hovedstad, Raqqa, i 2017.
Det så vi bl.a. her den 8. december, hvor USA angreb 75 ISIL-mål i Syrien.
Så det korte svar på spørgsmålet er jo et ja.