Zenia Stampe (RV), 2024-11-14:
Man skulle måske ikke tro det, men jeg holder faktisk meget af hr. Alex Ahrendtsen.
Men nu kommer jeg alligevel til at drille en lillebitte smule, for jeg synes, det er lidt sjovt at høre Dansk Folkeparti snakke om, hvem der er regeringsduelige.
Så vidt jeg husker, har Dansk Folkeparti ikke siddet i regering; det har SF, det har Radikale Venstre, og det gør Moderaterne.
Og så vidt jeg husker, er det faktisk også på grund af bl.a. Dansk Folkeparti, at der er sket en total opsplitning af blå blok; at Lars Løkke Rasmussen skabte Moderaterne for at søge et samarbejde mod midten i stedet for at være afhængig af Dansk Folkeparti.
Det var også det, der i sidste ende gjorde, at Venstre valgte en midterregering.
Så det der med at gå og snakke om, hvem der er regeringsduelige eller ej – og hermed ikke sagt, at Dansk Folkeparti ikke en dag kan ende i regering; det kan Dansk Folkeparti sikkert godt – synes jeg er sådan lidt en underlig pegeleg, vi indimellem har her, altså i forhold til hvem der er regeringsduelig.
Det afhænger nok lidt af situationen og magtforholdene, og dem kender vi jo som regel først efter et valg.
Så kommer jeg til selve forslaget, som vi jo er medfremsættere af og derfor bakker fuldt ud op om.
Det var faktisk lidt sjovt at høre den her historiske fremlæggelse af, at det oprindelig var os, der fremsatte det, og så fremsatte Enhedslisten det, og så fremsatte SF det.
Dermed ikke sagt, at det nødvendigvis var os, der fremsatte det første gang – det kan være, at der var nogen før os, eller det kan være, at vi havde skrevet det sammen med nogle andre.
Men det er i hvert fald godt, at vi kan samarbejde på den måde.
Og tak til SF's ordfører, hr. Serdal Benli, for at have taget initiativet den her gang og inviteret os med på beslutningsforslaget, som også er en hjertesag for os, ligesom Enhedslistens ordfører, hr. Peder Hvelplund, udtrykte det.
Jeg vil egentlig ikke gå så meget ned i teknikken.
Vi har nok lidt forskellige perspektiver.
Jeg synes egentlig, det var forfriskende at høre Enhedslistens perspektiv, som i virkeligheden meget er et ligheds-/ulighedsperspektiv.
Det er en motivation, som jeg egentlig kan genkende ned i bemærkningerne til beslutningsforslaget, der handler om, at man skaber et etnisk proletariat, altså skaber uligestilling.
Jeg tror, at vores primære perspektiv, selv om vi jo fuldstændig deler analysen, er synet på de her unge mennesker.
Det var også årsagen til, at jeg spurgte Socialdemokratiets ordfører: Hvordan skal vi egentlig se på de her mennesker?
Hvad er de?
For uanset om vi taler permanent ophold eller taler statsborgerskab, får vi en større og større gruppe danskere, vil jeg kalde dem, altså mennesker, der er født og opvokset i Danmark, har gået i dansk folkeskole og har taget en dansk ungdomsuddannelse, men som er en slags skyggeborgere i vores samfund, fordi de ikke har de samme rettigheder som andre.
Og en ting er jo rettighederne, noget andet er også at være en del af fællesskabet.
Jeg synes, det var lidt interessant at høre flere regeringspartier og flere partier i dag argumentere for, at det er bedre for integrationen at tage et ufaglært arbejde end at tage en uddannelse.
Jeg kan jo ikke lade være med at tænke på den diskussion, vi havde for en times tid siden, der handlede om kønsadskilt svømning eller svømmeundervisning, fordi det jo meget handler om, hvilket kulturelt fællesskab man er en del af.
Når vi snakker om unge mennesker, som er født og opvokset i Danmark, så synes jeg da, at det bedste, man overhovedet kan forestille sig for deres integration, er, at de er en del af dansk ungdomskultur.
Det er da, at de går på en dansk uddannelse og engagerer sig i timerne, men også møder deres medstuderende, altså er en aktiv del af det miljø – det ungdomsmiljø, som jo er en stor del af det at være dansker, altså det at være gået igennem et dansk ungdomsliv.
Men i stedet for bliver de sendt ud på et lager eller som rengøringsmedhjælpere, eller hvad det kunne være af ufaglært arbejde, hvor de ikke bliver en del af en dansk ungdomskultur og ikke får de venskaber, som mange af os jo nyder godt af resten af vores liv – fordi det især er, når vi er unge, at vi får skabt både os selv, men også får skabt de relationer, som betyder uendelig meget for os på det tidspunkt for at danne vores personlighed, men som også betyder noget for os resten af livet.
Det er det, man tager fra de her unge mennesker, og det synes jeg næsten er det værste, man kan gøre for integrationen, altså at holde unge mennesker, der er født og opvokset i Danmark, og som vi ønsker skal blive danske med hud og hår og hele pakken, væk fra dansk ungdomskultur, som i høj grad er forbundet med at tage en uddannelse.
Det synes jeg virker modsat det, vi egentlig ønsker, som er integration af den her gruppe mennesker.