Lisbeth Bech Poulsen (SF), 2016-11-17:
En finanslov er jo ikke kun statens husholdningsbudget, det er også der, hvor man lægger en retning og viser en vej som regering, i forhold til om man vil i en grønnere retning, en mere solidarisk retning, en retning, hvor vi tager vare på hinanden, også på dem, der er mest udsatte, dem, der har mistet deres arbejde.
Så kalder man det et omprioriteringsbidrag, for så lyder det lidt teknisk, men det er nogle af de værste besparelser, vi har set på uddannelse i en tid, hvor vi alle sammen taler om, at det, Danmark mangler, jo ikke er ufaglært arbejdskraft, men det, Danmark mangler, er faglært arbejdskraft, og at unge får en god uddannelse.
Det synes vi at regeringen har svigtet så voldsomt i forhold til.
Man kan mærke det alle steder, og på alle uddannelsesinstitutioner rundtomkring i landet råber man vagt i gevær, og den linje fortsætter man.
Kommunerne skal selvfølgelig også mærke sparekniven, så de bliver også beskåret med en halv milliard om året.
Og det her finanslovsforslag er også lønmodtagerfjendsk, for ikke nok med, at der skal være ringere arbejdsmiljø, der skal også være færre penge til kampen mod social dumping og nedskæringer på erhvervsuddannelserne.
Arbejdstilsynet bliver beskåret dramatisk.
Så vi får et dårligere arbejdsmiljø, samtidig med at folk skal arbejde længere og længere.
Da statsministeren præsenterede 2025-planen, som jo midlertidig er skudt til hjørne, men som på det tidspunkt naturligt blev flettet sammen med finanslovsforslaget, sagde han: Populært sagt strammer vi bardunerne på hele teltet, så det også kan stå i stormvejr og ruskevejr.
Den vejrmetafor var det nærmeste, statsministeren overhovedet kom de klimaforandringer, som vi ved kommer til at ændre det hele.
Vi har lige haft et Paristopmøde for et år siden, hvor hele verden endelig blev enige om at prøve at gøre noget ved de galoperende klimaforandringer.
Vi ved allerede nu, at 2016 igen igen slår rekord, som de foregående år har gjort.
Kloden er feberramt, og hvert eneste år ser vi nye rekorder i temperaturstigninger.
Og den førerposition, som Danmark har haft, er det på et år lykkedes regeringen at smide til hjørne; den førerposition, som vi havde lige op til Paristopmødet, til klimatopmødet, er gået fløjten.
Som Enhedslistens ordfører, hr. Pelle Dragsted, også sagde, er vi rutsjet ned ad rangstigen.
Det, som det er lykkedes Danmark at tjene penge på, at skabe arbejdspladser på, at opnå international anerkendelse på, kan man altså på et år bare smide ud med badevandet.
Nu er finansloven jo ikke helt i hus, måske kommer den i dag eller i morgen, men snart i hvert fald.
Hvis det på nogen måde er muligt stadig væk at inspirere regeringen, vil jeg gerne her til sidst ridse nogle ting op, som SF ville ønske, regeringen satte fokus på.
SF vil gerne forbedre vores fælles velfærd, hvor Venstre jo lægger op til en forringelse, når man indregner, at der også kommer flere ældre.
Vi vil investere ikke mindst i uddannelse, og jeg er rigtig glad for, at De Radikales ordfører, hr. Martin Lidegaard, også understregede, hvor vigtigt det er.
Vores verden kommer til at se fuldstændig anderledes ud bare om 10-20 år, og den eneste måde at være klar til det er ved uddannelse og ved at lære og lære.
Vi vil også investere i forebyggelse.
Der er ikke noget værre end at se små børn, hvor pædagogerne om en 3-årig kan sige, at de nærmest kan forudsige hans eller hendes livsbane.
For vi ved, at udsatte børn har en kæmpestor risiko for også at blive udsatte unge og udsatte voksne.
Så det er også en kæmpestor gevinst økonomisk set; hvis man alene interesserer sig for bundlinjen, er den bedste investering overhovedet investeringen i vores børn.
Alle børn skal have en god start i livet.
SF vil også sætte den grønne omstilling på skinner igen.
Vi har brug for mere, ikke mindre, vedvarende energi og flere energibesparelser for at nå klimamålsætningerne.
Men det er jo ikke bare for at nå nogle målsætninger.
Det er, for at Danmark igen skal være en førernation på det grønne område, og for at vi ikke mister alle de tusindvis, de titusindvis af arbejdspladser, der er bundet op på grønne teknologier, på grønne virksomheder.
Så vil vi også et mere lige samfund.
I en tid, hvor lighed nærmest er blevet et skældsord, og hvor solidaritet i nogles ører lyder som et 70'er-levn, er det altså muligt at sige, at ikke kun vil vi gerne et mere lige og solidarisk samfund af hensyn til de mennesker, der lever her – det skaber også de bedste samfund, de rigeste samfund, de mest trygge og stabile samfund.
Det viser alle undersøgelser.
Så håbet om, at finansloven kan ende en my bedre end det, vi har set indtil videre, er jo lysegrønt lidt endnu.
Så vi venter i spænding, også i forhold til PSO'en.
For det har været lidt et tema i dag, og det er min afsluttende kommentar: PSO'en er jo netop, som fru Josephine Fock fra Alternativet sagde, den afgift, hvor det er forureneren, der betaler .
I SF vil vi ikke være med til at lave en ordning, hvor virksomhederne bare skal slippe fuldstændig frit.
Det vil være fuldstændig bizart at sige, at alle skatteyderne skal bidrage til den grønne omstilling, at vi alle sammen skal være med til at betale for den, men at virksomhederne – hvor der også er brug for at skabe incitamenter til at bruge energien bedre – bare skal slippe fuldstændig.
Selvfølgelig skal de ikke det.
En PSO-løsning skal selvfølgelig sikre, at erhvervslivet også bidrager.