runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Kenneth Kristensen Berth (DF), 2017-03-24:
Jeg tror bare, vi stilfærdigt må konstatere, at vi bliver ved infrastruktur.
Det er ligesom det.
Det er også fint nok.
Det er bare med til at tegne et billede af Alternativets begejstring for selve ideen om et europæisk samarbejde, som ikke er samstemmende med vores, kan man sige.
Det er fint nok.
Jeg synes i virkeligheden, det er dejligt at have et parti i Folketinget, der er meget ærlig med sin EU-begejstring.
Som jeg har tilkendegivet før, har der været mange andre partier her i Folketingssalen, som har tilkendegivet skepsis, men når man så kommer ned i det, kan partierne ikke rigtig finde ud af, hvad den skepsis i givet fald måtte indeholde.
Så jeg vil rose Alternativet for at melde klart ud, at man er et EU-begejstret parti.
Rasmus Nordqvist (ALT), 2017-03-24:
Først og fremmest vil jeg sige, at spørgeren fuldstændig præcis startede med at sige, at Alternativet er vilde med ideen om det europæiske samarbejde.
Ja, det er vi rigtig vilde med.
Jan E. Jørgensen (V), 2017-03-24:
Jeg tror, vi læser nogle ting lidt forskelligt, og det gør jo sådan set heller ikke noget.
Altså, jeg mener sådan set ikke, at man i Holland har oplevet, at de EU-kritiske partier er stormet frem.
Der er jo stadig væk tale om, at et massivt flertal af den hollandske befolkning bakker op om EU-positive partier – jeg er ked af det, men sådan er det – ligesom et massivt flertal af danskerne stemmer på EU-positive partier, og et massivt flertal af danskerne i meningsmåling efter meningsmåling bakker op om det europæiske projekt.
Arbejdskraftens fri bevægelighed har givetvis spillet ind, og jeg tror, at det bl.a. skyldes, at der har været for meget fokus på dem, der er kommet hertil, og for lidt fokus på alle dem, eksempelvis danskere, som rejser ud.
Altså, der er jo stort set lige så mange danskere, der rejser til andre EU-lande for at arbejde og studere, som der er EU-borgere, der kommer til Danmark for at arbejde og studere.
Det er et element i debatten, som næsten ikke har været fremme.
Kenneth Kristensen Berth (DF), 2017-03-24:
Jeg synes egentlig, det var en nogenlunde afbalanceret ordførertale, som fru Zenia Stampe holdt.
Jeg kunne egentlig godt tænke mig at vide, fru Zenia Stampe, når man nu tager de her fem perspektiver, som Juncker har stillet op for fremtidens EU frem mod en beslutning på decembertopmødet,
Hvad er det for et af de der perspektiver, hvor Det Radikale Venstre tænker: Hvis vi nu kunne få det, som vi gerne vil have det, i hvilken retning var vi så på vej hen?
Nu tænker jeg også på, at partiet sidder i ALDE-gruppen – i øvrigt sammen med Venstre, det er så lidt af et paradoks – som er den mest føderalistiske gruppe i Europa-Parlamentet.
Hvor er det, Det Radikale Venstre ligesom ser EU bevæge sig hen helt overordnet?
Zenia Stampe (RV), 2017-03-24:
Jeg kan jo godt forstå, at der bliver lagt sådan en slags lokkemad ud til mig, men lad mig bare være ærlig.
Der er ingen tvivl om, at vi jo er begejstret for EU.
Vi tror på, at der er rigtig mange problemer, der kan løses bedst i fællesskab, og vi ville ønske, at alle andre så sådan på det – ah, det er også altid godt med lidt modspil.
Men at mange andre så sådan på det, ville vi ønske her i Danmark, og vi ville ønske, at flere af medlemsstaterne også så sådan på det, men sådan er virkeligheden jo ikke.
Derfor bilder vi os jo ikke ind, at det er sådan, det bliver, altså at det bliver et stærkere EU, bare derudad og mere afgivelse af suverænitet osv. osv. Derfor tror jeg i virkeligheden, at vi nok er mere tilbøjelige til at spille på det med et Europa i flere hastigheder, hvor der er nogle drivkræfter, nogle lande, der går sammen på forskellige områder og er drivkraft der.
Det tror vi sådan set kan skabe mere dynamik og på den måde være en bedre strategi hen imod vores mål, som er et stærkere og mere dynamisk og ambitiøst samarbejde.
Der tror vi sådan set, at ideen om et Europa i flere hastigheder er en mere realistisk vej at komme til et stærkere samarbejde end et stærkt Europa, hvor vi alle sammen skal gå i takt, for det gør vi ikke, og det kommer vi aldrig til.
Så selv om vi tidligere har været ret skeptiske over for et europa i flere hastigheder, tror vi mere på det nu.
Kenneth Kristensen Berth (DF), 2017-03-24:
Jeg er altid villig til at lægge lokkemad ud til fru Zenia Stampe.
Det er fru Zenia Stampe også den anden vej, kan jeg så betro, i forhold til europaudvalgsmøderne – det er altid hyggeligt.
Jeg forstår jo også godt, hvor det er, fru Zenia Stampe vil hen med det her Europa i flere hastigheder, men hvor skal Danmark så lægge sig i det, altså i de her koncentriske cirkler, som man forestiller sig?
Er det sådan tilbage til den der tæt på kernen-debat, hvor vi ligger og kliner også op ad Belgien og Luxembourg, eller hvor inden for de der cirkler forestiller ordføreren sig så at Danmark skal ligge?
Zenia Stampe (RV), 2017-03-24:
Jamen vi vil da gerne være tæt på kernen.
Men nu kan man sige, at et Europa i flere hastigheder, vil have flere kerner, og vi vil gerne være tæt på alle kernerne.
Men vi har det sådan set også fint med et Europa, som kan bevæge sig fremad, også selv om Danmark indimellem slår bremsen i.
Det er jo bl.a. os, der, man kan sige har fremprovokeret hele tanken om et Europa i flere hastigheder, fordi vi jo selv gerne vil være med på baghjul, eller hvad man skal kalde det.
Så på den måde er det jo en helt logisk konsekvens af vores egen EU-politik – altså ikke Radikale Venstres EU-politik, men dansk EU-politik.
Men det er klart, at hvis det stod til os, skulle vi være med i kernen, og sådan tror jeg i øvrigt også de fleste danskere har det, altså at vi skal være tæt på kernen.
Men vi er også mere trygge ved, at når vi så vælger ikke at være tæt på kernen, er der nogle andre, der tager ansvaret for at drive projektet frem.
For det tror vi på er rigtigt, men nogle gange må vi så bare indse, at det ikke er os, der skal gøre det, men nogle andre.
Merete Riisager (LA), 2017-03-24:
Baggrunden for det er jo faktisk en dialog, jeg har haft med Enhedslisten og Alternativet omkring udsatte børn og rammerne for dem.
Derfor har jeg valgt at igangsætte en undersøgelse, som skal sige noget om, om der sker noget, som vi ikke kan være glade for eller tilfredse med i forhold til SFO'erne.
Jakob Sølvhøj (EL), 2017-03-24:
Siden folkeskolereformen blev indført og de lange skoledage trådte i kraft i sommeren 2014, er der tusindvis af børn, som er blevet meldt ud af de lokale skolefritidsordninger, også ganske mange af de lokale klubber.
Det skyldes, at forholdet mellem en tårnhøj forældrebetaling og en meget kort SFO-tid formentlig presser mange forældre til at tage deres børn ud.
Er det ikke et meget stort problem, som vi skal have gjort noget ved?
Og er det ikke et problem, at de kommuner, der vælger at anvende folkeskolelovens § 16 b til at afkorte skoledagen, ikke derved også genererer økonomi til at forlænge åbningstiden i skolefritidsordningerne?
Merete Riisager (LA), 2017-03-24:
De holdninger, der er til folkeskolereformen og elementerne i den, er ikke nødvendigvis de samme på tværs af forskellige grupper.
Hr. Jakob Sølvhøj kobler i det her beslutningsforslag lærernes arbejdstid sammen med folkeskolens indhold.
Den kobling kan man jo lave, men det er ikke en kobling, som jeg vil arbejde meget med.
For det første fordi lærernes arbejdstid slet ikke ligger på mit bord, og for det andet fordi jeg synes, det er vigtigt, at vi kan tale om kvalitet i skolen uden altid at skulle diskutere lærernes arbejdstid samtidig.
Jakob Sølvhøj (EL), 2017-03-24:
Der er jo flere årsager til, at folkeskolereformen ikke er synderlig populær ude blandt børn og lærere.
En af dem er, at folkeskolereformen jo blev finansieret ved at skære kraftigt ned i lærernes forberedelsestid.
Mener ministeren ikke, det er et helt fundamentalt problem, at der er sket en sådan forringelse af forberedelsesmulighederne?
Forringer det ikke kvaliteten af undervisningen?
Og er vi ikke nødt til på den ene eller den anden vis at få genetableret en bedre mulighed for, at lærerne kan forberede undervisningen?
Merete Riisager (LA), 2017-03-24:
Enhedslisten har med B 60 foreslået, at regeringen inden udgangen af oktober 2017 skal fremsætte lovforslag om afkortning af de lange skoledage, der blev indført med folkeskolereformen fra 2013.
Lad mig starte med at slå fast, at regeringen ikke kan støtte forslaget.
Enhedslisten ønsker med beslutningsforslaget at overlade beslutningen om skoledagens længde til den enkelte kommunalbestyrelse.
Kommunerne skal efter forslaget fortsat bevilge skolerne økonomi svarende til det timetal, der er fastsat i folkeskoleloven.
En kommunalbestyrelse skal kunne vælge at reducere det faktiske undervisningstimetal.
Skoledagenes længde har været debatteret vidt og bredt her i salen, i medierne, på de sociale medier, ude i klasselokalerne og rundtom i de danske hjem.
Skoledagene på folkeskolerne skal først og fremmest bibringe eleverne kundskaber og dannelse, der skal være en høj grad af faglighed og en god trivsel på alle skoler.
Det vil jeg gerne slå fast.
Og det er vigtigt, at elementer som åben skole og bevægelse fungerer og giver mening i undervisningen.
Målet med folkeskolereformen er, at eleverne skal blive dygtige og trives, at forskellene imellem de meget dygtige og de mindre dygtige skal mindskes.
Det skal vi levere, og vi skal arbejde vedholdende med de elementer, der ligger i reformen i forhold til at skabe de resultater, vi ønsker og håber.
Regeringen mener ikke, at det på nuværende tidspunkt er grundlag for at ændre på reglerne om skoledagens længde, men jeg vil gerne slå fast, at den politiske intention i folkeskolereformen er, at skoledagen er kl. 8-14 for de mindste elever, ca. kl. 8-14.30 for de mellemste og kl. 8-15 for de ældste elever.
Og det er ikke intentionen, at de enkelte skoler skal planlægge skoledage, der systematisk er længere end det.
Det er først og fremmest kommunernes og skolernes ansvar at tilrettelægge en skoledag for eleverne, så de får god undervisning og har et godt børneliv og fritidsliv.
Det er vigtigt, at børn stadig kan gå til badminton eller spejder eller bare bygge huler og lege med hinanden helt uden for skolen.
Det er muligt inden for de nuværende rammer, og det lykkes mange steder.
Jeg vil gerne benytte lejligheden til at opfordre til, at kommunerne gør brug af de muligheder, der allerede ligger i folkeskolelovens § 16 b, og afkorter skoledagen der, hvor der vurderes at være et konkret behov.
Men når det er sagt, kan vi sagtens blive klogere på, om der kunne være andre måder at tilrettelægge skoledagen på, så eleverne fortsat lærer det, de skal, samtidig med at de trives.
Derfor vil jeg inden længe invitere skoler til at deltage i et rammeforsøg.
Rammeforsøget skal give os viden om, hvorvidt skoledagen kan tilrettelægges på en anden måde og mere fleksibelt, uden at vi går på kompromis med intentionerne i reformen.
Jeg vil gerne sige tak til Enhedslisten for beslutningsforslaget.
Det er vigtigt, at vi løbende debatterer folkeskolen og rammerne omkring den, og frem for alt er det vigtigt, at vi sikrer, at folkeskolen er folkeskole, en skole, hvor kundskaber, faglighed, dannelse, trivsel, bevægelse er i højsædet.
Tak for ordet.
Jakob Sølvhøj (EL), 2017-03-24:
Jeg er ikke afvisende over for, at der er et problem.
Jeg tænker bare, at det jo er lige præcis den problemstilling, vi har i dag.
Der er muligheden for at etablere den lokale skole, den er blot tillagt en mindre eller en større kreds af forældre, som jo kan råde over kommunens midler ved at træffe en beslutning bare i forældrekredsen.
Og det kan medføre ulemper for økonomien i en skole, for så kan man ikke lave klasser, hvor man kommer tilstrækkelig højt op i klassekvotienten på naboskolen, og så kan det føre til, at den får et lukningsproblem.
Jeg synes bare, at når vi har forsynet forældrene med et nødhåndtag i form af en friskolelovgivning, vil det være rigtigt at have en tilsvarende nødbremse hos flertallet i en vælgerbefolkning lokalt, sådan at de får et redskab til at kæmpe for at fastholde en lokal skole.
Anni Matthiesen (V), 2017-03-24:
Ja, og derfor tænker jeg jo, at det næsten kan være farligt – forstå mig ret – at lave muligheden for folkeafstemning.
Altså, jeg vil sige, at jeg lyttede til fru Marianne Jelveds indlæg, og der syntes jeg jo, at det ville være en bedre vej at gå i forhold til at sikre sig, at der foregår en åben dialog også med befolkningen.
Så kan man også få præsenteret, hvilke ulemper der kunne være ved at fastholde skolen, altså hvis kvaliteten på skolen og økonomien på skolen ville være så dårlig, at det reelt går ud over børnene i den sidste ende.
Det vil jeg egentlig gerne bare lige have en kommentar til, så jeg kan høre, hvad Enhedslistens ordfører mener om det.
For jeg kan være nervøs for, at hvis man siger folkeafstemning, så risikerer vi, at det er børnene, der faktisk bliver gidslerne.
Jeg vil egentlig gerne lige benytte lejligheden til at spørge Enhedslistens ordfører lidt nærmere i forhold til, hvor Enhedslisten egentlig står med det her beslutningsforslag.
For jeg tænker: Hvad nu, hvis man forestiller sig en situation, hvor et lokalsamfund kæmper for at fastholde deres lokale folkeskole, men hvor der måske kun er
lad os sige 50-60 elever på skolen, og hvor hovedparten af de indbyggere, der er i byen, måske hører til den ældre generation.
Ved en folkeafstemning afgør befolkningen så, at man vil fastholde skolen, også selv om man måske kan se, at det ikke er til størst gavn for børnene.
Er der ingen bekymringer hos Enhedslisten for, at man så måske skader børnene, altså eleverne?
Jeg kan sagtens se, at det er vigtigt med en skole for at fastholde et lokalt forankringssted i lokalsamfundene, men er der ingen bekymringer hos ordføreren i forhold til, at det så kommer til at gå ud over børnene?
Marianne Jelved (RV), 2017-03-24:
Jeg vil bruge Hjørring som eksempel.
Jeg er valgt i Hjørringkredsen og kender den kommune rigtig godt.
Der er lukket 12 skoler.
Det er vistnok den kommune i landet, der har lukket flest skoler.
De har en borgmester, en socialdemokrat, og han siger ved alle valg, at han ikke kan garantere, at der ikke bliver lukket skoler – tværtimod kan han nok love, at der bliver lukket skoler, fordi børnetallet falder så meget.
Han får et kæmpe valg hver gang, og han lægger ikke skjul på noget.
Der er lukket fire landsbyskoler i kommunen, og der er oprettet tre friskoler eller lilleskoler, altså en i hver af de tre af kommunerne.
Jeg vil sige, at den måde, som borgmesteren og det politiske miljø er på i Hjørring Kommune, betyder, at der er åbenhed om det her – det kommer ikke bag på forældrene, at der sker skolelukninger.
I valgkampen til 2015-valget blev jeg inviteret til en skole, der lå i kanten af en større kommune i Midtjylland.
Folk var samlet der, og de ville have en landspolitiker til at komme – de var ligeglade med, hvilket parti vedkommende kom fra, bare de fik en, der kunne diskutere med dem, for de var rasende.
Den skole, som mødet blev holdt på, var en mindre skole i kommunen, og de havde først fået meddelelsen om, at den skole ville blive lukket, dagen efter at fristen for ansøgning om at oprette en ny lilleskole var overskredet.
Det gjorde dem jo endnu mere rasende, at det havde været holdt hemmeligt hen over sommeren, så de forlangte borgermøder.
Så blev der arrangeret et borgermøde med følgende struktur: Der blev sat caféborde op, og der stod to kommunalbestyrelsesmedlemmer ved hvert af cafébordene, og så måtte borgerne stå i kø for at komme hen og tale med de lokalpolitikere, som de helst ville tale med.
Og det var den debat, der så blev dér.
Det bruger jeg bare som et eksempel på en måde at gøre det på, som jeg synes er rigtig ubehagelig, altså at det er så svært for borgerne og politikerne at komme på talefod med hinanden om sårbare og følsomme ting som skolestrukturen i en kommune.
Men der er ingen anden vej, og jeg er stærk tilhænger af, at man inddrager borgerne, også i den planlægning.
Kommunalpolitikere må jo sige, hvorfor de vælger at gøre, som de gør, og inddrage borgerne i den diskussion og lade borgerne være med til at give bud på, hvad man kan gøre i stedet for at lukke skoler eksempelvis.
Men det værste er da, at man lader, som om man ikke har truffet nogen beslutning, og så afslører man det på et eller andet tidspunkt, hvor det er langt henne i et forløb.
Det synes jeg ikke man kan være bekendt i et land som Danmark.
Og det er jo derfor, jeg er lidt fristet af beslutningsforslaget fra Enhedslisten.
Men jeg er ikke sikker på, at folkeafstemninger er den rigtige model p.t. Men man kan godt have dem som en trussel over for kommunerne for at få dem til at erkende deres ansvar for at gå i dialog med deres borgere.
Christian Poll (ALT), 2017-03-24:
Vi vil starte med at kvittere for det gode forslag, som vi mener kan styrke lokaldemokratiet og åbne op for en god dynamik mellem repræsentativitet og mere direkte former for demokrati ude i kommunerne.
En sådan demokratitilgang mener vi kan bidrage til et større civilt medejerskab af offentlige institutioner såsom lokale skoler.
Forslaget forsøger at imødekomme en problematik omkring lukning af skolerne.
I dag vælger nogle lokalsamfund at åbne en friskole sammen, men det er jo ikke alle, der har ressourcerne til at gøre det, og i det lys kan der være behov for en debat i udvalget, mener vi, om denne problemstilling.
Det er vigtigt, at udformningen af forslaget tager højde for forskellige forudsætninger for at organisere sig og gøre sin stemme hørt i lokalsamfundet.
I Alternativet mener vi, at tendensen til centralisering går ud over mange flere områder end kun de lokale skoler, og derfor ønsker vi sådan set, at forslaget bredes ud til at gælde lokale offentlige institutioner mere generelt.
Det kan lige så vel være børnehaver eller vuggestuer, vi snakker om her.
Og dermed vil en demokratisk organisering have gode forudsætninger på alle områder.
Tak for ordet.
Henrik Dahl (LA), 2017-03-24:
Det svar, jeg giver nu, giver jeg bestemt ikke for at være polemisk, men jeg tror simpelt hen, at friskoler og lokalsamfund er så forskellige, at det er meget svært at sige noget om det.
Må jeg så ikke lige sige, at jeg bor i nabokommunen til Tønder Kommune, som blev diskuteret før, og jeg kendte den nu afdøde borgmester, Laurids Rudebeck.
Han fandt jo, at det var en meget tung beslutning at lukke de her skoler, men han sagde, at gevinsten havde været en sund økonomi i kommunen.
Jakob Sølvhøj (EL), 2017-03-24:
Jeg mener, at noget af det eller måske den helt centrale styrke ved de små lokale skoler, er, at de udgør et fællesskab for alle de børn, der er i et givent samfund.
Det har uendelig stor betydning.
Det er min oplevelse, jeg har ikke statistisk belæg for den, men det er min oplevelse, at når der dannes friskoler, sker der det, at der så bliver en vis opdeling af børnene.
Der er stor entusiasme hos nogle, forældrene vil gerne betale, der er mindre entusiasme hos andre, som ikke kan eller ikke vil betale.
Har det ikke en særlig værdi?
Jo, det vil der være.
Altså, det vil være et dilemma, og man er nødt til at belyse det meget grundigt lokalt.
: Giver det mening at drive folkeskole for 29 elever i et mindre øsamfund ud fra en rationel betragtning?
Men ud fra børnenes perspektiv?
Måske, fordi det måske er muligt at etablere en rimelig skole, og det er i hvert fald et perspektiv, der kunne hedde: Det giver trods alt en bedre mulighed for at drive en ordentlig skole for børnene end det, at de skal transporteres over lange strækninger.
Så jeg mener ikke, det er enkelt, og jeg mener, at man i den lokale debat nøje må overveje: Hvad er ulemperne med hensyn til det faglige og saglige i forhold til børnenes daglige skolegang, og hvad betyder det, at der kan blive enorme transporttider og det, at man i virkeligheden kan drive en affolkning af et lokalsamfund videre?
Så nej, jeg mener ikke, der er noget færdigt »klar, parat, svar« på det her, men at man er nødt til at analysere det meget grundigt lokalt for at finde de rigtige svar netop der.
Annette Lind (S), 2017-03-24:
Mange tak for det.
Jeg må indrømme, at jeg ikke rigtig kan høre, hvad det er, ministeren egentlig mener.
På den ene side siger hun, at hun støtter skoledagens længde – det er vi en enig forligskreds, der gør, og ministeren sidder jo som sagt for bordenden i forligskredsen nu –
på den anden side siger hun, at vi skal afkorte skoledagen i forlængelse af et forsøg, man har lavet.
For nylig var der nogle centrale aktører, som sendte et meget kritisk brev til ministeren om skoledagens længde, og som mener, at ministeren laver uro på folkeskoleområdet.
Kan ministeren forstå, at folk derude og centrale aktører synes, at hun skaber uro omkring folkeskolen, når hun taler så forskelligt om skoledagens længde?
Merete Riisager (LA), 2017-03-24:
Der har faktisk været en del uro om folkeskolen i en årrække.
Det, jeg skal, er at skabe ro om folkeskolen og sikre, at vi når i mål med de målsætninger, der er, og elementer, der ligger, i folkeskolereformen.
Så det kommer jeg til at arbejde fuldstændig målrettet med: at skoledagen fungerer, at folkeskolen fungerer, og at de mennesker, der er på skolerne, arbejder på skolerne, de forældre, der leverer børn til skolerne, føler, at det er deres skole, og at børnene er i nogle rammer, som opleves som trygge og rolige.
Anni Matthiesen (V), 2017-03-24:
Ja, det, jeg kan bekræfte, er netop, at selvfølgelig har også opgaven med bevægelse haft en svær start mange steder, men det, der viser sig nu, er faktisk lige det modsatte, nemlig at ved at eleverne bevæger sig mere i skoletiden, så er der faktisk flere elever, som man måske ellers tidligere har haft svært ved at få fat på, som lettere kommer i gang med at være aktive i fritiden.
Jeg kan da fortælle Enhedslistens ordfører og også sige til generel oplysning, at vi netop er i gang med at lave en høring, som skal foregå her i Folketinget, om, hvad bevægelse, som er en del af folkeskolereformen, har medført af gode ting.
Og jeg håber da, at Enhedslisten ordfører også har mulighed for at deltage i den og på den måde også blive klogere på, hvad det faktisk betyder for de her børn.
Annette Lind (S), 2017-03-24:
Tak for det.
Nu fortalte fru Anni Matthiesen, at hun havde haft møde med Danmarks Idrætsforbund, og jeg deltog også i det møde.
I beslutningsforslaget her fra Enhedslisten står der, at de lange skoledage har betydet, at mange børn har måttet opgive deres fritidsaktiviteter.
Jeg mener, at det er fuldstændig faktuelt forkert.
Kan Venstres ordfører bekræfte, at Danmarks Idrætsforbund mener, at der er tale om, at faktisk flere børn har kunnet bruge deres tid om eftermiddagen til fritidsaktiviteter?