Kenneth Kristensen Berth (DF), 2017-04-20:
Tak for det.
Jeg må sige, at den tale, som udenrigsministeren har holdt, med få undtagelser vel lige så godt kunne være holdt af Michel Barnier.
Der blev selvfølgelig sagt noget om Danmarks interesser, men det var vel dybest set også det, der adskilte det, som udenrigsministeren sagde, fra den linje, som Kommissionen i øvrigt har lagt på det her område.
I virkeligheden synes jeg, at det, der er karakteristisk for hele den måde, vi forholder os til Brexit på, er, at vi allerede har delt os i to parter.
På den ene side er det EU, og på den anden side er det Storbritannien.
Måske skulle man i virkeligheden sætte sig sammen og så ikke betragte hinanden som to parter, men betragte sig som nogle, der gerne vil have det fælles bedst mulige resultat.
Det kan jeg for så vidt også godt forstå.
Men man skal jo bare forstå, at det ikke handler om en regning, der enten bliver på 0 kr. eller et eller andet beløb.
Hvis Storbritannien fastholder at ville svare de forpligtelser, som er gældende, frem til 2023, og det er jo det, som er EU's udgangspunkt, så vil der jo alligevel, når vi kommer på bagsiden af 2023, vente de europæiske borgere en regning på i størrelsesordenen 352-528 mia. kr. som følge af den britiske udmeldelse.
Det er, som udenrigsministeren rigtignok antydede, ikke et lille beløb.
Og hvordan det skal klares, er et godt spørgsmål.
Det er ikke noget, man sådan lige finder over en nat i hvert fald.
Der er ikke nogen tvivl om, at vi selvfølgelig skal have en aftale, som er i Danmarks interesse.
Det indebærer selvfølgelig også, at der er nogle særlige forhold, som vi i Danmark skal være opmærksomme på.
Der blev nævnt fiskeri.
Det er jo sjovt, som regeringen pludselig er blevet optaget af fiskeriforhold, men det kan jo bruges, når det er sådan noget, det handler om.
Men det er også klart, at vi bliver nødt til at sigte efter en aftale, som ikke ensidigt begunstiger den ene af parterne.
Jeg må sige, at jeg ikke synes, at vi er kommet så langt fra straffeaktionsretorikken, som jeg havde håbet, set i lyset af at statsministeren jo har besøgt i hvert fald Østrig og Irland med henblik på at få en anden agenda.
Den savner jeg i virkeligheden stadig væk.
Der er ikke nogen tvivl om, at det jo netop er briternes mulighed for selv at bestemme omfanget af indvandringen til Storbritannien, der har været helt centralt i argumentationen for, hvorfor Storbritannien skulle melde sig ud af EU.
Forudsætningerne for EU udvikler sig jo også.
Det anføres i øvrigt også ofte af japartierne, at EU skal træffe beslutninger på områder, som EU ikke tidligere har truffet beslutninger om, fordi der er sket en udvidelse med de østeuropæiske lande, som jo altså har helt andre forudsætninger end de eksisterende medlemslande i relation til økonomiske vilkår, sociale systemer og løn- og arbejdsvilkår.
Derfor kunne man jo også have sagt sig selv, at når de østeuropæiske lande omfattes af regler om arbejdskraftens fri bevægelighed, vil det have betydning for de vesteuropæiske landes arbejdsmarkeder, og i særdeleshed da de vesteuropæiske lande, hvor der ikke gælder en statsfastsat minimumsløn.
Så derfor skulle man måske allerede på daværende tidspunkt have gentænkt arbejdskraftens fri bevægelighed.
Men nu var chancen der jo sådan set til at gøre de overvejelser igen i forhold til ønsket fra Storbritannien om selv at kunne bestemme over sin egen indvandring.
I Dansk Folkepartis øjne må opgaven nu være at lave den mest vidtgående frihandelsaftale nogen sinde sammen med briterne, og det indebærer altså, at alle de her tanker, der er om en straffeaktion, bør skrinlægges, og det indebærer også, at de her unødvendige provokationer vendt mod briterne skal standses, såsom den her højst besynderlige indskrivning af en spansk vetoret i relation til Gibraltar.
Så indebærer det også, at man parkerer debatten om regningen for den britiske udmeldelse lidt og i stedet tager hul på forhandlingerne om markedsadgang.
Det indebærer også, at Danmark skal melde sig ud af den der franske musketered og i stedet satse på et konstruktivt samarbejde med andre lande, der stoler så meget på deres egen konkurrencedygtighed, at de er villige til at indgå en aftale med Storbritannien med fordel for begge parter.
I Dansk Folkeparti mener vi sådan set også, det er i vores interesse at få en god aftale, fordi vi ser den aftale som en model for, hvad vi selv kunne forestille os i fremtiden.
Jeg skal derfor på den baggrund på vegne af Dansk Folkeparti fremsætte følgende:
Forslag til vedtagelse »Folketinget pålægger regeringen at arbejde for den bedst mulige aftale mellem Storbritannien og EU med et indhold, hvor det sikres, at man afstår fra at betragte udmeldelsesforhandlingerne som en slags straffeaktion. Folketinget anerkender, at særlige danske interesser skal varetages i forhandlingerne, men understreger samtidig, at der skal indgås en aftale til gensidig gavn.
Folketinget opfordrer regeringen til at arbejde målrettet på en aftale, der indebærer, at Storbritannien og EU i videst muligt omfang fortsat har fri adgang til hinandens markeder.