runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Carolina Magdalene Maier (ALT), 2017-10-13:
Tak for det.
Jeg har bare et enkelt spørgsmål i forhold til noget af det, jeg også var inde på i min ordførertale, nemlig det her dilemma, der er i, at man fastholder de nationale test som obligatoriske, når de læringsmål, der ligger i testene, og som testene bygger på, nu er blevet vejledende.
Så har ministeren til hensigt eller planer om at gøre også de nationale test vejledende eller frivillige?
Merete Riisager (LA), 2017-10-13:
I dag er kravene faktisk ganske lempelige.
De handler om, at man skal anskaffe sig en læringsplatform.
Det, som man så kan arbejde med, når læringsplatformene er udarbejdet i forhold til en tidligere lovgivning, er, om de så skal ændres nu, hvor vi ændrer lovgivningen.
Og det må vi jo kigge på i forligskredsen om er tilfældet.
De værktøjer, der er, skal selvfølgelig afspejle den lovgivning, der er.
Jacob Mark (SF), 2017-10-13:
Det er jeg glad for at ministeren siger.
Når jeg spørger, er det mest, for at folk i omverdenen kan høre, at der faktisk er sådan en samlet indstilling på tværs af partierne om, at man gerne vil kigge videre på det her.
Jeg kunne også godt lige tænke mig, at ministeren kunne bekræfte eller sige noget om, om ministeren kunne være indstillet på at kigge på, om man skulle lave reglerne for læringsplatformene mere lempelige, for i dag er der jo krav om, at alle skal have det.
Vi lemper nu reglerne for fælles mål, kunne man så ikke også lempe reglerne for kravene til læringsplatformene?
Merete Riisager (LA), 2017-10-13:
Jeg vil meget gerne kreditere SF for, at man så fuldstændig systematisk har forfulgt det her emne.
For det er på den måde, at der faktisk kommer ændringer helt ud i klasselokalerne.
Nogle gange står vi herinde og vedtager noget og smiler og nikker til hinanden, og så har det ingen effekt derude, hvor vi ønsker det.
Og vi har en fælles interesse her, i forhold til at friheden skal nå helt ud i klasselokalet.
Så jeg vil gerne kigge på ændringsforslag, og jeg vil også gerne kigge på læringsplatforme og praksisser i øvrigt og drøfte dem i forligskredsen.
Det er der ikke nogen tvivl om.
Jacob Mark (SF), 2017-10-13:
Og tak for talen.
Det er rigtigt, at tillid og ansvar hænger sammen, men nogle gange kan der jo være nogle strukturer, der gør, at mennesker ikke kan leve op til ens tillid.
Jeg er lidt bange for, at der er nogle kommuner, der lige nu ikke kan leve op til min tillid med hensyn til det her med at sætte dem mere fri i forhold til målstyring.
Kommunerne har jo forpligtet sig på de her læringsplatforme, det nævnte ministeren også, og jeg ved bare, at logikken er sådan derude, at når man bruger mange penge på en læringsplatform og man bruger mange år på at tale et koncept op om målstyring, så kan det være meget svært for ens stolthed at gå væk fra det igen, fordi man har stået og talt for det så længe.
Derfor frygter jeg lidt, at hvis vi ikke laver et eller andet ændringsforslag, hvis vi ikke klart signalerer, at det her må de ikke, vil kommunerne fortsat bruge det her målstyringsregime.
Så først og fremmest vil jeg egentlig bare høre, om ministeren kunne være indstillet på at se på de her ændringsforslag, der kunne stramme op på kommunernes mulighed for fortsat at benytte sig af det her regime.
Merete Riisager (LA), 2017-10-13:
Jamen det er en rigtig god dag, når andre partier beder en liberal minister om at være helt sikker på, at et afbureaukratiseringsinitiativ nu også er et afbureaukratiseringsinitiativ.
Så det vil jeg gerne kreditere partierne for.
Jeg vil også sige tak for samarbejdet om det her.
Jeg er ikke i tvivl om, at man også i Socialdemokratiet er oprigtigt optaget af, at det her lovforslag skal komme ud og virke.
Så det, der står i lovforslaget, er faktisk det, der gælder.
Jamen hvis der kommer ændringsforslag til lovforslaget, vil jeg selvfølgelig gerne kigge på dem.
Jeg skal selvfølgelig have mulighed for at læse dem – det er klart – og forholde mig til dem.
Når vi laver et ændringslovforslag som det her, som giver mere frihed derude, giver det også mere ansvar.
Det er der ingen tvivl om.
Og jeg vil meget gerne se ændringsforslag, men det er netop sådan med tillid, at det også hænger sammen med ansvar.
Annette Lind (S), 2017-10-13:
Det er bare sådan, at vi har haft mange snakke i forligskredsen, og den der helt hundrede procents garanti kan vi ikke rigtig få.
Og det bekymrer mig en lille smule.
Det er bare det, jeg gerne vil have indskrevet i lovforslaget, sådan at man ikke ligesom i Køge kan fortsætte med de her styringsapparater og pålægge lærerne at bruge dem.
Vil ministeren være med til at indskrive det tydeligere i lovforslaget?
Vi kan også tage forslaget fra De Radikale om netop at lave et tillæg til lovforslaget.
Henning Hyllested (EL), 2017-10-24:
Hr. Karsten Hønge er jo hurtig på talerstolen ind imellem, så man skal lige være oppe på dupperne her.
Jeg synes jo, at det er problematisk i forhold til den her lovgivning og det direktiv, der ligger, at lige nøjagtig de sammensatte rejsearrangementer, som man jo kan sige er udvidelsen her, ikke er omfattet af den samme forbrugerbeskyttelse, som pakkerejserne er.
I henhold til den tidligere diskussion, jeg og hr. Rune Lund lige havde med hr. Andreas Steenberg, er det jo efter vores mening et problem, at det ikke er lykkedes her at få den samme forbrugerbeskyttelse, som vi har på pakkerejser, hvor Danmark jo i høj grad måske har lagt linjen.
Men det er ikke lykkedes at overføre det til de sammensatte rejsearrangementer.
Det, der står tilbage i forhold til de sammensatte rejsearrangementer, er jo i virkeligheden blot, at man er sikret en konkursdækning, og det er i øvrigt i henhold til en helt anden lov, nemlig den der L 5, vi behandlede for efterhånden 14 dage siden.
Jeg vil gerne høre, om hr. Karsten Hønge ikke synes, at det er problematisk, altså at det faktisk ikke er lykkedes at få den samme forbrugerbeskyttelse, som vi har på pakkerejser.
Karsten Hønge (SF), 2017-10-24:
Jo, det er jo altid ærgerligt, når vi ikke når hele vejen rundt, og jeg kan forstå på hr. Henning Hyllested, at ærgrelsen også går på, at EU her ikke får mulighed for at brede sig endnu mere.
Den ærgrelse kan jeg så dele, hvis det er sådan, jeg skal forstå det.
Jo, men jeg har da ikke forstået det sådan, at hr. Henning Hyllested mener, at forbrugerne er blevet stillet dårligere.
Man bliver ikke stillet dårligere ved den her lov.
Til gengæld bliver man stillet bedre på nogle andre områder.
For pointen er jo, at folk i dag køber rejser, fuldstændig uafhængig af hvor de befinder sig henne fysisk.
Jeg synes meget tit, jeg hører fra Enhedslisten, at man synes, at tingene hele tiden bliver lavet om i EU, og at EU hele tiden breder sig og hele tiden kommer med nye forslag.
Så problemet er vel ikke, at man ikke kan lave tingene om i EU.
Men ofte får man jo af Enhedslisten at vide, at EU laver det om alt for hurtigt og alt for mange gange, og at det ikke er til at være i nærheden af EU.
Rune Lund (EL), 2017-10-24:
Det drejer sig om, at når nu EU er der og er en kampplads, skal vi jo diskutere, hvordan vi bedst muligt kan kæmpe for de politiske mærkesager, vi har.
Og når vi kan se, at der er nogle muligheder for forbedringer af det forslag, der ligger, som vi f.eks. fra Enhedslistens side ville foreslå, og som hr. Henning Hyllested har redegjort for i de tidligere spørgsmål til ordføreren, jamen så er det da vigtigt, om de værktøjer, vi har til rådighed, eksisterer inden for en totalharmoniseringsramme, altså hvor vi ikke må gå længere og indføre bedre rettigheder for forbrugerne end dem, der gælder i EU, eller om vi netop har den mulighed, fordi man gennemfører en minimumslovgivning, som giver de enkelte lande retten til at gå foran.
Så hvis SF skulle vælge, går jeg da ud fra, at man ville vælge en minimumslovgivning, hvor de enkelte lande havde retten til at gå foran – eller hvordan skal det forstås?
Karsten Hønge (SF), 2017-10-24:
Indkøb af rejser har jo forandret sig markant igennem de senere år.
Nu køber folk rejser, helt uafhængigt af hvor de fysisk befinder sig.
I forhold til pakkerejser er der brug for, at vi får nogle mere klare regler, både med hensyn til konkurrencen mellem udbyderne, og der er brug for en bedre beskyttelse af borgerne.
Jeg synes, at EU skal vurderes konkret, og netop med hensyn til rejser må man vel sige sig selv, at det er godt med internationale aftaler.
Derfor kan SF støtte forslaget.
Henning Hyllested (EL), 2017-10-24:
Men lige nøjagtig i forhold til den tidligere diskussion er problemet jo med det her direktiv, at vi nu står i en situation, hvor vi ikke – efter vores mening – har sikret en ordentlig forbrugerbeskyttelse, når folk står med et sammensat rejsearrangement, og det har vi ikke muligheden for at ændre på.
Jo, som der er gjort opmærksom på,
kan vi gå igennem det store tunge EU-system, og vi kan prøve at få samtlige andre 28 henholdsvis 27 lande med på at ændre det og udvide forbrugerbeskyttelsen til de sammensatte rejsearrangementer.
Men det er utrolig tungt.
Og imens står forbrugerne, herunder danske forbrugere, danske rejsende, jo altså uden en egentlig forbrugerbeskyttelse, når de selv sammensætter deres rejsearrangement, bortset fra at de er dækket ved konkurs eller insolvens.
Ja, og ingen problemer i det.
Jeg synes også, det er rigtig fint, hvis man i Polen lever op til de her fælles regler, som vi så skaber her, og som Danmark jo, kan man sige, netop ved at være foregangsland i høj grad har lagt linjen for.
Og det er jo ligesom det, vi afskærer os fra, hvis vi ikke kan få lov at gå videre frem.
Jeg synes egentlig, at det i det hele taget er sådan et lidt mærkeligt system, at vi ikke kan få lov at forbedre nogle ting, hvis vi synes, at det skal være gældende for de danske forbrugere.
Altså, hr. Andreas Steenberg gør jo fuldstændig rigtigt opmærksom på, at hvis vi skal forbedre det, så skal vi gøre det i EU.
Mange gange er det jo i praksis, jeg vil næsten sige umuligt eller noget, der ligner umuligt, at få ændret på reglerne, når de først engang er fastlagt, og det er det, jeg synes er ærgerligt.
Danmark kunne måske i stedet for blive rollemodel ved at gå videre frem.
Jeg har selv nævnt eksemplet med fortrydelsesret, som vi jo kender det fra SAS i forbindelse med køb af billetter på internettet.
Det her er jo netop i høj grad rettet mod køb af rejser på nettet tværs over grænserne.
Rune Lund (EL), 2017-10-24:
Det er jo ikke alt, der kommer fra EU, som er totalharmonisering, og hvor de enkelte lande ikke har et vist spillerum eller har nogle muligheder for lokal tilpasning eller for at gå foran.
Men her har vi jo så at gøre med et lovforslag, som ligesom begrænser medlemslandene, herunder Danmark, i at kunne gå foran og indføre bedre standarder end dem, der gælder i EU.
Det mener vi jo også fra Enhedslistens side, selv om vi har nogle grundlæggende andre visioner for, hvordan vi mener at et europæisk samarbejde burde være struktureret, altså mere demokratisk, mere mellemstatsligt.
Men hvis man vil bruge den kampplads, der er, er det da vigtigt, at de enkelte lande har en mulighed for at gå foran og skubbe på en udvikling de steder, hvor der kan opnås fremskridt.
Og der er en totalharmonisering med maksimumlovgivning for, hvor langt man må gå, jo et problem i forhold til at tage den kamp inden for EU-systemet.
Ordføreren må da kunne erkende, at hvis vi har retten til at gå foran, så giver det os bedre muligheder for at kæmpe en politisk kamp på internationalt plan i EU.
Andreas Steenberg (RV), 2017-10-24:
Men Danmark kan jo sagtens skubbe til udviklingen, hvis man vil.
Så kan man jo tage et lovændringsforslag eller et direktivændringsforslag op i EU, ligesom man kan tage et forslag op her i Folketinget.
Jeg tror, det er vigtigt, for at regler gælder, at andre lande skal forpligtes til at overholde dem.
Hvis vi laver nogle regler eller en lov her i Danmark, som skal gælde for en virksomhed i Tyskland, Spanien, eller hvor det nu kan være i Europa, så tror jeg, det er vigtigt – for at den lov bliver overholdt, og for at den rent faktisk har en effekt i forhold til det, vi alle sammen gerne vil, nemlig at beskytte forbrugerne – at vi har lavet den sammen med de andre lande.
Derfor tror jeg, at det, hvis man vil gå foran, er en god idé at sætte sig ned sammen med de andre lande og sige: Skal vi ikke gøre det?
For hvis ikke man får de andre lande forpligtet til også at sørge for, at virksomheder i andre lande overholder loven, så tror jeg ikke, at det rækker særlig langt.
Men de kan, tror jeg, helt sikkert få dem til at overholde en lov, som landet selv har været med til at lave i Europa.
Rune Lund (EL), 2017-10-24:
Men det her handler jo om, hvorvidt det så at sige skal være maksimallovgivning eller minimumslovgivning, som man laver.
Når der f.eks. i bemærkningerne står, at medlemsstaterne hverken må stille færre krav på disse områder – det har vi det så meget godt med fra Enhedslistens side – eller flere krav end det, som fremgår af EU-reglerne, så er det jo den problematik, vi er inde i.
Men vi synes jo fra Enhedslistens side, at det er enormt vigtigt, når man laver lovgivning, også EU-lovgivning, at det bliver minimumslovgivning, hvor man giver de enkelte lande mulighed for retten til at gå foran og indføre bedre standarder end dem, der gælder i EU.
Det er jo den diskussion, der er vigtig, også når vi har set, at retten til at gå foran netop kan være med til at vise en vej, man kan gå, og skabe noget inspiration og noget præcedens eller på andre måder skubbe til en udvikling, som det jo kan være svært at skubbe til, hvis det er sådan, at der er lagt et loft over, hvilke rettigheder man f.eks. kan give forbrugerne.
Det er jo den diskussion, som vi fra Enhedslistens side synes er meget vigtig i forhold til diskussionen om, hvordan vi udfordrer og udformer reglerne i det indre marked.
Andreas Steenberg (RV), 2017-10-24:
For en god ordens skyld skal jeg nok lige sige, at jeg hverken tror, at hr. Henning Hyllested eller jeg ved, om der er nogle virksomheder i Polen, der ikke overholder lovgivningen.
Det var et rent tænkt eksempel fra vores begge tos side
, tror jeg.
Det her er jo en meget interessant EU-politisk debat, for når vi indgår i et fællesskab, der hedder EU, hvor en masse lande er med, så øger det set med mine øjne vores mulighed for at præge tingene, fordi vi som land og vi som borgere i Europa kan være med til at præge lovgivningen inden for et meget større område end bare vores eget lille Danmark.
Det er klart, at man nogle gange så også kan blive stemt ned.
Det er jo det tradeoff, der er, når man er med i et fællesskab, og det tror jeg at Enhedslisten må vide alt om.
Jeg synes bare, det er en god idé, når køb af pakkerejser netop er blevet globaliseret – hvis man går ind og kigger mange af de steder, hvor man kan købe pakkerejser, kan man jo se, at det ikke er danske selskaber – at vi sammen med de andre lande kan være med til, at vi danskere kan få noget indflydelse på, hvad for nogle regler der gælder.
Derfor tror jeg, at det øger vores mulighed for at beskytte forbrugerne og ikke det modsatte.
Men det afskærer vi os jo ikke fra.
Vi har bare valgt, at hvis vi vil forbedre forbrugernes beskyttelse her – og det kan bestemt være en god idé – så gør vi det i fællesskab, altså alle lande i Europa på samme tid.
Så hvis vi i Danmark gerne vil have hævet forbrugerbeskyttelsen på et tidspunkt, gør vi det i samarbejde med andre lande, og det mener jeg jo har meget mere effekt, end hvis vi gør det alene.
For hvordan vil Justitsministeriet kontrollere, om en hjemmeside, der har hjemme i Polen, overholder dansk lovgivning?
Men hvis det er fælleseuropæisk lovgivning, kan man jo ringe til Polen og sige: Prøv at høre, den virksomhed, I har, udbyder altså nogle pakkerejser, som er i strid med den lovgivning, vi har lavet i fællesskab i Europa.
Så det her mener jeg giver Danmark større muligheder for at komme efter nogle af de virksomheder, som vi ikke kan komme efter i dag, fordi de enkelte lande nu faktisk er forpligtet til det.
Henning Hyllested (EL), 2017-10-24:
Altså, ordføreren har jo i hvert fald sådan nogenlunde ret i, at det ikke forringer forbrugerbeskyttelsen, som vi kender den, og som den faktisk også står i det gamle direktiv og i den gamle pakkerejselov.
Men det her direktiv fratager os jo i modsætning til det gamle direktiv retten til eventuelt at forbedre forbrugerbeskyttelsen, hvis vi kunne finde på det hen ad vejen, hvis der opstår en eller anden situation, en teknologisk udvikling, eller hvad ved jeg.
Synes hr. Andreas Steenberg ikke, det er et problem, at vi bliver afskåret fra den mulighed for lige pludselig at kunne forbedre i forhold til andre?
For jeg synes også, det er fint med fælles regler, og jeg synes også, det er godt, hvis der er lande i Europa – og det er der givetvis, det kunne jeg i hvert fald godt forestille mig – som slet ikke har noget, der ligner forbrugerbeskyttelse på det her område, at vi kan få hævet dem op i niveau.
Men hvorfor skal vi afskære os selv fra at gå endnu videre frem?
Karsten Hønge (SF), 2017-10-24:
Altså, det er jo altid, måske især i forhold til EU, men i øvrigt også i alle mulige andre sammenhænge, hele tiden en vurdering af, hvor vi får nogle gevinster, fordi man ikke får det hele opfyldt, og fordi man måske gerne ville have set det anderledes.
Hvis der er et marked, hvor der er brug for internationale aftaler og international beskyttelse af forbrugerne og også for fair konkurrence mellem udbyderne, så må det siges at være inden for rejsemarkedet, hvor folk i den grad, uafhængig af hvor de er henne fysisk, køber varer.
Der kan man sige, at det, vi opnår, er at have en fælles aftale i EU, og det er vigtigere, end at man ikke får det hele med i første omgang, om jeg så må sige.
Nu har jeg jo heller ikke den der nationalistiske tilgang til det, altså at man tror, at alt godt er opfundet i Danmark, og at dem i de varme lande ikke kan finde ud af noget.
Den opfattelse har jeg slet ikke.
Jeg tror godt, vi sammen kan finde ud af tingene i EU.
Andreas Steenberg (RV), 2017-10-24:
Men jeg synes, det afgørende her jo er, at Danmark ikke har lyst til at have andre regler end dem, der ligger.
Det er jo vores regler, man nu indfører i hele Europa.
Hvis der var noget konkret, hvor vi sagde, at vi gerne ville have lov at have nogle særregler i forhold til resten af Europa, så kunne jeg måske forstå Enhedslistens synspunkt.
Men her har vi jo ikke noget ønske om at have andre regler.
Så hvad er problemet?
Nu ved jeg godt, at hr. Rune Lund ikke kan tage ordet igen, men jeg kan ikke se det store problem.
For vi har jo som land ikke en interesse i at gå foran.
Så jeg kan ikke se, at det er store problemer.
Vi kan jo, hvis vi finder på et eller andet, vi gerne vil have ændret, tage det op og få det ændret.
Det er jo trods alt lykkedes bl.a. Danmark at få vores regler til at blive alle EU-landes regler.
Så kan vi vel også lykkes med at få dem lavet om, hvis vi på et tidspunkt skulle have lyst til det.
Britt Bager (V), 2017-10-24:
Tak for det, formand.
I dag debatterer vi to ting med det her forslag, L 34: dels om vi skal have en selvstændig straffelovsbestemmelse om indbrudstyveri, dels om straffen for indbrud i private hjem skal sættes op, når der har været personer i huset.
Venstre er kraftig tilhænger af den specielle indbrudsparagraf i straffeloven.
Den eksisterende bestemmelse om tyveri, § 276, dækker alt lige fra tyveri af en yankiebar i Brugsen til et nøje planlagt indbrud, hvor der er beboere hjemme.
Det er på høje tid, at vi signalerer – ganske som i Tyskland – at indbrudstyveri er noget særligt, og jeg vil bestemt ikke udelukke, at vi på et senere tidspunkt kan komme til at bruge denne sondring mellem § 276 og 276 a til en særlig strafskærpelse for sidstnævnte.
Det er der imidlertid ikke lagt op til lige nu.
Der er derimod lagt op til en strafskærpelse med en tredjedel for indbrud i private hjem, hvor der er beboere hjemme.
Den bestemmelse har vi ventet på længe, for det er på høje tid, at vi får markeret over for forbryderne, at vi ser helt anderledes alvorligt på denne situation med de ekstra psykiske belastninger, som det medfører for dem, der er i huset.
Vi kunne imidlertid i Venstre godt tænke os under udvalgsbehandlingen at få begrebet udboret lidt i denne bestemmelse.
Skal tyven vide, at der er nogle hjemme for at blive straffet efter bestemmelsen, eller er der en formodning om, at der er nogle hjemme i et privat hjem?
Vi mener det sidste, vi mener, at det må være tyvens opgave at bevise, at han vidste, at huset var gabende tomt for mennesker, hvis han vil uden om bestemmelsen 276 a og uden om strafskærpelsen.
Det havde måske været lovteknisk mere enkelt blot at strafforhøje, når der var tale om indbrud i en beboelse, kort og godt, for så var vi ude af diskussionen om, hvad en indbrudstyv formoder.
Under alle omstændigheder er det noget, vi gerne vil have behandlet i udvalget, så vi finder ud af, hvem der har bevisbyrden for det her.
Vi ser frem til at diskutere det i udvalget, og vi støtter selvfølgelig det her lovforslag.
Vi skulle også hilse fra Det Konservative Folkeparti og sige, at de også støtter lovforslaget.
Peter Kofod Poulsen (DF), 2017-10-24:
Tak for det.
Med forslaget her lægges der op til, at der indsættes en selvstændig bestemmelse i straffeloven om indbrudstyveri, og at straffen for indbrud, hvis der er nogle hjemme, mens indbruddet sker, sættes op med en tredjedel.
Jo, Dansk Folkeparti kan da sagtens støtte det her forslag, for indbrud er meget grænseoverskridende for de mennesker, det går ud over, som får deres hus og meget personlige ejendele enten gennemrodet eller stjålet.
Derfor skal der selvfølgelig sættes ind over for det.
Tyveri som følge af indbrud, hvor noget er fjernet fra ens hus eller lejlighed, er bare mere vidtgående end andre former for tyveri.
Men jeg må også indrømme, at jeg måske er en anelse skuffet.
For den debat, vi havde i Folketingssalen her i den sidste samling, var jo indledningen på, at regeringen skulle starte arbejdet med at lave en egentlig indbrudspakke – en pakke.
En pakke forbinder jeg med flere ting end to i sig selv ret isolerede ting.
Der var jo rigtig mange gode forslag, synes jeg, fra de forskellige partier, og det blev så konklusionen, vi står med her, altså at hæve straffen en lille smule, hvis folk har været hjemme – og så en selvstændig paragraf i straffeloven.
Det synes jeg ikke sådan for alvor er noget, der ændrer situationen, så jeg er sådan lidt skuffet.
Man kan jo ikke tage patent på ideer, men jeg vil da gerne bringe nogle på banen og håber, at regeringen lader sig inspirere af nogle af Dansk Folkepartis ideer; nogle af dem, som vi jo rejste i foråret, da vi havde den der debat.
For det første er det helt afgørende, at vi får gjort noget ved udrejsekontrollen i det her land.
Det kan godt være, at man ikke i alle tilfælde ville kunne se omrejsende kriminelle, når de kører ind over grænsen, men der må alt andet lige være nogle muligheder, når de kører ud igen.
Derfor ville det være helt centralt, hvis man vil sætte ind over for indbrudskriminalitet, at man sørger for at stramme op på udrejsekontrollen ved de danske grænser.
Det synes jeg godt regeringen kunne gøre noget ved.
Hvis man kan bremse det, vil man formentlig kunne bremse en meget stor del af indbrudskriminaliteten.
Det vil være logisk at tage fat på det.
Det handler også om, at der er nogle i det her samfund, der skal ændre mentalitet.
Man skal ikke købe noget, der er tyvekoster, for så risikerer man jo bare, at indbrudskriminaliteten fortsætter og fortsætter.
Vi bliver nødt til at have nogle hårdere sanktioner over for folk, der kommer hertil og begår kriminalitet, og det håber jeg selvfølgelig også at regeringen vil lægge sig i selen for.
Men altså, summa summarum: Der er masser af forskellige initiativer, vi kan sætte i gang, og som jeg da håber at regeringen vil overveje her i den kommende tid.
Ellers kan det jo være, at nogle får lyst til at hjælpe regeringen, og det kunne også være interessant.
Men vi stemmer selvfølgelig for forslaget, for det går lidt i den rigtige retning, og det er jo også godt.