Mads Olsen (SF), 2025-04-10:
Tak for ordet, og tak til Enhedslisten for at have fremsat de her vigtige beslutningsforslag igen.
Jeg synes egentlig bare – vil jeg sige lige at starte med her, inden vi går i dybden med det – at det jo viser, at man som oppositionsparti godt kan presse på og få skabt nogle ændringer til gavn for de folk, der ikke sidder her i salen i dag, man er derude og kæmper kampen mod de mørke voldskræfter.
Det synes jeg egentlig bare glædeligt, for det er jo en kamp, vi har delt med Enhedslisten i lang tid.
Halime Oguz stillede spørgsmål om det her tilbage i 2022.
Enhedslisten har før fremsat de her beslutningsforslag, og vi har også indkaldt til samråd sammen, mener jeg.
Det er en kamp, vi har delt i lang tid, og jeg er bare glad for, at vi endelig har kunnet presse regeringen til at gøre noget på det her område, om end jeg da synes, man godt kunne have gjort mere.
I dag behandler vi tre forslag, der er det kredser om det samme alvorlige spørgsmål, nemlig hvordan vi sikrer, at personer, som er blevet familiesammenført til Danmark, ikke lader sig fastholde i voldelige forhold af frygt for at miste deres opholdstilladelse.
Vi bakker op om alle tre, men jeg vil lige tage dem individuelt.
Først er der B 120.
Forslaget vil ændre integrationskravet i udlændingelovens § 19, stk. 7. I dag kræves det, at den voldsudsatte har udvist vilje til integration for at kunne få opholdstilladelse efter voldsbestemmelsen, men det krav er simpelt hen for rigidt, når vi kigger på, hvad det er for nogle ofre, vi har med at gøre.
Som både fagfolk og organisationer har gjort opmærksom på igen og igen, er det netop en del af volden, at kvinder – og ja, det er oftest kvinder – bliver isoleret socialt og økonomisk.
I mange tilfælde forhindres de direkte i at lære dansk, tage en uddannelse, få et arbejde, og de udsættes for andre forfærdelige ting.
Derfor er vi også enige med forslagsstillerne i, at kravet ikke tilstrækkeligt erkender de forhold, der, om man så må sige, eksisterer her.
Dernæst er det B 121.
Her handler det om dokumentationskrav.
I dag skal den voldsudsatte kunne vise, at det var volden, at der direkte førte til samlivsbruddet.
Desuden ved vi bl.a. fra krisecenteret Danner, at der findes sager, hvor manden har søgt om skilsmisse, straks efter at kvinden har forladt ham, netop for at forhindre hende i at kunne anvende voldsbestemmelsen her.
Så det er ikke en teoretisk problemstilling; det er en reel og konkret risiko.
Derfor mener vi, at hvis selve volden kan dokumenteres, skal det være tilstrækkeligt.
Det skal ikke afhænge af, hvem der gik først ind i Familieretshuset.
Til sidst er det B 122.
Her foreslås det, at voldsbestemmelsen omformuleres, så voldsudsatte ikke blot kan få ophold, men har ret til det, hvis de i øvrigt lever op til kravene i loven.
Det er sund fornuft.
Vi skal ikke stille mennesker i det umenneskelige valg mellem at blive i et voldeligt forhold og at risikere at blive sendt ud af landet.
Vi ved både fra forskning og praksis, at selv personer, der opfylder alle krav i dag, alligevel ikke tør bruge bestemmelsen.
Risikoen for at miste opholdstilladelsen er ganske enkelt for stor, så de bliver i volden, og dermed er den danske lovgivning med til at holde ofre i voldelige forhold.
Afslutningsvis vil jeg gerne understrege, at det selvfølgelig ikke må være sådan at personer i Danmark ikke tør forlade en voldelig partner.
Derfor støtter SF alle tre beslutningsforslag.
Jeg skulle hilse fra Radikale Venstre og Alternativet og sige, at de gør det samme.
Tak for ordet.