Mattias Tesfaye (S), 2017-12-01:
Den skal også forberede os mere bredt på tilværelsen i et moderne demokratisk samfund.
En del af den dannelse er litterær, en anden er naturvidenskabelig.
Det er også social dannelse, men en del af dannelsen er også at kunne hamre et søm i et bræt eller lave spaghetti med kødsovs.
Med det her lovforslag ændres den uddannelsesparathedsvurdering, som ligger i slutningen af skoletiden.
Med forslaget skal nu også elevernes praktiske evner indgå i vurderingen af, om eleverne er klar til at starte på en ungdomsuddannelse.
I Socialdemokratiet synes vi grundlæggende set, at det er fornuftigt, men vi forstår ikke, hvorfor regeringen sammen med Dansk Folkeparti har valgt at fremsætte det her forslag sideløbende med de drøftelser, vi har om, hvordan flere elever bliver klar til en ungdomsuddannelse.
Vi vil vurdere en masse unge mennesker på deres praktiske færdigheder uden at kunne påpege præcis hvordan.
Vurderingen følges jo ikke op med praktisk undervisning i de skoleår, hvori vurderingen skal ligge.
Lovforslaget beskriver, at den praktiske dimension skal indgå som et tværgående perspektiv.
Jeg har læst den formulering mange gange, og jeg forstår stadig væk ikke, hvad det betyder.
Vi har dog en forhåbning om, at partierne bag folkeskolereformen inden længe kan blive enige om en række ændringer i skolens ældste klasser med henblik på at kvalificere uddannelsesforløbet efter 9. og 10. klasse.
Her har vi så en forhåbning om og en forventning om en mere erhvervsrettet og praktisk tilgang og dermed også et grundlag for at kunne foretage vurderingen på baggrund af et tværgående perspektiv om den praktiske dimension.
Det er muligt, at det signalerer lidt handlekraft fra regeringen og trækker et par hurtige overskrifter, men godt for tilliden til almindelig saglighed i folkestyret er det ikke.
I lovforslaget står der desuden, at det har til formål, at flere skal kunne erklæres uddannelsesparate.
Det er vi tilhængere af.
Faktisk mener vi, at vi helt generelt bør gå væk fra betegnelsen ikke uddannelsesparat og i stedet for beskrive mere præcist, hvad de unge er parate til.
Det kan være gymnasiet.
Det kan være en erhvervsuddannelse.
Det kan også være begge dele.
Eller det kan være den nye forberedende grunduddannelse, som vi i fællesskab er blevet enige om skal starte op i sommeren 2019.
Endelig vil jeg fortælle, at jeg har holdt et møde i Dansk Arbejdsgiverforening, som er bekymret for nogle formuleringer i lovforslaget.
De frygter, at ændringerne reelt vil skabe en mulighed for at omgå adgangskravet til erhvervsuddannelserne.
De henviser til side 6 i bemærkningerne, hvor der står, at elever, der vurderes praktisk stærke, men ikke vurderes socialt og personligt parate til at starte på en erhvervsuddannelse, alligevel skal have adgang til SOSU-skoler, handelsskoler og tekniske skoler.
De frygter øget fravalg, faldende tilfredshed blandt virksomheder og flere unge i skolepraktik.
Deres bekymringer deles af fagbevægelsen.
Det er nok desværre ikke så mange.
Men det har vi tænkt os at få undersøgt under udvalgsbehandlingen for at få skabt afklaring om arbejdsgivernes og fagbevægelsens bekymringer.
Endelig, selv om vi er skeptiske over lovforslagets fremsættelse på den her, synes vi, lidt sjuskede måde, og selv om der er bekymringer fra arbejdsmarkedets parter, vil vores udgangspunkt være, at vi stemmer ja til lovforslaget.