Kim Edberg Andersen (DD), 2025-05-16:
Tak, formand.
For der er jo ingen, der kan få den tanke, at vi har et beslutningsforslag her i dag, hvor man kan sige: Hold op, hvor ville oppositionen gerne have, at regeringen holdt op med at sidde på hænderne og gjorde noget ved den her jordflytning.
Det er ikke derfor, det beslutningsforslag er blevet fremsat, for regeringen er jo nærmest i mål.
De er i hvert fald i mål lige om lidt, og det har de været i rigtig mange år – været i mål lige om lidt.
Men for at være den her runde politiker vil jeg komme med to supernemme løsningsforslag – fra et menneske, som har erfaring fra entreprenørbranchen.
De er: Man skal lade være med at grave kælder ud, og sørg for, at vi må bygge højere.
Så har vi løst det problem.
Når du laver en udgravning til din trampolin, laver du en kant op; så skal du kun grave det halve, og du styrer jorden på egen grund.
Eller hvis vi skal op på den lidt større klinge: Når der bliver udtaget test, så få da for pokker lavet en QR-kode på den test, sådan at både afsender og modtager til enhver tid bare kan scanne den og se, hvad der er sket, i den her test.
For den primære form for snyd med det her kan jo kun ske på to måder – enten ved at man forfalsker en testrapport, eller ved at man sørger for at tage prøven der, hvor den rene jord er, og ikke der, hvor den beskidte jord er.
Så behøver vi ikke at gøre tingene meget vanskeligere end det.
Det kunne man nok godt fra regeringens side have indført siden 2019.
Jeg kan huske, at der var QR-koder helt tilbage dengang, så det havde nok været en mulighed.
Hvis regeringen har meget svært ved at finde ud af, hvordan det kan lade sig gøre, har jeg kontor ovre i Provianthuset, og så kan en repræsentant for regeringen bare komme derover, og så skal jeg naturligvis finde et telefonnummer på en mand, der kan være behjælpelig med at få det sat i værk.
For det virker lidt som en syltekrukke, når man ikke forholder sig til det sådan på tværs af ministerierne.
Man kan sige en hel masse, og man snakker om en hel masse, men vi er som en samlet opposition meget, meget bekymrede for, at der ikke sker noget.
Så kan vi være uenige om detaljerne, Derfor bliver vi som udgangspunkt nødt til at sige til Enhedslisten, at beslutningsforslaget, som det ligger her, vil vi ikke kunne støtte.
Men jeg hørte også ordføreren fra Enhedslisten sige: Vi er godt klar over, at det her er noget, vi skal snakke om, og det er primært et ønske om at få sat skub i debatten.
Der er nogle problemstillinger, i forhold til at der er behov for at flytte rigtig meget jord i Danmark.
Vi har nogle virksomheder, som vi ikke behøver at gøre det sværere for, når de flytter den rene jord.
Vi skal også passe på med, at samtlige vognmænd eller entreprenører i Danmark skal til at bruge endnu længere tid på at lave tåbeligt papirarbejde, selv om de nok ville synes, det var mindre tåbeligt, hvis de vidste, at det kun var noget, der gjaldt inden for kommunegrænsen.
For det mest åbenlyst tåbelige ved, at vi ikke kan få stoppet det i tide, er jo, at afsenderkommunen naturligvis bare kan informere modtagerkommunen om, hvad det er, de modtager, eller at der i hvert fald bare er en mulighed for, at man nede på borgerservice, som jo ikke længere tager imod almindelige danskere, i hvert fald havde en ansat, som kunne tage telefonen, når nabokommunen ringede og sagde: Vi har noget jord; det er fra jer; er det beskidt, eller er det ikke beskidt?
Men igen vil jeg sige, at tingene jo ikke skal gøres nemme herindefra, for så ender vi med, at man kan komme frem til at finde nogle løsninger.
Og jeg beklager, at Socialdemokratiet føler, at jeg er efter dem, når de kommer med handlinger og løsninger, men jeg kan simpelt hen ikke mindes – og jeg har en god hukommelse – hvornår det har været nødvendigt for mig enten at være kritisk eller positiv over for noget, hvor jeg følte, at der kom en handling fra regeringspartiernes side, når det var et beslutningsforslag, vi behandlede.
Jeg kan faktisk ikke rigtig huske det.
Men der kan jeg selvfølgelig blive korrigeret, og det tager jeg selvfølgelig også til mig, hvis det rent faktisk er tilfældet.
Der er ingen tvivl om, at vi i oppositionen er kede af, at vi har en minister, som vi føler nok ikke kommer ud over rampen.
De nemme løsningsforslag er nu givet kvit og frit til ministeren, og han må endda gerne skrive, at det var hans idé.
Jeg ved ikke, om man kan slette noget, der er sagt i Folketingssalen – det kan man nok ikke – men jeg er ikke så kendt en politiker, så der er sikkert ikke nogen, der graver i det, og så kan ministeren stille sig frem og sige: Jeg har fundet en god løsning; vi sætter QR-koder på det.
Og hvis der skulle være nogle mennesker, der kunne blive så kreative – for de findes også – at de begyndte at ændre i en rapport, så det så ud, som om det var rigtigt, kan man, hvis man får den tvivl som håndværker eller landmand, sige: Det virker godt nok mærkeligt, at den jord, jeg får nede fra benzinstationen, overhovedet ikke er forurenet; jeg prøver lige at teste den.
Og så vil man få den originale rapport fra testfirmaet, og så vil man kunne føle sig tryg i maven over det.
Til allersidst vil jeg sige, at vi skal passe på med at sige, at det her kun handler om transportørerne – det er lastvognschaufførerne og deres ejere, der er skurkene, kan jeg forstå.
Det er sjovt, at man herindefra mener, at der ikke er en kommune, der nogen sinde har gjort noget galt, og at de ikke har sådan lukket øjnene for noget.
Det forstår vi ikke oppe på Mors.
Det gør vi ikke, for vi har rimelig mange tons stærkt forurenet jord fra hovedstadsområdet liggende, og det vil vi meget gerne have lov at levere tilbage.
Der kunne man jo indføre et ansvar for det, altså at hvis man leverer noget ud over kommunegrænsen, man ikke har styr på om er forurenet, så har man som kommune pligt til at tage det tilbage.
Vi skal nok levere lastbilerne; I finder bare pladsen.
Så er det jo også en løsning på et miljøproblem.
Tak for ordet.
Jeg tror faktisk, at vi nogle gange har en tendens til at underspille, hvor vigtigt miljø er.
Miljø er jo sådan noget, som man burde have med at gøre i alle ministerier, for virkeligheden er jo, at der næsten ikke er et ministerium herinde, som ikke på en eller anden måde bliver involveret i, hvordan vi skal forholde os til miljøet.
Det er alle ministerier.
Så på den måde er ministeren jo Danmarks vigtigste minister, og der håber vi bare, at han, når han kommer ud over stepperne, så også beviser det.
Naturligvis skal vi både snakke med ministeren for byer og landdistrikter, med justitsministeren, med erhvervsministeren og med alle andre ministre, for miljø er bare vigtigt.
For uanset om det kan blive meget halal- og hippieagtigt og noget med at spille guitar, går det vel i sidste ende ud på, at vi som mennesker har behov for at levere noget til vores efterkommere, der er bedre end det, vi modtog.