Lotte Rod (RV), 2021-04-16:
Der var cykelværksted, der var skildpadder, der var en svævebane, og der var endda sådan en halv landstedt færge, man kunne kravle rundt på, og der var kaniner.
Og hvis man var i kaningruppen, skulle man på skift komme i weekenden for at fodre kaninerne.
Vi byggede marionetdukker, vi byttede hønseringe, og vi brugte timer i puderummet på at hoppe ned fra vindueskarmen og fortælle hemmeligheder.
Og det var virkelig bare vores fritidshjem.
I dag er de fleste af vores fritidshjem blevet nedlagt, og børn er i sfo'er.
Børns hverdag i dag er meget organiseret og planlagt.
Der er mange krav og mål, der er lange skoledage, og mange børn går enten til fritidsaktiviteter eller går hjem efter skole.
Vi har en generation, som er utrolig pligtopfyldende, men også meget sårbare.
Jeg er bange for, at det hænger sammen med, at det der rum, hvor man havde risikofyldt, farlig leg i høj grad er indskrænket.
Børn lærer ikke at prøve grænser af og mærke sig selv og overvinde frygten.
De har heller ikke det sted, hvor de kan lære selv at organisere sig – hvor der ikke er voksne, der hele tiden stiller krav og mål for dem.
Jeg tror på, vi har brug for fritidspædagogikken som nutidens barndommens gade.
For fritidspædagogikken skaber et rum fri for voksenbestemmelse, hvor børn øver sig i at mestre livet på deres egne præmisser.
Her er et frirum, hvor man ikke skal leve op til andres mål, men man kan gøre det, man selv har lyst til.
Vi har tid til at møde børnene, hvor de er, lytte til dem og give dem plads til at være sig selv.
Hvorfor er det vigtigt?
Forskningen siger, at fritidsinstitutionerne ikke er så strukturerede af voksne, som skolen er, og samtidig er de ikke så overskuelige, som hjemmene er.
Derfor kommer børn og unge selv til at skulle finde deres vej i mulighederne.
Fritidspædagogikken kan spille en vigtig rolle for de børn og unge, som har det svært i skolen, fordi fritidspædagogikken bygger på opgaver og aktiviteter, som fremmer børns og unges deltagelsesmuligheder, fordi de er organiseret med udgangspunkt i noget, som børnene eller de unge interesserer sig for og kan være sammen om.
Pædagogerne spiller en vigtig rolle med hensyn til at gøre det overskueligt for børn i udsatte positioner at finde ind i fællesskaberne, fordi de er med til at formidle de regler og normer, der er.
Hvis et barn ikke kender reglerne og normerne, er det svært at få lov til at være med.
Pædagogerne kan også støtte de børn, der har svært ved at komme i gang med en leg eller har brug for hjælp til at blive fastholdt i en leg.
Og i fritidspædagogikken får man chancen for at være sammen på tværs af alder og dermed den udvikling, der er i, at man som en af de yngre har nogle at se op til, eller man som en af de ældre kan hjælpe.
Så fritidspædagogikken er på en gang mål-løs og målløs.
Det er her, vi kan være den, vi er, og den, vi vil blive.
Og derfor tænker jeg, at vi herinde har to opgaver med at genfortrylle fritidspædagogikken.
For det første skal vi igen tillægge fritidspædagogikken værdi i sig selv.
Forældre skal høre, det er vigtigt, at deres børn er der, og som samfund skal vi synes, det er vigtigt.
For for mig er fritidspædagogikken lige så vigtig i børns liv, som skolen er, og jeg tror faktisk på, at svaret på meget af det, vi herinde diskuterer om skolen, egentlig ligger i fritidspædagogikken.