Simon Emil Ammitzbøll-Bille (LA), 2018-10-26:
Jamen tak til ordførerne for de forskellige bemærkninger og synspunkter.
Der står i indledningen på mit talepapir, at jeg gerne vil kvittere for modtagelsen af lovforslaget og for den konstruktive debat, som vi har haft i salen.
Jeg ved ikke helt, om jeg synes, at det stadig er dækkende, efter debatten har været i gang og er kommet hele vejen rundt, men det vender jeg lige tilbage til senere.
Først vil jeg nemlig gerne kvittere for den konstruktive del.
Dansk Folkeparti bakker op om lovforslaget; det er jeg selvfølgelig rigtig glad for.
Jeg hører signalerne fra Socialdemokratiet og SF, som om man er interesseret i at have en dialog for at se, om vi kan skabe fælles fodslag i forhold til at få enighed om det her.
Som bekendt udmønter lovforslaget en del af opfølgningen på regeringens parallelsamfundsstrategi fra marts i år.
Det indeholder regler om de tre særlige ghettorepræsentanter, som skal følge indsatserne imod parallelsamfund.
Ghettorepræsentanterne er allerede godt i gang med deres arbejde.
De har i denne uge for første gang rapporteret tilbage til mig, og jeg kan berolige hr. Martin Lidegaard med, at de også kommer med forslag og ideer til, hvad vi kan gøre på nationalt plan.
For ingen, hverken paveligt udpegede eller dem, der måtte være over vismænd, ved alt.
De har også været i dialog med forskellige aktører rundtomkring i landet, og ikke mindst kommunerne har taget utrolig positivt imod dem.
Det glæder mig, og det var også det, jeg havde forventet.
Det er min forventning, at ghettorepræsentanterne kommer til at gøre en reel forskel ved at følge effekten af de mange indsatser i parallelsamfundsstrategien.
Sandheden er jo, at tidligere regeringer forsøgte at tage livtag med parallelsamfund og ghettoer, men de gode intentioner er ikke kommet i mål.
Og det skyldes efter min overbevisning, at der bl.a. ikke er blevet fulgt tilstrækkelig tæt op.
Derfor er ghettorepræsentanterne afgørende.
De skal reagere, når resultaterne ikke er tilfredsstillende, og derfor er det vigtigt, at vi med det her lovforslag giver repræsentanterne de nødvendige redskaber til at gøre deres arbejde.
Så var der jo også forskellige kritiske bemærkninger, bl.a. om det her med ghettoerne.
Lad mig sige det klart: »Jeg hører ikke til dem, som mener det er relevant at diskutere, om vi har ghettoproblemer i Danmark.
Det har vi ...«.
Altså, jeg synes, vi er nødt til at se på det sådan, at vi forholder os til de problemer, der eksisterer.
Så kan vi selvfølgelig godt have en lang diskussion om ord, og det forstod jeg, at både Enhedslisten, Det Radikale Venstre og Alternativet var interesseret i.
Men altså, man kan sige, at det kan man jo skrue op på forskellige retoriske niveauer, og det blev der så også gjort fra de tre partiers side.
Jeg må sige, at jeg synes, det er lidt morsomt, at et tidligere medlem af Kommunistisk Arbejderforbund marxister-leninister beskylder mig for sovjetiske metoder – et medlem, der i øvrigt sidder i folketingsgruppe med indtil flere medlemmer af DKP, et parti, der ønskede at gøre Danmark til et sovjetkommunistisk diktatur.
Så kan hykleriet ikke blive større.
I Alternativet var man lidt inde på det samme.
Vi er uenige, når hr. Roger Courage Matthisen siger, at han undskylder på demokratiets vegne.
Der må jeg bare sige: Nej, det gør ordføreren ikke.
Demokratiet er her, og et flertal kommer til at gennemføre det her forslag på den ene eller den anden måde.
Så det er ikke på demokratiets vegne, men på mindretallets vegne, man undskylder.
De Radikale var også imod ghettoer.
Det kan man jo diskutere.
Det er semiotik, sagde hr. Martin Lidegaard.
Og jeg kunne ikke lade være med at trække på smilebåndet, da ordføreren senere sagde, at De Radikale dog var bag en del af ghettoforslagene.
Så man bruger jo åbenbart også selv udtrykket, selv om man mener, det er forfærdeligt, når det er regeringen, der gør det.
Så havde hr. Martin Lidegaard to andre bemærkninger, der handlede om høringssvar fra henholdsvis Danmarks Statistik og Datatilsynet.
Det vil sige, at vi på baggrund af Danmarks Statistiks bemærkninger har skrevet ind i lovforslaget, at ghettorepræsentanterne vil tage hensyn til, at deres anmodninger om oplysninger ikke bliver en unødig administrativ byrde for de berørte boligorganisationer og myndigheder.
Det gælder især i forhold til krav om tilvejebringelse af nye oplysninger.
Det var i forhold til det første.
Og hvis man ser videre på side 7 og 8 i høringsnotatet, vil man kunne se, at vi har foretaget hele tre ændringer i forhold til Datatilsynets bekymringer om behandling af data.
Så i forhold til Det Radikale Venstres bekymringer, hvor det ene handlede om de administrative og de databeskyttelsesmæssige ting, synes jeg faktisk, at vi har svaret på det.
Det andet handler så om ord.
Så kan man sige, at nogle gange siger man, når en diskussion køres hårdt op, at det bare er en strid om ord.
Og hvis det bare er en strid om ord og det i øvrigt er et ord, som repræsentanten fra Det Radikale Venstre selv brugte et par minutter senere i en anden sammenhæng, synes jeg faktisk, vi skulle prøve at se, om Det Radikale Venstre ikke kunne have lyst til at stemme for det her forslag.
Jeg synes i hvert fald, det er en smuk og korrekt grundtvigsk tilgang, som hr. Roger Courage Matthisen har, om, at ordet skaber, hvad det nævner.
Og det er jo også rigtigt.
Det er jo ikke sådan, at regeringen er kommet og har siddet i et eller andet lukket lokale og tænkt: Nu vil vi kalde udsatte boligområder for ghettoer.
Sådan er det allerede.
Det er det, folk kalder dem; det er det, de hedder.
Det er jo ikke noget, vi bare har opfundet ud af det blå.
Slå op på nettet, hvad betyder ordet ghetto?
Der er selvfølgelig nogle historiske betegnelser, man kan hænge sig i, men man kan også se beskrivelser af, at i dette årtusinde har det været brugt om præcis den type af boligområder, som vi taler om her.
Det er ikke noget, der er opfundet i år eller sidste år eller af denne regering.
Så det er ikke noget, der er skabt af os.
Man kan sige, at selvfølgelig skaber ordet nogle gange, hvad det nævner, andre gange gør det ikke.
Der er nogle, der har omdøbt skattevæsenet til SKAT, men en skat sådan i mere kærlig forstand eller menneskelig forstand er der vel næppe tale om, i hvert fald ikke for en som mig, der ikke er særlig glad for at betale så meget af den slags, som vi gør i øjeblikket.