Pernille Schnoor (ALT), 2018-05-24:
Da jeg skulle gøre mig klar i morges, stod jeg sammen med min 11-årige søn, han skulle børste tænder, og så sagde jeg til ham: Har du husket at bruge tandtråd, fordi det skal du jo bruge hver dag?
Og så kom jeg til at tænke på, at vi skulle have den her debat i dag om børns trivsel, og at jeg ikke erindrer, at jeg, da jeg var barn, skulle bruge tandtråd hver dag.
Og for mig var det bare et eksempel på, at der er skudt så mange ting ind i vores børns liv, hvor de skal leve op til nogle krav og nogle kriterier om at gøre tingene perfekt.
De skal have perfekte tænder, det er klart, det vil vi gerne have som samfund, det vil vi gerne have som forældre, og det er dejligt for dem at have perfekte tænder, og derfor siger tandlægen også, at nu skal du bruge tandtråd hver dag, og det er gjort i en god mening.
Og det er ikke, fordi jeg har noget imod, at børn bruger tandtråd, det er bare et eksempel på, at der kommer flere og flere ting ind i vores børns og unges liv, som de hele tiden skal huske og tage stilling til.
Noget andet, som jo også er skudt ind i deres liv, er ElevIntra, SkoleIntra, ForældreIntra, og der er også en mailboks, og når Theodor, som min søn hedder, i går sammen med sine to venner ikke havde nået at lave den opgave, de skulle lave, fordi de ikke kunne finde det papir, de havde skrevet resultaterne på – nu udleverer jeg ham lige her på tv – så fik jeg da en mail hjem om, at det havde han ikke nået, og at det skulle han nå osv. osv.
Det var gjort i en god mening, uden tvivl, men det er overvågning, og det er en helt anden form for skolegang, end da jeg gik i skole.
Der var ikke nogen.
Vi havde en kontaktbog, men man skrev altså ikke hjem hver dag med en eller anden besked om, at nu kan Pernille ikke finde sit papir med det, hun har målt op nede i skolegården, så nu skal du altså lige sørge for at få hende til at måle de ting op igen.
Til den foregående ordfører vil jeg sige, at jeg gik på privatskole i Aarhus.
Det var en meget fagligt streng privatskole, som gik rigtig, rigtig meget op i, at man blev fagligt stærk til de klassiske fag, og vi fik karakterer fra 1. klasse, men jeg erindrer ikke, at vi havde test i nogen som helst fag.
Så jeg kan ikke forstå, hvor det er, det er kommet ind, at test skulle være det her helt fantastiske.
Jeg synes da også et eller andet sted, at lærere må bruge test i den grad, de synes det er pædagogisk og didaktisk rimeligt at gå ind og teste et niveau, hvis de er i tvivl om elevernes niveau, men det er den måde, vi bruger test på, jeg ikke forstår.
Vi ved jo godt som mennesker, og det ved børn også, at når man har en test, er der noget, der er rigtigt, og noget, der er forkert.
Der er en standard, som det her er lavet ud fra, og det vil sige, at børnene hele tiden halser efter, hvad det er, der er rigtigt her, hvad det er, der er standard.
Hvad er standarden?
Vi skal leve op til standarden, og det vil sige, at de forstår verden, ud fra at der findes nogle standarder for, hvad der er rigtigt og forkert, men mennesker er mangfoldige, talenter er mangfoldige, og verden har brug for mangfoldige talenter, men det er der ikke plads til i en test.
Og det er rigtig ærgerligt, at vi har nogle børn, der tror, at der er en standard for, hvad der er rigtigt, og en standard for, hvad der er forkert, for det er der ikke.
Jeg er rigtig, hr. Henrik Dahl er rigtig, ældreministeren er rigtig, og vi har hver vores kvaliteter og hver vores standarder, både for, hvad vi lever efter, men også for, hvad vi er dygtige til.
Hvis vi tre blev sat over for en test, ville vi svare vidt forskelligt på den, fordi vi kan vidt forskellige ting, men vi har dog alle sammen fået muligheden for at stå her i Folketingssalen i dag, og jeg har fået den, på trods af at jeg f.eks. lånte min venindes noter til danskeksamen i gymnasiet – det indrømmer jeg her – fordi hun havde været der nogle gange, hvor jeg ikke havde været der, og så havde hun nogle sindssyg gode noter, og det hjalp mig da lidt i forberedelsen, da jeg skulle ind til mundtlig eksamen.
Jeg lykkedes med at få en ph.d., ligesom den tidligere ordfører også gjorde, for vi kan alle sammen noget forskelligt.
Men vi har sat så mange benspænd ind i vores uddannelsessystemer og -kultur, så i stedet for at få et godt liv med mening jagter vi det rigtige svar på, hvordan vi skal leve, og det rigtige svar på, hvad det er for en uddannelse, vi skal have, og hvad det er, vi skal blive, og vi skal allerede tænke på det i 6. klasse.
Så ja, jeg er også bekymret over perfekthedskulturen, jeg er også bekymret over præstationskulturen, og jeg ser meget frem til og håber, at vi kan få den her kommission, som simpelt hen gennemgribende kan gå ind og kigge på, hvad det er, vi gør, som gør unge stressede og gør, at de ikke har et godt liv.
Som sagt, jeg støtter forslaget helhjertet.