Carl Andersen (LA), 2025-11-27:
Mange tak, formand.
Den danske folkekirke er en lidt speciel konstruktion.
For vi har religionsfrihed i Danmark, men den evangelisk-lutherske kirke er den danske folkekirke og understøttes som sådan af staten.
Det står der i vores grundlov, og en del af den understøttelse, kan man sige, er, at det er os herinde i Folketinget, der laver vedtægterne for folkets kirke, og de vedtægter har ikke været behandlet længe.
Derfor var vi i Liberal Alliance også rigtig glade for, at der blev iværksat en arbejdsproces, som efter vores mening var lang og dybdegående, med forskellige folkelige og kirkelige aktører, som skulle komme med forslag til forenklinger af menighedsrådsarbejdet, og som efterfølgende også skulle komme med en model til, hvordan vi bedst muligt tager hånd om de mange middelalderkirker, som vi har rundtom i det danske land, og som også fortjener vores opmærksomhed herinde.
Jeg vil starte med den del, der handler om menighedsrådsarbejdet.
For på baggrund af anbefalinger fra styregruppen for forenkling og bedre understøttelse af menighedsrådsarbejdet, der bestod af aktører fra hele det kirkelige miljø, altså både menighedsrådene, men også biskopper, præster og andre, blev der landet en politisk aftale, som helt eller delvis implementerede 23 ud af 24 anbefalinger, og det var vigtigt for Liberal Alliance, at aftalen lå så tæt som muligt op ad de anbefalinger, der var fra styregruppen.
For når vi laver ændringer i folkekirken, skal vi gerne gøre det på en måde, så flest mulige kan se sig selv i det.
Det var også det, der lå i styregruppens kommissorium, altså at se, om man kunne opnå enighed, og der var nærmest enighed om alle forslagene deri.
Nu er 23 ud af de her 24 anbefalinger altså ved at blive til lovgivning, og det er jo sådan, at der ikke er én person, der kan tale på vegne af folkekirken, for det er nemlig folkets kirke.
Derfor har det også været vigtigt for os, at man i den politiske aftale sikrede så meget frihed og fleksibilitet derude lokalt som muligt, så man kan organisere sig bedst muligt, uanset om man er aktiv i Aabenraa eller Øster Linnet Sogn, i Malt eller Skads Provsti eller i Ribe eller Haderslev Stift, for bare at nævne nogle af de kirkelige områder, der er i min egen hjemstavn i det syd- og sønderjyske.
Målet med lovgivningen er at afbureaukratisere og gøre det mere attraktivt at engagere sig i det lokale kirkeliv og give flere frihedsgrader til lokal organisering.
Derfor har høringsfasen til dette lovforslag også haft rigtig stor betydning.
For vi ønskede at gøre det, som folkekirken bredt set ønskede sig.
Så derfor er der løsnet op for mange af de store knaster, der var for styregruppens arbejde.
Særlig i forhold til den del, der handler om, hvor ansvaret for præstegårde og jorder skal ligge, er der blevet løsnet meget op.
I stedet for at ansvaret for præstegårde og jorder f.eks. skal flyttes op til provstiniveau, er det nu en lokal beslutning, hvorvidt man ønsker at fastholde ansvaret for dem eller blot en af delene.
Selv i de provstier, hvor man ønsker at flytte ansvaret op, har man faktisk en mulighed for at lave undtagelser dertil, hvis man har en helt særegen interesse i at fastholde ejerskabet over f.eks. en præstebolig.
Det kender jeg godt til.
For der er faktisk nogle steder, hvor præsteboligen og den lokale præst spiller en meget vigtig rolle i lokalsamfundet, altså både som en samfundsaktør, men også som et samlende punkt.
Det har været vigtigt for os at sikre, at der ikke står tomme stole, når der er menighedsrådsvalg, så derfor blev standarden for menighedsrådene også reduceret.
Men der er givet frihed til, at man lokalt kan udvide antallet af menighedsrådsmedlemmer, hvis der lokalt er et godt engagement.
For vi skal jo selvfølgelig ikke sørge for, at vi laver lovgivning, der bremser folk, der ønsker at engagere sig i nogen som helst former for foreninger.
Derudover er der i det her lovforslag mange andre ændringer, og det er også nogle vigtige ændringer.
Bl.a. højnes forventningerne til kompetencerne i landets menighedsråd.
For menighedsrådene er jo faktisk personaleansvarlige for en lang række medarbejdere.
Vi muliggør digitale møder, og beslutninger om f.eks. kirkegårdene bliver i langt højere grad decentraliseret til de enkelte menighedsråd.
Det viser jo også, at det var på tide, at vi fik opdateret de her regler.
En særlig ændring, der ikke har fået så meget omtale, men som jeg som sønderjysk folketingsmedlem gerne vil fremhæve, er, at det tyske mindretal i grænselandet fremover får langt flere rettigheder i deres lokale menighedsråd i de sønderjyske kommuner, og det synes jeg egentlig er en meget fin gestus her i 70-året for København-Bonn-erklæringerne.
Den sidste del af lovforslaget handler om vedligeholdelse af middelalderkirker.
For vi har faktisk flere steder i landet reelle udfordringer med faldende medlemstal samtidig med et stigende udgiftsbehov – det kunne Lolland være et godt eksempel på – og hvordan sikrer vi så, at denne unikke kulturarv bevares, og at den i størst muligt omfang bliver i folkekirkens ejerskab?
Her er et center for middelalderkirker et bud, som kirken selv er kommet med, og som det her lovforslag implementerer.
Vi ser meget frem til udvalgsarbejdet, og vi har været glade for alle de høringssvar, der er kommet.
Så skulle jeg hilse fra Dansk Folkeparti, der desværre ikke kunne være her, og sige, at de støtter helhjertet op om forslaget, og at de har været glade for processen.