Søren Pape Poulsen (KF), 2017-04-25:
Beklager ventetiden.
Enhedslistens lovforslag går ud på at ophæve den såkaldte blasfemiparagraf i straffelovens § 140.
Det er ikke første gang, der har været debat om straffelovens blasfemiparagraf, og det er heller ikke første gang, der fremsættes et lovforslag, der går ud på, at bestemmelsen skal ophæves.
Blasfemiparagraffen har med andre ord været genstand for debat i Folketinget i mange år, og det er med god grund, for det er jo ikke et spørgsmål, der skal tages let på, og derfor vil jeg gerne kvittere Enhedslisten for at rejse en vigtig debat.
Lad mig begynde med at understrege, at denne regering naturligvis er optaget af ytringsfrihed.
Ytringsfrihed er en kerneværdi.
Ytringsfriheden er også en grundlæggende forudsætning for et velfungerende demokrati og for udviklingen af samfundet og det enkelte individ.
Ytringsfriheden er fundamental for en demokratisk styreform, hvor vælgere kan træffe deres valg på baggrund af en fri politisk debat, hvor ideer og holdninger kan fremføres og blive imødegået.
Som det fremgår af regeringsgrundlaget, vil vi derfor nedsætte en kommission, som skal vurdere ytringsfrihedens rammer og generelle vilkår i Danmark.
Kommissionen skal bl.a. beskrive, hvad vores tradition og historie fortæller os om ytringsfrihedens udvikling i Danmark, hvordan det retlige grundlag for ytringsfrihed ser ud i dag, og den skal også se på, om vi kan lære noget af de lande, vi sammenligner os med.
Regeringen forventer at nedsætte denne kommission inden sommer.
Der er ingen tvivl om, at regeringens holdning er, at hvis vi i dag ikke havde en blasfemiparagraf, skulle vi heller ikke lave en sådan.
Når det er sagt, er det vigtigt at holde fast i, at spørgsmålet om en ophævelse af blasfemiparagraffen ikke er enkelt.
Straffelovrådet peger i udtalelsen på en række fordele og ulemper ved at ophæve bestemmelsen.
Blandt fordelene peges der på, at en ophævelse af blasfemiparagraffen vil styrke ytringsfriheden i Danmark.
Straffelovrådet peger også på, at samfundsudviklingen kan siges at have gjort bestemmelsen utidssvarende, fordi de meningstilkendegivelser, som er omfattet af bestemmelsen, ikke længere opfattes som acceptable begrænsninger af ytringsfriheden.
Blandt ulemperne ved at ophæve blasfemiparagraffen peges der navnlig på hensynet til at beskytte religiøse mindretal mod grove krænkelser af deres religion.
Straffelovrådet anfører også, at man skal være opmærksom på, hvordan det vil blive opfattet i udlandet.
Uden for Danmark, hvor baggrunden for en ophævelse vil kunne blive forenklet og måske også bevidst fordrejet, vil der være risiko for, at politiske eller religiøse ledere vil udlægge beslutningen som et religionsfjendtligt signal og i værste fald som et fjendtligt signal ikke alene mod religion generelt, men i særlig grad mod bestemte religioner.
Man skal altså være opmærksom på, at en ophævelse vil kunne have sikkerhedsmæssige og udenrigspolitiske konsekvenser for Danmark.
På den anden side vil en ophævelse af blasfemiparagraffen kunne imødekomme internationale anbefalinger.
Straffelovrådet peger nemlig også på, at de nyeste internationale anbefalinger fra såvel Europarådet som FN går ud på, at hverken det at vise disrespekt for en religion, altså blasfemi, eller at krænke religiøse følelser bør være kriminaliseret.
En ophævelse vil samtidig være i tråd med udviklingen i de europæiske lande, hvor Holland og Norge for relativt nylig har gennemført en sådan afkriminalisering.
Som jeg tidligere har sagt, er blasfemiparagraffen bestemt en diskussion værd; der er fordele, der er ulemper ved at afskaffe paragraffen, og det har jeg allerede været inde på.
Regeringen anerkender fuldt ud, at dette spørgsmål både er et principielt og et kompliceret spørgsmål, og det er derfor afgørende, at vi her i Folketinget tænker det grundigt igennem.
Det gælder lande som Norge og Holland: Hvad var det for en debat, hvilke reaktioner har det givet, hvordan er det foregået, hvad giver det os at kunne lære af?
Det handler om at kunne stå på det stærkest mulige fundament, når beslutningen skal træffes.
Blasfemiparagraffen blev i sin første udgave indført i dansk ret i 1866, og den har altså været en del af dansk ret i mere end 150 år.
Jeg mener derfor godt, vi kan vente lidt endnu med at træffe den endelige beslutning, og jeg håber da heller ikke, at det skal være de få måneder, den undersøgelse vil tage, der skal skille os ad.
Med den begrundelse kan jeg oplyse, at regeringen ikke på nuværende grundlag kan støtte lovforslaget.
Jeg vil samtidig sige, at vi i regeringen har en åben tilgang til de videre drøftelser med Folketinget om dette vigtige og vedkommende spørgsmål.
Tak for ordet.