Franciska Rosenkilde (ALT), 2025-10-09:
Der er tidspunkter i livet, hvor virkeligheden banker så hårdt på døren, at man bliver nødt til at åbne og tage stilling.
Sådan et tidspunkt står vi i netop nu.
Klimakrisen truer vores nutid og fremtid.
Israel begår folkemord i Gaza.
Der er børn og voksne i Danmark, der lever i fattigdom.
Vores velfærdssamfund slår ikke længere til, men slår revner, og psykisk sygdom rammer alt for mange danskere.
Grøn omstilling, Gaza, fattigdom, velfærd og psykisk sygdom fyldte ikke meget i talen i tirsdags, men det kommer det til nu.
Lad mig starte med den grønne omstilling eller manglen på samme.
Desværre betyder klimanøl, forliste prestigeprojekter og en al for stor tiltro til ny teknologi, at den grønne omstilling er gået fuldstændig i stå.
Lad mig nævne nogle eksempler.
Et stort folketingsflertal har vedtaget en grøn trepart, som fastholder det konventionelle animalske industrilandbrug, som netop er en stor del af problemet både for klima, miljø og dyrevelfærd.
Så var der de store havvindsprojekter, som regeringen længe solede sig i, men som fik et særdeles kort liv og kun på papiret.
På landjorden går det heller ikke for godt.
Der kommer næsten ingen møller op, og sådan har det været i hele denne her regeringsperiode.
Regeringen har droppet målet om en firedobbelt strøm på land i 2030.
Og fordi der ikke er blevet lavet en ambitiøs solcellestrategi, står vi der, hvor landdistrikterne løfter for meget og byerne for lidt.
Regeringspartiet Venstre har også meddelt, at man vil droppe målet om at udfase gasfyr.
Det underminerer selvfølgelig den grønne omstilling, men det øger også risikoen for mere import af russisk gas.
Det er jo helt sort.
Bedre bliver det ikke, hvis vi kigger på miljø og natur.
Vores fjorde og farvande er ramt af iltsvind.
Livet forsvinder både til lands, til vands og i luften.
Faktisk er andelen af arter i meget dårlig tilstand steget markant siden 2019.
PFAS og pesticider fra landbruget ender alt for ofte i vores grundvand.
Derfor venter der nu borgerne, ikke forurenerne, en kæmperegning.
Sådan går det altid, når først landbrugslobbyen har været en tur forbi regeringskontorerne.
Sandheden er, at der mangler klimapolitisk lederskab i Danmark, og at der er brug for en klimaoprustning.
Konsekvensen er, at den grønne omstilling er gået i stå, og det skaber bekymring hos Klimarådet, frustration blandt forskerne og usikkerhed i erhvervslivet.
Desværre er der ikke noget i statsministerens åbningstale, der ændrer på det.
Her kunne hun have brugt tiden på at starte et nyt grønt momentum, men det valgte hun ikke at gøre.
Hvor var klimaet?
Klimaloven, den måske vigtigste lov af alle love, skal genforhandles lige om lidt.
Og hvis statsministeren ikke vil spille ud med et mål, må vi jo gøre det.
Så lad os få vedtaget et ambitiøst klimamål: 100-procentsreduktion i 2035, fordi alt andet er useriøst.
Og lad os gøre det billigst at være grøn og vælge grønt.
Ned med momsen på økologisk frugt og grønt, op med støtten til de økologiske plantebaserede landbrug, ind med krav til byggeriet, så flere materialer bliver genanvendt, og ud med regler, der gør det svært at få solceller op i byerne.
Det sidste har Socialdemokratiet taget godt imod, og tak for det.
Men ét er ord, og noget andet er handling, og her har regeringen desværre en dårlig historik.
Det har den også, når det gælder Israels folkemord i Gaza.
Tusindvis af børn og civile er blevet dræbt.
Hospitaler og skoler er blevet bombet, og bydele er blevet jævnet med jorden.
Alligevel har regeringen hele tiden haltet efter i fordømmelsen af Israel og i at handle på krigsforbrydelserne.
For man har ikke indført sanktioner mod Israel, man har ikke anerkendt Palæstina, men man har sendt komponenter til Israel, som indgår i kampfly, og det er dybt forstemmende.