Helle Bonnesen (KF), 2024-04-12:
Jeg har det næsten lidt ligesom Alexander Ryle, der talte om det med, når man fandt talen frem fra sidste år og kiggede på den og tænkte: Hvad kan der ske på et år?
Nu står vi her, og desværre kan man jo tage dele af talen.
Det har jeg så ikke gjort, men det kunne man have gjort.
Og skyggerne er ikke blevet mørkere.
Jeg vil gerne starte med sige tak til udenrigsministeren for en meget, meget fin og sober redegørelse.
Det er en redegørelse eller en orientering, om man vil, som det er svært at være uenig i.
Det er svært at debattere den; det er svært at komme med kritikpunkter af den.
Og det vil jeg som sådan heller ikke gøre.
Der vil måske være nogle få nuancer, vi kan debattere, men jeg synes grundlæggende, at den fortjener stor ros.
Vi har haft endnu et år med uro i verden og endnu et år med uro i Europa, endnu et år med fokus her fra Danmark, og sådan skal det selvfølgelig også være.
Jeg er stolt af, at vi som land fortsat yder den store støtte til Ukraine, som flere har været inde på.
Vi plejer jo, når vi diskuterer udenrigspolitik, at have sådan en trepunktsliste: først Ukraine, så Israel-Palæstina og så Rødehavet.
Der er meget på bordet, og derfor er det godt, at vi af og til også fokuserer på delmængder, som vi gør i dag, hvor vi så har OSCE, Europarådet og Østersørådet.
Det er tre organisationer, som jeg ikke selv personligt er involveret i i mit daglige arbejde, så endnu mere tak for den her redegørelse, som er en rigtig, rigtig god orientering.
Det har vi også brug for.
Det har Europa brug for.
Det har verden brug for.
Hvad angår OSCE, peger redegørelsen på, at vi fortsat bør fokusere på Ruslands angrebskrig og indsatsen for at genoprette respekten for de fælles principper og regler.
Og i den forbindelse kunne man måske diskutere, hvordan vi som Folketing eller hvordan regeringen kan arbejde for at sikre det, altså at de ansvarlige bliver dømt for krigsforbrydelser i Ukraine, og hvordan regeringen bruger de forskellige organisationer til at sikre, at det ikke forbliver ustraffet at forbryde sig.
I Europarådet bliver der fortsat arbejdet med frontlinjestaterne Ukraine og også Moldova og Georgien.
Og her vil jeg igen rose det arbejde, der er med de stater.
Det har både symbolsk betydning, men det har også fysisk betydning for fred i Europa og fremtidig sikkerhedspolitik i Europa.
Og andre har også været inde på skrøbeligheden i de stater, der er tale om her.
Et vigtigt punkt for Europarådet i år er, at der skal vælges en ny generalsekretær her fra 2024, og som der står i redegørelsen, er generalsekretæren »organisationens ansigt udadtil og varetager den politiske kontakt til medlemslandenes regeringer, hvoraf nogle ser meget forskelligt på centrale spørgsmål, herunder hvordan Europarådet bør imødegå demokratisk tilbagegang og manglende efterlevelse af EMD's domme.
Der har været kritik af, ikke blot her, men også eksternt, at det er svært at få Den Europæiske Menneskerettighedsdomstol til at fravige den politiske kurs, der nok ligger, og det var måske et af de emner, som man trods alt godt kunne diskutere i et udvalgsregi, måske.
Målet for Danmark er, at den nye generalsekretær bliver »en dynamisk, visionær person med politisk tyngde, som kan samle organisationen efter de seneste års kriser og fremme Europarådets værdier«.
Så det kunne være interessant at høre, om udenrigsministeren har et syn på denne her kritik, men også på, om det har en eventuel indflydelse på valg af ny generalsekretær.
Østersørådets arbejde er naturligvis også præget af krigen i Ukraine, men her må vi ikke glemme, at der faktisk også er andre vigtige, ikke krigsrelaterede emner på bordet, som har relevans for landene, bl.a. på klimaområdet.
Dette er fortsat et nyttigt samarbejde for Danmark og minder os om, at Østersørådet reelt er mangefacetteret.
Jeg vil gerne slutte af, som jeg startede, med at sige: Jeg synes, det er en meget, meget fin redegørelse, en virkelig god orientering, så tak for den.
Vi er i omskiftelige tider.
Vi bør kende vores rødder.
Tak for ordet.