runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Jesper Petersen (S), 2017-01-18:
SKAT har jo mange problemer, og et af de meget store problemer handler om oparbejdelsen af den her enorme skattegæld, altså en restancemasse på nu i omegnen af 100 mia. kr.
Den ene type handler om det her med indeholdt A-skat og arbejdsmarkedsbidrag, som virksomhederne skal afregne med SKAT, og det er jo nogle penge, der stammer fra en helt almindelig strøm i økonomien, hvor der sker det, at der bedrives en type virksomhed, at der er nogle mennesker, der skal have løn, og at virksomhederne tilbageholder A-skat og arbejdsmarkedsbidrag og skal indsende dem til SKAT.
Det er med andre ord penge, der egentlig stammer fra en reel økonomisk aktivitet ude i samfundet.
Og det beløb er altså steget betragteligt her fra 3,1 mia. kr. i 2013 til 7,4 mia. kr. i juni 2016, som ikke er indbetalt til og afregnet med skattevæsenet.
Jeg er glad for at blive klogere på den måde, at skatteministeren i modsætning til det, han oplyste i de artikler, der har været i Politiken, nu kan oplyse, at det er udtryk for en tilgang til det på en måde, man ikke mener er udtryk for bevidst snyd.
Det kan man have vanskeligt ved at få gjort, når regeringen efter vores mening ikke i tilstrækkelig grad er villig til at prioritere indsatsområderne og skattekontrollen.
Men ikke desto mindre er det, hvis det ikke er udtryk for bevidst snyd, simpelt hen bare mangel på inddrivelse – den har simpelt hen ikke fundet sted.
Jeg ved ikke, om ministeren så vil sige, at det tyder på, at der i 2015, da man måtte lukke ned for inddrivelsessystemet og sætte mandskabet til manuelt at arbejde videre med inddrivelsen, skete det, at man satte for få medarbejdere til det.
For der er tale om en type skattegæld, der jo, hvis man er opmærksom på det, stammer fra den her almindelige strøm i økonomien, altså det, jeg startede med at sige, hvor man må gå ud fra, at det er nogle derude, der faktisk kan betale.
Det, der mangler, er, at man følger op på, om de penge kommer ind.
Så er det jo stadig væk urimeligt over for alle dem, der sørger for at betale det, som de skal, at der er nogle andre, der imidlertid kan bruge statskassen som kassekredit, fordi inddrivelsesmyndigheden ikke løfter sin opgave.
Simon Emil Ammitzbøll (LA), 2017-01-18:
Så vidt jeg ved, findes der et gammelt arabisk ordsprog, der handler om, at man har to ører og en mund.
Jeg har lidt en fornemmelse af, at spørgeren er udstyret omvendt, forstået på den måde, at det ikke rigtig bliver hørt, hvad der bliver sagt.
Det vigtige er, at borgerne får bedst mulig service for færrest mulige penge.
Det ærgrer mig, at Socialdemokratiet ikke er interesseret i at være med til at løse den opgave.
Det spørgsmål, der blev stillet, lød: Mener ministeren, at man kan konkurrenceudsætte ... og så nogle bestemte eksempler.
Til det svarede jeg, at man jo for så vidt kan konkurrenceudsætte hvad som helst – men skal man?
Det er jo et andet spørgsmål, og det er den dialog, vi nu skal have med netop kommuner og regioner.
Morten Bødskov (S), 2017-01-18:
Det, ministeren jo rent faktisk bare siger, er, at svaret på det her spørgsmål – jeg læser lige spørgsmålet op igen: Mener ministeren, at man eksempelvis kan konkurrenceudsætte, altså privatisere akutfunktioner på hospitalerne og anbringelser af udsatte børn, så det varetages af private virksomheder? – er: Ja, det mener han godt.
Og ministeren mener også, at der kan sættes lighedstegn mellem, at man eksempelvis privatiserer akutfunktioner på hospitaler eller anbringelser af udsatte børn, og den service, borgerne får, når de kommer til akutfunktionen på hospitalet; den bliver ikke bare bedre, den bliver også billigere.
Det er sådan, man må forstå ministerens tankegang.
Så derfor synes jeg jo, at det på ingen måde er betryggende, at regeringen er klar til nu at privatisere, konkurrenceudsætte akutfunktioner på hospitaler og anbringelser af børn.
For hvis man læser den artikel, hvori ministeren har givet et meget, må man sige, åbenhjertigt interview om sit syn på den offentlige sektor, kan man jo se, at det er det, der bliver sagt direkte.
Og selv om ministeren siger her, at det selvfølgelig er kommunernes og regionernes ansvar, så siger ministeren jo også, at man vil indgå i en dialog med kommunerne og regionerne om at fremme det her – altså fremme en politik, hvor man vil have privatisering, konkurrenceudsættelse af bl.a. akutfunktioner på hospitaler og også anbringelser af udsatte børn.
Nu kommer vi i en situation her frem til sommer, hvor der skal forhandles ny økonomi for regioner og kommuner.
Vil regeringen til de forhandlinger så kæmpe for øget privatisering af grundlæggende velfærdsopgaver?
Simon Emil Ammitzbøll (LA), 2017-01-18:
Det var i hvert fald godt, at spørgeren kom ned i Folketingssalen og fik stillet spørgsmålet, for så kan man jo få afklaret den misforståelse, man er i besiddelse af, der handler om, at konkurrenceudsættelse og privatisering er det samme.
Konkurrenceudsættelse er netop, at flere kan byde ind på en opgave, og det gælder for så vidt både private aktører, men også det offentlige selv.
Det betyder altså, at der er tale om, at det, der er vigtigt, når vi finder ud af, hvad for en offentlig sektor vi skal have, er, at det offentlige ligesom er bestiller af serviceydelsen, at det offentlige så at sige køber ydelsen det klogeste sted.
For det er helt korrekt, hvad spørgeren siger: Det handler om, hvad for en offentlig sektor vi gerne vil have.
Og regeringen ønsker ikke en offentlig sektor, hvor man spilder skatteborgernes penge.
Det er derfor, vi vil have øget konkurrenceudsættelse.
Morten Bødskov (S), 2017-01-18:
Nu nævnte ministeren det jo selv: Øget konkurrenceudsættelse kan medføre mere privatisering.
Det var det, ministeren sagde.
Enten kan det offentlige så at sige vinde opgaven, eller også kan et privat firma vinde opgaven.
Det har man jo set nogle steder med en meget lidt succesfuld udgang for de borgere, som benytter sig af det, eksempelvis på ældreområdet.
Lad os tage en gennemsnitlig dansk kommune og se på ældreområdet.
Forestiller ministeren sig, at hele ældreområdet i en kommune som f.eks. Herlev i fremtiden skal konkurrenceudsættes, altså med mulighed for, at private firmaer kan overtage opgaven?
Simon Emil Ammitzbøll (LA), 2017-01-18:
Jeg forestiller mig i første omgang, at vi får en rigtig god dialog også med kommunerne om, hvor de synes, det kunne være godt at fortsætte ad konkurrenceudsættelsessporet.
Vi har kunnet se, at det gik lidt i stå, da spørgeren og hans parti havde regeringsmagten, men at der faktisk var en god gænge indtil da.
For det her handler jo netop om at sørge for, at skatteyderne ikke skal betale for en service, de ikke får i den virkelige verden.
Jeg tror, det, borgeren gerne vil have, er en god service til færrest mulige penge, sådan at man, når man er borger, får en god serviceoplevelse, og når man er skatteyder, betaler man ikke for unødigt bureaukrati og meningsløst arbejde.
Vi vil gerne have en offentlig sektor, der leverer bedst mulig service for færrest mulige penge.
Morten Bødskov (S), 2017-01-18:
Ministeren tilhører også et parti, som har sagt, at man ikke bare vil have nulvækst i den offentlige sektor – man vil have minusvækst i den offentlige sektor.
Derfor kunne man jo godt mistænke ministeren for at arbejde for, at det ikke bare handler om, at de så at sige samme penge, som vi bruger på velfærd, enten stadig væk skal bruges i den offentlige sektor eller bruges til at betale et privat firma for at levere eksempelvis ældrepleje eller børnepasning.
Det kunne jo godt være, at man her tog en smutvej til rent faktisk at få en mindre offentlig sektor.
Det har vi set før hos tidligere borgerlige regeringer, som har sagt – og lad os blive ved den tidligere nævnte kommune, nemlig Herlev Kommunes ældrepleje – at dér skulle en fjerdedel af det nærmest tvangsudliciteres, altså væk fra kommunen.
Er det den vej, som regeringen går, altså med tvangsudliciteringer, mindre offentlig sektor og dermed også øget brugerbetaling?
Simon Emil Ammitzbøll (LA), 2017-01-18:
Det er meget tankevækkende, at spørgeren afslører sig selv for åben mikrofon, nemlig ved at det er udgifterne i sig selv, der er interessante for spørgeren, og at de skal være så høje som muligt.
Det, regeringen foreslår, er, at vi skal kunne levere enten samme service for færre penge eller bedre service for de samme penge.
Det modsatte synspunkt er jo, at man vil bruge penge på noget, som borgeren ikke får gavn af.
Jeg synes, det er ærgerligt, at Socialdemokratiet har et enøjet fokus på, at de offentlige udgifter bare skal være højest mulige til skade for de danske skatteydere.
Morten Bødskov (S), 2017-01-18:
Mener ministeren, at man eksempelvis kan konkurrenceudsætte akutfunktioner på hospitalerne og anbringelser af udsatte børn, så det varetages af private virksomheder?
Tak for det.
Mener ministeren, at man eksempelvis kan konkurrenceudsætte akutfunktioner på hospitalerne og anbringelser af udsatte børn, så det varetages af en privat virksomhed?
Simon Emil Ammitzbøll (LA), 2017-01-18:
Borgernes skattepenge skal anvendes bedst og mest effektivt.
Det var også det, der var svaret på det forrige spørgsmål, og der er i udgangspunktet ikke noget område, som er helligt i forhold til inddragelse af private aktører.
Selvfølgelig skal det fortsat være den enkelte kommune eller region, som træffer beslutning om serviceniveauet, men det er vigtigt for os at sige, at der ikke er grund til, at man skal spilde penge, der ikke bliver til reel service for borgerne.
Det vil sige, at vi leverer en model, hvorefter borgeren får bedst mulig service og skatteyderen ikke bliver plaget mere end højst nødvendigt.
Karsten Lauritzen (V), 2017-01-18:
Jeg er for så vidt enig med hr. Jesper Petersen i det sidste.
Der er mangler lidt af forhistorien, og jeg tror, hr. Jesper Petersen godt er klar over det.
Og det skal forstås på den måde, at det her er en situation, der er opstået, som følge af at vi ikke havde en effektiv inddrivelse, og at det var, fordi vi havde en inddrivelsesmaskine, som blev bygget i den tidligere VK-regerings tid og taget i drift under den tidligere regering og de skatteministre, der var der.
Inddrivelsen skete ikke på et lovligt grundlag, og så trak jeg som skatteminister stikket, og det var der bred politisk opbakning til.
Og så er vi stille og roligt gået i gang med at bygge et nyt inddrivelsessystem, som jeg jo i morgen i Folketingets Finansudvalg skal gøres status over.
Det går fremad, dog ikke så hurtigt, som jeg godt kunne tænke mig, men selvfølgelig fremad, og derfor skal vi også vise nogle resultater i 2017, i forhold til hvor mange penge der kommer i statskassen, også på det her område.
Jesper Petersen (S), 2017-01-18:
Jamen den forhistorie er der jo ikke nogen, der kan benægte.
Men ikke desto mindre skete der så det i 2015, hvor man trak stikket, at man samtidig tilførte mandskab, og jeg mener, at det var omkring 315 medarbejdere, det drejede sig, for at kunne fortsætte med opgaven med inddrivelse på den manuelle facon i skattevæsenet.
Det handler dels om, at man skal vide, om gældsposterne overhovedet er retskraftige, dels om, at man skal arbejde videre med inddrivelse på de måder, man nu kan gøre det på.
Det har man så ikke prioriteret tilstrækkeligt.
Er det så en erkendelse, skatteministeren vil komme med i dag: Altså at man burde have gjort mere i 2015, da man trak stikket på inddrivelsessystemet?
Karsten Lauritzen (V), 2017-01-18:
[Lydudfald]
... Jeg ville ønske, det var anderledes, men det er desværre ikke altid sådan, at dem, der har store gældsposter, også kan betale.
SKAT skal jo tilrettelægge sit kontrolpres ud fra, hvor man kan fange de store fisk, og i inddrivelsen skal man også tilrettelægge sit arbejde efter, hvor der er størst sandsynlighed for at få inddrevet mest muligt.
Jeg hæfter mig ved, at det er et fælles ansvar, at det her ikke fungerer, og det tager spørgerens parti jo også på sig, og derfor har vi løst nogle af de her ting i fællesskab.
Så hæfter jeg mig også ved, at man, når man kigger på inddrivelsesprovenuet for hver måned, så kan se, at det heldigvis går i den rigtige retning, og det skal gå endnu mere i den rigtige retning her i 2017.
Og så skal vi naturligvis også komme derhen, hvor man hverken kan gemme sig inden for kongerigets grænser eller uden for kongerigets grænser, hvis man skylder penge til det offentlige.
Og det tror jeg vi ved fælles hjælp kan sikre, men det kommer til at tage noget tid.
Orla Hav (S), 2017-01-18:
Vil ministeren tage initiativ til at rådgive og vejlede kommunerne i den rette indsats til sikring af sårbare familier og deres børn?
Skriftlig begrundelse
Der henvises til artiklerne »Forældre frustrerede over kommune« og »Gade svarer igen« i Nordjyske Stiftstidende den 12. januar 2017.
Tak for det, formand.
Jeg skal sige, at ministeren jo har taget forskud på at svare på det næste spørgsmål.
Det, jeg var interesseret i, var jo at få ministeren til at konkretisere det.
Hvis nu den pågældende kommune eller en kommune i det hele taget siger, at det er godt nok, at man har en taskforce, og at det også er godt nok, at man har VISO, men at de nu nok selv skal afgøre, om de vil have dem på banen, er ministeren så villig til at gå ind og være lidt mere håndfast med hensyn til at sige: Her kan vi altså konstatere at der er et kvalitetsproblem i den måde, som man løfter en given opgave på i vores socialvæsen, så vi synes faktisk, at det er vigtigt, at der kommer nogle folk ud og giver jer gode råd og vejledning til, hvordan det her kan hænge sammen?
Er ministeren villig til at gå så langt, at det er på ministerens initiativ, selv om man skulle møde en lukket dør?
Mai Mercado (KF), 2017-01-18:
Med hensyn til taskforcen skal jeg bare sige, at den jo er frivillig, og jeg tror faktisk på, at hvis vi gerne vil have nogle gennemgribende forandringer, hvis vi gerne vil have, at man lærer noget af de her taskforceforløb, så skal de også være frivillige.
Jeg håber også, at spørgeren er enig med mig i, at børn med handicap er meget forskellige.
De er lige så forskellige som alle andre børn, de kan have vidt forskellige funktionsnedsættelser, og de kan have vidt forskellige støttebehov, og derfor er den indsats og den hjælp, som de skal have, dermed også vidt forskellig.
Derfor kan det også være rigtig vanskeligt, hvis jeg skal til at rådgive kommunerne om, hvad den rette indsats skal være, for det tyder så på ifølge spørgsmålet, at der kun er én indsats over for børn med handicap, og den indsats, som vi har, er jo mangespektret.
Den rigtige indsats for det enkelte barn og den enkelte familie skal jo bygge på en konkret og også en individuel vurdering af behovet, sådan at barnet og familien får lige præcis den skræddersyede hjælp, som der er brug for.
Når man har et barn med et handicap, påvirker det hele familien.
Det kan påvirke forældrenes parforhold, det kan påvirke de andre søskende, det kan påvirke hele familiens trivsel, hvis ikke de får den rette hjælp og støtte.
Derfor tror jeg på, at en tidlig indsats er afgørende, en tidlig indsats med skarpt fokus på barnet og også på hele familien, for nogle gange vil tidlige indsatser kunne forebygge, ja, ofte endda mindske behovet for længerevarende og mere indgribende indsatser.
Derfor er jeg også glad for, at Socialstyrelsen har udgivet et inspirationsmateriale, som hedder »En hel familie«, som er målrettet kommunerne, hvor der bliver præsenteret seks tidlige og forebyggende indsatser til familier med børn med tegn på funktionsnedsættelse, og det er indsatser, som er afprøvet med god erfaring i andre kommuner.
Så vejledningsindsatsen skal selvfølgelig gå på flere ben, og vi skal altså vejlede både forældre og kommuner.
Orla Hav (S), 2017-01-18:
Jeg skylder formanden en undskyldning for ikke at læse spørgsmålet op.
Så vil jeg sige til ministeren: Gruppen af forældre giver udtryk for på et foretræde, at de oplever, at der ikke finder en konkret, individuel genvurdering sted af en konkret sag, og de giver udtryk for, at de afgørelser, som er kommet fra Ankestyrelsen, ikke bliver efterlevet, og det er derfor, at jeg spørger ministeren: Er der så ikke behov for en lidt større stok end en frivillig vejledning, som kommunen kan tage imod?
Jeg anerkender, at det er individuelle forløb, at det er et meget bredt spektrum af indsatser, der skal til, og ikke to familier er ens, og ikke to forløb er ens, men ikke desto mindre er det vel helt på det rene, at det er helt afgørende, at kommunen følger en god forvaltningspraksis og møder borgerne med en høj grad af tillid med henblik på at ville stille op med den fornødne vejledning, stille op med den fornødne hjælp og de fornødne råd i de forløb, der bliver.
Og ofte er der jo tale om et livslangt forløb, man går i gang med, hvor det er vigtigt, hvor man har hinanden henne, og at man som borger ikke oplever, at man skal kæmpe.
Mai Mercado (KF), 2017-01-18:
Jamen jeg har jo allerede taget to remedier i anvendelse.
Jeg har sendt et brev, hvor jeg jo meget direkte udtrykker, at der er en diskrepans imellem den indsats, som familierne oplever at de får, og den indsats, kommunen oplever at de giver.
Jeg har så fået redegørelsen efterfølgende, som jeg så følger op med et brev, så jeg bruger jo sådan set allerede to mekanismer, hvor jeg giver udtryk for, at den her diskrepans bliver man simpelt hen nødt til at komme overens med.
Det har jeg også en forventning om, og det skriver jeg også meget tydeligt til borgmesteren, nemlig at jeg har en forventning om, at den diskrepans bliver udlignet, sådan at forældrene føler sig mere taget i hånden og føler, at det ikke er så besværligt at gå til kommunen.
Det er også derfor, at jeg i det foregående spørgsmål talte om den her gode dialog, og at den er så vigtig, imellem kommune og borgere.
Orla Hav (S), 2017-01-18:
Jeg er fuldstændig enig med ministeren i, at det er helt afgørende, at man har en god dialog, og at man oplever sig taget seriøst og alvorligt.
Når jeg kommer lidt i tvivl, hænger det jo lidt sammen med, at i den artikel, jeg henviser til, fra Nordjyske Stiftstidende, er svaret fra kommunen, at nu har man også udvidet telefonåbningstiden.
Så bliver jeg lidt i tvivl om, om det er et svar, i forhold til at forældre oplever ikke at blive taget alvorligt, oplever ikke at få de afgørelser med den vejledning, der nu engang skal til for dem.
Det er derfor, at jeg siger, at der har vi brug for andre vejledningsredskaber end dem sådan fra frivillighedskassen.
Jesper Petersen (S), 2017-01-18:
Jeg vil sige, at ministeren jo har ret i fremstillingen af, at vi ved fælles hjælp forsøger at komme videre på det her område.
Vi har indgået de aftaler, som ministeren nævner, fordi vi prioriterer det at få gang i det her inddrivelsessystem igen højt, og vi ser med meget stor alvor på, at gælden nu nærmer sig de her 100 mia. kr.
Jeg tror, at mange derude virkelig synes, at det er utroligt, at det kan forekomme – de betaler selv deres – og at skattegælden bare vokser og vokser, og at inddrivelsen ikke fungerer.
Så det er jeg med på.
Men spørgsmålet er jo, om skatteministeren i de tilfælde, hvor vi har hjulpet til med at skabe et flertal for øgede bevillinger til SKAT, har bedt om hjælp i tilstrækkelig grad, og om man fra regeringens side har prioriteret det tilstrækkeligt, da der blev bedt om det, og om man f.eks. også giver den instruktion, at man må prioritere det sådan, at man, når der er sager med meget store gældsposter, og folk må antages at have betalingsevnen, så forfølger dem med de ressourcer, der nu er, og som jo faktisk blev tilført efter 2015.
Så vi vil fortsat hjælpe til.
Spørgsmålet er, om regeringen gør nok og beder om nok hjælp.
Karsten Lauritzen (V), 2017-01-18:
Det mener jeg bestemt ikke er tilfredsstillende.
Men det er jo desværre et udtryk for, at hele det her inddrivelsesområde har lidt under, at inddrivelsen ikke har fungeret i en længere årrække.
Det er vi så på vej til at få skabt, og det gør vi ved fælles hjælp med et it-system, der rent faktisk virker, med en masse ekstra medarbejdere og med en massiv forenkling af inddrivelseslovgivningen, og hvor jeg jo som skatteminister også har sagt, at vi så ekstra må overveje, om vi kan bruge private aktører, f.eks. på det her område.
Men nej, det har ikke været prioriteret i tilstrækkeligt omfang.
Men jeg tror desværre ikke, at det havde været muligt at prioritere det, uanset hvem der havde haft regeringsmagten, og uanset hvem der havde været skatteminister.
Men det betyder ikke, at det er godt nok, for det er det ikke.
Vi kunne godt have ønsket, at man havde kunnet gøre mere, men jeg tror ikke, man kunne gøre meget mere og meget andet end det, der blev gjort.
Så ville det også være mærkeligt at gå i den fuldstændig modsatte retning og sige, at så erstatter vi det med en masse mennesker, og det skulle være tusindvis af mennesker, og derfor valgte man den bløde og fornuftige mellemvej, hvor man midlertidigt ansætter ganske mange flere – 315 i 2015, og vi har lige lavet en fælles aftale om, at der kommer endnu flere mennesker på inddrivelsesområdet.
Så der kommer til at være rigtig mange flere ansatte i en årrække, indtil vi kan få en effektiv it-understøttelse, og når der er en effektiv it-understøttelse, kommer vi til at have en inddrivelsesfunktion, hvor der er flere mennesker ansat, end der ellers var tænkt.
Men jeg tror, det ville have været svært at gøre det meget anderledes, end man gjorde i 2015, og selv om man godt kunne have ønsket, at man kunne gøre mere, tror jeg ikke, det var muligt.
Jesper Petersen (S), 2017-01-18:
Altså, når der er behov for at tage det meget alvorligt, er det jo, fordi det bl.a. er penge, som mangler i kassen og derfor ikke er til rådighed, når man skal afholde udgifter til vores fælles velfærd, og fordi der på lidt længere sigt er tale om, at der er en renteomkostning for staten, fordi gælden simpelt hen er større, end den kunne have været.
Samtidig er det udtryk for den her urimelige konkurrence, når nogle virksomheder sørger for at betale og andre simpelt hen bare lader være.
Man vil skatteministeren sige, at det faktisk har været sådan siden 2015, at fordi der endnu ikke var et nyt system at tage i brug, har man faktisk uden problemer bare kunnet lade være med at indsende indeholdt A-skat og arbejdsmarkedsbidrag, fordi SKAT simpelt hen har undladt at følge op på det, indtil et nyt system var trådt i kraft?
Karsten Lauritzen (V), 2017-01-18:
Nej, det mener jeg ikke er en rigtig gengivelse.
Når man så vælger at trække stikket på det – det gjorde jeg, og det står jeg selvfølgelig til ansvar for – så kan man ikke bare trylle og skabe et alternativt system i løbet af ingen tid, og det har hele inddrivelsesområdet lidt under.
Det, der er vigtigt for mig som skatteminister, er, at vi har et inddrivelsessystem, hvor man inddriver på et lovligt grundlag, og hvor vi stille og roligt bevæger os i den rigtige retning.
Jeg ønsker, at vi skal bevæge os så hurtigt som muligt, men når problemerne ophober sig over en årrække, tager det også nogle år at få løst dem.
Det er desværre sandheden.
Jesper Petersen (S), 2017-01-18:
Er ministeren enig i, at inddrivelsen af skattegæld hos udlandsdanskere skal styrkes, jf. JydskeVestkystens artikler om emnet i december 2016, hvor det fremgår, at der i 2016 er tale om meget få gældsposter, der inddrives, mens statens tilgodehavender på området vokser?