Kirsten Normann Andersen (SF), 2017-03-21:
Tak for det.
Der er ingen tvivl om, at ældreplejen er udfordret.
Jeg ved det, for jeg har i mange år repræsenteret det personale, som arbejder i ældreplejen.
Så sent som i sidste uge havde jeg besøg hjemme fra Aarhus af 20 tillidsrepræsentanter fra ældreområdet.
De kunne berette, at situationen bestemt ikke har ændret sig, tværtimod.
Alle taler om de pressede budgetter, og der gøres adskillige forsøg på i det mindste på papiret at få tiden til at slå til.
En helt almindelig social- og sundhedshjælper skrev for nylig på Facebook, at hun mente, at der er brug for et oprør i ældreplejen på ældreområdet.
Opslaget blev på kort tid liket og delt 700 gange, i øvrigt efterfulgt af talrige eksempler på problemer, der skal løses: 5 minutter til øjendrypning og skift af en kolostomipose, overarbejde for at nå arbejdet overhovedet, ingen køretid, overlap på tiderne, så man skal være to steder på en gang, 26 km på en cykel til 24 besøg på en enkelt vagt og så sent som i dag: mere vold på plejehjemmene – og alle interessenter peger på, at løsningen handler om, at der skal være flere hænder, så man kan få skabt den nødvendige ro.
Også den private ældrepleje er presset, og resultatet er desværre alt for mange konkurser til skade for de ældre og de ansatte.
Jeg minder blot om, at inden for den sidste periode drejer det sig om 40.
Flere og flere ældre har svært ved at blive visiteret til den nødvendige hjælp, og det betyder faktisk, at vi har en masse sorte tal for borgere, som før i tiden ville have fået den nødvendige ældrepleje, men som i dag simpelt hen bliver henvist til at skulle klare sig selv.
Eksemplerne står i kø og kalder på handling.
Det er ikke nok at tale om værdighed; værdighed skal opleves i form af et trygt ældreliv, hvor man kan regne med at få den nødvendige hjælp, eksempelvis til toiletbesøg, før det er for sent, eller til at få skiftet en ble, før den ikke længere kan holde, eller sådan at en borger ikke er nødt til at ligge klar for at få skiftet en stomipose, i det øjeblik hjælperen kommer ind ad døren, fordi hun skal gå med det samme igen.
Det er nødvendigt, at vi sikrer, at medarbejderne har tilstrækkelig tid til nærvær, omsorg og aktiviteter for de ældre, og at vi også giver personalet frihed til at bruge deres faglighed.
Det er nødvendigt, at vi anerkender, at den økonomiske udvikling skal følge den demografiske udvikling i antallet af ældre.
Det er nødvendigt, at vi indser, at det med en årlig vækst i det offentlige forbrug på 0,3 pct. vil medføre velfærdsforringelser for de ældre og dårligere arbejdsbetingelser for de ansatte i ældreplejen.
Vi er nødt til at prioritere det her problem i fællesskabet; vi er nødt til at tage den her opgave alvorligt.
Derfor støtter SF selvfølgelig også forslaget, som vi har fremsat sammen med Socialdemokratiet, Enhedslisten og Det Radikale Venstre.
Jeg tror, de ligger ude i kommunerne.
Jeg tror, at den ændring, man lavede i udbudsloven på det tidspunkt, havde et rigtigt formål, nemlig at man netop gerne ville forhindre, at det var svært at få enderne til at nå sammen, og kommunerne skulle bruge utrolig meget tid på at godkende rigtig mange virksomheder.
Så det gav rigtig god mening sådan ligesom at sige: Vi prøver at dele opgaverne op i nogle større bidder.
Og det er der nogle kommuner der har gjort, og det har så desværre haft den konsekvens, at vi også har set rigtig mange konkurser som følge af det, fordi man har konkurreret på prisen, og nogle steder er prisen simpelt hen så lav, at det ikke er muligt at drive en fornuftig ældrepleje.