Ellen Trane Nørby (V), 2018-11-23:
Det er, som formanden siger, et borgerforslag.
Det er et borgerforslag, som lægger op til, at Folketinget skal pålægge regeringen at fremsætte et lovforslag, der indfører en kønsneutral mindstealder på 18 år for omskæring, som ikke er nødvendig af helbredsmæssige årsager, vel at mærke både for drenge og piger.
Vi har tidligere drøftet regeringens holdning til at begrænse mulighederne for ikkemedicinsk begrundet omskæring af drenge, bl.a. under forespørgselsdebatten F 25 og på et lukket samråd i foråret, og derfor vil jeg sådan set også gerne starte med at slå fast, at regeringens holdning er uændret i forhold til den debat, vi havde om F 25.
Forslaget lægger også op til at lovliggøre kvindelig omskæring, når kvinden fylder 18 år.
Det er i mine øjne helt forkasteligt og noget, regeringen på det kraftigste tager afstand fra.
Omskæring af kvinder er omfattet af straffeloven, og det ønsker vi fortsat at det skal være.
Omskæring af piger, specielt de meget voldsomme omskæringer, som finder sted, men også nogle af de mindre indgribende, kan have meget alvorlige helbredsmæssige konsekvenser.
Blandt de umiddelbare følger kan nævnes smertechok og psykisk chok på grund af indgrebets karakter, blødning, smerter ved vandladning, infektioner, blodforgiftning og stivkrampe, og senfølgerne er bl.a. smerter ved menstruation, ophobning af menstruationsblod i skede og livmoder ved infibulation, underlivssmerter, kronisk underlivsbetændelse, der kan medføre sterilitet, invaliderende vandladningsproblemer, gentagne urinvejsinfektioner, komplikationer i forbindelse med graviditet og fødsel på grund af uelastisk arvæv, smerter ved samleje og andre seksuelle problemer, som det også er beskrevet i straffeloven, og baggrunden for, at det i dag er forbudt at omskære kvinder og piger i Danmark.
Det ønsker vi som sagt fortsat at det skal være.
Det er noget af det, som borgerforslaget vil muliggøre.
Lad mig så vende tilbage til drengeomskæring og også gentage nogle af de ting, jeg sagde i forbindelse med behandlingen af F 25.
Vi anerkender i regeringen, at debatten om omskæring af drenge er kompleks, og at der er mange vigtige hensyn, som vi skal afveje.
I regeringens overvejelser indgår både barnets perspektiv, sundhedsmæssige overvejelser, konsekvenser for trossamfund i Danmark, sikkerhedsmæssige, etiske og juridiske overvejelser og også refleksioner over udenrigspolitiske implikationer samt sikkerhedsmæssige konsekvenser, bl.a. i forhold til Danmarks udsendte soldater. Som jeg tidligere har oplyst, er diskussionen derfor efter regeringens opfattelse heller ikke en isoleret sundhedspolitisk problemstilling, og det er heller ikke en sag, der er sort-hvid, men en sag med mange facetter og hensyn.
Når regeringen afvejer de forskellige hensyn, er konklusionen fra regeringens side fortsat, som vi også sagde i forbindelse med F 25 i maj måned, at vi afviser et forbud, og derfor også en mindstealder.
Jeg hæfter mig også ved, at et stort flertal af Det Etiske Råds medlemmer – 15 for, 2 imod – heller ikke mener, at der skal indføres et forbud mod at udføre rituel omskæring af drenge i Danmark.
Her henviser jeg til den udtalelse, som Det Etiske Råd i øvrigt på forespørgsel efter Folketingets Sundheds- og Ældreudvalg afgav i juni måned om rituel omskæring af drenge.
I forbindelse med forespørgselsdebatten F 25 i maj måned oplyste jeg, at regeringen gerne vil se på forslag til at styrke patientsikkerheden på området, og jeg oplyste også, at Styrelsen for Patientsikkerhed fra min side, fra Sundhedsministeriets side, ville blive bedt om at opdatere Sundhedsstyrelsens notat om omskæring af drenge, som er fra 2013, og at de også skulle inddrage de nyeste studier om omskæring og vurdere, om de estimerede 1.000-2.000 rituelle omskæringer om året fortsat er vurderingen i dag, også herunder vurdere eventuelle mørketal.
I forhold til arbejdet med at opdatere notatet fra 2013 og den faglige vejledning fra 2014 er Styrelsen for Patientsikkerhed i gang med det arbejde, og de arbejder frem mod at færdiggøre arbejdet omkring årets udgang.
Ved siden af Styrelsen for Patientsikkerheds faglige arbejde ser mit ministerium, Sundheds- og Ældreministeriet, på behovet for yderligere regulering af rituel drengeomskæring.
Det gælder overvejelser om personkredsen, der skal kunne foretage omskæringer, hvor omskæringen skal kunne finde sted.
Det gælder spørgsmålet om smertedækning, øget registrering og kontrol.
Ministeriet har i den forbindelse også været i dialog med bl.a. repræsentanter for det jødiske samfund, repræsentanter for det muslimske samfund og en repræsentant for Dansk Urologisk Selskab.
Så arbejdet er i fuld gang, også på baggrund af det fælles forslag til vedtagelse, der blev vedtaget i forbindelse med F 25.
Det er også efter min overbevisning mest hensigtsmæssigt, at vi venter med at drage konklusionerne på de ting, vi drøftede under F 25, og behovet for eventuel supplerende regulering, til Styrelsen for Patientsikkerhed har færdiggjort det arbejde, som vi i fællesskab aftalte at sætte i gang i forbindelse med forespørgselsdebatten F 25. Jeg vil som aftalt orientere udvalget og Folketinget, når arbejdet er endeligt afsluttet, og derfor vil jeg runde af med blot på ny at understrege, at regeringens holdning i dag er den samme, som den var i maj måned, hvor vi debatterede det samme emne her i Folketingssalen i forbindelse med F 25, og vi kan derfor ikke støtte beslutningsforslaget.
Tak for bemærkningerne til lovforslaget.
Det lovforslag, vi behandler i dag, implementerer finanslovsaftalen for 2018, som regeringen indgik sammen med Dansk Folkeparti.
I overensstemmelse med den aftale skal der fremover opkræves betaling for akut sygehusbehandling for visse personer uden bopæl i Danmark, primært tredjelandsborgere.
Det betyder også, at turisten, som alligevel har en sundhedsforsikring, fremover skal betale, og det synes vi er helt rimeligt.
Mange danskere har også oplevet, at de, når de rejser i udlandet, skal have penge op af lommen, hvis de bliver syge og de har behov for behandling.
Mange har også sat spørgsmålstegn ved, hvordan det kunne være, at vi herhjemme har haft det sådan hidtil, at akut sygehusbehandling var gratis for alle, altså at vi som borgere i samfundet betalte for det, vel at mærke.
Det er urimeligt, og det koster skatteborgerne dyrt, og det var også baggrunden for den finanslovsaftale, som vi indgik med Dansk Folkeparti, og det lovforslag, som vi behandler i dag.
Beregningerne viser også, at det løber op i flere hundrede millioner kroner årligt, vel at mærke – penge, som kunne være gået til danske patienter og til bedre behandling.
Det er ikke en udgift, vi synes skal påhvile det danske samfund, og hvor det længe har været muligt for regionerne at opkræve refusion af behandlingsudgifter fra andre EU-lande, altså hvis borgerne kom fra EU-landene, har der ikke ligget den her klare hjemmel, for så vidt angår borgere fra tredjelande.
Man må så også sige, at nogle regioner ikke i tilstrækkeligt omfang har været opmærksomme på, at det i mange tilfælde har været både deres opgave, men også været muligt at få refunderet pengene fra EU-patienternes hjemland.
Andre regioner har været dygtige til at udnytte de muligheder, som EU-reglerne giver for at hive pengene hjem fra udenlandske patienters hjemlande og fra de forsikringsordninger, som dækker dem.
Derfor må man også sige, at der også er rum for forbedring i forhold til håndteringen og implementeringen af de regler, vi har, og også de nye regler, som lovforslaget lægger op til at indføre.
Der er stor forskel på, hvilke udgifter til sygehusbehandling regionerne kan få dækket i dag, og det er jo noget af det, som lovforslaget ensretter og sikrer et ordentligt hjemmelsgrundlag for.
I dag kan der godt opkræves refusion for sygehusbehandling for EU-borgere, mens det som sagt ikke er muligt med akut sygehusbehandling af personer fra tredjelande, og det er det, som lovforslaget nu skaber en klar hjemmel til, sådan at regionerne fremover også kan opkræve behandling for akutsygehusbehandling af personer, som ikke bor her i landet.
Det synes jeg sådan set, som jeg sagde, er rimeligt, og det er også rimeligt, at man også kigger på, hvornår der også er en forsikringsordning bag borgeren, der kommer til Danmark, som egentlig retmæssigt skal betale.
Det klare udgangspunkt skal altså være, at der opkræves betaling for både akut og også for fortsat sygehusbehandling af personer uden bopæl i Danmark, og at behandlingen kun undtagelsesvis ydes vederlagsfrit.
Men som flere af ordførerne også har påpeget, har vi også i formuleringen af lovforslaget taget højde for, at der er en række tilfælde, hvor man fortsat skal kunne modtage vederlagsfri akutbehandling, også selv om regeringen selvfølgelig er klar over, at der findes personer, som der af forskellige grunde ikke vil kunne opkræves betaling fra.
Der vil heller ikke kunne opkræves betaling for børn under 18 år og heller ikke for gravide, der har behov for akut fødselshjælp, og af hensyn til rigsfællesskabet ændrer lovforslaget heller ikke på den adgang til vederlagsfri akut sygehusbehandling, som personer fra Færøerne og Grønland har i dag.
Der har i nogle af høringssvarene været rejst et spørgsmål om, om hjemløse fra Grønland og Færøerne ville falde ned i en gråzone, og derfor har vi foretaget justeringer, fordi det naturligvis også fortsat skal gælde vores færøske og grønlandske hjemløse i Danmark, at de er omfattet af den vederlagsfrie, akutte sygehusbehandling, vi har i Danmark.
Forslaget berører ikke regionernes muligheder for at yde sygehusbehandling vederlagsfrit, når det under de foreliggende omstændigheder skønnes rimeligt.
Det kan være personer, som det ikke vil være rimeligt at opkræve betaling af, personer, som ikke nødvendigvis vil være i stand til at betale, eller personer, som ikke har muligheden eller f.eks. ikke har mulighed for selv at sige fra eller til, f.eks. hvis man indbringes i en tilstand, hvor man på ingen måde har mulighed for at give informeret samtykke.
Det er vigtigt at have det her brede udgangspunkt i lovforslaget, selv om lovforslaget principielt ændrer på det forhold, at vi ikke fremover bare skal yde vederlagsfri behandling i Danmark.
Derfor vil der heller ikke med lovforslaget være nogen akut syge eller tilskadekomne patienter, som skal kunne nægtes behandling i det offentlige danske sundhedsvæsen med henvisning til krav om betaling, og det har været væsentligt.
Jeg stiller mig selvfølgelig til rådighed for de spørgsmål, der måtte være,
men glæder mig over den positive modtagelse, som lovforslaget har mødt fra et bredt udsnit af partierne i Folketingssalen, fordi det er principielt vigtigt, at vi også fremover kan opkræve betaling fra f.eks. turister fra USA eller Kina, som kommer til Danmark, og hvor deres sygesikringsdækning burde dække de omkostninger, der er til behandling.