Rune Lund (EL), 2017-02-28:
Enhver bestemmer over sin egen krop, og alle seksuelle handlinger skal bygge på frivillighed.
I dag er det sådan, at det for mange ofre for voldtægt er svært at dukke op i en retssag og sikre, at der bliver lagt tilstrækkelig vægt på offerets syn på tingene, offerets tilsagn og ønsker eller mangel på samme i tidsrummet for selve voldtægten, i tidsrummet for akten.
I dag skal anklagemyndigheden bevise, at en gerningsmand med trusler eller tvang havde til hensigt at foretage en voldtægt, og at offeret ikke ønskede eller ikke signalerede, at vedkommende ønskede sex.
Men dels kan det være svært at bevise de trusler og den psykiske tvang, som ofte frem for decideret fysisk vold ligger til grund for voldtægt, og dels vil det i mange sager kunne ende med subjektive fortolkninger af offerets adfærd og påklædning. Hvis man i stedet for har en lovgivning på området, som bygger på samtykke, vil det fremover motivere domstolene til i højere grad at tage udgangspunkt i offerets tilsagn og ønsker eller mangel på samme i tidsrummet for selve takten.
Dermed lægges der mindre vægt på domstolenes og ikke mindst gerningsmandens subjektive fortolkning af offerets adfærd, påklædning og signaler, og det vil medføre en væsentlig forbedring af retsstillingen for voldtægtsofre.
Det vil ikke ændre ved, at det selvfølgelig er sådan, som det altid skal være, at man er uskyldig, indtil det modsatte er bevist.
Det gælder f.eks., hvis vi snakker om sager, hvor der kan være en meget stor aldersforskel, hvor der er tale om, at flere mænd begår voldtægten mod en kvinde, især hvor der kan være tale om beruselse, eller hvor det er en kombination af de tre forskellige muligheder.
Og offerets tilsagn og ønsker eller mangel på samme i selve tidsrummet for akten skal i den sammenhæng tillægges større vægt for dermed at opnå en væsentligt forbedret retsstilling.
Samtykkebaseret lovgivning betyder, at man som udgangspunkt kun kan antage, at et menneske ønsker at medvirke til eller deltage i en seksuel handling, hvis vedkommende indikerer, at det er tilfældet.
Det samtykke kan gives både indirekte og direkte.
Lige så vigtigt er det, at samtykket til enhver tid kan trækkes tilbage.
Har man måske stået på et dansegulv og indikeret, at man har lyst til en seksuel handling, men har lyst til noget andet, når man er væk fra dansegulvet, er det selvfølgelig sådan, at så har man ikke længere lyst til sex.
Det handler ikke om, at man skal have alle mulige formularer med i baglommen, hvor man skal skrive ja, nej eller måske til spørgsmålet om, om man har lyst til sex.
Det handler simpelt hen om, at man grundlæggende kigger på og er sikker på, at hvis man har sex med en anden, skal man være sikker på, at den anden ønsker det.
Det er jo ikke nødvendigvis sådan, at blot fordi man ikke har sagt nej, har man sagt ja.
Det handler grundlæggende om at ændre retstilstanden eller retssikkerheden for ofrene, så der i højere grad bliver taget højde for netop de situationer, som jeg f.eks. står og nævner her.
Sex uden samtykke opfatter vi som voldtægt.
Det burde være almindelig logik.
At indgå i seksuelle aktiviteter med et menneske, som ikke kan eller ikke vil afgive samtykke hertil, krænker den grundlæggende ret, som mennesker har, til at bestemme over deres egen krop.
Samtykke kan selvfølgelig også kun gives af en person, som har sin frihed, og som er bevidst om situationen i en sådan grad, at den pågældende er i stand til at give samtykke.
Det udelukker selvfølgelig, at en person, som er meget påvirket af stoffer eller alkohol eller medicin eller andet, er i stand til at give samtykke.
Alene det vil være en præcisering, i forhold til hvordan voldtægtssager kører ved domstolene i dag.
I Storbritannien og Australien har vi allerede set, at lovgivningen er blevet ændret til at være samtykkebaseret.
Det ønsker vi også at gøre herhjemme.
Min glæde var stor, og glæden var i det hele taget meget stor i Enhedslisten, da vi i august sidste år så, at Socialdemokraterne og Radikale Venstre og SF i et fælles indlæg i Berlingske meldte ud, at seksuelle handlinger uden samtykke skal kunne straffes.
Det er på baggrund af den udmelding fra efteråret sidste år, at det her forslag er blevet fremsat af Enhedslisten, for indtil da havde vi været det eneste parti i Folketinget, som havde arbejdet for denne lovændring.
Jeg havde håbet på, at jeg her i dag kunne sige, at hvis ikke der var et flertal lige nu og her med den gældende sammensætning i Folketinget, ville vi kunne gennemføre den her lovgivning på den anden side af et folketingsvalg, når der kom et nyt flertal.
Men jeg har måttet konstatere, at vi desværre ikke har Alternativet med på vognen i den her sag.
Det er jeg ærlig talt
lidt overrasket over.
For vi lytter også til Dommerforeningen og andre, og der er mange gode argumenter, og de kommer tit med meget vigtige indvendinger eller perspektiver på lovgivningen, som vi vedtager her i Folketinget.
Men lige præcis i det her spørgsmål synes jeg det er meget vigtigt at tale ofrenes sag.
Det forslag, som de arbejder med, går også under hatten samtykke og vil også være dækket ind af de diskussioner, vi ville skulle have i forlængelse af det her beslutningsforslag, såfremt det bliver vedtaget, fordi det jo er et beslutningsforslag og ikke et lovforslag.
Hvis det her beslutningsforslag bliver vedtaget, vil vi straks få forhandlinger i Justitsministeriet, hvor vi vil skulle fastlægge de nærmere rammer for, hvordan en sådan lovændring kunne se ud.
Jeg er glad for, at vi efterhånden er rigtig mange, som ønsker det her.
Jeg vil opfordre alle de organisationer derude, som repræsenterer voldtægtsofre, til at lægge ekstra tryk på, for det er helt tydeligt, at der er en bevægelse i gang her, og det er helt tydeligt, at der er muligheder for at få lavet en lovgivning, som i højere grad er i overensstemmelse med de værdier, som eksisterer i vores samfund; en lovgivning, som selvfølgelig samtidig respekterer de grundlæggende principper i en retsstat om, at man er uskyldig, indtil det modsatte er bevist.
Men Enhedslisten ønsker at lave en lovgivning, som, samtidig med at vi bevarer de grundlæggende retsprincipper i vores retsstat, sikrer, at domstolene i højere grad motiveres til at tage udgangspunkt i offerets tilsagn og ønsker eller mangel på samme, når de her sager føres for retten.