Rasmus Nordqvist (ALT), 2016-10-26:
Først vil jeg sige tak til De Konservative for at indkalde til den her forespørgselsdebat, fordi det selvfølgelig er vigtigt, at vi har fokus på de grusomheder og overgreb, der sker rundtomkring i verden.
Det er også vigtigt, at vi har en åben debat om, hvilke muligheder vi har for at hjælpe med at løse disse konflikter, og dertil har vi et ansvar for at belyse både de fordele og de ulemper, som følger med vores handlinger.
Vi fordømmer Rusland og Assads overgreb på civilbefolkningen i Syrien og Aleppo.
Vi er forfærdede over de billeder, der kommer fra Aleppo, billeder af dræbte, uskyldige civile, kvinder, børn, ja, mennesker, som intet har gjort ud over faktisk at være på det forkerte sted på det forkerte tidspunkt.
Tusinder af civile er omkommet i de seneste måneders intensivering af konflikten.
Hele bydele ligger i ruiner, og billederne minder mest af alt om Berlin i 1945.
Men det er altså Aleppo, og vi skriver 2016.
Men der er ingen nemme løsninger.
Der er ingen nemme løsninger, der stopper krigen i Syrien eller bombardementerne af Aleppo eller stopper overgrebene på civile.
Brugen af klyngebomber, angreb på nødhjælpskonvojer og hospitaler er en overskridelse af international ret, og der har været FN-folk ude at kalde angrebene i Aleppo for krigsforbrydelser.
Vi mener, at vi i FN-regi skal styrke muligheden for, at der bliver undersøgt krigsforbrydelser og angreb på humanitære mål.
Der er mange, der har rigtig meget blod på hænderne, og det er vigtigt, at vi kommer til bunds i de her sager og får dokumenteret krigsforbrydelserne.
Det er i den forbindelse vigtigt at understrege, at der skal være lighed for loven.
Alle aktørers mulige krigsforbrydelser skal undersøges.
Det er muligt, at det bliver meget svært at få sådan et organ gjort rigtig arbejdsdygtigt inden for FN, og derfor skal vi heller ikke afvise, at det måske er EU, der skal gå videre og se på, hvordan man kan undersøge mulige krigsforbrydelser.
Dertil mener vi også, at vi skal følge Sverige, Tyskland og Frankrig, fordi man i disse lande faktisk gør meget ud af at undersøge mulige menneskerettighedskrænkelser. Hvad så med sanktioner mod Rusland?
Ja, det er et meget fristende redskab, men har vi faktisk dokumentation for, at det virker?
Vi skal bare være meget varsomme med, at vi ikke skaber koldkrigstilstande.
Men mest af alt skal vi tænke på ofrene i Syrien.
Vi skal gøre alt, hvad vi kan, for at stoppe konflikten og krigsforbrydelserne, men vores handlinger må ikke bidrage til at eskalere konflikten eller overgrebene på civile.
Vores iver efter at gøre noget må ikke gøre mere skade end gavn.
Vi kan ikke løse konflikten i Syrien og Aleppo med flere bomber og militær intervention.
Nogle mener, at vi skal støtte et flyveforbud, men det mener vi er en meget, meget farlig optrapning af konflikten.
Et flyveforbud er et militært indgreb, og derfor vil et flyveforbud formentlig blive tolket som en krigserklæring mod Rusland.
Alternativet ønsker ikke ensidigt flyveforbud i Syrien, uden FN er inde over, fordi det syriske luftforsvar også er placeret i tætbefolkede områder, og en håndhævelse af det her flyveforbud vil koste rigtig mange civile livet.
Jeg savner også et svar på, hvordan man vil følge op på den her militære intervention.
Hvad skal der ske bagefter?
Hvem skal man samarbejde med, og hvem skal beskytte de civile?
Et flyveforbud vil kun fungere for civilbefolkningen, hvis det netop er FN's Sikkerhedsråd, der står bag.
Det er ikke, fordi jeg ligger inde med den perfekte løsning, men vi skal ikke omfavne løsninger, der eskalerer konflikt og militær, og vi skal ikke omfavne løsninger, der eskalerer tab af civile liv.
Jeg mener, at de håndtag, vi har at skrue på,
er de humanitære og diplomatiske håndtag.
Det er svært at se en løsning på krigen i Syrien uden at inkludere alle konfliktens parter.
For Aleppo er det helt centralt, at USA og Rusland genetablerer samarbejdet om en våbenhvile, hvor der skal skabes sikre humanitære korridorer, så civile kan komme sikkert ud.
Rusland går meget op i deres image ude i verden, og derfor bruger de mange ressourcer på at kommunikere et andet billede ud end det, vi genkender, og derfor synes jeg også, at vi skal se på, hvilken rolle vi kan spille med den sådan lidt mere bløde magt, hvor vi udstiller, at Rusland altså står alene, og at resten af verdenssamfundet er imod deres handlinger.