Karina Lorentzen Dehnhardt (SF), 2021-04-20:
Som sædvanlig når vi snakker om Kriminalforsorgen, er der mange velmente ord, mange tilkendegivelser, men ikke så meget handling.
Jeg mener, at vi forlængst burde have været indkaldt til forhandlinger om Kriminalforsorgens økonomi, for det er tydeligt, at Kriminalforsorgen er voldsomt udfordret, og at der er brug for politiske løsninger nu og ikke om et halvt eller om et helt år, men lige nu.
Det er i hvert fald evident, at når det handler om løsninger for vores fængselsbetjente eller medarbejdere i Kriminalforsorgen, findes der ingen pengetræer eller hurtige løsninger.
Vi er meget hurtige til at vedtage strafskærpelser, som betyder flere indsatte, men når det kommer til at følge op på den situation, at der bliver for mange af dem og fængselsbetjentene bliver pressede, går det knap så stærkt.
Udfordringerne er jo velkendte, der er alt for mange indsatte, som er stuvet ind i sprækker og lommer alle steder i Kriminalforsorgen, og vi åbner kapacitet som aldrig før.
De indsatte bor nu i besøgsrum, kondirum, undervisningsrum, kældre, og alt muligt andet, der bare har fire vægge, bliver inddraget til celler.
Så er det rigtigt, at ministeren har åbnet noget ny kapacitet, men hvem skal bemande den nye kapacitet?
Ja, det betyder jo bare, at det antal fængselsbetjente, vi har, bliver spredt ud i et meget tyndere lag på de institutioner, vi så har forhånden.
I midten af alt det her står Kriminalforsorgens personale, som vi jo ikke har nok af, og det går ud over arbejdsglæden, og så stopper de, og så er resultatet, at vi har endnu færre.
Faktisk kan vi lige nu nærmest ikke engang rekruttere nok til at sætte en prop i afgangen af fængselsbetjente, og derfor bliver der færre og færre af dem, og det er en rigtig, rigtig kedelig situation, for det giver både et dårligere arbejdsmiljø, og det giver også en dårligere hjælp til de indsatte, som har brug for at stoppe deres kriminalitet, og så giver det en dårligere sikkerhed for de ansatte og mindre mening i opgaveløsningen.
Og det er måske et lidt underbelyst faktum, at når indsatte rent faktisk har meningsfyldte aktiviteter og gode relationer til fængselsbetjentene, påvirker det arbejdsmiljøet og sikkerheden i den rigtige retning for de ansatte, og det er faktisk ret væsentligt for en faggruppe, som har en voldsom grad af ptsd sammenlignet med alle andre i det her samfund.
Det er nemlig sådan, at man simpelt hen ikke overfalder en, som man kender og har en relation til, og derfor er det ret essentielt, at vores fængselsbetjente har tid til at tage sig af opgaveløsningen.
Et af de allerallervigtigste redskaber til at øge trygheden og sikkerheden er et tilstrækkeligt antal ansatte med den rette tid til at tale med de indsatte.
Derfor kunne det her forslag jo bevirke, at vi kunne komme i gang med at rekruttere bredere.
Jeg er klar over, at der går lidt tid, inden vi har nye veluddannede fængselsbetjente, men det ville betyde noget, at vi kom i gang med opgaveløsningen.
Der er jo ikke nogen quickfixes i Kriminalforsorgen, og det er jo ikke sådan, at vi kan stampe nye betjente op i morgen, selv hvis vi bevilgede pengene lige nu.
Men ikke desto mindre er det da vigtigt, at vi kommer i gang med at skaffe løsninger.
Jeg havde samråd med ministeren sidste år, men jeg kunne ikke sikre mere økonomi til Kriminalforsorgen, og så oversendte jeg en række afbureaukratiseringsforslag sidste år efter det samråd, jeg havde ministeren i, for når man ikke kan få den forkromede løsning, må man nogle gange gå med det næstbedste.
Det synes jeg er rigtig godt.