Hanne Bjørn-Klausen (KF), 2020-06-04:
Jeg er rigtig glad for, at vi har det her i salen.
Der er ingen tvivl om, at det er et stort og alvorligt problem, når flere og flere børn og unge rammes af angst, og der er heller ikke nogen tvivl om, at vi som samfund skal reagere og kigge på, hvorfor vi ser den enorme stigning.
Og vi skal hjælpe børnene og deres familier så godt som muligt.
For når børn bliver ramt af angst, er det ikke kun den unge, der bliver ramt, men det er hele familien, der lider under det.
Vi er helt enige om, at familierne skal hjælpes hurtigst muligt.
Tidlig indsats hjælper altså også her.
Det budskab vil jeg og Det Konservative Folkeparti meget gerne være medafsender på ud til alle landets kommuner, men vi vil ikke bestemme, hvordan kommunerne skal hjælpe.
I Danmark har vi jo det kommunale selvstyre, og jo flere love, vi vedtager i Folketinget, som pålægger kommunerne, hvordan de skal agere, jo mere fratager vi også kommunerne deres egentlige selvstyre, og på den måde bliver de minimeret til administrationskontorer uden økonomi til alt det, de så er blevet pålagt.
Opgaven ligger allerede ude i kommunerne.
Det er dem, der skal hjælpe de angstramte børn og deres familier.
Det er kommunerne, som skal prioritere, hvordan de vil hjælpe angstramte børnefamilier.
Og alvorlig talt, jeg forstår ikke, hvorfor det ikke har større fokus og prioritet ude i kommunerne.
For jo længere tid, der går, inden behandlingen sættes ind, jo større bliver også problemet, og det bliver bare dyrere for kommunerne ikke at gøre noget.
For jeg anerkender også, at der er nogle kommuner, måske endda mange kommuner, der ikke prioriterer det ansvar, hvilket jeg synes de bør gøre.
Mange kommuner nedprioriterer mere eller mindre bevidst områder til fordel for andre sager, som de finder mere vigtige.
Derfor ser vi også et danmarkskort, som står og blinker rødt i forhold til Ankestyrelsens afgørelser.
Problemet er bare, at hvis vi giver kommunerne endnu en forpligtelse, så ser jeg allerede antallet af ankesager stige endnu mere, og det er jo ikke det, vi vil.
Der er kommunalvalg om halvandet år, og jeg vil gerne opfordre alle til, at det her tema kommer til at fylde i kommunalvalgkampen.
Jeg sidder selv i kommunalbestyrelsen ude i Herlev.
Jeg tager det rigtig gerne op.
Det er os politikere ude i kommunerne, der skal prioritere, hvordan vi skal hjælpe, ikke kun med hensyn til angst, men generelt på handicapområdet og i sociale sager, for vi har mange udfordringer der.
Det vil jeg gerne være med til at sætte spot på, det er vigtigt.
Så vi er enige om, at der skal ske noget på området og gerne snart.
Vi kan bare ikke sende regningen ud til kommunerne, uden at der også følger en pose penge med.
Nu var hr. Jacob Mark selv inde på, at det måske slet ikke koster noget, fordi det allerede står i serviceloven, at kommunerne skal gøre noget ved det.
Man må så se på, om der er penge til det.
Men det er i hvert fald kommunerne, der skal prioritere, at pengene også bliver brugt rigtigt på det her.
Hvor end vi gerne vil gøre noget ved problemet med hensyn til hjælp til de angstramte børnefamilier, kan vi ikke støtte forslaget, fordi det er kommunernes ansvar, og det vil vi også gerne fortælle dem.