Jan E. Jørgensen (V), 2025-05-21:
Man mener bl.a., at det var ham, der fandt på udtrykket: Det er svært at spå – især om fremtiden.
Storm P. var f.eks. en utrolig folkekær skikkelse, mens jeg jo er politiker.
Derudover er forskellen på os to, at jeg faktisk godt kan spå om fremtiden, for jeg har fået fat i en dagbog, og det er en dagbog, der tilhører Mathilde.
I dag er Mathilde 15 år gammel, men den her dagbog går helt frem til 2050.
Og jeg synes, at den giver et ret unikt indblik i vores lands fremtid.
Jeg skal lige gøre formanden opmærksom på, at der er tale om citater, så der kan muligvis være ord med, som ikke står i ordbogen endnu.
Men vi begynder ved den 11. maj 2027, og der står: Kære dagbog.
Kæmpe rizz.
Over de sidste 2 år har jeg tjent 6.000 kr. mere på mit fritidsjob, bare fordi skatten for os unge er blevet fjernet.
Ret dope faktisk.
Den 23. september 2029 skriver hun: Kære dagbog.
Jeg var til Forsvarets Dag i dag.
Jeg meldte mig faktisk frivilligt.
Min far siger, at jeg godt kan glæde mig, for som han siger: Fællesskabet er lige så stærkt, som da jeg var der, men I har godt nok fået noget federe udstyr.
Verden bliver desværre kun mere og mere urolig og mere og mere kaotisk.
Heldigvis er vi klar, og jeg er klar.
Og ja, jeg er faktisk stærk nok til at bære drengene væk fra slagmarken, selv om jeg er en kvinde.
Den 21. maj 2035 står der: Jeg vågnede kl. 6.30, som jeg altid gør, og jeg tog bilen på arbejde på sygehuset, som jeg altid gør.
Vi har fået ny bil, som kan køre meget længere på en opladning.
Vildt nok, at de engang kørte på benzin.
Min mand Mathias' iværksættervirksomhed er virkelig kommet op i gear nu.
Han havde altid haft en drøm om at skabe sit eget, og det er så stort, at det endelig er blevet til noget.
Da jeg kommer hen på sygehuset, rammer noget mig.
Det er roen.
Jeg er startet som læge på psykiatrisk afdeling, og mine ældre kolleger fortæller tit skræmmende historier om, hvordan det var for bare 10-15 år siden.
Dengang var der meget mere travlhed og meget mere stress.
Patienterne fik for lidt hjælp, og kollegerne havde for meget, de skulle nå.
Godt, at det nu er historie.
Den 16. september 2037 står der: Kære dagbog.
I dag er vi lykkelige!
Efter meget besvær er jeg endelig blevet gravid med Mathias' og mit andet barn.
Hvor er det dog skønt.
Det her er bare en af de dage, hvor jeg er virkelig glad for at bo i Danmark.
For tænk sig, da jeg første gang blev gravid og en nakkefoldsscanning i uge 13 viste, at tingene ikke var, som de skulle være, havde jeg tid til at tænke mig grundigt om, inden jeg besluttede mig for at få en abort, uden at jeg skulle spørge staten om lov.
Og da jeg så senere fik svært ved at blive gravid igen, kunne vi få gratis fertilitetsbehandling til ikke bare det første barn, men også det andet.
Sådan er det vist de færreste steder i verden.
Den 3. maj 2049 skriver hun: Kære dagbog.
Jeg er netop kommet hjem fra min første dag som folketingspolitiker for Venstre.
Som jeg er blevet ældre, har jeg fået øjnene op for, at det er Venstre, der har kunnet gennemføre de ansvarlige forandringer, Danmark har haft brug for: frisættelsen af velfærdssamfundet og oprustningen af forsvaret, samtidig med at skatteskruen er blevet løsnet.
Jeg er endt det rigtige sted.
Hun skriver: En af de første, jeg mødte i Vandrehallen, var Venstres politiske ordfører, Jan E. Jørgensen.
Han er politisk ordfører på 25. år.
Han trækker sig langt om længe fra Folketinget, hvis han bliver valgt til Europa-Parlamentet om en måned.
Nogle forstår bare ikke at stoppe, mens legen er god.
Tror den gamle klovn virkelig selv på, at nogen stadig gider ham?
Nå, jeg tror, vi siger tak til Mathilde.