Søren Søndergaard (EL), 2018-05-02:
Tak, formand.
Som det er blevet sagt flere gange allerede, er udgangspunktet for det her forslag jo Marrakeshtraktaten, som blev vedtaget den 27. juni 2013.
Den traktat har til formål at fremme adgangen til offentliggjorte værker for personer, som er blinde, synshæmmede eller på anden måde har et læsehandicap.
Ifølge høringssvaret fra Dansk Forfatterforening har de 285 millioner blinde og synshæmmede på verdensplan kun adgang til mellem 1 og 7 pct. af verdens bøger i tilgængelige formater.
Som udgangspunkt kan Enhedslisten derfor kun støtte formålet, og det burde egentlig kun kunne gå for langsomt med at få den her traktat omsat i dansk lovgivning.
Hvor svært kan det være?
Tilsyneladende noget sværere, end man umiddelbart skulle tro.
I hvert fald er det fremsatte lovforslag, som skal udmønte det EU-direktiv, der bygger på Marrakeshtraktaten, umådelig kompliceret og indviklet.
For at være ærlig bliver jeg nødt til at sige, at der er afsnit, jeg ikke fatter en brik af – altså ikke en bjælde.
Jeg ved jo godt, at det er meget kloge ordførere, der er i Kulturudvalget, og derfor er jeg selvfølgelig den eneste i Kulturudvalget, som har det på den måde.
Set med Enhedslistens briller burde en dansk opfølgning på Marrakeshtraktaten opfylde to grundformål: For det første bør den gøre det lettere for blinde og synshæmmede at få adgang til offentliggjort materiale i en tilgængelig og funktionel form.
Og for det andet bør rettighedshaverne sikres en rimelig kompensation i det omfang, deres rettigheder antastes i betydeligt omfang.
Er det så tilfældet med det forslag, som ligger her?
Jeg kan i hvert fald konstatere, at det har høringsparterne lidt forskellige opfattelser af.
Og når jeg læser forslaget, bliver jeg også en smule i tvivl.
F.eks. indeholder forslaget på side 17 et sammenfattende skema, som næsten lyder for godt til at være sandt.
For heraf fremgår, at forslaget – og jeg citerer – forventes at medføre et øget udbud af tilgængelige formater for personer med syns- eller læsehandicap.
Citat slut.
Altså det er et plus – mere ud til de syns- og læsehandicappede.
Men samtidig står der, at forslaget forventes at føre til færre offentlige udgifter – citat – som følge af administrative besparelser samt eventuelle begrænsninger af betaling af kompensation.
Så tænker man: Hvis vi på den ene side får en masse mere ud – for det er vel det, der er formålet; det er jo ikke detaljer, vi snakker om her, vel, men en masse mere – og at det på den anden side skal kunne gøres til færre penge, er der så nogen, der kommer i klemme her?
Det her problem om flere tilgængelige formater, men færre udgifter er noget, som vi vil dyrke.
Nu kan ministeren jo i sin svarreplik her i første omgang prøve at belære os.
Men ellers vil vi tage det videre til udvalgsbehandlingen.
Det fører mig så frem til den sidste pointe, som også berøres i høringssvaret fra Blindefonden, nemlig hvor hurtigt det her forslag kan vedtages og træde i kraft.
I dag skriver vi den 2. maj.
Ifølge regeringen skal forslaget træde i kraft den 11. oktober.
Jeg går ud fra, at det så betyder, at det skal vedtages, inden Folketinget går på sommerferie om 33 dage inklusive weekender, kristihimmelfartsferie og pinseferie.
Så kan folk selv regne ud, hvor mange arbejdsdage der er tilbage.
Det spørgsmål, som selvfølgelig rejser sig, og som jeg straks vil stille direkte videre til ministeren, er, om det er muligt, og i givet fald: Er det fornuftigt?