Signe Munk (SF), 2020-12-21:
Tak for det, formand.
50 pct., klimaneutral, basisfremskrivning, CO 2 -ækvivalenter, ptx, 70 pct. i 2030, forsyningssikkerhed – teknisk?
Ja, nok for de fleste.
For nogle kan det måske virke, som om det alene handler om procentsatser, og her på klimalovens år nul og tæt på årets udløb vil jeg gerne hæve blikket en anelse.
Grundlæggende handler klimakrisen og håndteringen af klimakrisen om at sikre den samme tryghed for de næste generationer, som vi oplever i dag.
Vi vil have sikkerhed for vores nærmeste, og vi vil vide, at vores børn får den samme frihed eller mere frihed end den, vi selv har nydt godt af.
Men det er også opløftende at bekæmpe klimakrisen, og det mest opløftende er måske, at hvis vi får den globale opvarmning under kontrol, sikrer vi en tryggere verden med mindre konflikt og færre naturkatastrofer, end udsigten er i dag.
Vi kan jo allerede se tegnene: koralrev, der dør, tørker, der bliver værre, mange millioner mennesker, der bliver udfordret på deres levebrød.
Klimaforandringerne forværrer de konflikter, vi allerede kender i dag, og det vil skabe masser af flygtningestrømme.
Pointen er bare, at vi faktisk kan nå at bremse den her udvikling.
Den vigtigste gevinst er trygheden af at vide, at morgendagen bliver lige så sikker som i går.
Men det er ikke den eneste gevinst.
Der er mange lyse dele af den grønnere fremtid: renere luft, renere vand, mere frodig natur, sundere fødevarer, biler, der skal vedligeholdes mindre, og som accelererer markant bedre, nye eksporteventyr, et billigere sundhedsvæsen, grønne arbejdspladser.
Det lyder måske som en fjern, nærmest utopisk fremtid, men det er det såmænd ikke.
Det er en fuldt opnåelig vision for et grønnere Danmark – et fantastisk Danmark – hvis vi tør lave grundlæggende forandringer af vores samfund, inden vi bliver tvunget til det.
Og kære venner, det er netop dér, vi står lige nu.
Vi skal lave de grundlæggende forandringer af Danmark og af verden, som kan sikre min generation og de næste generationer tryghed og trivsel.
Det har været et arbejdsomt og resultatskabende år i dansk klimapolitik.
Vi har vedtaget en klimalov med et ambitiøst klimamål, som sikrer, at Danmark tager sin del af ansvaret for at indfri den globale klimaaftale.
Der er lavet klimaaftaler for energi, industri, affald og biler og et første skridt i den grønne skattereform.
Det er også sket på en måde, som kunne samle brede flertal i Folketinget.
Vi har endda sat en slutdato for olie- og gasproduktion i den danske del af Nordsøen.
Det er kort og godt et klimapolitisk nybrud, der kan vise verden vejen for de olieproducerende lande.
Ud fra sådan normale målestokke er det jo faktisk vildt imponerende.
Men vi står midt i en akut krise: Skovene brænder rundtomkring i verden, isen smelter, og klodens økosystemer er under voldsomt pres.
Set i det lys er der kun ét svar til regeringens klimahandleplan: Der skal mere handling til.
Der mangler stadig en vigtig klimaplan for landbruget, og der skal strammes gevaldigt op på konstruktionerne i regeringens udspil til bæredygtigt byggeri.
Samtidig må vi bygge oven på de aftaler, vi allerede har lavet, både når det gælder transportområdet, når det gælder energisystemet, og når det gælder industrien.