Alex Ahrendtsen (DF), 2025-10-31:
Tak, formand.
Tak til udenrigsministeren for redegørelsen.
Der er i dag sagt en række kloge ord.
Jeg vil koncentrere mig om nogle ganske få ting, som andre ordførere også har nævnt, nemlig lavspænding.
Regeringen har jo en drøm om, at Arktis igen kan blive et lavspændingsområde.
Det er jo en drøm, som vi alle godt kunne ønske os ville indfinde sig, men der tror jeg, at vi kommer til at vente mange, mange, mange år.
Det skyldes jo, som andre ordførere også har været inde på, at både Kina, Rusland og USA interesserer sig voldsomt for dette område.
Så vi kommer til at affinde os med, at området i mange år vil være et højspændingsområde.
Derfor glæder det mig også, at jeg som forsvarsordfører på vegne af Dansk Folkeparti sammen med forsvarsforligskredsen har valgt at opruste i Arktis.
Jeg husker endnu, da jeg stillede statsministeren et spørgsmål om oprustning i salen.
Det skete på foranledning af det, som Dansk Folkeparti havde foreslået, nemlig at vi skulle sende soldater og vi skulle opruste med våben, bl.a. på Grønland og i Arktis.
Statsministeren kiggede på mig, og så sagde hun, at det ikke var hendes opgave; det var forsvarsministerens opgave.
Da jeg så havde lejlighed til at spørge forsvarsministeren, kiggede på mig og sagde, at det var forsvarschefens opgave, hvorfor jeg kiggede over på forsvarschefen, der blev helt bleg og meget stille.
Så gik der et halvt år, og vi har så fået Arktispakken, hvilket jeg er meget tilfreds med.
Det er en glimrende pakke, og det er også en nødvendig pakke, hvis det er, vi vil deltage i forsvaret af det arktiske område.
Jeg tror også, det er nødvendigt, at vi taler lidt om diskussionen vedrørende Grønlands selvstændighed.
For hvis vi virkelig ønsker at deeskalere, at gå fra højspænding til mindre højspænding, eventuelt til lavspænding, kommer vi heller ikke udenom, at vi bliver nødt til at aflyse snakken om selvstændighed for både Færøerne og Grønland, både på Færøerne og på Grønland og i Danmark.
Hvorfor?
Fordi selvstændighed jo ville forværre den geopolitiske situation.
Det ville betyde, at USA ville interessere sig endnu mere for området, Rusland ville gøre det, og Kina ville gøre det.
Vi kan jo kigge lidt på to områder, som er interessante.
Det ene er Svalbard, som Norge har overhøjhed over, men en traktat fra 1920 giver adgang for mere end 40 lande.
Rusland har derfor oprettet egentlige kolonier.
Jeg har selv haft lejlighed til at besøge Svalbard.
Det er en kæmpe oplevelse, og hvis mine kolleger får muligheden for det, synes jeg, at man skal tage med.
Det andet eksempel er Cookøerne, som tidligere hørte til New Zealand, men nu er en slags personalunion.
Cookøerne har valgt at alliere sig med Kina, som investerer voldsomt; de bygger skoler, og de bygger idrætshaller, og på den måde køber de sig til indflydelse.
Der må jeg selvfølgelig rose den nuværende udenrigsminister og tidligere statsminister for indsatsen i forbindelse med Kinas strategiske samarbejde med Grønland, bl.a. med henblik på oprettelsen af lufthavne.
Vi fik os et chok, da vi opdagede det, men heldigvis vågnede vi op til dåd, og statsministeren skal have ros for, at man handlede hurtigt og fik etableret det samarbejde, der bevirkede, at vi i dag snart har tre lufthavne deroppe.
Tak for det, det var det rigtige at gøre.
Det deeskalerede det også.
Der er ingen tvivl om, at amerikanerne ville have været ekstremt bekymrede, hvis kineserne havde fået lov til at få samme indflydelse, som de i dag har på Cookøerne.