Martin Lidegaard (RV), 2022-05-20:
Tak for redegørelsen, og tak for de mange gode indlæg.
Jeg synes, der er mange ting, der går den rigtige vej, i vores rigsfællesskab.
Som flere har været inde på, er der en større bevidsthed både i Grønland, i Danmark og på Færøerne om vores historie og ikke mindst om vores nutid – det, vi har sammen, det, vi kan få sammen, og det, vi har haft sammen.
Der bliver snakket om dokumentarserier, og der har været en ny »Borgen«-sæson, og der har også været en række podcasts og debatter.
Jeg er aldrig før blevet inviteret til så mange debatter som nu om rigsfællesskabet, så det er jo positivt.
Jeg føler også, at der er et større samarbejde, end der har været i mange, mange år, og som statsministeren også lagde vægt på, så er det jo, når man besøger Nuuk og Thorshavn i dag, næsten kinesiske tilstande i den forstand, at der er en rivende udvikling erhvervspolitisk, med hensyn til infrastruktur osv.
Og endelig føler jeg også, at vi har taget på vores fælles historie på en ny måde, også de svære mørke kapitler og også med en ny dansk erkendelse af de steder, hvor vi har fejlet.
Alt det er godt, men det er også helt indlysende, at der er områder, hvor der stadig er ting, der kunne blive bedre.
Jeg er, som jeg nævnte over for statsministeren, ret optaget af, at de unge grønlændere, der kommer til Danmark i kortere eller længere tid, får en bedre indgang til Danmark og et bedre ophold med mulighed for at få mere ud af det både fagligt, kulturelt og menneskeligt, end tilfældet er i dag.
Og jeg er helt enig i, at langt størstedelen af grønlænderne jo bare er hernede for at arbejde osv., men jeg tror også, der er nogle særlige problematikker, som gør sig gældende, i forbindelse med den kultur, som unge grønlændere, der nogle gange bliver her i mange, mange år, kommer med.
Vi har også oplevet eksempler på diskrimination, som er værd at tage fat på.
Så det er et tema, som vi godt kunne tænke os at tage fat på.
Vi er i Det Udenrigspolitiske Nævn i fuld gang med også at lave et parlamentarisk forum mellem de tre udenrigsudvalg, som alle er enige om at der skal være.
Nu skal vi bare have fundet det rette tidspunkt og sted.
Der ser jeg meget frem til at kunne få en indgående sikkerhedspolitisk drøftelse af vores indbyrdes forhold og vores fælles rolle i Arktis.
Så er der hele det svære tema, der handler om de ting, der er sket i vores fortid.
Jeg er selv lige kommet hjem fra Nuuk.
Nogle gange kan man godt mærke i den danske debat, at der er sådan en lille utålmodighed: Skal vi ikke komme videre?
Og skal vi ikke kigge fremad?
Jeg har selv en snert af det, fordi jeg synes, at der er så meget, der trænger sig på, også af store udfordringer i dag, som vi bør bruge vores politiske energi på.
Men efter at have drøftet det her i mange år, ikke mindst i den seneste uge med grønlandske kollegaer oven på den her rimelig rystende historie om spiralkampagnen, som i hvert fald kom fuldstændig bag på mig og også har chokeret mig, er jeg også blevet ret overbevist om, at det godt kan være, at der er behov for en mere systematisk tilgang til den fælles erkendelse.
Hvad formatet skal være for det, og hvad den rigtige tilgang er, synes jeg må bero på en tæt dialog mellem de forskellige dele og alle involverede parter.
For mig vil det være vigtigt, at man i givet fald skal søge en fælles erkendelse for at kunne få en fælles tillid at tænke fremad på, så man forsøger at vende alle sten, hvad angår alt det ansvar, som alle parter har haft fra både grønlandsk og dansk side i tidernes løb, for at blive klogere på os selv, men selvfølgelig også for at kunne tage det ansvar, som helt givet er størst for Danmarks vedkommende, men som selvfølgelig også skyldes alle mulige andre omstændigheder og er andre aktørers ansvar.
Den dobbelthed i forhold til også grønlandske myndigheders ansvar synes jeg det er vigtigt vi får med i den historieskrivning, også for at blive klogere på, hvordan vi gør det fremadrettet.
Men der er i hvert fald herfra en åbenhed over for at diskutere det, som ligger Grønland meget på sinde, videre.
Endelig vil jeg som det sidste komme med en tanke til statsministeren.
Nu var det fru Aaja Chemnitz Larsen, der nævnte det der med lovgivning, der ligesom halter bagefter, og der er også noget med infrastruktur i Grønland.
Og jeg synes lidt ofte, at jeg støder på, at almindelige ressortministerier i Danmark måske har lidt mindre føling med rigsfællesskabet, end man har naturligt i Statsministeriet eller Udenrigsministeriet, hvor man beskæftiger sig med det som ressort, og at der er lidt for mange huller rundtomkring.
Er det muligt på en eller anden måde at ændre på det?
For jeg tror, at hvis vi skal løfte rigsfællesskabet og vores arktiske strategi og vores fælles rolle i geopolitikken, så kræver det, at vi har en mere fuld plade at spille på.
Jeg er glad for, at statsministeren sammen med Múte B. Egede har igangsat de her nye projekter om vandkraft, og det ligger, så vidt jeg forstår, i Klima-, Energi- og Forsyningsministeriet.
Det er et godt eksempel på, at der ligger meget ude i ressortministerierne, som det er vigtigt at vi får hånd om, og at vi rent faktisk skal være bevidste om, hvor meget de beslutninger, vi tager, betyder i Grønland og på Færøerne, og at vi er up to date og prioriterer det.
Det skulle være mine ord, formand.