runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Mai Villadsen (EL), 2026-02-03:
Jeg er enig i, at der er alt for mange åndssvage koncepter derude og kommunale projekter, som koster for meget, men det er altså ikke det, der skaber uroen i folkeskolen.
Det er, at der mange steder er 28 elever i klasser, hvor der måske er en ikke uddannet voksen.
Det kan være børn, som måske skulle have været grebet meget tidligere.
Nu nævner ordføreren selv bureaukrati, men siger samtidig, at man meget minutiøst skal vide, hvad folkeskolen bruger pengene på.
Hvor meget bureaukrati kommer det til at kræve?
Det kunne jeg godt tænke mig at høre.
Helena Artmann Andresen (LA), 2026-02-03:
Helt grundlæggende køber jeg ikke ind på den der med, at enten er det velfærd, eller også er det skattelettelser.
Altså, der er ansat 18.000 bureaukrater under statsministerens regering, og jeg tror godt, vi kan finde ud af at skære ned i den offentlige velfærd, uden at det lige præcis er folkeskolen, vi skærer ned på.
Så den præmis køber jeg ikke.
Så bliver jeg nødt til at sige igen, at det handler om de tre håndtag.
Økonomi er godt, men noget af det, vi ved får eleverne til at mistrives allermest, er uro, og hvis der bliver ved med at være kommunale børnesyn, der gør, at læreren ikke kan sikre, at der er ro i timerne, kan vi putte nok så mange penge i folkeskolen, men det kommer ikke til at løse det problem.
Vi bliver nødt til at tage fat i alle tre håndtag.
Mai Villadsen (EL), 2026-02-03:
Det er da meget spændende, hvornår Liberal Alliances nye plan kommer, for jeg har også noteret mig de tidligere planer, som giver milliarder i skattelettelser, og som samtidig har et lavere offentligt forbrug, hvilket jo betyder, at der skal skæres ned.
Så det bliver spændende at se, hvad der kommer fra Liberal Alliances side.
Jeg synes egentlig, det er lidt sjovt, for Liberal Alliance har jo før i tiden turdet stå lidt fri i forhold til resten af blå blok, og man sagde nej til folkeskolereform i sin tid sammen med Enhedslisten; vi var de to eneste partier, der var kritiske over for inklusionsreformen.
For hvis man vil alt det, som ordføreren står og taler om – en bedre skole med mere ro i klassen, mindre vold, bedre vilkår, mere læring – kræver det altså også, i hvert fald set med mine øjne, at der er færre i klassen og flere lærere til stede.
Helena Artmann Andresen (LA), 2026-02-03:
Jeg tror ikke, jeg kan stå her og afsløre vores 4-årsplan, der ikke er kommet ud endnu.
Men jeg synes jo, at folkeskolen er et sted, hvor det kan være svært at effektivisere, men jeg synes jo, det er helt fair at stille de krav til f.eks. sundhedsvæsenet, når man kan se, at de private gør det noget bedre end det offentlige.
Men det er da klart, at du ikke på den måde kan tvinge igennem, at elever skal læse hurtigere.
Sara Emil Baaring (S), 2026-02-03:
Tak for det, og tak til ordføreren for talen.
Hvordan ser en god inklusion ud for Enhedslisten?
Helena Artmann Andresen (LA), 2026-02-03:
Vi er gået væk fra vores 2030-plan og har lavet 4-årsplaner, og vores 4-årsplan for velfærdsområdet er ikke kommet ud endnu.
Så vores 2030-plan er ikke gældende lige nu.
Men som jeg har sagt, er vi ikke afvisende over for at skulle bruge flere penge på folkeskolen.
Sigurd Agersnap (SF), 2026-02-03:
Tak for det, og tak til ordføreren for talen.
Der er sat 0 kr. af.
Faktisk ligger der en besparelse på 1 pct. på hele den offentlige sektor, og det er hele logikken om at køre længere på literen, at alt skal kunne effektiviseres i det uendelige.
Er det så ikke Liberal Alliances politik, at der ikke skal flere penge til skolen, og at man faktisk skal underlægges et besparelseskrav på 1 pct.?
Helena Artmann Andresen (LA), 2026-02-03:
Jeg er oprigtigt bekymret for folkeskolen.
Der er uro i klasserne, nogle steder vold, mislykket inklusion, tab af autoritet, utallige vikartimer, et haltende forældresamarbejde, dårlige økonomiske prioriteringer, kommunale børnesyn og en generel overregulering presser i dag folkeskolerne i bund.
Der er i dag tre håndtag, man kan tage fat i, hvis vi vil have en bedre folkeskole.
Der er det strukturelle håndtag.
Folkeskolen lider stadig under konsekvenserne af reformen fra 2013, inklusionslov og en omfattende overregulering, der i høj grad i dag er drevet af kommunerne.
Det har svækket fagligheden, autoriteten og arbejdsroen.
Så er der det pædagogiske håndtag.
Mange steder har kommuner kommunale børnesyn og styringskoncepter, der har indskrænket det pædagogiske råderum for lærerne, og allerede i børnehaverne i dag er det at være skoleklar blevet til, at man kan skrive sit eget navn og tælle til ti.
Det er ikke at kunne vente på tur og være en god ven.
Det er altså ikke et centralt defineret værdigrundlag, der skaber god undervisning; det er faglighed, relationer og professionelt ansvar.
Så er der det økonomiske håndtag.
Og ja, økonomien er presset på mange skoler, men vi mangler først og fremmest gennemsigtighed med, hvad pengene bliver brugt på.
Inklusion og kommunale incitamentmodeller presser økonomien.
Vi kan ikke løse folkeskolens problemer uden at trække i alle tre håndtag, og jeg synes, at det er et fattigt svar på folkeskolens problemer, hvis man hele tiden kun taler om det økonomiske håndtag, eller der, hvor der ligger det største potentiale til at kunne løse de her udfordringer.
Spørgsmålet må være, hvilken folkeskole vi vil have, og så må regnestykket gå den anden vej rundt.
Det andet er en meget dyr og ineffektiv måde at styre offentlig velfærd på.
Jeg vil ikke afvise, at der er behov for flere penge i folkeskolen, men første skridt må være reel gennemsigtighed i skolernes økonomi, så vi rent faktisk kan sætte pengene ind der, hvor der er brug for det.
I min egen kommune, Kolding Kommune, har man eksempelvis brugt omkring 6 mio. kr. på et kommunalt børnesyn.
Skolelederne bliver hele tiden sendt på kurser i ledelse tæt på.
Nu har vi fået kurset Ledelse tæt på 3.0, og så kan man tage hvor meget tæt på det er, når de hele tiden skal rende på kurser.
Der er bruges midler på efteruddannelse af lærere og pædagoger, de ikke selv har efterspurgt, og når man taler med nogle af dem, synes de nærmest, at det er spild af tid og ressourcer.
Samtidig med det er det heller ikke min opfattelse, at de går ned på skolekonsulenter i Kolding Kommune.
Specialskolerne er også meget dyre, og vi mangler fortsat solid viden om deres økonomi.
I dag bygger det meste af overblikket på spørgeskemaundersøgelser, hvor det er KL, der selv oplyser til AE-rådet, hvad deres tilbud koster, og det er altså ikke helt optimalt.
Så hvis vi gerne vil have en god folkeskole, kræver det altså, at vi tager fat i alle tre håndtag.
Det skylder vi eleverne, forældrene, lærerne og skolelederne.
Tak for ordet.
Rasmus Lund-Nielsen (M), 2026-02-03:
Det er jo ikke helt korrekt
udlagt.
Der er da i den grad blevet investeret i vores børn i den her regeringsperiode.
Det var også det, jeg prøvede at opliste med, at det jo også er noget, der rækker ud over bare folkeskolen.
Bl.a har vi jo investeret i et løft i psykiatrien på 35 pct., eller 4,6 mia. kr. om året, herunder let tilgængelige tilbud, som jo netop er for alle i skolealderen og op til 18 år, hvor vi jo med mere end en halv milliard om året kommer til at investere i vores børns trivsel, ligesom vi har gjort en masse andre ting, også på folkeskoleområdet, hvor vi jo bl.a. har fået indført mobilfri skoler, hvilket jo også vidner om, at koncentrationsproblemer ikke bare nødvendigvis kan løses med penge; der skal også nogle strukturelle greb til.
Men jeg synes da i den grad, vi kan sige, at vi har investeret i børn.
Helene Brydensholt (ALT), 2026-02-03:
Men det, vi så ser, når man kigger på talene, er jo, at vi ikke investerer i dem.
Jeg har hørt så mange, der siger, at børnene er noget af det vigtigste, vi kan investere i, men gang på gang ser vi jo, at der ikke bliver investeret i børnene, og at de ikke bliver prioriteret.
Det gælder både i kommunerne, men det gælder også herinde, så det er jo lidt bare en løgn, man fyrer af, for der er jo ikke et flertal, der er klar på at investere i dem.
Rasmus Lund-Nielsen (M), 2026-02-03:
Hvad angår forsvaret, er det jo i høj grad noget, vi har forpligtet os til i kraft af vores NATO-samarbejde, altså at alle lande bruger en procentdel af deres bnp på forsvar.
I forhold til forskning og ulandsbistand er det selvfølgelig noget andet.
Det betyder jo ikke, at det som sådan er vigtigere.
Jeg synes, at investering i børn er det vigtigste, vi overhovedet kan investere i.
Men det ændrer jo ikke på, at det stadig væk handler om et konkret produkt.
Vi skal have en folkeskole, som skal kunne være der for alle typer af elever, og det er måske det, der netop har fejlet ved bl.a. den inklusionslov, som blev vedtaget i 2012, hvor man jo har presset mange elever ind i de samme rigide rammer, som mange ikke passer ind i.
Så for mig at se er folkeskolen et sted i vores velfærdssamfund, hvor man skal kigge, hvad det er for nogle konkrete udfordringer vi har, og hvordan vi kan priotere bedst muligt i forhold til at løse dem
Og det er ikke bare et spørgsmål om at sende flere penge.
Sigurd Agersnap (SF), 2026-02-03:
Spændende, vi glæder os til at læse mere om det i 4-årsplanen.
Kan ordføreren så løfte sløret for i dag, om der er sat flere penge af til skolen, eller ligger der stadig sådan et effektiviseringskrav?
Man jo må indrømme, at det ikke er den eneste plan, der har været fra Liberal Alliances side, hvor der har været et effektiviseringskrav over hele den offentlige sektor.
Det mindes jeg faktisk der har været i stort set alle planer.
Så kører man videre med det effektiviseringskrav, eller har man faktisk sat flere penge af til skolen?
Mai Villadsen (EL), 2026-02-03:
Inklusionstanken er sådan set fantastisk, synes jeg.
Så den oprindelige idé om, at flere skulle være mere til stede i den lokale folkeskole, synes jeg faktisk var fin.
Men måden, det blev gjort på, synes jeg var helt forkert.
Man så slet ikke den enkelte elev; man lavede bare et snit og sagde: Hvis du har behov for så mange støttetimer, så skal du ind i skolen.
Min mor var lærer på specialområdet, og det var en lille skole, der var integreret i en folkeskole, hvor eleverne kom, havde håndværksfag og arbejdede på helt andre måder, og så havde de timer en gang imellem i skolen.
Sådan noget kunne jeg godt drømme mig tilbage til.
Dina Raabjerg (KF), 2026-02-03:
Det var sådan set overhovedet ikke det, jeg spurgte om.
Det var det, jeg spurgte om.
Karin Liltorp (ALT), 2026-02-03:
Om den problematisering af, hvordan Menneskerettighedsdomstolen faktisk handler i praksis, vil jeg sige, at for mig svarer det jo lidt til, at vi, hver gang Højesteret tager en afgørelse, så lidt betvivler vi, at de har styr på det.
Det, det drejer sig om, er jo, at det er reglerne, der skal ændres, hvis vi er i tvivl om dem.
Det skal ikke være en mistænkeliggørelse af deres praksis.
Det er 1 promille af alle de sager, der er.
Så for mig bliver det symbolpolitik, og jeg synes, det er ærgerligt, at vi på den måde begynder at sætte spørgsmålstegn ved menneskerettighederne.
Dina Raabjerg (KF), 2026-02-03:
Det er bare lige et afklarende spørgsmål.
Antallet af sager ved Menneskerettighedsdomstolen er vel lidt ligegyldigt, altså om der er få eller mange.
Det afhænger vel af noget andet; hvis man har én sag og der falder en afgørelse, så ændres jo den praksis, som bliver implementeret, overalt.
Karin Liltorp (ALT), 2026-02-03:
Jeg ser faktisk ikke noget problem med, at menneskerettighederne bliver misbrugt.
Jeg ser, at vi har nogle meget klare regler for, hvordan mennesker skal behandles, og jeg ser, at det er så få sager, og der havner ved Den Europæiske Menneskerettighedsdomstol, og det kan netop være sager, hvor folk er født og opvokset i Danmark og alligevel står til udvisning.
Så nej, jeg synes ikke, at menneskerettighederne skal gradbøjes, og det er jo det, jeg ser at vi har gang i her i Danmark, og det synes jeg er en rigtig uheldig udvikling.
Sólbjørg Jakobsen (LA), 2026-02-03:
Så svaret er, at det kun er den ene side, som forsøger at modarbejde, at kriminelle udlændinge skal kunne påberåbe sig menneskerettighederne for ikke at blive smidt ud af Danmark.
Man kritiserer kun dem, der vil modarbejde, at menneskerettighederne bliver misbrugt på den måde.
Karin Liltorp (ALT), 2026-02-03:
Der kan man godt sige meget klart, at det jo er en klar kritik af udvisningsreformen.
For faktum er, at i de der 6.000 udvisningssager, der har været de sidste 5 år, har der været 6 sager, der er blevet rejst ved Den Europæiske Menneskerettighedsdomstol .
Det er 6 sager ud af 6.000, der er blevet løftet op til Menneskerettighedsdomstolen, og det er så små tal, vi taler om, mens der i forhold til resten af sagerne faktisk er mange, der er gået fuldstændig problemfrit igennem.
Og de sager er så dem, man vil tage op til revurdering, hvor man i virkeligheden vil prøve at påvirke domstolen til at tage en anden beslutning.
Sólbjørg Jakobsen (LA), 2026-02-03:
Jeg vil egentlig gerne have opklaret, hvad det er for et pres, det er, som ordføreren hentyder til.
For jeg ser også et pres omkring menneskerettighederne i disse dage, ved at de f.eks. udnyttes til, at vi ikke kan udvise kriminelle udlændinge, fordi de påberåber sig retten til familieliv, og det er rigtigt, at der er et modpres, i forhold til at vores menneskerettigheder udnyttes i den situation.
Så jeg vil bare gerne vide, om ordføreren kritiserer det pres, der er fra os, der gerne vil modarbejde den udnyttelse af menneskerettighederne, eller om det er en kritik af dem, der bruger menneskerettighederne til at påberåbe sig retten til familieliv, når man egentlig bare er en kriminel udlænding, som man ikke kan få udvist af Danmark.
Karin Liltorp (ALT), 2026-02-03:
Tak for ordet.
Det er allerede blevet sagt et par gange, at det her lovforslag er en halvkedelig implementering af et EU-direktiv.
Men hvis vi lige hæver blikket et øjeblik, kan vi jo minde hinanden om, hvad det egentlig handler om.
De sætter grænser for statens magt og skal beskytte mod vilkårlighed, umenneskelig behandling og manglende retssikkerhed.
De omfatter klassiske frihedsrettigheder som ytrings- og religionsfrihed, retten til privat- og familieliv og retten til en retfærdig rettergang, og de beskytter mod diskrimination.
Menneskerettighederne gælder netop derfor alle, også når det er politisk upopulært.
Netop derfor er de en hjørnesten i ethvert demokratisk retssamfund.
Derfor er Alternativet positiv over for lovforslaget.
Det styrker Institut for Menneskerettigheders mandat og udvider beskyttelsen til også at omfatte religion eller tro.
Det er fornuftigt, og det er nødvendigt, og det er helt i tråd med både EU-retten og Danmarks internationale forpligtelser.
På den baggrund er det jo et lovforslag, man næsten kan blive i godt humør af.
Men netop derfor er kontrasten også tydelig, for samtidig med at vi her styrker menneskerettighederne og udvider beskyttelsen for udsatte grupper, ser vi en politisk praksis, særlig på udlændingeområdet, hvor flere partier meget aktivt leder efter grænserne for, hvor langt menneskerettighederne kan presses.
I Alternativet savner vi derfor, at vi igen ser menneskerettighederne som et samlet værdigrundlag og ikke som noget, man kan skrue op og ned for, afhængigt af den politiske dagsorden.
For menneskerettighederne er jo netop til for de situationer, hvor det bliver svært, og hvor flertallets tålmodighed er begrænset.
Derudover vil jeg pege på et mere praktisk problem, for når man udvider Institut for Menneskerettigheders opgaver, udvider man også deres ansvar for rådgivning, undersøgelser, rapportering og dialog med myndigheder.
Alligevel lægger lovforslaget op til, at det hele kan rummes inden for de eksisterende økonomiske rammer, og det har både instituttet selv og flere af høringsparterne udtrykt bekymring over, og den bekymring deler vi i Alternativet.
Hvis man skal styrke menneskerettighederne i praksis og ikke kun på papiret, kræver det selvfølgelig også, at den institution, der skal løfte opgaven, har de nødvendige ressourcer.
Men som udgangspunkt støtter Alternativet lovforslaget og håber på, at en økonomisk styrkelse af Institut for Menneskerettigheder kan komme på tale.
Desuden håber vi endnu mere på, at vi kan genoplive samtalen om vigtigheden af menneskerettighederne, så vi ikke ender i en situation, hvor de kan gradbøjes.
Tak for ordet.
Nick Zimmermann (DF), 2026-02-03:
Tusind tak for det.
Vi mener i Dansk Folkeparti, at vi jo selvfølgelig alle sammen skal være lige for loven uanset køn og alder osv.
Det tager vi alvorligt, men vi mener ikke, at det her forslag kun handler om ligebehandling; det handler jo i lige så høj grad om, hvem der skal bestemme i Danmark.
Lovforslaget er et eksempel på, at EU langsomt udvider sin indflydelse på områder, som vi bedre selv kan håndtere her i Danmark.
Vi mener også, at direktiver alt for ofte bliver brugt som løftestang fra Bruxelles' side for at ændre dansk lovgivning.
Tak for ordet.
Dina Raabjerg (KF), 2026-02-03:
Tak, formand.
Lovforslaget har et klart og et afgrænset formål, nemlig at gennemføre EU's direktiv om minimumsstandarder for ligebehandlingsorganer.
Baggrunden er, at EU vurderer, at reglerne om ligebehandling ikke bliver håndhævet ensartet i medlemslandene.
Vi har rettighederne på papiret, men praksis varierer, og derfor har EU valgt at fastsætte nogle fælles minimumskrav.
I Danmark indebærer det, at Institut for Menneskerettigheders mandat bliver udvidet til også at omfatte religion eller tro, alder og handicap, og at instituttet kan fremsætte henstillinger om dataindsamling.
Det er væsentligt at understrege, at der ikke bliver indført en masse nye forpligtelser for borgerne eller virksomhederne, og at gældende regler om databeskyttelse også fortsat er uændret.
Man kan være enig, eller man kan være uenig i graden af regulering fra EU, men man kan nok ikke være uenig i, at diskrimination ikke acceptabelt, og man kan heller ikke være uenig i, at EU-ret skal implementeres.
Regeringen har valgt en minimumsimplementering og vurderer, at de eksisterende danske ordninger samlet set allerede lever op til EU-kravene.
Derfor bakker Det Konservative Folkeparti op om forslaget.
Sólbjørg Jakobsen (LA), 2026-02-03:
For os som liberale er individet i centrum.
Du har nogle medfødte rettigheder og en værdighed, fordi du er menneske, ikke fordi du har en bestemt hudfarve, et bestemt køn eller en bestemt seksuel orientering, religion eller tro.
Det er stærke grundværdier, som vi har kæmpet for i Vesten i generationer.
Det er grundværdier, som vores europæiske samarbejde også står på.
Nationernes ligebehandlingsorganer skal fremme ligebehandling, herunder ved at bistå ofre for forskelsbehandling med at få behandlet deres klager, indlede uafhængige undersøgelser af forskelsbehandling, offentliggøre rapporter og fremsætte henstillinger om spørgsmål vedrørende forskelsbehandling, herunder også om offentlige og private aktørers indsamling af data om forskelsbehandling.
I dag er arbejdsområdet officielt køn, seksuel orientering, kønsidentitet, kønsudtryk, kønskarakteristika, race eller etnisk oprindelse.
Lovforslaget her udvider eller måske rettere kodificerer arbejdsområdet til også at omfatte forskelsbehandling baseret på religion eller tro, alder og handicap.
Det giver god mening.
Disse områder vedrører også alt andet lige flere borgere end udfordringerne med f.eks. kønsidentitet, hvorfor Institut for Menneskerettigheder også allerede beskæftiger sig med flere af de områder.
Vi noterer os bekymringen i høringssvarene for øget bureaukrati med forslaget, men er blevet betrygget af ministeriets svar i høringsnotatet, herunder at der ikke er øgede økonomiske udgifter forbundet med forslaget.
Det er dog også vigtigt for Liberal Alliance at understrege, at retten til ligebehandling ikke er det samme, som at alting er lige godt, og det skal vi heller ikke være bange for at anerkende, især i disse tider, hvor det faktisk er til stor debat.
Det kan nogle gange give mening at behandle en 18-årig anderledes end en 8-årig.
Det giver dog ikke samme slags mening at behandle en 50-årig anderledes end en 51-årig.
Sådan kan der være ting, som man kan have mulighed for at få ret til, men ikke nødvendigvis har ret til.
Det skal vi også turde sige højt, især når vi snakker om menneskerettigheder i dag.
Det tror jeg heldigvis at vi har et bredt flertal for her i salen.
Med disse ord kan jeg sige, at Liberal Alliance støtter lovforslaget.
Sigurd Agersnap (SF), 2026-02-03:
Tak for ordet, formand, og tak til beskæftigelsesministeren for at fremsætte det her lovforslag.
Man kunne fristes til at sige, at det er en opdatering af mandatet, således at mennesker, der oplever forskelsbehandling på grund af religion eller tro, alder og handicap, har et sted at søge bistand, og at denne forskelsbehandling dokumenteres og analyseres på linje med instituttets øvrige områder.
Det synes vi er fornuftigt.
Vi hilser det velkommen at udvide og opdatere mandatet, og vi ser frem til at kunne følge Institut for Menneskerettigheders afrapportering, også på de her områder.
For SF er kampen mod forskelsbehandling vigtig for at styrke vores demokrati og for at holde øje med alle borgeres retssikkerhed.
Tak for ordet.
Karin Liltorp (ALT), 2026-02-03:
Enhver domsafsigelse kan i princippet have effekt på omgivelserne, og det skal den også gerne have.
Men det er jo ikke, fordi der skal være et politisk pres på domstolen for at komme med en anden vurdering, bare fordi der er nogle politikere, der mener, at det er gået over stregen.
Jeg forventer, at vi alle sammen har tillid til domstolen og faktisk tror på, at de tager de rigtige beslutninger, og det ønsker jeg faktisk ikke at betvivle, og det synes jeg lidt vi gør med den praksis, der er i Danmark lige nu.
Charlotte Munch Pasler (DD), 2026-02-03:
Det primære formål med dette lovforslag er at gennemføre en udvidelse af Institut for Menneskerettigheders kompetenceområde til også at omfatte religion, tro, alder og handicap.
Med lovforslaget indsættes desuden en bestemmelse om, at instituttet skal have mulighed for at fremsætte en henstilling om, hvilke data om forskelsbehandling offentlige og private aktører kan indsamle.
I Danmarksdemokraterne har vi i udgangspunktet intet imod, at Institut for Menneskerettigheder med lovforslaget vil få grundlag for at fremme ligebehandling og bekæmpe forskelsbehandling på grund af religion eller tro, alder og handicap, men samtidig må det konstateres, at lovforslaget udspringer af en EU-regulering, som endnu en gang begrænser det nationale handlerum og flytter beslutningskompetencen væk fra Folketinget.
Danmarksdemokraterne er grundlæggende kritiske over for denne udvikling.
Derudover er det ingen hemmelighed, at vi igennem en årrække har set en tydelig tendens til, at Institut for Menneskerettigheder i stigende grad agerer politisk frem for udelukkende at fungere som en neutral og faglig vagthund.
Instituttet har ofte haft større fokus på at fremme internationale konventioner og fortolkninger heraf end på at tage højde for danske forhold og den politiske virkelighed i Danmark.
Derfor forholder Danmarksdemokraterne sig kritiske over for instituttets rolle, og vi kan derfor ikke stemme for lovforslaget.