Peter Skaarup (DF), 2021-10-26:
Tak for det.
Vi behandler i dag L 14, et forslag til ændring af lov om retspleje, hvidvask, straffelov og forskellige andre love.
Når man sådan sidder og kigger lovforslaget igennem, må vi sige fra Dansk Folkepartis side, at der er mange gode elementer i det her lovforslag, og meget af det er jo også ret nøje aftalt mellem de politiske partier.
Derfor vil vi fra Dansk Folkepartis side også ende ud med at støtte forslaget.
I forhold til de fleste punkter er det også noget, vi kender meget til, men der er også punkter, hvor der er åbentstående ting, som vi gerne vil spørge lidt mere ind til under udvalgsbehandlingen.
Det, man kan sige, er, at det tit i den her folketingsperiode er sådan, at regeringen roser sig selv ret meget.
Det gør de på mange områder.
Det er jo fair nok.
Når man har ordet, kan man godt rose sig selv, og det har regeringen jo tit gjort.
Men en af de ting, som de så i regeringen har rost sig selv meget for, er, at de har begrænset antallet af lovforslag.
Det har jeg hørt fra statsministeren, og jeg har også hørt det fra justitsministeren.
Og når man så ser den her bunke under L 14, som vel i virkeligheden indeholder syv lovforslag, så kan man måske godt tænke, at det er meget fint, at man roser sig selv for, at der er væsentlig færre – mener man selv – lovforslag, men hvis virkeligheden er, at man pakker syv lovforslag ind i ét lovforslag, så er det jo nemt nok at få lavet færre lovforslag.
For det her lovforslag betyder jo, at man på syv forskellige områder gennemfører ændringer, som er ret markante, må man sige.
Det går selvfølgelig fint, hvis alle partierne er enige i de syv lovforslag, der er samlet i ét lovforslag.
Sværere kan det jo være, hvis der er partier, der siger, at lige det der synes de ikke om.
For så bliver det jo svært for de partier at gøre deres synspunkter gældende i forhold til de enkelte områder, fordi de så vil komme til regeringen og sige: Kan vi ikke dele lovforslaget op?
Og så har vi miseren.
Men altså, vi har som sagt helt grundlæggende en positiv vurdering af lovforslaget.
Vi er særlig glade for, at vi begrænser muligheden for strafrabat, hvis straffesagen har taget længere tid end forventet.
Det er jo desværre tit situationen.
For helt grundlæggende bør en kriminel efter vores opfattelse ikke tildeles rabat, efter at vedkommende har begået noget kriminelt – heller ikke selv om straffesagen har taget lang tid at få afsluttet.
Det må stadig væk være sådan, at begår man kriminalitet, må man også stå til regnskab for den kriminalitet, man har begået, også selv om det har taget noget tid ved domstolene og hos politiet og hos anklagemyndigheden.
Grunden til, at man så ikke gennemfører det fuldt ud, er jo hensynet til menneskerettighedskonventionen, siger man, altså hvor man sikrer nogle rettigheder for gerningsmanden frem for for ofrene.
Helt grundlæggende er der set med Dansk Folkepartis øjne for meget fokus på gerningsmandens perspektiv.
Det bør være sådan, at det er ofrene, man først og fremmest hjælper, og ikke gerningsmanden.
For hvorfor skal offeret vente urimelig lang tid, før sagen kan blive afsluttet ved domstolene?
Hvorfor skal offeret i virkeligheden ikke tildeles kompensation for at vente på sin sag i måske flere år?
Hvorfor skal det være gerningsmanden, som menneskerettighedskonventionen udpeger som den, der skal have belønning?
For det er jo reelt det, som regeringen siger her.
Hvis man skal bryde fuldstændig med konventionens principper, skal man tildele gerningsmanden kompensation, fordi man ikke vil give en strafrabat jævnfør menneskerettighedskonventionen.
Og det vil regeringen så ikke gå ind i.
Der kan man sige, at ja, det ville da også være urimeligt.
Men man kan jo også på den anden side sige, at der faktisk er ret mange gerningsmænd, der har meget stor gæld til det offentlige i forvejen, så derfor ville det måske ikke gøre så meget, hvis en bandedreng, der har lavet meget kriminalitet og har stor gæld, får fratrukket lidt, får en lille kompensation – hvis det endelig skulle være.
Det vil formentlig ikke gøre den helt store forskel.
Så hvis man endelig skulle gøre noget, så gå da bare hen ad den sti.
Så det er en opfordring til regeringen, og det vil vi spørge mere ind til under udvalgsbehandlingen, altså om regeringen vil være med til det.
Så er det også sådan, at man med det her forslag etablerer National enhed for Særlig Kriminalitet.
Det er klart, at det rejser nogle spørgsmål om den kompetence, man har i dag.
Flytter den med ud, eller bliver den lagt sammen?
Det er altså vigtigt, at kompetencen bevares, uanset om man flytter ud eller lægger sammen.
Det vil vi have øje for i Dansk Folkeparti.
Men det er som sagt sådan, at vi efter al sandsynlighed kommer til at stemme for lovforslaget, når det bliver færdigbehandlet.