Jacob Mark (SF), 2021-04-26:
Nu har jeg på vegne af SF i snart 6 år, må det være, arbejdet for, at der skulle ske en større, mere progressiv og mere retfærdig fordeling af elever og økonomi på vores uddannelser i Danmark.
Og der er særlig tre ting, som der er brug for en reform af og handling på.
Det første er, at vi skal sikre, at alle unge mødes på tværs af hinanden, f.eks. på tværs af økonomisk baggrund.
Det skal være sådan, at lægens datter møder den ufaglærtes søn, sådan sagt lidt populært.
Det der med at mødes på tværs af nogle økonomiske forhold og livsvilkår er bare vigtigt for forståelsen af hinanden.
Man skal også mødes på tværs af kulturer og på tværs af herkomst, altså sådan at sønnen af en muslim møder datteren af en jøde eller en kristen.
Der kan vi bare se i vores uddannelsessystem, på vores skoler og faktisk også i vores dagtilbud, at det i højere og højere grad bliver sådan, at vores unge mennesker og vores børn klumper sig sammen på baggrund af kulturer og klasser i samfundet, og vi mener, det er helt afgørende for vores dejlige danske samfund, at mennesker mødes på tværs.
Vi prøvede mange gange også i sidste valgperiode at overbevise ministeren om, at man skulle lave en større elevfordeling og gøre det på en måde, hvor man stadig tager højde for, hvor de unge selv vil hen, og sørger for, at mennesker i højere grad mødes på tværs.
Så skal jeg måske også bare lige sige, at der er nogle, der som modargument til det vil sige: Jamen gør I så ikke op med det frie valg?
Der vil jeg bare gerne udfordre det der udtryk det frie valg lidt.
For er der reelt et frit valg, når det i Danmark er sådan, at de ressourcestærke, altså dem, der har forældre, der kan køre dem, eller dem, der har økonomi eller ressourcer til at køre langt, kan vælge nogle få uddannelsesinstitutioner langtfra, hvor de bor, og hvor de, altså dem, der har det allerbedst, og dem, der er allermest ressourcestærke, så klumper sig sammen, mens dem, der så er tilbage på skolerne, altså dem, der ikke evner eller har mulighed for at flytte sig, så er de udsatte?
Det er jo så et frit valg for dem, der har ressourcerne, men et ufrit valg for dem, der bliver.
Så hvad er det mest frie?
Er det, når der er en større grad af elevfordeling end det, vi har i dag?
Så er der den anden del, som er et lige så stort problem i min optik, nemlig at nogle af vores uddannelsesinstitutioner, som ligger i landdistrikterne – nogle af dem endda i provinsen – oplever en elevnedgang og vil gøre det i lang tid fremover.
Vi mener, det er fuldstændig afgørende for vores dejlige danske samfund, at der er uddannelsesinstitutioner i hele Danmark, også fordi vi ved, at nogle af de unge, som har det sværest, også er dem, der er mindst tilbøjelige til at rykke sig.
Og for dem vil det have den konsekvens, at det ikke er sikkert, at de får en uddannelse, hvis der ikke ligger uddannelser i hele landet.
I dag har vi et taxametersystem og en elevfordeling, der ikke tager højde for situationen med de uddannelser, i hvert fald ikke i høj nok grad.
Det skal vi ændre på.
Den tredje del handler også om taxameteret, altså at vi har et taxameter, der belønner færdiggørelse og hurtighed.
Det er næsten sådan en pølsefabrik, hvor man siger, at jo mere man kan få igennem, og jo meget mere man kan presse dem, jo bedre er det, og jo mere bliver man belønnet økonomisk.
Men det handler jo ikke om kvalitet.
Det handler bare om at få så mange igennem som muligt, og det skal vi have ændret på.
Det lavede vi faktisk et bredt forlig om i forhold til de videregående uddannelser i sidste periode under en Venstreminister.
Det var rigtig godt.
Det ønsker vi også at gøre nu her med et større grundtilskud, måske endda med et klassetaxameter, eller vi ønsker i hvert fald at gøre det på en måde, så vi holder hånden under nogle af de gymnasier, hvor man ikke har lige så mange elever, og hvor man ikke bare kan køre folk igennem.
Og så skal vi gøre det på en måde, hvor vi ikke belønner færdiggørelse, men belønner det, at man laver god uddannelse.
Det tror jeg måske også vil have den positive sideeffekt, at man ikke holder på elever, som reelt ikke har godt af at gå på den pågældende uddannelse, men får sendt dem videre.
Altså, jeg kan pege på mange unge, som måske er blevet fastholdt på en stx-uddannelse
, vel vidende at de måske vil få 2,5 i snit, og måske havde de haft bedre af at gå på en erhvervsuddannelse, men så bliver de fastholdt, fordi man godt kan se, at de lige kan klare den, og så er der jo økonomi i at fastholde dem.
Det er ikke en sund struktur, hverken for vores uddannelser eller for vores unge mennesker, der måske ville have godt af at komme videre til et andet sted.
Med alt det her er jeg meget fortrøstningsfuld, for de her ting sidder vi jo og skal til at i gang med ovre hos børne- og undervisningsministeren.
Jeg er meget fortrøstningsfuld, med hensyn til at vi kan løse det, og jeg håber, vi kan gøre det bredt i Folketinget.