Pelle Dragsted (EL), 2019-03-19:
Det her er jo et af de her bunkeforslag, som jeg plejer at kalde dem.
Det er et forslag på 250 siders erhvervsjura med 32 forskellige tiltag på det finansielle område.
Jeg vil bare sige, at jeg altid synes, det er en udfordring at behandle den her type forslag.
Jeg ved ikke, hvad løsningen på det er, men jeg tror, at der, hvis man skal være ærlig, er mange af os, som selvfølgelig læser det grundigt, men som har meget svært ved at vurdere de konkrete konsekvenser af mange af tiltagene, og hvad der reelt kan ligge i dem.
Jeg gør ikke.
Ved ministeren det?
Ved embedsfolkene det?
Altså, det baserer sig på en meget stor tillid, når vi behandler denne type forslag, og det synes jeg altid er lidt urovækkende.
Jeg ved ikke, hvad man skal gøre ved det, for problemet er jo nok, at den finansielle sektor er blevet så kompleks, som den er, og derfor også kræver en ekstremt kompleks lovgivning, og spørgsmålet er så, hvem det i sidste ende er til gavn for.
Det var en lille detour – det må man ikke sige, for det er på engelsk, så jeg vil sige, at det var en lille omvej.
Men de elementer, der er i forslaget, er vi som udgangspunkt positive over for.
Der er flere ting, som har været diskuteret, og som vi også selv har efterspurgt.
Det gælder bedre beskyttelse af whistleblowere, stærkere fit and proper-regler og i det hele taget en række tiltag, der vil gøre det sværere at engagere sig i hvidvask eller terrorfinansiering, og det er jo positivt.
Det er klart, at vi gerne så, at der blev taget yderligere initiativer, og vi håber selvfølgelig, at de forhandlinger, der pågår, vil føre frem til nye og endnu skrappere initiativer i forhold til strafskærpelse, i forhold til et stærkere og mere uafhængigt tilsyn, og i forhold til at der er de nødvendige ressourcer på området.
I den her lange række af elementer er der nogle andre ting, vi er rigtig glade for.
Der er spørgsmålet om den grønne investeringsfond, som jo var en offentlig bankfacilitet, som det lykkedes Enhedslisten under en finanslovsforhandling at få etableret med det formål at låne penge ud til grønne projekter, særlig i virksomheder, men også i f.eks. almene boligselskaber.
Her udvider man deres muligheder fra kun at måtte yde lån til også at måtte udstede garantier, ligesom f.eks. Eksport Kredit Fonden og Vækstfonden kan i forvejen.
Det er et positivt skridt.
Vi så gerne, at man tog et yderligere skridt og også tillod den grønne investeringsfond at foretage investeringer, sådan som Vækstfonden kan i dag.
Det har jo været en rigtig god forretning for staten på Vækstfondens område, så hvorfor ikke udvide det på den grønne investeringsfonds område?
Så har vi jo det problem med den grønne investeringsfond, at den er ved at løbe tør for penge.
Den har haft så stor succes, at der er så mange virksomheder, der gerne vil investere i den grønne omstilling, så i løbet af i år løber man tør for penge, og så kan der ikke lånes flere penge ud.
Vi deler også bekymringen med hensyn til aktuarberetningen.
Det er jo altid lidt svært, for selvfølgelig ønsker aktuarerne ikke selv, at deres opgaver blive mindre, men omvendt må man selvfølgelig også vurdere, om det reelt har en negativ konsekvens.
Et andet lille bekymringspunkt er det her med lånefinansiering af egne aktier og andele.
Det er jo som udgangspunkt fornuftigt i forlængelse af nogle af de bankskandaler, vi har set, hvor man fik bundet kunderne på ærmet, at de skulle, om jeg så må sige, låne penge til at investere i bankens egne aktier, og så tabte de en masse penge – jeg tror bl.a., det var i Roskilde Bank og andre steder.
Der er to udfordringer ved det, som jeg godt kunne tænke mig at bede erhvervsministeren forholde sig til.
Den ene handler om andelskasserne, hvoraf nogle, så vidt jeg ved, har en model, hvor man, hvis man f.eks. tager et lån, skal have en vis andelskapital, som man så kan lånefinansiere.
Den anden – nu kan jeg se, at jeg skal til at slutte – drejer sig om, at nogle af de kredse, der prøver at starte nye realkreditforeninger, hvilket jo kunne være rigtig godt for konkurrencen på realkreditmarkedet, bl.a. har kigget på en model, der byggede på, at man, når man optog et obligationslån, samtidig kunne foretage et kapitalindskud, for det er jo rigtig svært for nystartede foreningsejede realkreditinstitutter at finde den kapital, der skal til for at kunne entrere med sådan en obligationsserie.
Så der er nogle bekymringspunkter der, men jeg kan på den anden side godt forstå hensigten med lovforslaget.