Morten Messerschmidt (DF), 2019-12-03:
Tak, formand.
Det er interessant at sidde og kunne følge den her debat – forhåbentlig lige så interessant uden for salen, som det er her i salen – hvor der tales meget om politiske forandringer.
Noget inden for den sidste måneds tid, der for alvor i den her debat har optændt mig, var, da Landbrug & Fødevarer eksempelvis kom ud med meldingen om, at nu var man i Danmark tæt på at udvikle et nyt enzym, som kunne reducere kvægbrugets metanudslip ganske betragteligt.
Og det er jo i virkeligheden det, der tæller langt mere, end om man kan stå her og slå hinanden med citater og ting, der er sagt i fortiden.
Det er jo i bund og grund den akse, hvor man ud ad den ene linje kan have ambitionen om den grønne omstilling og ud ad den anden linje kan have, hvordan det påvirker det øvrige samfund i forhold til den sociale balance, i forhold til vækst, arbejdspladser osv.
Det er jo det, der i virkeligheden afgør, hvor partierne placerer sig – ikke om man vil eller ikke vil.
Når rigtig mange partier – som jeg lige kan tælle det: Dansk Folkeparti, Venstre, De Konservative, Socialdemokratiet og sikkert også flere – har rykket sig inden for det sidste halve år, så er det jo, fordi der har været et folkeligt ønske, en folkelig bevægelse, men jo også, fordi det nu er åbent erkendt og noget, man kan sige bramfrit, at den målsætning, man så sætter sig, har vi faktisk i talende og skrivende stund ingen idé om hvordan vi når.
Så det, vi er enige om, er, at vi gerne vil nå den, og at vi sætter os omkring det famøse bord, og med alle kendte midler og gode hensigter prøver vi på at nå det.
Der kan man sige, at det her borgerforslag, som vi har i dag, jo for så vidt efter folketingsvalget er blevet overhalet af virkeligheden, al den stund at de seks punkter, som forslaget opridser – som jeg ser det, og som vi ser det i Dansk Folkeparti – på den ene eller på den anden måde er inkluderet i den proces, der foregår i øjeblikket i forhold til at lave en ny klimalov og så forventeligt og forhåbentlig på den anden side af nytår at kunne implementere det.
At der skal sættes 5-årige delmål: Vi kan diskutere, hvordan det værktøj skal virke, men at man løbende og ikke bare hvert 5. år, men hvert eneste år skal holde regeringen op på den aftale, vi har, på den gensidig forpligtelse, vi har lavet, er der meget bred enighed om.
Jeg mindes ikke at have fremsat det forslag, som hr. Thomas Danielsen nævner om direkte at straffe regeringspartier med at fratage mandater.
Jeg tror, vi løber ind i nogle konstitutionelle problemer.
Til gengæld er jeg meget optaget af, at hvis en regering ikke lever op til sine løfter, jamen så må der kunne samles et folketingsflertal imod den, og på den måde, som vi gør i det parlamentariske spil normalt, straffe regeringen og så gennemtvinge netop det, som med de hørupske ord er hensigten: at intet er hverken over eller ved siden af Folketinget.
Så hensigten i punkt 2 er også til stede.
At klimahensyn skal integreres i andre politikker, synes helt åbenlyst.
Her i Folketinget indgår det jo i den daglige politiske debat, og jeg kan forstå, at man i regeringen jo ved siden af det økonomiske udvalg, det koordinerende udvalg nu også har lavet et grønt udvalg, så det synes at være noget, der er sivet relativt bredt ind.
At Klimarådet skal styrkes både fagligt med input udefra og i forhold til den måde, rådet virker på, synes der at være bred enighed om.
At Danmark skal satse på udvikling af grønne løsninger, er sådan hele fundamentet for den omstilling, som vi taler om, og det giver ganske god mening.
Og at vi skal være en drivkraft i international klimapolitik, tror jeg også der er meget bred enighed om.
Så kan man altid diskutere, hvad der er nok, til at man kan kalde sig drivkraft, men jeg har i hvert fald ingen erindringer om en regering, der ikke har kunnet sige, at de er en drivkraft – i hvert fald i nyere tid.
Så alle de intentioner forsøger vi at nå, fordi der kun er gode argumenter for en grøn omstilling, og det synspunkt deler vi også i Dansk Folkeparti.