Torsten Gejl (ALT), 2017-02-10:
Alternativet støtter beslutningsforslaget om at fjerne kontanthjælpsloftet og 225-timersreglen, og også gerne integrationsydelsen.
De gode ordførere før mig har igen givet alle de gode argumenter herfor, så jeg skal ikke gentage det hele igen.
Jeg noterer mig dog, at DF åbner mulighed for at justere kontanthjælpsloftet lidt, og det synes jeg er rigtig spændende.
Lad os nu lige se på det, lad os lige se det ske.
Vi mener også, at den foreslåede finansiering er fin nok, altså at man tager de penge, man har sparet på kontanthjælpsloftet og 225-timersreglen og giver dem tilbage til kontanthjælpsmodtagerne.
I Alternativet mener vi, at kontanthjælpsloftet og 225-timersreglen og beskæftigelsessystemet i det hele taget er et kæmpestort mistillidsvotum til kontanthjælpsmodtagere.
Vi vil gerne ophæve kontanthjælpsloftet og 225-timersreglen, men vi vil også gerne se på, hvordan vi kan forbedre et kontanthjælpssystem, der er baseret på mistillid og tvang.
Samfundet antyder, at den ledige ikke gider arbejde, hvis vedkommende ikke bliver tvunget, kontrolleret, administreret og udsat for økonomiske incitamenter.
Det kan godt være, at der er en enkelt eller to, der ville lægge sig hjem på sofaen og vente på kontanthjælpen i en periode, hvis der ikke var tvang og kontrol, men det er så få, at når vi lovgiver for at tvinge, kontrollere og administrere de helt, helt få, så gør vi ledigheden til et mareridt for alle dem, der gerne vil deltage i fællesskabet.
Mennesker, der bliver sat under tvang og kontrol, har nemlig meget ofte den helt fuldstændig sunde reaktion at bekæmpe det system, der forsøger at tvinge og kontrollere dem, alt imens de forsøger at finde et arbejde.
I Alternativet synes vi, at man skal basere beskæftigelsessystemet på tillid.
Vi har tillid til hinanden.
Vi er et af de lande i verden, hvor vi har mest tillid til staten.
Og alligevel har vi midt i vores samfund et beskæftigelsessystem, der er baseret på mistillid, tvang og økonomiske incitamenter.
I Alternativet arbejder vi på, at vi kan få indført kontanthjælp uden modkrav.
Vi vil ophæve tvangs-, kontrol- og administrationsforanstaltninger, der fratager borgerne myndigheden over deres liv, og tvinger dem til et bestemt antal møder, et bestemt antal jobsøgninger, et bestemt antal kurser, praktikker osv.
Og vi vil anvende de over 4 mia. kr., vi bruger på kontrol og tvang, til at gøre tilbuddene til kontanthjælpsmodtagere så gode, at folk tager imod dem uden at være tvunget.
Det koster masser af penge, og de bliver som sagt frigivet fra kontrolsystemet, når vi stopper med at jage, tvinge og kontrollere vores medmennesker.
Kontanthjælp uden modkrav vil også få den effekt, at sagsbehandlere og andet frontpersonale, som i dag administrerer og kontrollerer de ledige, vil blive frigjort til andre indsatser end at kontrollere de lediges liv.
Det kan hjælpe de ledige til at komme videre i deres liv på deres egne præmisser.
Sagsbehandlerne kan få magten over deres arbejde tilbage igen fra de mellemledere, der ofte sidder og fjernstyrer dem med excelark og afkrydsningsskemaer, og i sidste ende give magten over borgernes liv tilbage til borgerne.
Så ja, vi skal ophæve kontanthjælpsloftet og 225-timersreglen, så snart det bliver muligt.
Men det er altså ikke nok.
Vi skal sætte borgerne og beskæftigelsessystemet fri.
Den slags visioner kan hurtigt føre til hovedrysten og løftede øjenbryn herinde på Christiansborg, men vi må huske, at det også er rigtig, rigtig let at hvirvle støvet op herinde.
Mange visioner, som kan føre til hovedrysten på Borgen, er på udramatisk og praktisk vis allerede realiseret rundtomkring i kommunerne.
Kalundborg Kommune har f.eks. kørt et forsøg med kontanthjælp uden modkrav i et par år i en forsøgsordning under Beskæftigelsesministeriet, hvor udsatte aktivitetsparate ledige selv kunne bestemme, om de ville møde op til møder på kommunen.
Ifølge de lokale sagsbehandlere var fremmødet fra de ledige større end normalt, hvor der er tvunget fremmøde, og forsøget har resulteret i, at der er dobbelt så mange i aktivering i Kalundborg Kommune i forhold til resten af landet – på frivillig basis.
Som Kalundborgs arbejdsmarkedschef Jens Folman sagde i P1: Det exceptionelle er, at denne målgruppe, der i udgangspunktet er langt væk fra arbejdsmarkedet, også er kommet med.
For den målgruppe har det gjort en verden til forskel, at de er blevet mødt med en tro på, at de faktisk godt kan.
I Alternativet vil vi gerne være med til at sikre, at både aktivitetsparate og jobparate kontanthjælpsmodtagere får en oplevelse af, at beskæftigelsessystemet tror på, at de faktisk kan noget, og at de gerne selv vil.