Louise Brown (LA), 2025-05-23:
Tak, formand.
Og tak til forslagsstillerne, der har stillet det her borgerforslag.
Brystkræft er en alvorlig sygdom, og for Liberal Alliance giver det god mening, at mange gerne vil finde nye veje til at opdage sygdommen tidligere, også hos yngre kvinder.
Det er helt forståeligt, at ønsket om at redde liv fylder i den her debat.
Min mands mor døde, da hun var 31 år, af brystkræft.
Det er klart, at det sætter spor i en familie, og man fristes til at sige, at det ikke er fair, at små børn skal miste deres mor så tidligt i deres liv.
Så jeg forstår som sagt godt, hvor forslagsstillernes ønske kommer fra.
Men jeg mener dog stadig ikke, at det her er den rigtige vej at gå, for selv om intentionen er god, er der ikke et entydigt fagligt belæg for at indføre systematisk mammografiscreening fra 40-årsalderen.
Det skyldes, at yngre kvinder har mere kirtelvæv i brystet, der ligesom svulster fremstår hvidt på røntgenbilleder, og det gør det vanskeligt at skelne mellem det normale og det syge væv.
Så vi ser altså et forslag her, hvor metoden i sig selv ikke er god nok til målgruppen, og det kan føre til både overdiagnosticering og fejlsikring uden de ønskede sundhedsmæssige resultater.
Her kommer vi så til et andet vigtigt aspekt.
Et forholdsvis nyt dansk-norsk studie fra Aarhus Universitet har dokumenteret, at den gavnlige effekt af brystkræftscreening er blevet markant mindre over de sidste 25 år, bl.a. fordi behandlingen i dag langt bedre, og fordi kræftpakker sikrer hurtigere reaktion.
Forsker Henrik Støvring forklarer det sådan her, og jeg citerer: Den gavnlige effekt bliver mindre og mindre, fordi kræftbehandling bliver bedre.
Dødeligheden for brystkræft er stort set halveret, og vi skal i dag invitere langt flere kvinder til screening for at undgå ét dødsfald, men skadevirkningerne ved screeningen er uforandret.
Citat slut.
Ifølge studiet bliver hver femte kvinde, der får en brystkræftdiagnose gennem screening, overdiagnosticeret.
Det vil sige, at hun ville have levet et helt liv uden nogen sinde at have opdaget kræften, hvis ikke hun var blevet screenet.
Det svarer til omkring 900 kvinder om året.
Dertil kommer så over 5.000 kvinder, som hvert år får en falsk mistanke om kræft og derfor gennemgår unødvendig utryghed og udredning.
Derfor må vi også insistere på, at tidlig opsporing ikke nødvendigvis er det samme som bedre behandling; det er det ikke, hvis det går ud over raske kvinder, som så bliver sygeliggjort, og det er det ikke, hvis metoden ikke er præcis nok.
Jeg bemærker også, at Europa-Kommissionens retningslinjer ikke anbefaler screening af kvinder i alderen 40-44 år.
Kommissionen foreslår en mulig screening for 45-49 årige, men understreger selv, at evidensgrundlaget er begrænset, både hvad angår effekt og omkostningseffektivitet.
Det er vigtigt at huske, at halvdelen af alle brystkræfttilfælde opstår hos kvinder mellem 50 og 69 år, og gennemsnitsalderen for en diagnose er 66 år.
Det er jo netop derfor, at det nuværende screeningsprogram er målrettet disse grupper, hvor både metoder og effekt er bedre dokumenteret.
Vi ved heller ikke, hvilke udgifter forslaget her vil medføre, og vi ved ikke, hvad det vil betyde for kapacitet og personale og ventetider i et allerede presset sundhedsvæsen; men vi ved, at vi risikerer at bruge ressourcerne forkert og på en måde, der i værste fald skader flere, end det gavner.
Faktisk siger flere undersøgelser, at ca. 60 pct. af det, vi foretager os i sundhedsvæsenet, skaber værdi; at 30 pct. i bedste fald er spild af tid, og at 10 pct. er direkte skadeligt.
Andre studier siger, at 70 pct. skaber værdi, at 20 pct. er spild, altså ikke har nogen effekt, men igen at 10 pct. er direkte skadeligt for patienten.
Derfor er der også nu et fokus på, at vi skal vælge klogt.
Ja, faktisk er der en hel organisation, der består af patientorganisationer og forskellige lægefaglige selskaber, der kalder sig »Vælg Klogt«, og som netop har fokus på at pege på områder i det danske sundhedsvæsen, hvor der bliver udført unødvendige undersøgelse.
Det er det, vi skal – vi skal vælge klogt.
Afslutningsvis vil jeg gerne understrege, at vi i Liberal Alliance meget gerne vil være med til at finde bedre løsninger for kvinder under 50.
Vi ved, at nogen faktisk oplever at blive afvist eller ikke at blive taget alvorligt, når de kommer til lægen med symptomer, og det skal vi selvfølgelig tage dybt alvorligt.
Men løsningen er altså ikke nødvendigvis at udbrede en metode, som ikke virker godt nok; det er snarere at sikre hurtig og kvalificeret udredning, når kvinderne selv opdager noget, der bekymrer dem.
Vi takker for forslaget og for den her vigtige debat, men vi kommer ikke til at støtte forslaget.
Tak for ordet.