Morten Messerschmidt (DF), 2026-02-26:
Men de skattelettelser, som ordføreren nævner, opvejes jo altså af alle de skatter og afgifter, der så er blevet hævet, og det er jo en af årsagerne til, at fødevarepriserne er blevet så meget højere.
Altså, når vi kan se, at fødevarepriserne i Danmark er steget med en tredjedel de seneste år, så skyldes det jo ikke bare, at man ingenting har gjort, men at man har gjort det forkerte og har indført en lang række skatter og afgifter osv.
Derfor kunne jeg godt tænke mig at spørge: Hvordan kommer det her til at sænke fødevarepriserne?
Vi kan jo se, at i Sverige og Tyskland, altså vores nabolande, har man taget nogle værktøjer i brug, og man har formået at få priserne ned på et lavere niveau end i Danmark.
Gør det her noget ved fødevarepriserne i Danmark?
Tak, formand.
Noget af det, man vil huske den her regering og Mette Frederiksens tidligere regering for, er, hvordan de måske allerværste beslutninger er truffet i hastværk.
Første gang vi oplevede det, var, da man i hastværk valgte at nedlægge et helt minkerhverv, i øvrigt tvivlsomt i forhold til grundloven, og der har også været flere andre eksempler.
Men det er jo helt tydeligt, at man ikke lærer af sine egne fejl.
Nu er vi her så igen, hvor man haster et lovforslag igennem, endskønt den check, som man vil udbetale i forbindelse med folketingsvalget, først skal være på folks konti i maj og juni måned.
Det er fuldstændig unødvendigt, og igen ser vi, hvordan tiden arbejder imod den her regering.
Man har indset, at det alligevel var lidt for hurtigt.
Der var nogle med ulovligt ophold i Danmark, som man var klar til at give en check, og som man kun i huj og hast lige har fået undtaget, fordi hr. Nick Zimmermann fra Dansk Folkeparti gjorde opmærksom på det og stillede et spørgsmål.
Det er simpelt hen uværdigt, og derfor kan jeg kun anbefale Tinget at afvise det her hastværk.
Tak, formand.
Med altovervejende sandsynlighed skal danskerne til valgurnerne omkring den 24.-25. marts – det er i hvert fald det hedeste rygte på børsen herinde – og det bliver jo på mange måder en folkeafstemning.
Det bliver en folkeafstemning om en fuldstændig kaotisk udlændingepolitik, som er kørt af sporet.
Det bliver en folkeafstemning om, hvorvidt man ønsker usikkerhed for boligejere.
Uanset om man sætter sine penge i fast ejendom eller man sætter dem ind på bankkontoen, er det helt tydeligt, at man med rød blok får mindre ud af det.
Der kommer boligskatter og formueskatter, og hvad ved jeg.
Det bliver en folkeafstemning om, om vi skal gøre op med den stadig stigende pensionsalder, hvor vi endnu har til gode at høre, hvad det egentlig var for nogle tanker, statsministeren gjorde sig tilbage på sommergruppemødet for snart 2 år siden, for der har været fuldstændig tavst, hvorimod man hos Dansk Folkeparti får et klart svar: Vi ønsker at lægge et loft over pensionsalderen, så alle kan trække sig tilbage, når de er 69 år.
Og så bliver det en folkeafstemning om den fuldstændige apati og negligering, som regeringen har vist danskerne i relation til det nok mest presserende spørgsmål i vores alle sammens privatøkonomi igennem de seneste 4 år, hvor man bare har siddet og set til, mens det er blevet sværere og sværere at give sin familie den mad, som vi alle sammen er så afhængige af at indtage for at komme igennem dagen.
Hvad der er det mest afgørende, skal jeg ikke kunne sige.
Det må vælgerne jo afgøre, når de står der den 24. marts ved valgurnen: Er det udlændingepolitikken, er det fødevarepriserne, er det pensionsalderen, eller er det måske bare et spørgsmål om at få et anstændigt folketingsflertal, som vil regere Danmark med respekt for, at det altså også er danskernes land?
For mig at se
er der i hvert fald ingen tvivl om, at den her fødevarecheck, som Socialdemokratiet har lanceret og fået sine kollegaer i regeringen med på, er endnu et eksempel på, hvordan man i huj og hast g ør noget dårligt, fordi man egentlig er mere optaget af, hvordan man kan vinde nogle vælgere, end hvordan man kan vende en negativ udvikling i køledisken.
Det er jo derfor, man har lanceret en fødevarecheck med en hel række fejl.
Nogle af dem prøver man så at rette her i sidste sekund, hvor man så også bliver fanget af sin egen hast og iver, fordi man har insisteret på, at det skal stemmes hurtigt igennem, sådan at fødevarechecken og valgkortet formodentlig kan sendes ud samtidig, så man sparer noget porto, hvis dao overhovedet leverer noget.
Det, der er sagen her, er, at vi ikke vil gøre det her til en folkeafstemning for eller imod 2.500 kr. til udvalgte grupper.
Vi synes faktisk, at problemet med de stigende fødevarepriser er alt, alt for alvorligt til, at statsministeren og regeringen skal have mulighed for at italesætte det, som om man efter 4 år nu endelig gør noget og det så er dem, der gør noget, og ikke os andre osv.
Men det er jo det, der er virkeligheden.
Det, der er billedet her, er jo, at det svarer til, at vores unger går i skole hver dag, og hver eneste dag på vej mod skole kommer der nogle andre og røver dem for frokostpengene, så de må gå sultne igennem dagen.
Efter så at have røvet frokostpengene i 4 år kommer bøllerne lidt angerfuldt og siger: Arh, må jeg ikke have lov til at give frokost; må jeg ikke betale lidt tilbage?
Det er reelt det, man gør her.
I 4 år har statskassen fyldt sine lommer, ved at fødevarepriserne bare er steget og steget.
Man har ikke engang bare nøjedes med at opkræve mere moms – momssatsen er på 25 pct., den højeste momssats, vi overhovedet kender i EU – af de stadig stigende fødevarepriser.
Nej, man har også være så uartig, tillader jeg mig at sige, oven på det at lægge stadig flere afgifter på, som bare har drevet fødevarepriserne endnu højere op.
En tredjedel er det i dag dyrere at handle i supermarkedet, end det var, da den her valgperiode begyndte.
Det er jo ikke, fordi regeringen ikke har fået mulighed for at korrigere for det.
Vi i Dansk Folkeparti fremlagde for snart 4 år siden, i april 2022, en fuldt finansieret plan for, hvordan vi kunne halvere fødevaremomsen, fjerne punktafgifterne og skrotte alle de skøre klimatiltag som emballageafgift f.eks., som man på den mest måde har valgt at implementere, så vores forretningsdrivende skal bruge nærmest seks til syv gange flere ressourcer, end de egentlig skal betale i afgift, bare på at administrere den.
Man har implementeret en lastvognsafgift, som gør, at de varer, der stadig væk bliver produceret i Danmark – for helt har man jo ikke fået skræmt produktionen ud af landet, man er godt i gang med det, men helt er den der ikke endnu – og bliver fragtet rundt til vores supermarkeder, købmænd osv., nu skal beskattes af, at de bliver kørt rundt i samfundet.
Man har besluttet sig for en industriafgift og en landbrugsafgift og en fiskeriafgift, og jeg ved ikke hvad – det her er jo det mest afgiftsforgiftede land i hele verden.
Det er det, man har skabt; det er det, man har givet danskerne, samtidig med at fødevarepriserne bare er steget.