runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Anni Matthiesen (V), 2019-02-19:
Jeg må sige, at jeg synes, at rigtig mange af de ting, som regeringen jo netop har sat i værk, også sammen med andre partier, er den rette vej at gå.
Altså, uanset at der er afsat flere midler til 1.000-dagesprogrammet, så vi får lavet en tidligere indsats for de helt små, eller for den sags skyld flere penge til PPR osv., synes jeg, at alle de ting, som andre, også ministrene, har været inde på, er rigtig vigtige.
Men når det så er sagt, vil jeg faktisk også sige, at jeg, samtidig med at vi laver tiltag for at begrænse skaderne – kan man sige – synes, det er vigtigt, at man får gravet længere ned, altså får gravet et spadestik dybere, i forhold til om der er ting, som på en eller anden måde er med til at skubbe til mistrivslen.
Der har jeg jo bl.a. valgt at sige, at jeg ikke kan udelukke, at der kan være nogle af de ting, som man har gjort de seneste 10, 15, 20 år, som på en eller anden måde er med til at skubbe til tingene.
Det var egentlig også det, jeg mente i den udtalelse, jeg kom med sammen med Søren Pind.
Pernille Rosenkrantz-Theil (S), 2019-02-19:
Tak for det.
Men det undrer mig alligevel, at det, der ligesom står tilbage fra regeringspartiernes side, er, at det handler om opdragelse og det handler om sociale medier.
Jeg anerkender, at der er nogle nye udfordringer omkring sociale medier, manglende nærvær, problemer i opdragelsesmønsteret, men der er måske også nogle ting, hvor vi herindefra godt kunne gøre det bedre, end vi gør det i dag – ikke nødvendigvis i morgen eller i overmorgen, fordi det kan være et langt, sejt træk.
Men kunne vi ikke gøre det lidt bedre?
Ellen Trane Nørby (V), 2019-02-19:
Jamen jeg deler ikke den opfattelse af, at vi griber til mere og mere magtanvendelse.
Jeg kan f.eks. kigge på psykiatrien og de målsætninger, vi har om at halvere brugen af tvang.
Jeg havde selv fornøjelsen af i går at være på psykiatrisk sygehus i Aabenraa sammen med Knud Kristensen, der jo er landsformand for SIND, og se på de erfaringer, de har gjort sig i forhold til deres bæltefri afdelinger, og hvordan det sådan set er lykkedes dem i modsætning til andre afdelinger ikke bare at få en substitution over for andre former for tvang, men netop at arbejde med deeskalering og andet.
Det er da noget af det, vi skal arbejde mere med.
Men det står ikke i modsætning til, at man f.eks. på Sikringen, hvor vi har nogle af vores allermest farlige patienter, der er anbragt ved dom, også har behov for at kunne kontrollere, hvad der kommer ind.
Vi skal lovgivningsmæssigt sikre, at der er en klar hjemmel til det, og at man på retspsykiatriske afdelinger kan bruge kropsscannere, så vel som man i nogle tilfælde kan bruge dem på almene psykiatriske afdelinger.
Det at få narko ind kan sådan set også ødelægge behandlingen for nogle af de patienter, som kan være dybt sårbare over for fristelsen fra narko, der lige pludselig bliver for tilgængeligt på en afdeling, for så kan det sætte et behandlingsforløb tilbage.
Dem skal vi sådan set også beskytte.
Trine Torp (SF), 2019-02-19:
Men sammenligningen, som vi jo også var et par stykker der nævnte, omkring sådan fængselslignende tilstande, handler netop om, at det her er behandlingstilbud.
Det er, fordi de skal indgå i en behandling.
Den relation, der skal være mellem behandlere og borgere, bliver jo svækket af, at personalet får magtbeføjelser af den her kaliber.
Er ministeren ikke enig i det?
Ellen Trane Nørby (V), 2019-02-19:
Nej, det er jeg ikke enig i, og jeg er også nødt til at sige, at vi taler om retspsykiatri.
Og ja, det er patienter, men det er også patienter, som har begået kriminalitet, og som er anbragt der efter dom.
Jeg mener sådan set, at når vi taler Sikringen, hvor det så handler om rutinemæssig kontrol og det at sikre en klar hjemmel til det, er det fuldstændig nødvendigt, når vi også kigger på den farlighedsgrad, der er omkring en række af de patienter, der er på Sikringen, tilsvarende på nogle af vores retspsykiatriske afdelinger.
Derfor mener jeg sådan set ikke, at det at arbejde med deeskalering og i det hele taget opbygning af relationer og at skabe en mere dialogbaseret behandling – hvilket jeg egentlig også hører ordføreren sige – står i modsætning til at sikre, at der er hjemmelen til, også de gange, hvor det er nødvendigt, at kunne bruge kropsscannere ved risiko for indsmugling af knive eller stoffer eller andet.
Flemming Møller Mortensen (S), 2019-02-19:
Jeg vil gerne støtte hr. Peder Hvelplund i det spørgsmål, Peder Hvelplund stillede til ministeren.
For jeg synes, vi har behov for måske mere samlet politisk at erkende, at vi har mangel på kapacitet.
I de 98 kommuner er der for stor variation i tilbud eller ikke tilbud i forhold til bosteder.
Der er reelt flaskehalse.
Vi havde lange politiske diskussioner om det her emne, da vi traf politisk beslutning om de 150 socialpsykiatriske sengepladser, hvor det stod helt tydeligt for ordførerkredsen, at der er en flaskehals i forhold til variationen af bosteder, men at der også er en flaskehals i forhold til det faglige personale, både det socialfaglige og det sundhedsfaglige personale.
Der vil jeg gerne spørge ministeren, om ministeren har den samme erkendelse.
For den har vi behov for bredt politisk at signalere til kommuner og regioner.
Ellen Trane Nørby (V), 2019-02-19:
Jeg oplever ikke, der er en konflikt på det område.
Det er vel egentlig også derfor, jeg er optaget – med det lovforslag, vi har behandlet i fællesskab, om at få sikret, at visitationskriterierne justeres i forhold til de 150 pladser – af den kapacitet, der er skabt der.
Så kan man tage en stor diskussion om, hvordan de 150 pladser er konstrueret, men nu er de der, og så skal de bruges.
For det er nødvendig kapacitet i forhold til vores psykiatri, og det er de 65 senge, der er fyldt med færdigbehandlede patienter, også, lige såvel som det er vigtigt at kigge på kvalitetskravene i socialpsykiatrien.
Det kigger vi på i sundhedsreformen, hvor vi jo har lagt op til, at kvalitetsplanen for det nære bl.a. skal indbefatte bindende faglige standarder for tilbuddene på de socialpsykiatriske bosteder.
Og det er jo, fordi vi sådan set har den samme opfattelse af, at variationen er for stor og der er behov for at få løftet den faglige standard.
Og det gælder sådan set også på rekrutteringsudfordringen; jeg er fuldstændig enig i, at vi har en stor udfordring med rekruttering i psykiatrien.
Det er også et af de punkter, der indgår blandt de 43 punkter i psykiatrihandlingsplanen.
Flemming Møller Mortensen (S), 2019-02-19:
Jeg gav i min ordførertale udtryk for, at det her er et af de punkter, vi vil følge meget nøje.
Vi bliver nødt til at se, hvad konsekvenserne bliver.
For vi har også erkendt en anden ting i Socialdemokratiet, og det er, at økonomien i kommunerne generelt set er for dårlig til at løfte de mange samfunds- og velfærdsopgaver, vi lægger over til kommunerne.
Det samme gør sig gældende for de fem regioner.
Har ministeren et indtryk af, om det er den røde fløj eller den blå fløj, der vil det?
Ellen Trane Nørby (V), 2019-02-19:
Ja, jeg tror, det er lidt ved siden af forslaget, men man kan i hvert fald sige, at hvis vi kigger på, hvad den her regering sammen med Dansk Folkeparti har tilført i forhold til kommunernes økonomi, og i forhold til at vi har løftet sundhedsøkonomien, så står vi noget bedre end den tidligere socialdemokratisk ledede regering, når det kommer til servicevækstramme og andet.
Og hvis vi kigger frem mod 2025, er vores råderum mindst lige så stort som det råderum, som Socialdemokratiet turnerer rundt med.
Og derfor er det jo et spørgsmål om viljen til at prioritere sundhedsvæsenet.
Det har vi vist, mens vi har siddet i regering, altså at vi har viljen til at prioritere sundhedsvæsenet; det gør vi også med psykiatrihandlingsplanen og med de aftaler, vi har lavet med Dansk Folkeparti i finansloven.
Trine Torp (SF), 2019-02-19:
Tak for det.
Det er lige til det her med narkohundene og kropsscannere.
Problemet med stoffer og sådan set også med knive på psykiatriske afdelinger er jo reelt nok.
Det er egentlig en, der gælder både inden for psykiatrien, men også inden for det specialiserede socialområde.
Det er, at vi altså har en lang række udsatte borgere, og hver gang vi føler os magtesløse over den måde, de viser deres udsathed på, er svaret altid øget magtanvendelse.
Det er det, der bekymrer mig, altså at der er det her skred.
Hvad er det, der gør, at vi får brug for at anvende mere og mere magt og indføre flere og flere tvangsforanstaltninger i de institutioner, som vi har, for de allermest udsatte borgere?
Det synes jeg er en analyse værd.
Så vil ministeren ikke sige noget om, hvad ministeren tænker det er et udtryk for?
Ellen Trane Nørby (V), 2019-02-19:
Ja, og det er jo lige præcis det, regeringen har gjort i efteråret, hvor vi med psykiatrihandlingsplanen tilførte mere end 2,1 mia. kr. ekstra
Jeg ved godt, at det var, før hr. Peder Hvelplund kom ind i Folketinget igen, og derfor vil jeg egentlig bare bruge muligheden for at gentage, at vi jo tilfører flere ressourcer til psykiatrien, og det er der behov for.
Der er også ledig kapacitet på de 150 pladser, og desværre kan vi jo se, at der er en række af de regionale psykiatritilbud, Blåkærgård og andet, som gennem de senere år ikke har fået opbakning fra kommunal side, og som måske sådan set er nogle af de tilbud, nogle af de patienter, der ellers er færdigbehandlet i psykiatrien, kunne have haft gavn af.
May-Britt Kattrup (LA), 2019-02-19:
Tak for det.
Lovforslaget skal medvirke til at bedre forhold for psykiatriske patienter.
Vi ser desværre mange patienter med psykiske problemer, og vi skal gøre alt, hvad vi kan, for at hjælpe dem.
Vi lægger op til, at der skal indgås udskrivningsaftaler og koordinationsplaner for voksne, som overlægen har kendskab til modtager støtte på grund af nedsat fysisk funktionsevne.
I dag tabes alt for mange patienter, fordi der ikke er sammenhæng i indsatsen mellem regioner og kommuner.
Alt for ofte udskrives patienterne til ingenting, og så er der desværre kun én vej, og det er tilbage til indlæggelse.
Derfor er det vigtigt, at der følges op og tages hånd om disse patienter efter udskrivelse fra hospital.
Så skal det være muligt at sætte ind mod misbrug.
Mange patienter med psykiske problemer har også problemer med misbrug.
Det skal derfor være muligt at tjekke med kropsscannere og narkohunde, om der kommer stoffer ind på hospitalet.
Selvfølgelig skal stofmisbrugere med abstinenser have øjeblikkelig hjælp med abstinensbehandling, indtil den egentlige behandling kan iværksættes.
Når en patient er klar til udskrivning fra hospitalet, skal vedkommende udskrives og hjem og fortsætte behandlingen i kommunen så hurtigt som muligt.
Man skal ikke opholde sig på et hospital længere end højst nødvendigt, hverken for den enkelte patients skyld, for andre patienters skyld, som måske så ikke kan få en nødvendig plads og behandling, eller for samfundsøkonomiens skyld.
Derfor foreslås det også, at kommunerne skal betale en takst for at have psykiatriske patienter liggende på hospital, efter de er udskrivningsparate.
Så er det meget glædeligt, at man endelig vil inddrage kapaciteten i det private og nu giver regionerne mulighed for at indgå aftaler med privathospitaler om at behandle ambulante, retspsykiatriske patienter.
Pernille Schnoor (ALT), 2019-02-19:
Det er et stort problem, at flere og flere danskere i dag døjer med psykiske sygdomme.
Antallet af patienter inden for psykiatrien er ifølge Dansk Sygeplejeråd vokset med 44 pct. siden 2008, og andre tal fra Sundhedsstyrelsen viser, at antallet af personer, som bliver indlagt akut mindst fem gange på 1 år, er steget fra 824 i 2009 til 1.198 i 2015.
For Alternativet er det vigtigt at tage problemerne alvorligt og styrke den psykiatriske indsats.
Vi skal hjælpe folk med psykiske sygdomme tilbage til et godt, trygt og meningsfuldt liv.
Regeringen foreslår i det her lovforslag en række forskellige elementer, og overordnet set finder vi det positivt, at regeringen ønsker at have et øget fokus på psykiatrien og ønsker en styrket og sammenhængende behandling af mennesker med psykiske lidelser.
Så det finder vi positivt i Alternativet.
Der er imidlertid en række pointer og punkter ved det her lovforslag, der er af afgørende karakter, som vi ikke umiddelbart kan støtte.
Regeringens forslag om udskrivningsaftaler og koordinationsplaner efter afsluttet behandlingsforløb er vi positive over for – for at starte med det positive.
Vi oplever desværre, at tilbagefald i psykiatrien er en udbredt problematik, og den rehabiliteringsproces, der foreligger for patienten, er afgørende.
Vi har i Alternativet i den forbindelse et forslag om en politik, der handler om, at man skal have garanteret en opfølgning inden for 1 uge efter behandlingsforløbet.
Man kan kalde det en slags genoptræningsplan og sidestille det med, når man bliver udskrevet fra sygehus på det somatiske område.
Vores forslag indeholder f.eks., at der skal laves aftaler i samarbejde med patienten og/eller patientens pårørende om, at der skal være sociale tilbud.
Vi har nogle forskellige forslag til, hvordan vi mener at man skal gøre det.
Det, der er i det her forslag, er, at man vælger at afskaffe den tvungne opfølgning efter udskrivning.
Vi er også bekymrede over den del af lovforslaget, der handler om kropsscannere og narkohunde, og vi er bekymrede for, at man bevæger sig i retning af at indrette hospitaler som fængsler.
Det er måske groft eller sat meget på spidsen, men vi mener, at det er en uheldig udvikling.
Så umiddelbart er vi positive over for, at der er et fokus på psykiatrien, men vi har nogle punkter, som vi ikke kan støtte op om.
Peder Hvelplund (EL), 2019-02-19:
Tak for det.
Ministeren kom ind på det her med taksten for færdigbehandlingsdage.
Jeg tror ikke, der er nogen, der er uenige i, at patienter, der er færdigbehandlet, skal ud i socialpsykiatrien.
Jeg stiller mig bare noget undrende over for, at ministeren har den opfattelse, at når de er på en psykiatrisk afdeling, så er det såmænd bare, fordi kommunerne synes, at det er bedst, at de er det, og at den måde, vi får løst det problem på, er at straffe kommunerne økonomisk.
Virkeligheden er vel, at socialpsykiatrien er akkurat lige så presset, som hospitalspsykiatrien er, og at det er, fordi der reelt ikke er pladser til de borgere, der bliver på de afdelinger.
Altså, når der er 58 pct. af lægerne på de psykiatriske afdelinger, som siger, at de udskriver patienter, inden de reelt set er færdigbehandlet, og når næsten halvdelen må afvise patienter, som de egentlig synes burde være indlagt, så har vi jo et kapacitetsproblem.
Men det er jo ikke alene, fordi kommunerne ikke hjemtager borgere.
Det er jo, fordi der mangler ressourcer.
Når de bliver ved med at være indlagt, er det, fordi der mangler ressourcer i socialpsykiatrien, og når patienter bliver afvist, er det, fordi der mangler ressourcer i hospitalspsykiatrien.
Jeg synes ikke, billedet er så svært at tyde, og jeg har svært ved at se, hvordan det skulle løses ved at straffe kommunerne økonomisk.
Ellen Trane Nørby (V), 2019-02-19:
Jeg må bare sige, at lige præcis når vi taler kapacitet, kan det da undre mig såre, at Enhedslistens ordfører overhovedet ikke forholder sig til, at 65 senge var permanent optaget med færdigbehandlede patienter.
Det er da lige præcis senge, der kunne have været brugt til nogle af de patienter, og vi møder vel alle sammen fagpersoner, der siger: Gid vi havde mere kapacitet.
Den kapacitet skal vi da have frigjort.
Jeg valgte ikke at tage det synspunkt, at det handlede om, hvordan kommunerne kassetænkte.
Jeg valgte faktisk at citere formanden for Psykiatri-listen i Region Midtjylland og hans analyse i relation til det, som jeg sådan set absolut kan følge, og det er jo også en del af argumentationen bag ved, at vi skal have de økonomiske incitamenter til at vende rigtigt.
Det handler ikke om at straffe kommunerne.
Det handler om at sørge for, at det ikke er billigere at lade borgere ligge færdigbehandlede på psykiatrisk afdeling, når man sådan set har en forpligtelse til at sørge for, at borgerne kommer godt videre.
Der er også ledig kapacitet lige nu på de 150 særlige pladser, som jeg også kun kan opfordre til man fra kommunal side begynder at anvende mere.
Peder Hvelplund (EL), 2019-02-19:
Men der bliver kassetænkt både i regioner og kommuner, fordi de er økonomisk presset, og kapacitetsproblemerne i psykiatrien bliver altså ikke løst af, at der står 65 senge med patienter, som vi kan flytte ud i kommunerne.
Pointen er jo, at når kommunerne ikke udnytter det, når de ikke hjemtager de patienter, så er det, fordi der reelt set ikke er et tilbud til dem.
Det løser vi jo ikke ved at straffe kommunerne.
Der vil stadig væk være nogle borgere, der kommer i klemme, fordi det bedste tilbud, der er til dem lige nu, desværre er at fortsætte med at være indlagt.
Hvis kommunerne skal hjemtage dem, må vi sige, at tilbuddet er der ikke, og dermed er det patienterne, der kommer i klemme.
Kapacitetsproblemet løses jo, ved at vi tilfører flere ressourcer, både til socialpsykiatrien og til hospitalspsykiatrien, ikke ved at vi begynder at spille de to systemer ud mod hinanden.
Pernille Rosenkrantz-Theil (S), 2019-02-19:
Ja, der er et forslag til vedtagelse, og det kommer her og er på vegne af Enhedslisten, SF, Alternativet, Radikale Venstre og Socialdemokratiet: Forslag til vedtagelse »Folketinget konstaterer, at for mange børn og unge mistrives psykisk.
Folketinget opfordrer regeringen til at sikre, at kommunerne overholder deres forpligtelser, hvad angår behandling af unge med psykiske og sociale problemer.
Folketinget opfordrer regeringen til at indkalde Folketingets partier til drøftelser med henblik på at gennemføre konkrete initiativer målrettet risikofaktorer som vold, seksuelle overgreb og misbrug samt psykiske og sociale problemer i familien samt at fremme børns trivsel i daginstitutioner, folkeskole og på ungdomsuddannelser i nødvendigt samarbejde med sundhedsvæsenet.
Folketinget opfordrer regeringen til at gennemgå uddannelsessystemet og foretage ændringer, som fremmer trivslen, herunder at afskaffe de nationale test i de mindste klasser, og endvidere at påbegynde forhandlinger om udviklingen af et psykisk sundhedsvæsen, som forebygger og behandler psykiske lidelser på lige fod med fysiske sygdomme samt at ventelisterne for behandling af psykiske og sociale problemstillinger såsom vold, seksuelt misbrug og alkoholmisbrug reduceres.«
Anni Matthiesen (V), 2019-02-19:
Tak til Socialdemokratiets ordfører for talen.
Nogle gange kommer det til at lyde, som om det er ganske let: Vi skal bare lige skrue på nogle skruer, og så kommer det til at fungere sådan fremadrettet.
Jeg kunne godt tænke mig lige at spørge lidt ind til, at ordføreren sagde, at der på socialområdet er alt for få steder, hvor der står, at man skal , altså at kommunerne skal gøre noget.
Kunne ordføreren blive lidt mere konkret?
Altså, hvor er det så, der skal stå »skal« i stedet for »kan«?
Pernille Rosenkrantz-Theil (S), 2019-02-19:
Altså, det kan simpelt hen blive en bog så lang, at jeg ikke kan nå at læse den op på 1 minut.
Og det er jo ikke, fordi jeg synes, at man sådan skal gå op imod det kommunale selvstyre på alle områder.
Jeg synes faktisk, det er ret vigtigt, at vi har et kommunalt selvstyre, og jeg vil også gerne sige, at min oplevelse er, at 80 pct. af kommunerne faktisk gør deres arbejde rigtig godt – 80 pct., og det skal vi huske på.
Det er jo, ligesom når vi taler om mistrivsel.
Størstedelen af børnene trives, størstedelen af kommunerne gør faktisk deres arbejde godt.
Min oplevelse er bare, at der er en 80/20-regel.
80 pct. gør det godt, og hvad de 20 pct. angår, vil jeg sige, at det ikke er underligt, at der er mange børn, der falder igennem sikkerhedsnettet.
Og der vil jeg bare sige, at hvis vi skal gå til det, ville jeg gerne, at man kunne gå ind og lave nogle ret klare retningslinjer og sige, at hvis kommunerne lever op til de her punkter – det er det, vi har lagt op til i vores »fingrene væk«-reform – så har de en meget stor frihedsgrad.
Gør de ikke det, tager staten til gengæld meget mere over end i dag.
Anni Matthiesen (V), 2019-02-19:
Skal jeg forstå det således, at Socialdemokratiet på den måde vil gå ind og simpelt hen straffe de kommuner, som ikke gør det godt nok, ved simpelt hen at stramme op på tingene, så deres frihedsgrad ikke er så stor – altså at det er måden, man egentlig vil straffe dem på – og så gå ind og styre det fra statens side i stedet for, eller hvad?
Pernille Rosenkrantz-Theil (S), 2019-02-19:
Det er en utrolig præcis beskrivelse, og jeg vil sige det sådan, at man sådan set også kunne tage det et skridt længere, og det var derfor, jeg prøvede at lokke ministrene ud på isen, ud over stepperne, i forhold til det.
Altså, vi har jo opfordret ministrene til at bruge de redskaber, der er.
Det er redskaber, der findes i dag, og det vil sige, at efter vores bedste overbevisning – og det har vi været enige med utrolig mange andre partier om – kunne man godt tage meget alvorligere fat på kommunerne.
Man skal huske på, at hvis kommunerne ikke lever op til lovgivningen, er der nogle muligheder.
Jeg ved godt, at på undervisningsområdet, som jeg jo også sidder med i det daglige, er vi er vant til, at kommunerne bare gør det, der står i lovgivningen, men jeg skulle hilse og sige, at socialområdet er på en anden planet.
Og det vil sige, at i forhold til at få kommunerne til at gøre noget, har vi da været nogle, der har talt for, at man også kunne bruge de muligheder, der er, for at give dagbøder til byrådsmedlemmer.
Så der er altså lang vej igen, før vi synes, at man på det område bruger de redskaber, man kan bruge, i forhold til kommunerne.
Pernille Schnoor (ALT), 2019-02-19:
Tak for talen.
Jeg er bare sådan nysgerrig vedrørende nogle ting.
Det drejer sig om det, jeg også stillede spørgsmål om før, nemlig det her med, at der er et fald i andelen af børn, der rent faktisk virkelig godt kan lide at gå i skole, og at der også er et fald i andelen af børn, som synes, at de selv klarer sig godt fagligt.
Det synes jeg jo er utrolig trist, og det kan medføre, at der på længere sigt også kan udvikles mistrivsel på grund af det.
Så jeg er egentlig bare nysgerrig efter at høre, hvad Socialdemokratiet har af forslag i forhold til det.
Jeg er rigtig glad for, at det her med nationale test i indskolingen er med i forslaget til vedtagelse, men hvad med uddannelsesparathedsbetegnelsen?
Jeg kan også kvittere for, at i København ønsker borgmesteren færre karakterer, hvilket jeg synes er et rigtig godt initiativ, der lige er blevet taget.
Så jeg var bare nysgerrig efter at høre til det.
Pernille Rosenkrantz-Theil (S), 2019-02-19:
Lige præcis i forhold til nationale test mener jeg faktisk, at det er et af de områder, hvor man får lagt et alt for stort ansvar på børnene, altså apropos voksenansvar.
Vores vurderinger af, om vores børn præsterer, kan vi godt holde for os selv, indtil børnene bliver en lille smule større.
Så det er i hvert fald et af de områder, hvor vi mener at man kan tale om mistrivsel.
Altså, børn bliver jo bekymrede, de kan ikke selv overskue, hvad det, at de er dygtige eller mindre dygtige – eller hvor de nu ligger fagligt – har af konsekvenser på den lange bane.
Og det vil sige, at det bare giver en uro i maven, at man bliver bedømt, fordi man simpelt hen er for lille til at kunne sætte det ind i en sammenhæng.
Man har ikke den erfaringsmængde, der skal til for at vurdere: Hvad er konsekvensen for mit liv af det resultat, der ligger fra den nationale test?
Så vil jeg gerne sige om karaktersystemet – og jeg har været inderlig imod den del, lige siden vi indførte det – at det var et fint kompromis og alt muligt andet, men hvordan i alverden kan man have et karaktersystem, hvor der er nogle, der får under 0?
Come on, der er simpelt hen ikke nogen mennesker, der skal have det prædikat i panden, at de er dummere end 0.
Altså, det duer simpelt hen ikke.
Der synes jeg godt at man kunne håndtere det en lille smule mere pædagogisk, uden at det gjorde noget.