Carolina Magdalene Maier (ALT), 2017-02-09:
Jeg vil starte med at læse en sætning op fra folkeskolens formålserklæring.
Det er fra folkeskolens formålserklæring.
Jeg behøver jo ikke engang at gentage kritikken, der har været, for jeg synes sådan set, at både De Radikales ordfører og SF's ordfører og sådan set også mange af de andre ordførere har anerkendt de problematikker, som ligger i de nationale test.
Vi hørte det på høringen, som vi havde sidste år, og som gjorde stort indtryk på mig netop af de samme grunde, som fru Lotte Rod også nævnte.
Tværtimod var de alle sammen enige om, at det var det største kritikpunkt til de nationale test, i hvert fald rent i forhold til, hvordan de bliver brugt.
Så der er kritikpunkter, og jeg synes, vi skal tage dem meget, meget alvorligt.
Det er jo også derfor, vi har fremsat det her beslutningsforslag.
Så spurgte jeg Liberal Alliances ordfører, det var sådan set noget, jeg kom til at sidde at tænke på, da jeg sad dernede, og da hr. Henrik Dahl var heroppe, nemlig det her med, at vi også skal huske at spørge os selv og hinanden, hvad formålet med de her test egentlig er.
Hvorfor er det egentlig, at vi har valgt at indføre de nationale test?
Hvad var det, der ikke virkede i gamle dage, siden vi lige pludselig fandt ud af, at det var nødvendigt med nationale test?
Jeg har ikke det fulde svar.
Nogle gange, når jeg tænker over det, kan jeg simpelt hen ikke se det for mig, for det er helt rigtigt, at der faktisk fandtes nogle forskellige måleredskaber i gamle dage.
Der fandtes de her læseprøver og regneprøver, som man brugte, og som der også på høringen faktisk blev refereret til, nogle ganske udmærkede redskaber, som slet ikke havde den samme grad af konkurrence over sig, som man kan sige at de nationale test har i dag, og som lærerne i sin tid var ganske tilfredse med.
Jeg tror, at det, der skete, var, at vi fik et PISA-chok tilbage i 2006, for det var i 2006, at vi fik på hatten i Danmark, fordi vores PISA-resultater var dårlige.
Jeg tror, at vi på en eller anden måde blev så forskrækkede over det og tænkte, at det da ikke kan være rigtigt, at Danmark halter bagefter udlandet.
Vi må hellere gøre et eller andet, så vi kan sikre, at vi kan måle på vores niveau og få eleverne op i niveau, hvis det er nødvendigt, for vi skal jo ud at konkurrere med Kina – underforstået.
Men jeg synes ikke, vi skal ud at konkurrere med Kina.
Jeg synes sådan set, at vi skal være de bedste til det, vi kan finde ud af i Danmark.
Vi kan nemlig finde ud af det, som der står i folkeskolens formålserklæring, at danne livsduelige mennesker, som kan finde ud af at gå ud og skabe forandring i samfundet og være kreative, begejstrede og engagerede i det, de laver, som kan finde ud af at samarbejde og have relationer, som kan finde ud af at være kritiske over for det samfund, som de er en del af, og ikke bare kritikløst svare rigtigt på nogle spørgsmål.
Og det er jo det, som de nationale test underbygger.
De underbygger jo et styringssystem og et skolesystem, hvor det handler om at svare rigtigt, hvor det handler om at være god, at være den dygtigste, ikke at tage fejl.
Man må ikke tage fejl – helst ikke.
Hvis man tager fejl, så er testen jo adaptiv, og så bliver man justeret i sværhedsgrad, men så er man i hvert fald kommet ned på et niveau under det, som man startede på.
Og den der fordring, der ligger i et testsystem i vores folkeskole, som handler om, at man ikke må tage fejl, synes jeg grundlæggende er fuldstændig forkert.
Vi skal tværtimod opfordre vores unge mennesker ude i skolerne i dag til at tage fejl, for det er den eneste måde, man rigtig lærer på.
Og så er det måske ikke så vigtigt, det er det i hvert fald ikke for os i Alternativet, om vi ligger i topet, toptre, topti i PISA.
Det er ikke det, der er det vigtige.
Så det er jo bare for at adressere det der spørgsmål, der hedder: Hvorfor er det egentlig, at vi har nationale test?
Hvad er egentlig formålet?
Det kunne jeg godt tænke mig at vi diskuterer.
Det er et spørgsmål, jeg meget gerne vil diskutere, men jeg håber også, at man diskuterer det i forligskredsen i forbindelse med den her debat om de nationale test.
Ja til fjerde klasse, nej til 2. klasse.
Hr. Alex Ahrendtsen løftede spørgsmålet, da han stod heroppe, i forhold til om vores kritik kun gik på, at det var de små børn, som ikke trivedes med de nationale test.
Nej, det tror jeg at jeg har redegjort for.
Det er ikke det, det handler om.
Der er et særligt problem i forhold til de små børn, fordi de bliver så kede af det, men vores kritik går på nationale test helt generelt.
Jeg vil gerne adressere det, som fru Lotte Rod faktisk sagde dernede, for det er rigtig nok, at vi skriver det her i beslutningsforslaget, at vi gerne vil have, at de nationale test kan bruges frivilligt for de skoler, der har lyst til det, for at styrke børnenes faglige udvikling.
Med det mener vi, at hvis man vil bruge dem, så skal man også bruge dem så super snævert, som de faktisk er udformet.
Så det her er jo også et incitament til at sige: Hvis vi gjorde de nationale test frivillige, tror jeg sådan set ikke, der var særlig mange skoler, der ville bruge dem.
Når du har nationale test i dansk, er det jo lige præcis, som fru Anni Matthiesen også var inde på, at så måler de på sammensætning af ord, ordkæder, som vi skal dele op.
Så de måler enormt snævert på nogle meget specielle fagligheder, som man kan spørge sig selv om der overhovedet er brug for.
Så det er også for ligesom at drille lidt ind i den dagsorden og sige: Hvis man virkelig gerne vil bruge de nationale test, skal man i hvert fald også sætte sig ned som skole og være helt klar på, hvad det egentlig er, de måler på.
Så vil jeg gerne til sidst sige stor tak for debatten, både til dem, der har været meget lydhøre, og til dem, der har været mindre lydhøre.
Men der er klart en gennemgående bekymring i Folketinget i forhold til at tage den kritik alvorligt, som der har været, af de nationale test.
Og det vil jeg gerne kreditere Folketingets partier for, som har været heroppe på talerstolen i dag.
Jeg vil gerne sige en særlig tak til både SF og De Radikale, fordi de to ordførere vælger at stå heroppe og ærligt sige: Hvis det stod til os, til mig personligt, var vi måske for det her beslutningsforslag, men af respekt for selvfølgelig at være en del af en forligskreds er vi imod.
Det har jeg stor respekt for.
Så en tak til de to ordførere for også at have modet til at kaste de her forskellige nuancer på den debat, som jeg synes er nødvendig.
Så kan man spørge sig selv til sidst – og det er jo et dilemma: Skal man så være med i en forligskreds og være med til at påvirke den indefra?
Eller skal man stå uden for en forligskreds, fordi man ikke kan stå inde for det, der ligesom er indholdet i den?
Jeg anerkender fuldstændig dilemmaet i det, og jeg tror også i al ydmyghed – det er nu en af vores værdier i Alternativet, og så kan det være, at jeg måske bryder det lidt nu – at vi faktisk nok har været nogle af dem, der har været mildest i vores kritik eller har haft størst forståelse for den situation, som Liberal Alliance og vores undervisningsminister har stået i i forbindelse med den her nye regeringsindgåelse.
For vi forstår da udmærket godt, at det er svært at stå i en position, hvor man har valgt at stå uden for en forligskreds, og så kommer der en regeringsdannelse, og så er der simpelt hen nogle andre elementer i spil.
Det er ikke en nem øvelse, og der må vi også tage hatten af for, at man modigt og ærligt melder ud, at man så nu har valgt at bekende sig til nogle nye holdninger.
Det har jeg stor respekt for.
Hvad os selv angår, tror jeg, at vi lige nu er der, hvor vores dna i Alternativet går meget imod den her tendens til, det her ønske om at teste i folkeskolen.
Og det er som sagt ikke kun de nationale test.
Der er jo andre styringsredskaber: Der er læringsmålstyret undervisning, der er elevplanerne, der er en del andre styringsredskaber, som både vores børn skal udsættes for, men som jo også pålægger skolerne nogle instrumenter, som de ikke selv har valgt, og som de bruger rigtig meget tid på, hvor de faktisk gerne vil bruge den tid på det pædagogiske og faglige arbejde.
Lige præcis den del af det er i hvert fald noget, som vi har det rigtig svært med i Alternativet.
Så det er bare for at svare på det der med, om man er med i eller uden for en forligskreds, om man tager ansvar eller ikke tager ansvar.
Det er jo altid i sidste ombæring et opgør med ens eget dna og politiske sjæl.
Jeg vil slutte med at læse noget op, som Brian Degn Mårtensson har sagt.
Han er skoleforsker.
Han har sagt det her: Undervis aldrig i noget, der ikke i princippet er godt, smukt, vigtigt eller frisættende.
Tænk over det i 5 minutter, så bliver din undervisning bedre, og hvis du har mere tid, så forbered dig.
Med de ord vil jeg gerne sige tak for debatten.