runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Katarina Ammitzbøll (KF), 2020-12-15:
Det er jo selvfølgelig rart med begejstring her op til jul, men det virker på ordføreren, som om vi nærmest har reddet vores erhvervsuddannelser.
Altså, der er jo stadig kæmpe udfordringer med dem – meget højt frafald, over 30 pct. på rigtig mange uddannelser – så jeg tror ikke, at vi lige skal juble alt for meget nu.
Det var at få en mere rimelig indbetaling fra arbejdsgivernes side.
Så vi må sige, at det med den her aftale jo er rigtig glædeligt, at der bliver en mere rimelig balance mellem udgifter og indtægter i Arbejdsgivernes Uddannelsesbidrag, og at der selvfølgelig også bliver fokuseret mere på at finde de praktikpladser.
Det er rigtig godt, men det er jo ikke, fordi vi har løst udfordringerne med eud-uddannelsen.
Men jeg har et spørgsmål til ordføreren.
Jeg kan jo se i det her lovforslag, at det ser ud, som om regionerne fritages nu.
I alt ca. 1.780 praktikårselever kan regionerne fritage.
Hvem skal uddanne dem?
Hvor forsvinder de hen?
Jens Joel (S), 2020-12-15:
Om den del om regionernes ansvar vil jeg sige, at det jo er, fordi man har lavet en aftale om, at ansvaret, om jeg så må sige, overgår til kommunerne.
Der vil stadig væk være dele af uddannelsen i regionalt regi, fordi de jo stadig væk er i funktioner, som er under regionerne, men man har ligesom samlet opgaven hos kommunerne, og det er en del af den diskussion, der har været, og den aftale, der er lavet.
Så det er sådan set en teknik for at korrigere for, hvordan man formelt set nu indretter ansvaret i forhold til uddannelse.
Og så er det jo rigtigt, at jeg glæder mig over det her, og det er også rigtigt, at trepartsaftalen er mere end det, vi behandler i dag, og at det med, at fællesskabet tager et større ansvar for at sikre lærepladserne, jo ikke er det, vi isoleret set skruer på ved at skrue op og ned for en AUB-ordning.
Men det er ikke desto mindre vigtigt i det her billede, at vi anerkender det stykke arbejde, der er lavet af treparten, med at få lavet en mere strukturel og mere varig løsning på praktikplads- og lærepladsproblemet.
Katarina Ammitzbøll (KF), 2020-12-15:
Men synes ordføreren, at det er det rigtige signal at sende, at de ligesom nu bare er fritaget?
Og der står jo ikke specifikt, at kommunerne nu skal varetage den uddannelsesopgave, og i forvejen har det offentlige jo været langt fra at indfri målsætningen om at indgå aftale om flere praktikpladser.
Jeg ved ikke, hvad ordføreren mener om fællesskab; for mig er fællesskab i hvert fald de virksomheder, som bidrager til uddannelse og betaler deres skat.
Her virker det til, at det offentlige igen går fri.
Synes ordføreren ikke, at det er forkert, at det ikke er specificeret, hvad det offentliges rolle egentlig er?
Jens Joel (S), 2020-12-15:
Jeg tror, at jeg grundlæggende set er uenig i den betragtning om, at det offentlige her går fri.
Men det er jo rigtigt, at der faktisk er lavet specifikke treparter og specifikke aftaler med de offentlige arbejdsgivere på nogle af de områder, hvor de spiller en meget stor rolle.
Så jeg synes ikke på nogen måde, at man kan sige, at det offentlige går fri, men jeg synes heller ikke, at det offentlige skal gå fri, for det siger sig selv, at praktikplads- og lærepladsopgaven jo skal løftes af alle dem, der bagefter efterspørger den faglige arbejdskraft.
Og det er jo også kommuner og regioner.
Jens Henrik Thulesen Dahl (DF), 2020-12-15:
I den konkrete sag, vi behandler i dag, handler det jo om elever og lærlinge og om at sikre et system, som skaber motivation og sikrer, at de nødvendige elev- og lærepladser er til rådighed.
Vores system med parterne er tungt.
Jeg kan godt somme tider tænke, at det var noget nemmere, hvis vi bare traf beslutningerne herinde, for så ville det gå meget hurtigere, og det siger jeg, vel vidende at de politiske processer herinde sandt for dyden godt kan tage både år og dag, før vi kommer videre.
Når der så endelig er en aftale, kommer man ovenikøbet og vil have os til at hastebehandle lovforslaget, så loven kan træde i kraft til nytår.
Det er et lovforslag, som vedtager de elementer, som man i trepartsaftalen er blevet enige om.
Det er ikke engang noget, vi politisk har aftalt, og vi siger alle sammen ja til at gøre det.
Jeg synes et eller andet sted, at det er et fantastisk system, for det baserer sig jo på, at vi alle sammen gerne vil have det her til at lykkes.
Vi vil gerne have et arbejdsmarked, hvor arbejdsgiver og arbejdstager påtager sig et ansvar for at uddanne næste generation.
Så kan vi godt diskutere, om balancen er helt, som den skal være.
Der har været et system, der var i ubalance, og hvor der blev krævet flere penge ind, end der var behov for.
Det skulle det her gerne rette lidt op på.
Vi kan diskutere, om kravene er rimeligt fordelt mellem offentlige og private arbejdsgivere.
Vi kan diskutere, hvorfor mange arbejdsgivere, både offentlige og private, ikke er gode nok til at løfte ansvaret.
Vi kan diskutere, om kompensationen til regionerne er passende, og om kommunerne ikke får en lettere opgave, når elever, som er i regionerne, tælles med som ansatte i kommunerne.
Vi kan diskutere, om erhvervsskolerne skal kompenseres, når de får ekstra opgaver, eller om de måske reelt allerede får betaling for opgaven med at hjælpe de unge med at finde en læreplads – penge, som de så måske bruger på andre ting i dag.
Der er masser af forhold, som måske kunne være lidt anderledes, men når alt kommer til alt, vedtager vi det her lovforslag inden jul, fordi vi gerne vil anerkende parternes ret til at lave en aftale, og vi anerkender behovet for, at nye aftaler kan træde i kraft.
Aftalen og den nye lovgivning løser ikke alle problemer, så langtfra, og vi vil fortsat komme til at diskutere, hvordan vi gør det her bedre.
Hvordan sikrer vi, at unge med handicap reelt får økonomisk mulighed for at komme igennem et praktikforløb på nedsat tid?
Hvordan får vi fortalt de unge og deres mødre, at erhvervsskolen er en rigtig god ting?
Jeg så den anden dag en opgørelse over Team Danmark-støttede unge, hvor kun 5 pct. vælger en erhvervsuddannelse.
Det kan gøres meget bedre.
Så der er mange ting, vi skal arbejde på, men lige nu og her vil jeg glæde mig over, at vi har et arbejdsmarked, som tager et ansvar, og derfor skal vi selvfølgelig sikre, at den her lovgivning kommer på plads inden jul.
Tak for ordet.
Ellen Trane Nørby (V), 2020-12-15:
Tak, og tak for en rigtig god ordførertale, som jeg er fuldstændig enig i, også i de mange problemer, der stadig væk står i kø, selv om det her så forbedrer et par enkelte punkter.
Jeg vil egentlig gerne spørge ordføreren, for jeg havde ikke så meget held til at spørge Socialdemokraternes ordfører om det, om ordføreren har fundet nogle ekstra penge, som regeringen har puttet ind på sit finanslovsforslag og prioriteret til at løse praktikpladsudfordringerne, eller om ordføreren også kun kan finde henholdsvis de penge, man afsnører arbejdsgiverne, og de penge, man bruger fra kvalitetsfondsmidlerne, til at løse det her.
For jeg synes sådan set, at det står lidt i kontrast til den socialdemokratiske ordførers tale om, at regeringen fuldt ud finansierer det her.
Så jeg ved ikke, om Dansk Folkepartis ordfører har fundet nogle nye penge fra regeringen til at løse praktikpladsproblemet.
Jens Henrik Thulesen Dahl (DF), 2020-12-15:
Det, jeg synes det her lovforslag er udtryk for,
er jo, at man har fået parterne til at lægge en masse penge på bordet.
Man har fået parterne til at finde 500 mio. kr. til nye tiltag, som forhåbentlig kan gøre noget godt.
Men det er også derfor, jeg understreger, at det her jo slet ikke gør det færdigt.
Det her kræver sådan set, at vi følger op herinde med tiltag og selvfølgelig med midler til at få de tiltag til at virke.
Så det er egentlig bare en glæde over, at vi har nogle parter, der vil tage et ansvar.
Det, vi så kan have et behov for næstefter, er måske en regering, der tager et yderligere ansvar.
Katrine Robsøe (RV), 2020-12-15:
Tak for ordet.
Det her lovforslag er jo egentlig meget simpelt.
Det er et lovforslag, der følger op på den trepartsaftale, der er blevet indgået her i november.
Jeg synes, det er rigtig vigtigt, at vi med lovforslaget her får gjort noget, som mange af os har ønsket os i lang tid, nemlig at få skabt noget balance i Arbejdsgivernes Uddannelsesbidrag – det, vi også kalder AUB'en.
Det praktikpladsafhængige AUB-bidrag forenkles, så det gøres fleksibelt, og samtidig sikres det, at der rent faktisk skabes balance i ordningen, så der ikke laves en unødvendig og en form for ufrivillig opsparing af virksomhedernes penge.
Der har været en voldsomt stor ubalance i det, og det har resulteret i en meget stor overbetaling, og det har ikke været rimeligt over for arbejdsgiverne.
Så det er jeg rigtig glad for at man får gjort op med her.
AUB'en spiller en central rolle i forhold til at sikre, at der er et tilstrækkeligt antal praktikpladser, og bidrager dermed til, at der også fremadrettet uddannes dygtige faglærte.
Det har vi i den grad brug for.
Dermed ikke sagt, at alle problemer er løst med det her lovforslag, men jeg synes dog, at udfordringen med, at der bliver betalt alt for meget ind i AUB-bidrag, bliver håndteret her.
Den store ubalance i AUB'en har været uhensigtsmæssig, og derfor er jeg også glad for, at der med lovforslaget her og med den trepartsaftale, der er blevet lavet, bliver gjort noget ved det.
Allerede i forbindelse med et lovforslag i 2019 skrev vi en tekst sammen med Socialdemokraterne om, at der skulle gøres noget ved det, nemlig lov om Arbejdsgivernes Uddannelsesbidrag.
I Radikale bakker vi naturligvis op om trepartsaftalen, og vi støtter lovforslaget.
Ellen Trane Nørby (V), 2020-12-15:
Tak for ordførertalen.
Jeg har også spurgt den radikale ordførers kollega, som var ordfører på de seneste lovforslag, vi har haft om det her, om Det Radikale Venstre ligesom også så behovet for at få skabt mere åbenhed om, hvem det er, der skaber praktikpladserne.
Nu nævnte jeg eksemplerne på, hvor mange af de offentlige arbejdsgivere der sådan set ikke lever op til deres uddannelsesansvar, hvilket jo i sidste ende gør, at vi ikke når det mål, vi alle sammen har, om, at alle unge skal have en praktikplads.
Jeg synes jo, det er ærgerligt, at det ikke indgår i nærværende forslag, men jeg vil sådan set høre, om Det Radikale Venstre enten i det nærværende forslag eller i et fremtidigt lovforslag vil kunne støtte, at vi får skabt en åbenhed i det her system, så vi i langt højere grad kan følge med i, hvem der løfter uddannelsesansvaret, og hvem der ikke løfter uddannelsesansvaret.
Katrine Robsøe (RV), 2020-12-15:
Det er jeg da som udgangspunkt egentlig ret åben over for.
Om det skal med her, når man har lavet en trepartsaftale, ved jeg ikke, men jeg diskuterer det i hvert fald meget gerne med Venstre.
Ellen Trane Nørby (V), 2020-12-15:
I al respekt for ordførerens sådan behov for en højtråbende retorik vil jeg sige, at der jo ikke er noget i det her lovforslag, der gør, at vi kommer til at løse praktikpladsproblemet for tid og evighed.
Altså, det her er en fin korrektion i forhold til den trepartsaftale, vi lavede i 2016, i relation til det element, der handler om at bringe balance i AUB-systemet.
Man har så brugt opsparingen til at holde hånden under nogle lærepladser under krisen, og det har også været vigtigt, men der er jo behov for nogle helt andre strukturelle greb, hvis vi ligesom sådan fuldt og helt skal løse den praktikpladsudfordring, der er.
Men når jeg tog ordet, var det ud over at kommentere det egentlig også for at spørge ordføreren, hvad han egentlig mener med, at der nu er en fuldstændig finansiering af de praktikpladsudfordringer, der er.
Altså, hvis ordføreren taler om afsnøringen af de 500 mio. kr. af arbejdsgivernes penge, som nu bl.a. bruges på de faglige udvalg og til det praktikpladsopsøgende arbejde, så er der jo tale om penge, der har været i systemet hele vejen igennem.
Derfor vil jeg gerne spørge ordføreren: Er det ikke rigtigt, at regeringen kommer med 0 kr. – 0 kr. – på det her område?
Faktisk tager man fra kvalitetsfondsmidlerne, der skulle gå til nyt udstyr og gå til at hæve kvaliteten, og tilfører ikke ekstra penge med det her lovforslag.
Jens Joel (S), 2020-12-15:
Tak for det, formand.
Det her er simpelt hen ikke bare en almindelig tirsdag på kontoret.
Det er ikke bare specielt, fordi vi hastebehandler.
Det har vi jo desværre gjort rigtig mange gange med rigtig god grund i 2020.
Det handler om at sikre, at der er lærepladser nok til alle dem, som faktisk søger ind, og at det ikke kun er dem med de bedste netværk – dem, der er mest kendte, og som har en onkel eller en anden i familien, der er håndværker i forvejen – som er i stand til at finde en læreplads og få færdiggjort deres erhvervsuddannelse, men at det faktisk også er alle de andre.
Derfor er en af de helt store vindinger ved den trepartsaftale, som blev indgået, at man siger en gang for alle, at det er fællesskabets ansvar – at det ikke er den 16-17-årige selv, der skal stå med opgaven, men at det er fællesskabets ansvar, skolernes ansvar, at sikre, at der faktisk er lærepladser til de unge mennesker.
Man skal passe utrolig meget på med løfter i politik, og jeg vil gerne sige, at jeg i hvert fald kom for skade at sige noget i valgkampen i 2011, som har forfulgt mig lige siden, men som jeg håber vi på et tidspunkt kan få ryddet op i.
For i valgkampen i 2011 diskuterede vi det her rigtig meget; jeg diskuterede det rigtig meget, og vi har jo desværre – os, der går op i uddannelsespolitik – diskuteret det her i alt for mange år.
Jeg kom til at sige, at hvis ikke vi kunne løse det her problem, var jeg ikke sikker på, vi havde fortjent, at man stemte på os igen næste gang.
Det har jeg så måttet æde i 2015 og i 2019.
Ikke desto mindre håber jeg, at vi faktisk kommer tættere på at løse det her problem en gang for alle, eller som nogle andre ville sige: fra bunden – den terminologi bliver ellers brugt om noget andet end det, det her handler om.
Og som med så meget andet kan vi ikke løse det her store samfundsproblem uden at række ud over Christiansborg, og derfor er jeg også rigtig glad for, at det her er en udløber af en trepartsaftale med arbejdsmarkedets parter og regeringen.
Formelt og helt reelt er det, vi behandler i dag, jo en del af den trepartsaftale, nemlig den del, der handler om at bringe AUB-systemet i balance og sikre, at det, der betales ind for at sikre praktikpladserne og lærepladserne derude, faktisk også er det, der anvendes på det.
Det har været ekstremt vigtigt for alle parter at få den balance, men det har også været ekstremt vigtigt for os i Socialdemokratiet, at når man fandt den balance, sikrede man også, at der var penge nok til rent faktisk at lave det praktikpladsopsøgende arbejde, og sikrede, at der var lærepladser, og at de forpligtigelser er blevet lagt på skoler og faglige udvalg derude.
Så det er en rigtig god dag for alle dem, der gerne vil være faglærte.
Det er en rigtig god dag for et samfund, der har brug for flere faglærte.
Og det er en rigtig god dag for det samarbejdende folkestyre og i øvrigt den lovgivende del af det, vi også bryster os af, nemlig den danske model, med en trepartsaftale, som bringer os et stort skridt videre i den rigtige retning.
Astrid Carøe (SF), 2020-12-15:
Jeg tror, det er enormt vigtigt, at der er åbenhed om det her og om, hvilke virksomheder der bidrager, og hvilke der ikke gør, for der er nogle, der stadig væk ikke bidrager nok.
Hvis vi kan skabe åbenhed på den måde, som ordføreren snakker om, så vil jeg meget gerne være med til at kigge på det.
Ellen Trane Nørby (V), 2020-12-15:
Jeg vil egentlig gerne spørge SF's ordfører, om hun er enig i, at der er et behov for at få mere åbenhed i det her system, sådan at man kan se, hvad det er for nogle arbejdsgivere, der henholdsvis leverer praktikpladser og ikke leverer på området.
Nu læste jeg nogle tal op bare i forhold til strafindbetalingerne sidste år fra nogle af de store offentlige arbejdsgivere, som jo i høj grad illustrerer, at det ikke kun er et spørgsmål om, at private arbejdsgivere og virksomheder ikke løfter deres uddannelsesansvar.
Det gælder i høj grad også de offentlige virksomheder, som egentlig burde være dem, der gik foran.
Før alle aktører løfter deres uddannelsesansvar, kan vi jo ikke nå i mål med opgaven med at sikre, at alle unge, der starter på en erhvervsuddannelse, også kan få en praktikplads.
Derfor vil jeg høre ordføreren fra SF, om hun vil være med til at støtte det.
Udfordringen er jo lidt, at de eneste lovforslag, vi indtil videre er blevet præsenteret for på det her område, har tilknytning til trepartsaftaler.
Så hvis man ikke laver det i form af et lovforslag baseret på trepartsaftaler, vil det jo kræve, at vi finder et flertal i Folketinget, som så beder regeringen om at komme i arbejdstøjet på det her område, så vi reelt set også kan komme et skridt videre, når det handler om at sikre de unge en praktikplads.
Astrid Carøe (SF), 2020-12-15:
Tak for det.
Det her er et vigtigt forslag på baggrund af den trepartsaftale, som blev lavet for nogle uger siden, og som vi i SF er rigtig glade for.
Det her arbejde med at skaffe flere lærepladser i fremtiden er meget svært.
Det tror jeg at vi alle sammen er klar over.
Men det går i den rigtige retning, det går bare for langsomt.
Jeg tror, at den her aftale vil være med til at få det til i endnu højere grad at gå i den rigtige retning, så vi er rigtig glade for den.
Vi er glade for, at trepartsaftalen flytter ansvaret fra eleverne til fællesskabet, til de faglige udvalg, og vi er glade for, at der kommer den balance i AUB'en, som det hele tiden har været meningen der skulle være, og at man er nået til enighed i trepartsaftalen, i stedet for at vi skulle gøre det herinde.
Jeg har også bidt mærke i, at da aftalen blev offentliggjort, var skolerne meget nervøse for, at der ville ligge mange opgaver på deres bord, som de ikke fik penge for, og som de stod med alene.
Skolerne var også nervøse for, at de mest sårbare elever blev presset til hurtigere at skulle finde en læreplads.
Det er vores opfattelse, at det her med det praktikpladsopsøgende arbejde er en fælles opgave, som særlig de faglige udvalg er ansvarlige for at løfte, og det tror jeg også vi har fået skolerne overbevist om nu.
Men jeg kunne godt forstå bekymringen.
Så er vi i SF stadig opmærksom på – og det er vi altid – hvordan vi også får de sårbare elever med, f.eks. via fleksible grund- og hovedforløb og ved at sikre, at man er fleksibel, i forhold til at de ikke behøver at finde en læreplads lynhurtigt.
Så det er noget, vi godt kunne tænke os at holde øje med.
Men alt i alt er det en rigtig god aftale, som vi støtter.
Birgitte Vind (S), 2020-12-15:
Jeg er fuld af tillid til, at kommunerne forvalter pengene helt rigtigt.
Og vi ved jo, at der er nogle kommuner, som er rigtig, rigtig udfordret i forhold til at kunne yde velfærd til deres borgere.
Ministeren redegjorde så fint for, hvor store forskelle der rent faktisk er i kommunerne.
Udskrivningsgrundlaget er jo meget forskelligt, og det betyder, at der simpelt hen er nogle kommuner, der ikke har mulighed for at yde den samme velfærd som i kommuner med højt udskrivningsgrundlag.
Så det giver jo sig selv, at de kommuner vil gøre alt, hvad de kan, for at kanalisere pengene ud til borgerne.
Lars Boje Mathiesen (NB), 2020-12-15:
Spørgsmålet er ganske simpelt.
Så spørger jeg: Hvordan kan man garantere, at de penge så også bliver brugt på grundlæggende kernevelfærd?
Altså helt ude på plejehjem og i skoler og andet.
Og det kan man da ikke give nogen garanti for.
For faktum er jo, at de ofte bliver brugt på øgede kulturbudgetter eller øget centraladministration og ledelse i nogle af de kommuner, som man kanaliserer pengene hen til.
Så jeg spørger bare direkte: Hvordan sikrer man, hvordan garanterer man, at de penge, man siger, at nogle kommuner skal aflevere, går til grundlæggende kernevelfærd, som ordføreren siger at de gør?
Hvilke mekanismer sikrer, at de penge går til det?
Birgitte Vind (S), 2020-12-15:
Jeg tror, det er alle kommuners allerstørste intention at yde velfærd til borgerne.
Og det er jo sådan set det, kommunerne er sat i verden for.
Så jeg kan ikke forestille mig, at det ikke finder sted.
Jeg er ikke sikker på, jeg helt forstår spørgsmålet.
Lars Boje Mathiesen (NB), 2020-12-15:
Hvilken garanti har ordføreren og regeringen for, at de penge, man kanaliserer fra kommunerne, går til grundlæggende kernevelfærd i de andre?
Birgitte Vind (S), 2020-12-15:
Tak for ordet.
Danmark er for lille til store forskelle, og i mange år har det kommunale udligningssystem også udfordret både Folketing og kommuner.
Systemet har været oplevet som både skævvridende og usolidarisk.
Derfor var det også en glædens dag, da vi på tværs af denne sal i maj 2020 kunne lande en aftale om et nyt udligningssystem.
Og endnu en gang tak til Venstre, Radikale Venstre, SF og Alternativet for at indgå en aftale om en reform af udligningssystemet; et system, som sikrer et Danmark i bedre balance.
Kommuner på tværs af landet og uafhængig af farven af det politiske styre, kan nu se ind i et mere robust og enkelt udligningssystem, som giver stabilitet og forudsigelighed om de økonomiske rammer for kommunerne.
Nogle faktorer er fjernet, og andre er kommet til.
En af forudsætningerne i reformen er at flytte penge fra mere velstillede kommuner til en række af de kommuner, som er mere udfordret.
Med aftalen øges de mest velstillede kommuners bidrag, så kommuner med de største udfordringer får flere penge til at løse eksempelvis sociale udfordringer.
Udligningsreformen skal grundlæggende udligne i de største forskelle i indkomstgrundlag og udgiftsbehov.
Og det betyder selvsagt, at udskrivningsprocenten sættes i spil.
I forslaget fra Det Konservative Folkeparti foreslås det, at kommuner med det allerhøjeste beskatningsgrundlag, der som følge af reformen forhøjer udskrivningsprocenten, skal kompenseres for deres bidrag til udligning via bloktilskuddet.
Begrundelsen er, at det er en tvungen og skjult udligning, der finder sted.
I Socialdemokratiets optik er der intet skjult ved mekanismerne omkring overudligningsfunktionen.
Det er derimod et kendt element i aftalen, at der skal videreføres en overudligningsbestemmelse, hvor kommuner med højt beskatningsgrundlag og lav udskrivningsprocent får en rabat i udligningsbidraget, som er højere, jo lavere udskrivningsprocenten er, og dermed også lavere, jo højere udskrivningsprocenten er.
Det er ikke retfærdigt, at kommuner med en kommuneskat langt under gennemsnittet får en stadig større rabat i deres udligningsbidrag og jo længere skatten sættes ned.
Det har også derfor været et centralt element i udligningsreformen, at der skulle sættes et loft svarende til udskrivningsprocenten på 23,25 pct. Socialdemokratiet har rigtig svært ved at se fornuften i De Konservatives forslag, og det må være et pænt nej til forslaget.
Vi kan ikke støtte det.
Tak for ordet.
Astrid Krag (S), 2020-12-15:
Det er nok et spørgsmål, der også ligger ud over en sådan rent snæver udligningsreform, må man sige, som Nye Borgerliges ordfører rejser.
Men jeg vil da sige, at det har været noget af det, der har været rigtig vigtigt for regeringen i økonomiforhandlingerne med kommunerne, altså at få dem til at forpligte sig på også at nedbringe forbruget af eksterne konsulenter.
Der bliver vi nødt til at få kanaliseret både flere midler ud og også mere af energien.
Vi bliver nødt til at få fjernet noget af alt det bureaukrati.
Jeg sidder selv lige nu og forhandler om en velfærdsaftale på ældreområdet, der skal sætte tre kommuner fri fra bureaukrati og regler og lovgivning på ældreområdet, så vi kan få gjort op med det, som jeg er meget enig i at ordføreren for Nye Borgerlige problematiserer, nemlig når ting sander til i bureaukrati; når pengene ender med at blive brugt på papirarbejde, kontrolskemaer og andet i stedet for på den kernevelfærd, der betyder så meget for så mange mennesker.