Theresa Berg Andersen (SF), 2020-05-26:
Tak for det.
Inden jeg gik ind i den her sal i dag, tænkte jeg: Mon det nogen sinde har kunnet lade sig give sig at overbevise eller ændre en holdning fra den her stol med en tale, man har skrevet?
I dag vil jeg sige, at nu skal det komme an på en prøve.
Det her er mit første beslutningsforslag, og det skulle jo prøves.
Jeg stopper snart mit vikariat i Folketinget, og det ville være skønt at kunne sige, at mit første beslutningsforslag lykkedes.
Sådan ser det ikke ud i dag efter at have kørt runden.
Til daglig bor jeg i Himmerland i det nordjyske, og her er rigtig mange små og mellemstore virksomheder, som bidrager til det lokalsamfund, som vi er mange der er en del af.
Flere af de her små og mellemstore virksomheder har jeg været ude at besøge, og flere af dem beretter om urimelige betalingsfrister på 60 og 90 og ja, nogle helt op til 120 dage.
Nogle nævner det som et levn fra finanskrisen, hvor mange store virksomheder brugte det her som en mulighed for at holde på deres likviditet i en meget svær tid.
Danmark står lige i øjeblikket over for en ny krise.
Vi står midt i corona.
Politisk har vi lavet rigtig mange fine hjælpepakker, som skal holde hånden under vores virksomheder, og netop derfor synes jeg også, at det her forslag er mere vigtigt end nogen sinde før, også end da vi fremsatte det i februar måned.
Lige nu har de små og mellemstore virksomheder enormt brug for deres penge.
De har dem ude at flyve, når de leverer en vare til f.eks. de store virksomheder.
De lange betalingsfrister binder deres kapital hos de store virksomheder, som på den måde kommer til at agere bank for de små og mellemstore virksomheder, og det mener jeg bremser SMV'ernes udviklingsmuligheder.
Jeg vil også tillade mig her at fremhæve vores meget flotte og store klimamål.
For at komme i mål med vores klimaambitioner kræver det en grøn investering fra også de små og mellemstore virksomheder, og jeg mener, at det er et af argumenterne for, at de også har brug for deres penge.
Når de små og mellemstore virksomheder ikke får deres penge, betyder det endvidere, at der bliver færre investeringer i vores samfund.
Der bliver mindre vækst, og der bliver færre lokale arbejdspladser.
Men det vil tværtimod betyde en håndsrækning til de små virksomheder, som kommer i klemme.
Men nej, flere af dem tør simpelt hen ikke at råbe op af frygt for, at de store virksomheder efterfølgende ikke ønsker deres ydelse – altså at de store boykotter de pågældende firmaer for at finde nogle andre leverandører.
Det kan få fatale konsekvenser for den pågældende virksomhed, og jeg synes, det er en ulige kamp, der ikke bør være sådan.
Jeg ved, at mange i salen i dag snakker om aftalefrihed.
Men jeg synes ikke, det er fair vilkår eller en lige kamp.
Jeg synes, det her svarer til at sætte en letvægtsbokser til at bokse mod en sværvægtsbokser.
Jeg hører også argumenter om, at man frygter, at mere handel vil rykke til udlandet.
Det argument køber jeg simpelt hen ikke.
Hvis man vælger den mulighed, vælger man også den danske ret fra, og kommer virksomhederne i klemme, vil der skulle indhentes eksperter, advokater og dommere fra udlandet med kendskab til fremmed ret, hvis noget går galt, og det tror jeg simpelt hen ikke de store virksomheder vælger.
Jeg lytter mig også i dag til, at der er forskellige forslag, bl.a. et om et kodeks, altså en frivillig ordning, som de store virksomheder kan indgå i.
Man har indført et frivilligt kodeks i Sverige.
Men 37 virksomheder har valgt at gå ind i den her ordning, og det er langtfra tilfredsstillende for den løsning, der er i Sverige.
Sluttelig er det vigtigt for mig at sige, at enkelte store virksomheder, måske flere, faktisk også har fair betalingsfrister.
Jeg mener bare, at det her forslag vil hjælpe nogle – måske nogle få.
I SF ønsker vi simpelt hen ikke, at der skal gives kredit i længere end 30 dage.
Sluttelig står jeg også i dag med en rapport, som er kommet fra SMVdanmark.
Overskriften lyder: »SMV'erne oplever længere betalingsfrister under corona«.
De små har i den her rapport langt højere byrder at skulle finansiere med banklån.
Når en virksomhed har en udgift, er det til materialer, løn og moms, før de modtager penge – altså penge, de skal have ud, inden de får penge ind.
Det kan true dem, og det kan true deres eksistens.
Jeg vil gerne sige tak til Dansk Folkeparti og Enhedslisten for at bakke op om SF's forslag.
Jeg vil håbe på, at vi fortsat kan have et godt samarbejde i Erhvervsudvalget, og når det her bliver stemt ned, er SF også klar til at kigge på et frivilligt kodeks.
Men vi skal også være de første, der råber op, når det nok viser sig, at det ikke virker.
Tak for ordet.