Mette Reissmann (S), 2018-11-13:
Men det kom så bare på en sådan måde, at jeg bliver nødt til at spørge mere ind til lige præcis det med overhead, som jo er knyttet til forskningsprojekter, altså hvordan det så finansieres.
For der er jo p.t. fokus på i mere generel henseende, at der er projekter, man ikke kan tage hjem, om jeg så må sige, fordi man i hvert fald på universiteterne ikke har midler til at kunne finansiere de indirekte omkostninger, overhead.
Så hvordan forholder det sig så her på de fremtidige pionercentre?
Vil det være indeholdt i finansieringen, eller vil det ikke?
Tak for det.
Der er en målsætning om, at dansk forskning skal være af højeste internationale kvalitet.
Danske forskere og universiteter skal være blandt de bedste i verden.
Det er selvfølgelig meget vigtigt, hvis danske forskningsinstitutioner skal kunne vedblive med at tiltrække både de bedste forskere og flere forskningsmidler, og hvis forskningsinstitutionerne også skal være attraktive samarbejdspartnere internationalt.
Det er også en vigtig forudsætning for, at vi kan sikre, at forskningen gør mest og bedst gavn i samfundet.
Med etablering og finansiering af centers of excellence spiller Danmarks Grundforskningsfond en central rolle i forhold til at støtte eliteforskningsmiljøer og topforskere med de bedste og mest ambitiøse ideer på tværs af forskningsområderne.
Se, den indledning er det nok svært at være uenig i.
Jeg tror, når jeg kigger ud over forsamlingen her, at vi alle kan dele den ambition.
Socialdemokratiet bakker hundrede procent op om, at Danmark skal være blandt de allerbedste på de områder, hvor vi i forvejen kan høste meget store gevinster.
Vi mener jo selvfølgelig også, at Danmark i fremtiden skal være en forskningsnation i den absolutte verdenselite og høste anerkendelse af eliteforskningsmiljøerne.
Nærværende lovforslag medvirker også til at skabe rammerne for, at der via netop Danmarks Grundforskningsfond kan etableres og finansieres forskningsenheder, som skal have særligt fokus på transformativ forskning og videnskabelige gennembrud, og som skal kunne konkurrere med den absolutte verdenselite, når vi taler forskning.
De nye forskningsenheder vil kunne etableres og finansieres i samarbejde med andre offentlige og private råd, fonde eller virksomheder, og vilkårene for bevillingen fastsættes af bestyrelsen i Danmarks Grundforskningsfond eller i samarbejde med de eventuelle medfinansierende parter, hvilket er udmærket.
Med forslaget øges også Danmarks Grundforskningsfonds årlige uddelingsramme fra ca. 460 mio. kr. til ca. 470 mio. kr., sådan at der kan blive uddelt midler til etablering af de nye forskningsenheder, samtidig med at de nuværende aktiviteter videreføres, herunder centers of excellence, hvilket er utrolig vigtigt.
Som netop også understreget i høringssvaret må de igangværende aktiviteter jo ikke forringes på grund af etablering af de nye virkemidler.
Lovforslaget har jo i høj grad til hensigt at udmønte det, som regeringen kalder for deres nobelprisinitiativ.
Her vil jeg bare mene, at det jo er svært at forudsige, hvor og hvornår og hvordan en sådan Nobelpris kan være inden for rækkevidde.
Mange gange er det jo sådan, at det faktisk opstår i helt andre miljøer end konkret et nobelprismiljø som det her.
Der er heller ikke rigtig evidens for, at store bevillinger medfører proportionalt større forskningsudbytte end mindre bevillinger.
Men nuvel, lad det nu være.
For der er selvfølgelig ud over bare den bemærkning særlig to forhold i lovforslaget, der påkalder sig vores opmærksomhed.
Der er en forventning til, at private fonde medfinansierer en væsentlig andel af de nye enheder.
Men det er endnu ukendt, hvorvidt der foreligger en aftale om endelig medfinansiering, og det rejser selvfølgelig også et spørgsmål om, hvilken betydning det vil få for Danmarks Grundforskningsfond, hvis en fast aftale om finansiering med private fonde ikke kommer på plads.
Hvad så?
Noget andet er, at universiteterne p.t. lider under regeringens 2-procentsbesparelser, omprioriteringsbidraget.
Der er en skæv balance imellem basismidler og eksterne midler, der anvendes til forskning, og Socialdemokratiet er meget, meget bekymret på baggrund af det.
For basismidlerne er i dag under et voldsomt pres, og de vil komme under et endnu større pres med gennemførelsen af dette initiativ.
Det er derfor også afgørende for initiativets succes, at de indirekte omkostninger ved initiativet fuldt finansieres.
Ellers kan man, som rektor på Københavns Universitet skriver i sit høringssvar, sejre sig selv ihjel.
Men jeg ser frem til at diskutere yderligere i udvalget med mine gode politiske kollegaer, hvordan det her faktisk kan lykkes, sådan at Danmark fortsat kan være en forskernation på absolut højeste niveau.
Med de bemærkninger kan Socialdemokratiet støtte forslaget.
I forbindelse med at der skal etableres et nyt skattesystem – eller det er der da i hvert fald behov for – sker der også det, at der er behov for en sammenlægning af visse udeståender, som skal inddrives.
Nærværende lovforslag har til formål at give netop flere muligheder for indkrævning af for meget udbetalt støtte i form af Statens Uddannelsesstøtte, su, og i øvrigt også Statens Voksenuddannelsesstøtte, svu.
Lovforslaget giver yderligere hjemmel til at sammenlægge flere tilbagebetalingskrav med et samlet stiftelses- og forfaldstidspunkt.
Det er alt sammen forhåbentlig til nytte for et nyt inddrivelsessystem i skattevæsenet.
Dertil ændres fribeløbet for de studerende på transportbetjentuddannelsen, således at de studerende ikke kommer i klemme med for meget udbetalt su, i forhold til at den løn, de får i deres praktikperiode, er i karambolage med fribeløbet.
Så Socialdemokratiet bakker grundlæggende op om forslaget.
Vi mener, det er altafgørende, at der bliver ændret på de præmisser, der kan og gør, at vi faktisk får hånd i hanke med inddrivelsesproceduren.
Vi har allerede i dag alt for mange sager, hvor for meget udbetalt su eller studielån, su-lån, ikke bliver tilbagebetalt og ej heller rettidigt inddrevet.
Vi skal simpelt hen have fokus på den her problemstilling og gerne på en måde, så vi kan forenkle processerne, så der selvfølgelig ikke mangler hjemmel eller formaliteter, for at det kan foregå.
Når det så er sagt, bliver jeg simpelt hen nødt til også i forbindelse med det her at bemærke, at vi jo på baggrund af den høring, der har været om forslaget, konstaterede, at de studerende har været bekymrede for, at man fastsætter en tilbagebetaling efter den første dato for indkrævning.
Det er ude i det almindelige liv sådan lidt mystifistisk at gøre det.
Det betyder jo netop, at den studerende skal kunne betale flere penge tilbage end muligvis først antaget, hvis flere indkrævninger er i gang.
Det er selvfølgelig vigtigt for os i Socialdemokratiet, at vi ikke presser de studerende længere ud økonomisk, end hvad godt er, hvorfor vi ligesom bl.a. Danske Studerendes Fællesråd også vi lægge op til, at der stadig kan indgås rimelige tilbagebetalingsmåder med den enkelte studerende.
Men jeg har dog noteret mig, at ministeriet ikke med det her lovformeligt har til hensigt at skulle forringe noget eller rettere sagt stille de studerende anderledes, end de er stillet i dag.
Det er positivt, men det er bare nødvendigt at nævne her, så man ikke skulle glemme det.
Dertil er det jo også vigtigt, at det nye inddrivelsessystem under Skatteministeriet overhovedet kan indkræve de manglende tilbagebetalinger særlig i lyset af de mange dårlige sager, der har været omkring mislykkede inddrivelser i forbindelse med Skatteministeriets systemer.
Jeg er helt klar over, at lovforslaget her skal etablere hjemmelen til inddrivelse, men ikke desto mindre bliver jeg bare nødt til også her at nævne, at lovforslaget jo kun gælder for inddrivelser, der vedrører udbetalinger af støtte fra 2019 og frem.
Og restanceinddrivelsesmyndigheden, som håndterer tilbagebetalingskrav vedrørende støtte udbetalt før den 1. januar 2019, skal jo foregå i det hidtidige inddrivelsessystem, der som bekendt ikke virker, i hvert fald ikke efter hensigten.
Og det skal være på den måde, at man har to parallelle systemer, indtil de kan konverteres.
Jeg ved godt, at det ikke er ministerens ressortområde, men ikke desto mindre bekymrer det bare Socialdemokratiet, at vi nu står her og giver hjemmel til noget, der i princippet lyder vældig godt – vi støtter også op om det herværende lovforslag – men man har altså bare et ressortområde, Skatteministeriet, hvor der er nogle inddrivelsessystemer, som overhovedet ikke virker.
Dermed er det her i princippet måske blot noget, der kan blive lagt i skuffen, til engang det skulle virke.