Michael Aastrup Jensen (V), 2021-05-05:
Tak, formand.
Der er ingen tvivl om, at vi i Venstre, Danmarks Liberale Parti, jo også klart har den opfattelse, at det på den ene side er bekymrende, at det palæstinensiske selvstyre desværre stadig væk synes, det er helt legitimt at bruge penge, bl.a. på afdøde terroristers familier, på den måde, som de gør, og kalde dem martyrer.
Vi synes også, det er ekstremt problematisk, at der stadig væk ikke er fuldstændig sikkerhed omkring midlerne i forhold til korruption og andet.
Det kan der slet ikke sættes spørgsmålstegn ved.
Det er ikke bare bekymrende, det er også uacceptabelt.
Derfor skal man selvfølgelig altid gøre alt, hvad man kan – både fra donorsamfundet generelt, via FN-systemet og generelt fra den danske regering – og lægge alt det pres, man kan, på regeringen i det palæstinensiske selvstyre, dvs. Fatahregeringen.
Det betyder jo også, at når vi så siger det på den ene side, er det vigtigt også at sige det på den anden side, nemlig at hvis vi stoppede med at give støtte – hvis verdenssamfundet sagde: Der er så mange ulemper ved at give støtte til det palæstinensiske selvstyre, at det stopper vi med nu – så ville vi stå med et endnu større, uoverskueligt problem foran os.
Vi oplever jo et område, hvor der er mange millioner mennesker, der lever på forholdsvis lidt plads.
Der er alt, alt for høj arbejdsløshed i området, og det gør også – vil jeg gerne sige meget klart – at hvis ikke vi gik ind og gav støtten til det palæstinensiske selvstyre, så er det vistnok alle eksperters vurdering, som i alle eksperters vurdering, at den forholdsvis moderate regering, der er der nu, ville blive afløst af et gennemradikaliseret styre, som ville få Hamas til at se ud som nogle, man godt kan tale det med.
Og det er altså ikke acceptabelt eller i hvert fald noget, som jeg ønsker at have.
Derfor, ja, så er tingene ikke altid bare sorte eller hvide.
Derfor er det altså også sådan, at vi bliver nødsaget til at holde fast i dialogen, vi bliver nødt til at holde fast i samarbejdet, og vi bliver også nødt til at holde fast i finansieringen, fordi vi lige nu har brug for at bakke den nuværende regering op alt det, vi kan.
Jeg er meget nervøs for, hvad valget kommer til at betyde for det palæstinensiske selvstyre.
Jeg ved godt, at der er nogle, som synes, at det, der sker lige nu med Fatah, er rigtig forfærdeligt.
Jamen hvad nu, hvis Fatah taber?
Hvad sker der så?
Altså, det bliver jo ikke noget bedre, der kommer.
Det bliver noget værre, der kommer.
Derfor bliver vi også nødsaget til at tænke på, at de beslutninger, vi tager, også vil have en konkret betydning for, hvad der kommer til at ske ved det kommende valg, i forhold til om vi så dermed giver luft til nogle kræfter, som jeg i hvert fald ikke ønsker at give luft til.
Det er derfor, at vi, selv om vi sagtens kan forstå frustrationen, selv om vi sagtens kan forstå bekymringen, ikke kan støtte beslutningsforslaget, som det ligger.
Vi ønsker hellere at følge op på det, som vi selv startede i vores tid, nemlig den kritiske tilgang og også nødvendigheden af en gang imellem at stoppe finansieringen af konkrete projekter, hvis der er tvivl om, hvad den finansiering går til.
Men den overordnede støtte til palæstinenserne står vi et hundrede procent ved, for vi synes, den er vigtig.
Alt andet vil være kontraproduktivt for stabiliteten i området.