Holger K. Nielsen (SF), 2018-01-12:
Jeg må sige, at jeg har det sådan lidt svært med udtrykket værdipolitik og debat om værdier – og det er jo det, som den her forespørgsel handler om – primært fordi det er et sådan meget fluffy begreb at diskutere og meget uklart, hvad der ligger i det.
Og det bliver jo ikke mindre uklart, når man begynder at snakke om danske værdier.
Men jeg har forstået, at det er det, Dansk Folkeparti godt vil diskutere, og det er vel ud fra det udgangspunkt, at man godt vil have sådan en meget polariseret diskussion, som man jo har tradition for hos Dansk Folkeparti.
Det var også derfor, det i oplægget skulle handle om noget med islam over for kristendom og danske værdier, der bliver løbet over ende af muslimsk masseindvandring osv.
Det er jo en debat, vi har haft gennem adskillige år.
Den har ofte været meget polariseret til stor skade for de løsninger, som det er nødvendigt at diskutere.
Hvis det kan blive begyndelsen til en ny udlændingedebat, en ny debat om integration, så vil jeg hilse det meget, meget velkommen, så vi kommer lidt væk fra den hysteriske tone, der har præget meget af debatten indtil nu.
Vi er jo nødt til at erkende, at der er problemer med integrationen.
Det går bedre, end mange påstår, men der er stadig væk problemer mange steder.
Ghettoiseringen er et problem, og det er det i lande, hvor man har kendt det i mange år – USA f.eks. – men det er det også i Danmark, hvor det er blevet et stigende problem.
Det er et problem, når man lukker sig inde i sig selv og skaber kulturer, som er lukkede, og isolerer sig fra omverdenen uden for ghettoen.
Det er et problem med social kontrol, hvor familierne kontrollerer specielt de unge mennesker så meget, at deres muligheder for at udfolde sig begrænses i ekstrem grad – det være sig i forhold til det andet køn, det være sig i forhold til, hvordan de skal færdes uden for hjemmet.
Det er da et problem, at der er et andet syn på kvinders rettigheder i mange minoritetskulturer i forhold til, hvad vi kender til her i Danmark nu.
Men som jeg har sagt tidligere, er det nogle synspunkter, der også gjorde sig gældende i Danmark før i tiden.
Der har været en kamp igennem årene at få accepteret, at kvinder skal have rettigheder – og det er en vigtig diskussion.
Men vi er kommet langt, ja, og det er da et problem, at der i visse af minoritetsmiljøerne er nogle andre synspunkter på det.
Det er da indlysende for os at se, at antallet selvfølgelig betyder noget.
Det er vi da også nødt til at have som et udgangspunkt for den her diskussion.
Men så er det, at vi, synes jeg, skulle tage den derfra og så i stedet for at få en luftig, halvvejs religiøs debat få en debat om konkrete løsninger, erkende det her som problemer i stil med andre problemer, som vi som politikere skal håndtere og forholde os til – det være sig sociale problemer, boligproblemer, miljøproblemer, you name it.
Og det er naturligvis ting, der kan løses, hvis vi politisk tager fat på det.
Vi har også som politikere et ansvar for at erkende det og så også begynde at gøre noget.
Da er det da for os at se rigtigt, at man får fat på en diskussion af, hvordan vi får gjort op med ghettoiseringen, med ghettoerne.
Der synes jeg i og for sig at statsministeren åbnede en debat, som er vigtig.
Det bliver jo en ganske vigtig diskussion.
Jeg hilser det velkommen, hvis man kan få en større debat om social kontrol, om, hvordan vi kan støtte de kvinder, som, om jeg så må sige, gør op med den sociale kontrol i de her meget lukkede miljøer.
Jeg synes, det er en vigtig diskussion, hvordan vi kan få børn skrevet op til vuggestuerne allerede fra starten, så de bliver, om jeg så må sige, integreret i det danske samfund.
Det er en vigtig diskussion, hvordan vi kan få folkeskolen udviklet bedre, så man får en bedre fordeling af de unge mennesker i folkeskolen.
Det kan gøres på forskellige måder.
Jeg mener bestemt, at det er nødvendigt også at se på, hvordan skoledistrikterne indrettes, hvordan man fordeler børnene på en fornuftig måde, så man ikke får, om jeg så må sige, hvide skoler, der ligger lige ved siden af brune skoler – som jeg kender det ude fra mit eget område, hvor man endda i boligannoncerne kan se, at der bliver reklameret med, at et hus ligger i et skoledistrikt, der tilhører den pågældende hvide skole.
Det er jo ikke acceptabelt.
Det er man nødt til at se på og så få løst i højere grad.
Det er med andre ord nogle konkrete sociale problemstillinger, som er vigtige, og som har at gøre med vores uddannelsespolitik, vores socialpolitik, vores arbejdsmarkedspolitik osv.
Det bør blive udgangspunktet i stedet for den her meget, meget fluffy diskussion, som også kommer op, vedrørende hvad man skal spise i daginstitutionerne.
Det er da noget, man finder ud af derude.
Sådan er det jo.
Sådan skal det være.
Det er jo ikke noget, vi skal sidde og hverken bestemme eller diskutere herinde i Folketinget, ej heller hvordan man skal indrette ting og sager lokalt.
Der er med andre ord en forestilling om, at man her fra centralt skal bestemme ting, som nogle gør til en meget, meget stor principiel sag, men som i virkeligheden er nogle praktiske ting, der kan håndteres lokalt og skal håndteres lokalt og derfor er noget, vi ikke skal blande os i.