Mads Fuglede (V), 2019-01-29:
Tak for ordet, og tak til Dansk Folkeparti for at rejse denne forespørgselsdebat.
Det er vigtige spørgsmål, vi skal debattere i dag – de danske værdier.
Med sådan et helt arbejdsliv i højskolebevægelsen er det altid rart at kunne blive rykket tilbage i sådan en snak om det danske, det grundtvigianske dannelsesprojekt og alt det, vi sådan er rundet af.
Man står sådan for enden af flodmundingen og tager en kop vand op for at finde ud af, hvad det danske er, hvad det er, vi drikker, hvor de forskellige ting kommer fra.
Og der er mange kilder dertil.
Vi lever med dem, vores værdier, hver dag, og vi er rundet af dem i et sådant omfang, at det kan være svært at se på sig selv og sit land uden at tænke dem med.
Og det er at være en del af et fællesskab, hvor man støtter hinanden i svære tider, og hvor man ved, at der kun er så langt, man falder, før der er nogle, der griber en, men hvor vi samtidig også stiller krav til hinanden med forventning om opbakning til det fællesskab, for ellers hænger det ikke sammen og giver den sammenhængskraft, der skal være til stede, før det danske projekt kan lade sig gøre.
Disse værdier er selvsagt under konstant udvikling, og det har de altid været.
Sådan er resten af samfundet også.
Men grundessensen, at der er noget, der altid har været der, bliver den samme, men udtrykket forandrer sig, og sådan skal det være, for ellers ville vi jo sidde ubehjælpeligt fast på en rasteplads et sted i historien.
Vi er kommet langt.
Man skal bare gå en tur gennem Vandrehallen og se vores grundlove for at se, hvordan vi stykvis har ændret os på det her område.
Værdier overføres fra forælder til barn, fra folkeskolelærer til elev, fra person til person, i idrætsklubber, overalt i civilsamfundet.
Det betyder også, at når et stort antal mennesker kommer til Danmark med en anden kultur og baggrund, kommer Danmark og de danske værdier til at være sat under en form for pres, udfordring.
Vi fortæller mennesker, der kommer hertil, at de skal respektere vores værdier, og vi har jo måttet bestræbe os på at understrege, hvad vi mener med det, fordi presset har været for stort, og fordi der er opstået en forestilling om, at man bare kan leve i en parallel virkelighed til det, der er den danske virkelighed.
Vi fortæller dem, at her har både kvinder og mænd ret til leve det liv, de selv ønsker, og at vi har ret til mene og ytre det, vi vil, og at vi her støtter op om det samfund, vi sammen har opbygget
Langt de fleste mennesker tager de værdier til sig – det glæder mig selvfølgelig.
Men der er nogle derude, der ønsker at nedbryde vores værdier, nedbryde det, der er sammenhængskraften i vores forpligtende fællesskab, og den frihed, vi alle nyder gavn af.
Til dem kan jeg kun sige, at det er min oprigtige holdning, at vi sammen bør opsige vores bofællesskab.
I Venstre er vi optaget af at værne om de danske værdier.
Vi er optaget af at passe på Danmark, og det kan man også se i den førte politik.
Vi står bag en ambitiøs plan: Hvordan kommer vi til et Danmark, hvor man ikke længere har parallelsamfund?
Vi fører en stram udlændingepolitik, som gør det mindre attraktivt at søge mod Danmark, og vi tør stille krav til dem, der kommer hertil.
Senest har vi indgået en politisk aftale om midlertidighed, hvor vi gør det klart for flygtninge, at når der er fred, skal de tilbage og hjælpe med at genopbygge deres hjemland.
Så kan vi hjælpe nogle andre i stedet.
Alt dette gør vi, fordi vi tror på, at det er nødvendigt.
Når vi værner om værdierne, værner vi om Danmark.
Og hvis det grundtvigianske dannelsesprojekt var gyldigt i 1800-tallet, så kig ud på Danmark i dag og se, at det er det stadig væk.
Vi skylder hinanden hele tiden at tale om, hvad det vil sige at være rundet af det danske, at ville det danske og at ville Danmark.