runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Lars Løkke Rasmussen (V), 2017-01-17:
Hvis jeg ikke husker meget forkert, så var fru Pia Olsen Dyhr minister i den regering, der drev Danmark på det tidspunkt, hvor vi aftalte den skolereform, der nu gælder.
Det, jeg i hvert fald har taget ned fra den aftale, vi lavede, også efterfølgende fra kommunerne, der er ansvarlige for at drive folkeskolen, er, at vi ikke hele tiden skal gå og lave om.
Altså, at der er brug for noget ro til at implementere den her reform, og det ønsker jeg sådan set at respektere.
Jeg glæder mig også over, at når man kigger ned i det, er der meget, der tyder på, at tilfredsheden med den måde, det fungerer på, er stigende.
Det er i hvert fald, hvad jeg synes at jeg har kunnet aflæse, og derfor synes jeg, at vi i hvert fald vil være mindst en postgang for hurtigt ude, hvis vi efter den korte tid, der er gået, siger, at nu skal vi lige have nogle store politiske forhandlinger om den her reform om, hvorvidt den skal laves afgørende om.
Jeg tror, der er brug for, at kommunerne fortsat arbejder med at få oversat det her rigtigt, alt det, som jeg stadig væk synes er et rigtigt perspektiv med at blande leg og læring og fysisk aktivitet.
Det er jo også noget af det, der gør, at hvis man gør det rigtigt, så bliver den sidste time ikke kedelig, for så har man humøret og indlæringsevnen i behold hele vejen igennem.
Lykkes man ikke med det, kan det godt være, at den sidste time er sværere at komme igennem.
Det skal vi give kommunerne mulighed for at få på plads understøttet af det store engagement, der er omkring det.
Der er bl.a. Mærsk, som har lagt penge på bordet for at understøtte den her transformation.
Regeringen har selv en tanke om, at vi vil stille ressourcer til rådighed for de skoler, der leverer de dårligst faglige resultater, eller hvor eleverne kommer dårligst ud af skolen.
Jeg tror, det er den måde, vi skal gøre det på, frem for at begynde at lave rammerne om folkeskolen om.
Dermed har jeg jo ikke sagt, at der aldrig kan komme en dag, hvor vi skal diskutere struktur omkring skolerne igen.
Pia Olsen Dyhr (SF), 2017-01-17:
Jeg deler jo statsministerens engagement og optagethed af skolevalget.
Der er vi nok helt på linje.
Men svaret om de kortere skoledage og færre elever i klasserne skuffer mig.
Det er jo til gavn for især de elever, der har brug for en ekstra opmærksomhed og samtidig vil det skabe en bedre balance mellem fritidsliv og skoleliv for eleverne.
SF er klar til at gøre skoledagen kortere, og vi er villige til at diskutere det med de andre partier.
Det betyder på ingen måde – det vil jeg gerne understrege – at vi siger farvel til den åbne skole, til bevægelse, lærer-pædagog-samarbejde eller fordybelse, men det betyder, at vi lytter til de udfordringer, vi hører ude fra folkeskolen, og handler på dem.
Det er nu engang børnene, det handler om.
Så vil statsministeren ikke lige åbne lidt mere op, være lidt mere lyttende over for de børn, der nu sidder og kæmper derude med de 20 mærkesager, og være med til at gøre folkeskolen til en endnu bedre skole?
Uffe Elbæk (ALT), 2017-01-17:
Vi er jo fuldstændig enige i, at det her ikke handler om de specifikke otte personer, men om det system, som gør det her muligt, og jeg er da glad for, at statsministeren også anerkender, at det er en global risikofaktor, når der er så stor ulighed mellem rig og fattig.
Senest læste jeg jo – jeg tror, det var i Finans.dk – at direktøren for Grundfos sammen med 37 meget profilerede virksomheder gik ud og sagde: Vi bliver nødt til at skabe en ny økonomisk model, en mere grøn og mere retfærdig økonomisk model.
Jeg håber bare, at regeringen vil have større ambitioner på det område, og så vil vi i hvert fald gerne bakke op fra Alternativets side.
Det andet
var som sagt pressemødet med Trump for nogle dage siden, og jeg må sige, at jeg blev paf over, hvor unuanceret den kommende, nye amerikanske præsident formulerede sig på det her pressemøde, og jo længere hen i pressemødet man kom, jo mere fremstod han som fuldstændig egocentrisk.
Han markerer sig også på nogle områder, som jeg synes er fuldstændig umodne.
Det var så, hvad det var, men efterfølgende kom han ud med kritik af Merkel, kritik af EU, sætter spørgsmålstegn ved NATO.
Man må sige: Bør vi have en mere uafhængig europæisk profil i det udenrigspolitiske samarbejde?
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2017-01-17:
Tak for det.
Og tak til statsministeren for de indledende bemærkninger.
Det er jo dejligt, at der er positive takter i det danske samfund i forhold til vækst og beskæftigelse osv., som statsministeren kom ind på.
Det, jeg gerne vil tale med statsministeren om i dag, er noget lidt andet, men det er alligevel også noget, der kan påvirke Danmark og dansk økonomi i væsentlig grad.
For mens vi har den her spørgetime, taler premierminister Theresa May til ikke bare den britiske befolkning, men jo også til alle os andre, om, hvordan den britiske regering planlægger exit fra EU.
Det følger i kølvandet på folkeafstemningen i sommer, og det forlyder, at den måde, den britiske regering vil gå til det her på, er via en såkaldt hård tilgang, altså en hård Brexit, forstået på den måde, at man vil forlade EU fuldstændig, og at der ikke er nogle mellemveje.
Det kan man jo på sin vis godt forstå, for hvad er det for et EU, altså 27 medlemslande, Theresa May og de andre briter har mødt siden folkeafstemningen i sommer?
Ja, det er et EU, der har sagt til briterne, at hvis de vil have en frihandelsaftale med EU, altså f.eks. adgang til det indre marked, så skal de acceptere fri bevægelighed for arbejdskraft fremover fra de øvrige EU-lande, som det er i dag, til Storbritannien.
Når man følger den britiske debat og også har fulgt den op til folkeafstemningen sidste sommer, er det jo åbenbart, at briterne ikke kan komme hjem med sådan en aftale, for er der én ting, den britiske regering skal levere til befolkningen, så er det jo kontrol med grænserne, kontrol med indvandringen.
Derfor har EU jo på forhånd skabt en situation, hvor det er umuligt at tro på, at der kan komme en aftale.
Det, der er mit spørgsmål til statsministeren, er, om ikke det i virkeligheden også stiller Danmark i en rigtig, rigtig dårlig position.
For ville det ikke være at foretrække for Danmark, at man får en aftale med briterne, hvor de fortsat er stærkt inde i handelsspørgsmål, også selv om det måtte betyde, at briterne får fuld kontrol med grænser og indvandring som en helt naturlig ting?
Lars Løkke Rasmussen (V), 2017-01-17:
Det er jeg sådan set meget enig i.
Det rigtige sted at gøre det – og det ligger jo egentlig også i den måde, fru Mette Frederiksen selv argumenterer på vedrørende den europæiske energiunion og Europas placering op mod Rusland – og den rigtige ramme for den her geopolitiske vurdering af Gazproms projekt er Europa.
Det er også derfor, jeg igennem længere tid har arbejdet for at få Europa til at engagere sig i den her sag.
For det, der er Danmarks udfordring, og som også er Sveriges udfordring, er, at alt andet lige, medmindre man ligesom har en anden platform at stå på, vil det jo være sådan, at en ansøgning – og vi har ikke fået nogen ansøgning endnu – skal vurderes efter gældende ret, altså gældende miljøret og international søret og andet.
Så kan man sådan set give en rimelig sikker prognose for, at det – måske med nogle konditionaliteter – ender med en tilladelse.
Så hvis det skal ende et andet sted, skal det være, fordi man anlægger en anden vurdering.
Der tror jeg at man må sige, at hvis vi skal have sat den her sag ind i en kontekst af, hvad det her betyder for Europas energiforsyning, for sikkerhedsbilledet og for Ruslands muligheder for potentielt at gøre, hvad de gjorde i Ukraine, hvor de stoppede energiforsyningen, så har vi brug for at få en europæisk ramme om den debat.
Det arbejder jeg målrettet for, og jeg har som sagt også rakt hånden ud til den svenske statsminister, fordi min læsning er, at Danmark og Sverige sådan set er i samme situation og har en fælles interesse i at få løftet den her sag op i det perspektiv, som fru Mette Frederiksen jo egentlig også efterlyser.
Mette Frederiksen (S), 2017-01-17:
Som jeg forstår det, har den svenske regering da allerede nu udtrykt sin holdning i bl.a. spørgsmålet om, hvorvidt man skal have lov til at lave landanlæg på Gotland som en del af Nord Stream 2.
Det er da en politisk tilkendegivelse, som også kan være relevant i forhold til Danmark og vores åbenlyst interessante placering i forhold til projektet.
Jeg anfægter sådan set ikke, at det her også er et anliggende for vores energiminister og dermed for de europæiske energiministre, fordi det her jo også risikerer at sætte spørgsmålstegn ved det, vi i mine øjne har en interesse i, nemlig fremkomsten af en europæisk energiunion, hvilket både handler om forsyning, men selvfølgelig også handler om at sikre en uafhængighed af dem, vi ikke måtte være enige med, når det kommer til det geopolitiske.
Så selvfølgelig er det et anliggende for energiministrene.
Når jeg vælger at rejse spørgsmålet her i dag, er det, fordi den daværende regering, da vi havde diskussionen tilbage for mange år siden, da statsministeren også havde et ansvar, valgte at anlægge den vinkel, at det var et rent kommercielt anliggende.
Med den fremfærd, Rusland har i dag, og med det trusselsbillede, vi ser, bliver vi i mine øjne nødt til også at løfte den her diskussion op på et politisk niveau.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2017-01-17:
Der gik ikke mange dage efter den britiske folkeafstemning sidste sommer, før EU-27 meddelte, at hvis man forlader EU, men alligevel ønsker at blive f.eks. i det indre marked, så er det baseret på, at man også accepterer fri bevægelighed for EU-borgere ind i Storbritannien, herunder jo bl.a. også de østeuropæere, som man, hvis man har fulgt den britiske debat, jo ikke er i tvivl om er en stor del af årsagen til, at briterne stemte sig ud af EU.
Det skyldes, at der er kommet rigtig, rigtig mange østeuropæere til Storbritannien, og rigtig mange briter har fornemmelsen af, at de har taget deres jobs, har tvunget lønningerne ned.
Så man vidste jo forlods, da man gik ind i den her position fra EU-27's side i sommer, at når man stiller den her betingelse politisk, så kan den britiske regering ikke indtage en forhandlingsposition, der drejer sig om at holde fast i det indre marked, for man kan jo ikke komme hjem med sådan en forhandlet løsning, som EU-27 lægger op til.
Derfor efterlader man den britiske regering med ét valg, og det er en hård Brexit.
Der er det bare min pointe, at det ikke er i Danmarks interesse.
Danmark har interesse i en ordning, der holder briterne så tæt ind til os andre handelsmæssigt som overhovedet muligt.
Mette Frederiksen (S), 2017-01-17:
[Lydudfald]
... på statsministerens indledning på det her emne.
For det første ved enhver her i salen jo, at energipolitik altid også handler om andet end energi, og man vil sige, at i den nuværende situation med Ruslands aggressive adfærd, ikke alene hvad angår Krim-halvøen og Ukraine og Mellemøsten, men jo desværre også i forhold til de baltiske lande, hvor vi i mine øjne har et særligt dansk ansvar, så vil det selvfølgelig være problematisk at anskue et spørgsmål om russisk gas og overførsel af russisk gas alene som energipolitik.
Den svenske regering har jo sådan set udtrykt sig rimelig klart i sagen og har allerede taget stilling til russernes ansøgning om så at sige at kunne gå i land på Gotland, og jeg er selv lige netop kommet hjem fra Oslo, hvor de nordiske socialdemokrater også havde anledning til at diskutere spørgsmålet.
Derfor tror jeg, for nu at fatte mig i korthed, at det er nødvendigt, at det her ikke alene bliver et energiministerspørgsmål, for som statsministeren vel egentlig også sagde det, så bliver det her storpolitik før eller siden, og spørgsmålet er, om ikke Danmark bliver nødt til at gå ind i den her diskussion med åbne øjne.
Lars Løkke Rasmussen (V), 2017-01-17:
Tak for det.
Det skal nu ikke rokke ved det billede, jeg tegnede i mine åbningsbemærkninger, af, hvad der er Danmarks situation.
Det er rigtigt, men der er mange ting, der udfordrer.
I relation til Rusland er der også grund til at være bekymret.
Det er bl.a. noget af det, forsvarsministeren var ude at adressere i et stort interview for få dage siden, og som jeg håber vi sammen kan samle op på, når vi senere i år skal til at diskutere, hvilke krav det stiller til dansk forsvar.
For der er en aggression, vi ikke har set før.
Det er selvfølgelig relevant at trække den aflæsning af Rusland ind i hele spørgsmålet om EU's energiforsyning.
Også i det lys, hvad fru Mette Frederiksen også er bekendt med, har jeg ad flere omgange forsøgt at engagere mine europæiske kollegaer i en diskussion om netop Nord Stream 2, som jo som udgangspunkt er et kommercielt projekt, og som derfor som udgangspunkt også skal behandles efter landets love, altså vores miljølovgivning, og hvad der ellers er af lovgivning om linjeføring og havmiljø og andet.
Men der er bestemt brug for, at man i et europæisk perspektiv anlægger en mere geopolitisk vinkel på den her sag.
Jeg må sige åbent, at indtil dato er det ikke lykkedes at få Kommissionen til at forholde sig til det her anlægsarbejde med den indfaldsvinkel.
Det agter jeg fortsat at presse på for at sikre kommer til at ske.
I den forbindelse har jeg også rakt ud efter min svenske kollega, fordi Sverige og Danmark er lidt i samme situation.
Det er min forventning oven på de konsultationer, jeg har haft, at vi i et fælles dansk-svensk initiativ formentlig på energiministerniveau snarest henvender os på ny direkte og skriftligt til Europa-Kommissionen for at få rejst den her debat præcis i det perspektiv, som fru Mette Frederiksen efterspørger.
Mette Frederiksen (S), 2017-01-17:
Tak for det.
Der var en del i det, statsministeren sagde, jeg godt kunne have lyst til at diskutere, for det er i vores øjne fortsat ikke et udtryk for ansvarlighed at bede nedslidte danske lønmodtagere, der har gjort deres, om at arbejde mere.
Men den diskussion må vi måske vente med til det tidspunkt, hvor statsministeren vil fortælle også de nedslidte danskere, om de skal arbejde et par år længere, eller hvad der egentlig bliver planlagt på Marienborg.
Men det var egentlig noget helt andet, jeg gerne ville vende med statsministeren i dag
Jeg synes nemlig, at det af mange årsager er oplagt at starte med det udenrigspolitiske, som statsministeren ikke fandt så meget anledning til at tale om.
Det må siges at have været et ualmindelig dramatisk år, 2016, som vi netop har afsluttet.
2017 er jo et år, der på samme vis kan medføre nye udfordringer for både Danmark, men også for verdenssamfundet i det hele taget.
Vi har om nogle få dage en ny præsident i USA, som ved flere lejligheder desværre har sat spørgsmålstegn ved bl.a. relationen USA-Europa.
Vi har en, må man sige, stadig mere aggressiv Putin og et stadig mere aggressivt Rusland.
Vi har Mellemøsten, der fortsat står i brand.
Der er en stor migrantkrise.
Og vi har jo desværre også en situation med EU, der potentielt er svækket, jævnfør at mange lige nu sidder og lytter til Theresa Mays tale.
Særlig situationen i Rusland kræver særlig opmærksomhed i den udenrigspolitiske diskussion, vi i mine øjne bør opprioritere i Folketinget, og derfor kunne jeg godt tænke mig at tage hul på den diskussion, som jeg synes er helt nødvendig at komme i gang med, nemlig spørgsmålet om den nye gasrørsledning Nord Stream 2.
Indledningsvis vil jeg starte med at spørge om, hvad regeringens overordnede holdning er til et spørgsmål, som jo kan få ganske store både energipolitiske, men også sikkerhedspolitiske konsekvenser for ikke alene Danmark, men for hele Nordeuropa og dermed potentielt hele Europa og forholdet til Rusland.
Lars Løkke Rasmussen (V), 2017-01-17:
Danmark er jo gået ind i det nye år i god form.
Produktionen stiger, reallønnen stiger, der er fremgang på boligmarkedet, og arbejdsløsheden er på det laveste, den har været i 40 år, når man fraregner 2 år med overophedning i 00'erne.
Der er fremgang i hele landet, vi har stærke virksomheder og et fintmasket velfærdssamfund og gode og gratis uddannelser.
Det går sådan set meget godt.
Alt er ikke perfekt, men skiftende regeringer og folketingssamlinger har rustet Danmark til fremtiden, og det ser vi resultatet af nu, og det skal vi glæde os over.
Det store spørgsmål er selvfølgelig, om det så betyder, at vi kan læne os tilbage og nyde frugterne af fortidens ansvarlighed.
Og svaret er: Ja, det kan vi godt, men ikke særlig længe, hvis Danmark fortsat skal være i god form og vi skal sikre, at de gode tider fortsætter længe.
Jeg tror, at alle, der var der, gik fra mødet med en oplevelse af, at fremtiden vil byde på endog meget store forandringer med teknologiske kvantespring, som vi dårligt kan forestille os, nye måder at lære, arbejde og leve på – masser af nye muligheder for et land som Danmark.
Men vi gik også fra mødet med en forstærket bevidsthed om, at vi er nødt til at række hænderne frem for at gribe de muligheder.
Vi får ikke noget foræret.
Derfor skal vi bruge de gode tider med omtanke.
Vi skal f.eks. have alle, der overhovedet kan, med i arbejdsfællesskabet.
Vi har brug for deres bidrag til Danmarks vækst, og dem, der står uden for arbejdsmarkedet, har brug for at blive en del af arbejdsmarkedet, så de kan forsørge sig selv og deres børn.
Det er vigtigt, og lige nu har vi bedre chancer end tidligere, for at det kan ske.
Det er derfor, at regeringen både vil sænke skatten på arbejde, så det bedre kan betale sig at arbejde, og fremsætte forslag, som giver større vækst og flere arbejdspladser, og det er derfor, at vi gerne vil være med til at give flere mennesker bedre kompetencer og ruste dem til fremtiden.
I år vil vi blandt en af flere hovedopgaver arbejde for endnu en trepartsaftale, som denne gang skal give mere og bedre voksen- og efteruddannelse til dem, der er i arbejde.
Det er kurser og uddannelser, som kan bidrage til, at virksomhederne kan få medarbejdere, der hele livet har de rette kvalifikationer.
Det vil vi tage hul på, straks overenskomstforhandlingerne forhåbentlig når et positivt resultat.
Og jeg tror, det kan lade sig gøre, for både fagbevægelsen og arbejdsgiverne udviser i disse år – det vil jeg gerne sige – et udsyn og en rettidig omhu, som er vigtig, og som vi måske ikke til alle tider har matchet her i salen.
De går ikke og spørger sig selv om, hvad der var den bedste danske opfindelse.
Hvad skal den næste opfindelse være, og hvordan gør vi Danmark klar til fremtiden?
Jeg håber, at vi i det år, vi lige har taget hul på, 2017, kan gå sammen om at have store visioner for vores lille Danmark og modet til at træffe ansvarlige beslutninger.
Og jeg glæder mig i hvert fald for min part til at komme i gang.
Rasmus Prehn (S), 2017-01-17:
Der er ingen tvivl om, at der har været en meget stor interesse fra aktive borgere i lokalområdet, men jo også fra erhvervslivet, for at sikre den her øgede mobilitet.
Der har vi været lydhøre over for de argumenter, der lokalt har været, for at sikre en optimal løsning, hvor man virkelig får meget mobilitet for pengene.
Det er ikke en motorvej, men det er rigtigt, at det på en del af strækningen er en motortrafikvej, hvilket gør, at man kan komme op på en højere hastighed og få den her større mobilitet.
Ja, man kunne også godt have nøjedes med noget, der var mindre, men vi fandt altså frem til, at vi nok kunne finde ud af at løse det her på den måde.
Så fra socialdemokratisk side bakker vi op omkring det her og tror, at det er rigtig, rigtig godt for den mobilitet, der skal være i de her områder.
Vi skal også huske på, at det er et sted, hvor man ikke har været forvænt med så mange andre trafikinvesteringer, så det er positivt.
Uffe Elbæk (ALT), 2017-01-17:
Først: Godt nytår.
Det er vel det, man skal sige på det her tidspunkt.
Og så vil jeg sige, at det har været ret interessant, at vi i den her første spørgetime faktisk har diskuteret udenrigspolitik på forskellige niveauer.
Vi har snakket om alt, om gaslinjen fra Sovjetunionen – havde jeg nær sagt, hvad var det, der skete der?
– dvs. Rusland; vi har snakket om EU; og vi har snakket om den ulighedsrapport, der er kommet fra Oxfam.
Mine spørgsmål kommer også til at dreje sig lidt om Oxfam-rapporten, for der er to ting, som har gjort et kæmpe indtryk på mig i den her uge.
Det ene var den omtalte rapport, der jo som sagt siger, at otte mennesker ejer mere end de fattigste 3,6 milliarder.
Det andet, der gjorde et kæmpe indtryk på mig, var at overvære Trumps første pressemøde.
Nu har min gode kollega fra Enhedslisten snakket om det ud fra et dansk perspektiv, men jeg har egentlig lyst til at kigge på den her ulighedsrapport ud fra et globalt perspektiv.
Altså, lige for øjeblikket foregår det årlige møde i Davos, hvor vi har vores finansminister med, og årsrapporten fra World Economic Forum siger jo også, at nogle af de allerstørste risikofaktorer overhovedet i dag er den enorme ulighed mellem rig og fattig på den ene side og klimadagsordenen på den anden.
Derfor har jeg lyst til at spørge statsministeren som det første: Hvordan vil Danmark og dermed regeringen lade vores stemme lyde i den debat, der kører nu – bl.a. i Davos – om, hvad vi gør med den enorme globale ulighed?
For et system, hvor otte mennesker ejer mere end 3,6 milliarder, er et fuldstændig ustabilt system.
Det er ikke et bæredygtigt system.
På et tidspunkt vil de her 3,6 milliarder ikke længere finde sig i det, og det er selvfølgelig også derfor, at man fra årskonferencen i Davos siger, at vi bliver nødt til at gøre noget ved den globale ulighed.
Nu har vi vores finansminister dernede, og jeg er nysgerrig efter, hvad regeringens tilgang til det er.
Hvad skal vi gøre fra Danmarks side?
Hvad er det for en stemme, vi har lyst til at komme med i den her debat?
Lars Løkke Rasmussen (V), 2017-01-17:
Jamen vi forsøger sådan set at gøre noget ved det hver dag.
Altså, når vi f.eks. har indført et kontanthjælpsloft i en situation, hvor der er beskæftigelsesfremgang i Danmark; hvor vi kan se, at vi har et historisk højt antal udenlandske medarbejdere i Danmark, også i jobfunktioner, som ikke fordrer store formelle uddannelser; og hvor vi samtidig har – det tror jeg er det sidste tal, jeg har set – 30.000 arbejdsmarkedsparate kontanthjælpsmodtagere, så er det et forsøg på at fremme et samfund i mere social balance med sig selv og se, om vi ikke med en kombination af forskellige tiltag er i stand til at flytte mennesker fra passiv forsørgelse og ind på arbejdsmarkedet, så de kan tjene deres egne penge, så vi kan spare noget skat, og så vi kan frigøre nogle ressourcer, der kan bruges til at investere f.eks. i kompetenceløft til folk, der er kommet ind på arbejdsmarkedet uden at have ret meget uddannelse i deres rygsæk osv.
Det er jo alt sammen et forsøg på at fremme en samfundsudvikling, hvor folk får mere lige muligheder og får adgang til at bruge de muligheder.
Det skaber vækst, og det skaber velstand.
Og derfor er det her spørgsmål om kun at se på lighed/ulighed i sådan et ginikoefficientperspektiv for lidt og for snævert.
Det er et parameter blandt andre, og Danmark er ikke i en situation, hvor vi har et ulighedsproblem som sådan.
Pernille Skipper (EL), 2017-01-17:
Jeg tror ikke, man kan forklare teknologispring som noget, der kun kan foregå, hvis man samtidig tillader sådan en abnorm ophobning af kapital på ganske få hænder.
Det tror jeg heller ikke var det, som statsministeren prøvede på at sige.
Jeg prøvede faktisk ikke at trække nuancerne ud af det, jeg prøvede at tilføje nogle, for jeg er sådan set enig i, at Danmark er et meget lige land sammenlignet med andre.
Altså på den globale skala er vi det, men det ændrer jo ikke på to helt grundlæggende fakta:
Vi er ikke længere på førstepladsen, vi er overhalet i lighed af vores nordiske nabolande og af lande som Østrig.
Altså, det går i den retning i Danmark.
Så uligheden har altså nogle meget, meget store konsekvenser, også for nogle enkeltpersoner.
Det, jeg spurgte statsministeren om, var: Hvis ulighed ikke er ligegyldigt – og jeg siger ikke, man skal gå imod en hvilken som helst ændring i Ginikoefficienten, det spurgte jeg ikke til – hvornår bliver uligheden så så voldsom, at statsministeren faktisk vil gøre noget ved det?