Johanne Schmidt-Nielsen (EL), 2018-01-12:
Tak for det.
Forleden dag fik jeg en mail fra Malaika, og Malaika skrev til mig, at hun er 13 år gammel, og hun skrev, at hun interesserer sig rigtig meget for politik, at hun er født i Danmark, og at hendes forældre, som oprindelig kom fra Pakistan, i øvrigt havde arbejde og havde lært dansk.
Hun skrev også til mig, at hun følte sig 100 pct. dansk, også selv om hendes forældre altså ikke oprindelig kommer fra Danmark.
Jeg blev vældig glad for Malaikas mail, og det gjorde jeg ikke kun, fordi hun skrev, at hun rigtig godt kunne lide mig, men det gjorde jeg, fordi hun var så engageret og velformuleret og kun 13 år gammel.
Hun skriver: Mine forældre har et arbejde, og mine forældre taler dansk.
Det var ligesom vigtigt for hende at komme med nogle argumenter om, hvad hendes forældre gjorde, for at bevise det og kunne sige om sig selv: Jeg er rigtig dansk, jeg er 100 pct. dansk.
Jeg må sige, at jeg faktisk synes, at det er trist, at hun føler sig nødsaget til at forsvare sin danskhed på den måde, at hun ikke kan få lov til at tage sin danskhed for givet, ligesom hendes klassekammerater, som har forældre eller bedsteforældre, som er født i Danmark.
er et ualmindelig dårligt udgangspunkt for integrationen, og på den måde bliver det et problem for os alle sammen.
Den mistænkeliggørelse frygter jeg i allerhøjeste grad er med til at skubbe nogle unge mennesker væk fra vores fællesskab og på den måde gøre integrationen markant sværere.
Derfor vil jeg sige, at jeg faktisk er rigtig glad for, at statsministeren både i sin åbningstale, men også nu i dag, på talerstolen gør det klart, at uanset hvilken religion, man har, og uanset hvilken hudfarve man har, er det ikke det, der afgør, om man er dansk.
Temaet for debatten i dag, som der er indkaldt til af Dansk Folkeparti, handler om, at danske værdier på en eller anden måde er truede på en eller anden måde.
Og man kan sige, at begrebet danske værdier er meget fluffy, og jeg tror også, at vi måske lægger lidt forskellige ting i det, men noget af det, som for mig er meget vigtigt ved Danmark, er jo ligestilling mellem mænd og kvinder, og det er heldigvis ikke noget, vi kan tage patent på – og heldigvis for det.
Heldigvis er der også alle mulige andre steder i verden, alle mulige andre mennesker end mennesker, der er født i Danmark, som kæmper for og betragter det som sådan en helt grundlæggende værdi, at mænd og kvinder er ligestillede.
Vi har en lovgivning, som sikrer, at man ikke må diskriminere på baggrund af køn, vi er slet ikke i mål, og der er alt muligt, vi kunne gøre bedre, også på den front, men vi har en lovgivning.
Er der noget som helst, der tyder på, at der er et flertal, som er på vej til at vedtage en lovgivning i Danmark, som betyder, at ligestilling ikke skal være en del af vores lovgivning?
Man kunne også sige, at magtens tredeling er noget, vi betragter som fundament i Danmark.
Er der noget som helst, der tyder på, at et flertal er på vej til at afskaffe det?
Religionsfriheden er et afgørende fundament i Danmark.
Er der noget som helst, der tyder på, at et flertal er på vej til at afskaffe det?
Så man kan sige på sådan et overordnet plan: Her er ikke en oplevelse af, at grundlæggende danske værdier er truede.
Betyder det så, at der ikke findes problemer?
Nej, desværre.
Og et af de store problemer, jeg synes vi har i det danske samfund, er, at der findes unge mennesker, for hvem den frihed, de fleste af os andre tager for givet, nemlig friheden til f.eks. at vælge sin egen kæreste, friheden til overhovedet af have en kæreste, friheden til at gå ud om aftenen, friheden til at deltage i fester på uddannelsen, friheden til selv at vælge sin ægtefælle, friheden til at vælge at være kæreste med en af samme køn, hvis man har lyst til det, ikke er en selvfølge.
Det er et kæmpemæssigt problem, og det er et problem, som jeg tror på vi kan gøre meget mere ved, end vi gør i dag.
Der er brug for noget støtte, så man ikke ender tilbage i den negative sociale kontrol.
Vi kunne lytte mere til de fagpersoner, vi kunne lytte mere til de mennesker, som arbejder med de her unge.
Og jeg synes også, at Christiansborg – og selv om jeg jo ved, at Christiansborg selvfølgelig er mange ting, synes jeg det stadigvæk – kunne blive bedre til at lytte mere til de mennesker, som faktisk forsøger at gå forrest i frihedskampen.
Altså, hvis vi f.eks. tager Khaterah Parwani fra Exitcirklen, som er en af de kvinder, der virkelig kæmper en frihedskamp i forhold til de etniske minoritetsmiljøer, så synes jeg, at vi har oplevet nogle meget urimelige angreb fra ledende folketingsmedlemmer, fra hr. Marcus Knuth, fra hr. Naser Khader og fra hr. Martin Henriksen, som beskylder hende og dem for alverdens uhyrligheder.
Det vil sige, at ikke alene skal de kæmpe mod reaktionære kræfter i de områder, hvor de er vokset op, de skal altså også kæmpe mod reaktionære kræfter her fra Christiansborg.
Jeg tror, vi skal gøre det modsatte.
Jeg tror i højeste grad, at vi skal støtte og understøtte de kræfter, som går forrest i den frihedskamp.