runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Hans Christian Schmidt (V), 2019-01-18:
Jeg tror også bare, man må erkende, at det her er kompliceret.
Der er ikke lavet ret mange undersøgelser af det, som i en høj detaljeringsgrad viser, hvad der vil ske, hvis man gør forskellige ting.
Jeg mener, det her forslag har haft som formål at åbne op for, at man også kan køre billigere.
Jeg tror stadig væk, der er mange, der synes, der er stor forskel på at køre med bus og at køre med tog.
Altså, mange vil hellere køre med tog, fordi man synes, det er mere komfortabelt.
Derfor synes jeg også, at det er reelt, at vi arbejder med det i udvalget.
Og derfor vil jeg afholde mig fra i dag at stå og komme med bud her fra talerstolen, simpelt hen fordi jeg mener, det ikke vil være kvalificeret nok.
Man er nødt til at gå ind og se på, hvad det her påvirker.
Vi kunne jo også håbe på alle sammen, at det fik flere til at bruge den kollektive trafik.
Så kunne det være en win-win-situation.
Men det tør jeg slet ikke gætte på nu.
Det ville være lige så ukvalificeret, som hvis jeg begyndte at gætte på det andet.
Så jeg forstår godt spørgerens spørgsmål – det er meget seriøst – jeg er bare ikke i stand til at sætte fokus nok på det til at sige, at jeg kender svarene på det, for det gør jeg ikke.
Anni Matthiesen (V), 2019-01-22:
Er det korrekt?
Malou Lunderød (S), 2019-01-22:
Det skal forstås sådan, at vi fuldstændig deler den bekymring, der er, i forhold til hvordan normeringerne ser ud, og at vi ønsker, de kunne være meget bedre.
Lige nu er det et kommunalt anliggende, hvordan man indretter sig, men vores bekymring er også, at kommunerne faktisk lige nu ikke har den økonomi, der skal til, for at prioritere det, uanset om intentionerne ude i kommunerne er gode eller ej.
Så derfor er vores løsning i første omgang at kigge på, hvordan vi kan forbedre velfærdsøkonomien ude i kommunerne, så man også giver dem mulighed for at lave de prioriteringer, vi tror på de gerne vil lave.
Anni Matthiesen (V), 2019-01-22:
Det var måske lidt uretfærdigt, at vi begyndte at stille de her spørgsmål, som vi måske burde stille direkte til fru Mette Frederiksen i stedet for.
Men jeg prøver alligevel for bare at prøve på at blive lidt klogere på, hvor det egentlig er, Socialdemokratiet står i det her spørgsmål.
Skal det forstås sådan, at Socialdemokratiet tager afstand fra minimumsnormering, men egentlig, som vi jo gør i Venstre, mener, at det er vigtigt, at kommunerne selv er med til at styre de her ting?
Er det sådan, det skal forstås?
Jacob Mark (SF), 2019-01-22:
Efter min overbevisning vil en minimumsnormering gavne både de udsatte kommuner og de andre kommuner også.
Jeg besøger ofte de kommuner, der har det rigtig svært – også økonomisk – men selv i de kommuner, der har ret meget på kistebunden, er dårlige normeringer også et problem.
Jeg vil egentlig gerne forfølge det, fru Mette Frederiksen sagde.
Hun sagde jo, at når man har et klasseloft, er det lidt mærkeligt, at man ikke har en minimumsnormering.
Og så vil jeg egentlig gerne høre ordføreren, nu hvor ordføreren og ordførerens parti går lidt tilbage til standardpositionen, hvorfor det er, man skal have et klasseloft, hvis man ikke skal have en minimumsnormering.
Malou Lunderød (S), 2019-01-22:
Jamen det kunne man jo også sagtens diskutere, og det er også det, hun har åbnet op for, og vi vil også gerne være med til at diskutere det her.
Jeg vil også kvittere for, at SF fremsætter det her, synes jeg, meget ambitiøse forslag – det har jeg stor respekt for – og det er jo også med til at få os til at stå på tæer, så det vil vi meget gerne være med til at diskutere videre frem.
Men helt konkret, sådan som det ligger her, så kan vi ikke støtte det.
Det er korrekt, at fru Mette Frederiksen har udtalt, at man ikke er religiøs på spørgsmålet, men det er også vores klare opfattelse, at det her ikke er det værktøj, der måske løser det her problem mest virkningsfuldt, for det, vi ser lige nu, er jo nogle kommuner, som er voldsomt presset på deres økonomi, og som derfor har rigtig svært ved at prioritere det her område.
Derfor er vores holdning, at det er her, vi skal kigge, hvis vi seriøst skal støtte småbørnsområdet, og det vil give muligheder for nogle andre løsninger, og det vil vi gerne være med til at diskutere.
Men sådan som beslutningsforslaget ligger lige nu, kan vi ikke støtte det.
Vi ønsker, at det bliver muligt for kommunerne at dække det demografiske træk, der er, sådan at kommunerne, når der kommer flere børn, og når der kommer flere ældre, faktisk også har mulighed for at rumme det økonomisk.
Pernille Bendixen (DF), 2019-01-22:
Så står vi her igen og snakker om normeringer.
Det er jo vigtigt, for vi ønsker alle sammen det bedste for børnene, når de ikke er i deres forældres varetægt.
Det er bare så ikke vejen dertil, vi er enige om.
Vi har desværre set, hvordan normeringer i ældreplejen endte med at blive en standardnormering, og vi kan have en reel frygt for, at de kommuner, som faktisk prioriterer over BUPL's anbefalinger, vælger at sænke niveauet, for så lever de jo op til den minimumsnormering, der er besluttet.
Og det er faktisk en reel bekymring, vi har, det er ikke bare et udtryk for politiske drillerier.
Hos Dansk Folkeparti har vi den holdning, at det er op til kommunalbestyrelsen at sikre de gode normeringer, og her må man jo opfordre til, at man går tilbage i sit bagland og tager fat i de mange steder, hvor der er en socialdemokratisk borgmester og får en snak med kammeraterne derude om det her.
Jeg vil godt pointere, at med dagtilbudsloven og de nye læreplaner besluttede vi netop, at al unødig dokumentation skulle væk, og at det i højere grad er ledelsens opgave at dokumentere for netop at sætte personalet fri til det pædagogiske arbejde.
At det så stadig væk halter lidt, er klart, for vi har lige vedtaget loven, men det kommer jo forhåbentlig til at virke derude.
Vi er enige i, at normeringen har en betydning, men der foregår altså en fagkrig derude, som vi overhovedet ikke har lyst til at støtte op om, og som vi faktisk synes er uanstændig, og den går ud på, at det eneste personale, der er godt nok, er de uddannede pædagoger, og så overser man fuldstændig de pædagogiske assistenter og de pædagogiske medhjælpere.
Så er jeg simpelt hen nødt til at spørge: Hvor er dagplejen i det her?
Det er fuldstændig fraværende.
35 pct. af vores børn går i dagpleje – ingen nævnt, ingen glemt-agtigt.
Der er jo fire børn i en dagpleje, og hvis BUPL's anbefalinger er, at man skal have tre børn, hvad så med dagplejen, gælder det så også for dem? Det synes jeg da er et helt reelt og fair spørgsmål.
Jeg synes faktisk, det er lidt uanstændigt, at man på den måde fuldstændig udelader at nævne dagplejen som et pasningstilbud.
Det bliver et nej herfra, men vi vil gerne tale om normeringer, men for os at se skal den debat bare tages lokalt og ikke her i Folketinget.
Jacob Mark (SF), 2019-01-22:
SF kunne godt have nævnt dagplejen.
Vi synes også, det er et fantastisk godt tilbud, og jeg tror, at en af grundene til, at det bliver et mere og mere populært tilbud rundtomkring, er, at det ofte er et trygt og lille miljø modsat nogle af daginstitutionsmiljøerne, som opleves som større, og hvor der er færre voksne til børnene.
Det er netop derfor, vi fremsætter det her forslag om minimumsnormeringer.
Ordføreren frygter, at det her vil betyde, at man holder sig til minimumsnormeringen, og at kvaliteten derved vil blive dårligere.
Der vil jeg bare sige, at med den minimumsnormering, vi foreslår, vil det være et samlet løft i hele landet.
Der er ikke nogen steder, hvor det vil blive dårligere, og man vil stadig væk kunne prioritere at gå over minimumsnormeringen, hvis man vil det.
Så den bekymring forstår jeg ikke helt.
Jeg vil bare høre: Jeg sidder jo også ofte sammen med de dygtige forhandlere fra DF i folkeskoleforligskredsen, og så vidt jeg ved, går de også ind for et klasseloft, fordi man siger, at der skal være maks. antal børn pr. lærer.
Hvorfor skal der ikke være et maks. antal børn pr. voksen i daginstitutionerne?
Pernille Bendixen (DF), 2019-01-22:
For os at se er det to vidt forskellige tilbud, der er tale om.
Det ene handler om folkeskolen, det andet handler om pasning af vores mindste børn, og det er nogle helt forskellige behov, der er, og det er en helt forskellig læring, der foregår.
Derfor giver det ingen mening at tale om et loft på den måde, hvor man sammenligner med folkeskolen.
Det, der giver mening, er at tale om, om de mindste børn har det trygt godt, og det har de i de små miljøer.
Det er vi fuldstændig overbeviste om i Dansk Folkeparti.
Jacob Mark (SF), 2019-01-22:
Nu sagde ordføreren, at det var uanstændigt, at SF ikke havde skrevet noget om dagplejen.
Jeg vil ikke kalde det uanstændigt, men jeg vil i hvert fald sige, at jeg synes, at det er lidt underligt, at man ligesom taler daginstitutionerne ned på den måde.
Det synes jeg man gør, når man siger, at med skolen er det noget andet; at dér er der behov for det.
Vi ved, hvor vigtige daginstitutionerne er.
Vi ved, hvor vigtig den tidlige indsats er.
Ordføreren har været en af de mest aktive kræfter i indsatsen med de nye læreplaner, fordi man ved, hvor vigtig den tidlige indsats er.
Så jeg kan ikke forstå, hvorfor der ikke skulle være et loft dér.
Ordføreren går jo ind for, at der skal være et loft f.eks. i dagplejen.
Så skulle man også bare fjerne det og sige, at det bestemmer de selv ude lokalt?
Pernille Bendixen (DF), 2019-01-22:
Jeg har ikke sagt, at jeg går ind for, at der skal være et loft i dagplejen.
Jeg siger, at der er et loft i dagplejen, og det er fire børn med et femte barn som gæstebarn, og der kan det bare undre, at det er helt okay, at en dagpleje kan gå i månedsvis med fem børn, og at det ikke er noget problem, men at det er et kæmpeproblem, at der er mere end tre børn pr. voksen i en vuggestue.
Det synes jeg simpelt hen er mærkeligt.
Jakob Sølvhøj (EL), 2019-01-22:
Jamen jeg er jo enig med ordføreren i, at dagplejen er et glimrende dagtilbud.
Men jeg undrede mig ligesom hr. Jacob Mark over tilgangen til det at have en minimumsnormering.
For det er lovfastsat, at dagplejen højst må have fem børn, men det forhindrer jo ikke, at normen er, som ordføreren selv siger, fire børn.
Der er også nogle steder, hvor man faktisk kun har tre børn, og så er der en udvidet forpligtelse til at tage mod gæstebørn.
Hvordan kan det være, at det er fornuftigt at have en minimumsnormering i dagplejen, mens det ikke er fornuftigt at have den i daginstitutionerne?
Jeg forstår ikke logikken.
Pernille Bendixen (DF), 2019-01-22:
Det er jo ikke noget, vi skal tale om som et nyt lovforslag her.
Og i forhold til det med tre børn er det, i hvert fald så vidt jeg er orienteret, overenskomstmæssigt og har ikke noget med lovgivningen at gøre.
Jeg kan tage fejl, men jeg mener bestemt, at det har noget at gøre med overenskomsten.
Det ene sted er det en vuggestue, hvor der er en del uddannet personale, men i dagplejen er der ikke noget krav om uddannelse.
Jacob Mark (SF), 2019-01-22:
Tak for talen.
På BUPL's kongres åbnede fru Mette Frederiksen op for minimumsnormeringer.
Det var der i hvert fald nogle overskrifter, der sagde, efter kongressen.
Man skal lade være med at lægge nogen ord i munden, men det, som fru Mette Frederiksen sagde, var, at det er meget svært at lave relationsarbejde med børnene, når der er så mange børn til så få voksne.
Så hvad er det, der gør, at man nu alligevel er gået tilbage til den der standardposition, der hedder, at det må kommunerne bare tage sig af?
Tak for tilbagemeldingen.
Hvor det tidligere kunne være sådan, at ministeren svarede, at det var meget dyrt, at vi også skulle passe på det kommunale selvstyre, så er vi nu helt tilbage til, at ministeren slet ikke anerkender, at normeringerne er dårlige, og at ministeren slet ikke anerkender, at de er historisk dårlige.
Altså, vi har set adskillige sparerunder ude i kommunerne, og vi har set en national kampagne med pædagoger, der i afmagt deler billeder af sig selv med skilte, hvor der står, at de midt på dagen er alene med 23 børn eller 17 børn – fordi de vil vise, hvor dårlige normeringerne er.
Og nu står vi i Folketingssalen og diskuterer ikke penge og ikke, hvordan det kan lade sig gøre, men om normeringerne overhovedet er dårlige.
Ja, det er de.
Og hvis man kigger på statistikker tilbage fra f.eks. 1986, som vi har målinger fra, og hele vejen frem til nu, kan vi se, at de bare er blevet dårligere, dårligere og dårligere – i vuggestuer med helt op til to børn mere pr. voksen, i børnehaver med helt op til tre børn mere pr. voksen.
Anerkender ministeren det?
Malou Lunderød (S), 2019-01-22:
Det er mig, der tager den i dag, ligesom ved det foregående, da vores hovedordfører ikke kunne være til stede.
Jeg vil starte med at sige tusind tak til SF for at rejse, hvad jeg synes er en utrolig vigtig debat, nemlig, hvordan vi sikrer vores børn den bedste start på livet.
Når man som forælder afleverer sine børn hver morgen og måske først ser dem igen om eftermiddagen og ikke altid er helt vidende om, hvad der er foregået indimellem, er det fuldstændig afgørende, at man kan gøre det med ro i sindet og har en tryghed i, at der er voksne omkring dem, som ser dem, som anerkender dem, som støtter dem og bistår dem i deres udvikling.
Det er jo i daginstitutionen, at kimen lægges til de voksne, som vores børn udvikler sig til, og vi deler desværre forslagsstillernes bekymring om, at normeringen ikke passer med de krav, vi stiller til nutidens pædagoger.
Det giver jo sig selv, at man ikke kan lave godt pædagogisk arbejde med 12 vuggestuebørn og halvanden pædagog på stuen fra 12 til 16.
Det kan simpelt hen ikke lade sig gøre, også selv om jeg er fuldstændig enig i, at vi har knalddygtige pædagoger derude, der gør deres absolut bedste.
Vi deler også den generelle bekymring om de manglende hænder og især også uddannede hænder i vores vuggestuer og børnehaver.
Det har vi f.eks. i vores socialudspil til dels foreslået at imødekomme med sociale normeringer og mål for andelen af uddannet personale.
Det er en socialdemokratisk vision at skabe et velfærdssamfund, som giver alle børn en god og ordentlig start på livet, og der er ingen tvivl om, at vi på ingen måde er i mål endnu.
Men jeg kan være i tvivl om og vi kan være i tvivl om, om minimumsnormeringer er den bedste måde at opnå det, som vi gerne vil, nemlig flere hænder og et generelt løft af småbørnsområdet.
Fastsættelsen af normeringerne i vores daginstitutioner er en kommunal opgave, og i Socialdemokratiet ønsker vi til gengæld at styrke den velfærdsøkonomi, der er ude i kommunerne.
Det er vores klare opfattelse, at kommunerne gerne vil prioritere børneområdet, men pengene skal jo være der til det.
Det handler dels om at dække de demografiske træk, så kommunerne kan følge med, når der kommer flere børn og flere ældre, og det er ikke tilfældet i dag, dels handler det også om for os at sætte fokus på småbørnsområdet i forbindelse med de årlige aftaler mellem staten og kommunerne.
Vi kan derfor ikke støtte det konkrete forslag om at indføre minimumsnormeringer, men vi vil meget gerne være med til at drøfte, hvordan vi kan hjælpe kommunerne med at sikre de hænder, der skal til, og andre gode tiltag, der kan bidrage til at sikre en god start på livet for vores mindste.
Trine Torp (SF), 2019-01-22:
Ja, og det er rigtigt.
Det kommer også an på, hvem vi sammenligner os med.
Og ja, vi skal da anerkende de gode skridt, vi tager.
Jeg synes bare ikke, det ændrer ved, at der stadig væk er et stort behov for at styrke børns kendskab til deres rettigheder, og der er vi ikke i mål endnu.
Jakob Sølvhøj (EL), 2019-01-22:
Det er rigtigt, at det er sådan i dagplejen, men det er det jo netop i kraft af lovgivningen.
Vi har jo set sager med private børnepassere, hvor nogle har følt sig kaldet til at tage seks børn; det har nogle følt sig kaldet til – det er så ikke lykkedes for dem.
Altså, vi har jo haft sager, hvor der har været seks børn.
Det er der så gudskelov blevet grebet ind over for, men hvis vi ikke havde en fastlagt lovgivningsmæssig ramme, stod det jo den enkelte kommune frit for at sige: Arh, kan der være fem, så kan der også være seks.
Ville det ikke være et problem?
Og hvis det ville være et problem, hvorfor er det så et problem, hvis vi her fastlægger et loft, som kommunerne så kan bygge ovenpå i forhold til de kommunalt fastsatte normeringer?
Mai Mercado (KF), 2019-01-22:
Jeg synes, det er rigtig vigtigt at få sat nogle fakta på plads, for det udgangspunkt, som SF har, i forhold til at de skulle være historisk dårlige, er 2009, som man plejer at hive frem.
Jeg vil bare sige, at 2009 lige præcis skilte sig ud, både i forhold til årene før og årene efter, fordi der i 2009 var både færre børn og flere pædagoger end i resten af den periode, VIVE lavede undersøgelsen for; det var for perioden 2007-2012.
Så vil jeg også bare sige, at rent faktuelt er det sådan, at i flertallet af kommunerne – i flertallet af landets kommuner – er normeringerne bedre eller svarende til den normering, som BUPL anbefaler, altså en voksen til tre børn i vuggestuer og en voksen til seks børn i børnehaver, altså i halvdelen.
Jeg synes, det er fortegnet at sige, at de er historisk dårlige, og at det går elendigt.
De gør det fremragende.
I kommunerne prioriterer man, og det gør man, fordi børnegrupperne i de forskellige institutioner har forskellige behov.
Jacob Mark (SF), 2019-01-22:
Jeg synes også, at vores pædagoger, vores pædagogiske assistenter, vores medhjælpere og vores ledere gør det fremragende.
Jeg synes endda, at de mange steder yder over evne, for det er jo det, der er resultatet, når der ikke er voksne nok; så er man jo nødt til at yde over evne.
De vil så gerne de her børn, men de føler ikke, at der er tid nok.
Nu står vi så og diskuterer, om normeringerne er gode nok.
Jeg var ellers af det indtryk, at der nu var begyndt at sprede sig sådan en forståelse herinde af, at det ikke ser helt godt ud med de normeringer ude i daginstitutionerne.
Så jeg vil bare gerne høre ministeren: Mener ministeren, at der er voksne nok omkring børnene ude i daginstitutionerne, sådan som det ser ud lige nu?
Mai Mercado (KF), 2019-01-22:
Men det er jo op til en kommune selv at planlægge.
Det er jo der, hvor man lige præcis kan se, hvad der er behov for.
Er der behov for flere uddannede hænder, altså for flere med en pædagoguddannelse?
Det ansvar vil jeg ikke tage fra kommunerne, for det er jo lige præcis kommunerne, som kender de enkelte daginstitutioner og ved, hvad der er behov for.
Det er da ærgerligt for hr. Jacob Mark, men virkeligheden er altså, at i halvdelen ser det altså ud på den måde, at det er bedre eller tilsvarende.
Jakob Sølvhøj (EL), 2019-01-22:
Et blik mod institutionernes hverdag: Vi ved fra undersøgelser fra de faglige organisationer, at det meget hyppigt sker, at man står alene med en stor gruppe børn.
En undersøgelse, jeg lige har med mig herned – der findes flere fra BUPL – siger, at tre ud af fire pædagoger oftest står alene med en børnegruppe på op mod 20 børn.
Mener ministeren, det er rimeligt, at en enkelt medarbejder skal stå alene i lange perioder af dagen med en stor børnegruppe?
Mai Mercado (KF), 2019-01-22:
Nej, jeg mener selvfølgelig ikke, det er rimeligt, at man i lange perioder af dagen skal stå alene med en børnegruppe, og det er jo helt tydeligt, at der er behov for en meget stærk ledelse, hvis det er tilfældet.
For det skal være trygt at gå på arbejde, man skal kunne udfolde sin faglighed både som pædagog og som medhjælper i vores dagtilbud.
Der skal være tid til omsorg, selvfølgelig skal der det.
Men jeg tror også bare, vi må erkende, at det også er vigtigt, at man kan organisere sig på forskellige måder.
Jeg har en datter i vuggestue, og jeg har en søn i børnehave, og der oplever jeg da i min lokale daginstitution – altså der, hvor jeg har mine børn – at man prioriterer meget forskelligt.
Nogle gange vælger man meget store grupper, det er et aktivt og planlagt valg, og af og til vælger man de meget små grupper.
Så jeg tror bare, at begge dele er vigtigt.
Selvfølgelig må og skal det ikke være sådan, at der er situationer, hvor det er utrygt, men det er heller ikke sådan, at det er dårligt, at man har en planlægning, hvor man kan have forskellige grupper, hvor man kan arbejde med forskellige aktiviteter i løbet af dagen.
Jakob Sølvhøj (EL), 2019-01-22:
Det er jeg enig i.
Det er jo klogt ikke at arbejde med, at der er det samme antal medarbejdere
til stede på gul stue, hvad enten der er tomt, eller der er 20 børn til stede, det er klart.
Men mener ministeren ikke, at det er et regulært problem, at personalenormeringerne tilsyneladende er sådan, at det ikke er muligt en stor del af dagen at bemande børnegrupperne sådan, at der er mindst 2 medarbejdere?
For jeg går ud fra, at ministeren er enig med mig i, at det ikke kan være, fordi ledelsen synes, at der nok ikke er nogen grund til, at der er mere end 1 medarbejder pr. 20 børn.
Er det ikke et problem, at normeringerne er så skrabede, at man er nødt til at planlægge sådan, at der ikke altid er 2 medarbejdere til stede?
Mai Mercado (KF), 2019-01-22:
Generelt skal det jo være sådan, at ledelsen sikrer, at der er tilstrækkeligt med medarbejdere.
Hvis man f.eks. har en langtidsygemelding og man så har sygemeldinger løbende, jamen så kan det da give udfordringer.
Men jeg bliver bare nødt til at advare imod at tegne et skræmmebillede, der ikke svarer til virkeligheden, fordi det jo lige præcis er sådan, at i mere end halvdelen af kommunerne er normeringen enten lige med eller over det niveau, som bliver anbefalet af BUPL.
Så at sige, at det hele er skrabet og det hele er dårligt, synes jeg er at tale vores daginstitutioner ned, og det vil jeg ikke være med til.
Lotte Rod (RV), 2019-01-22:
Jeg vil gerne stille et spørgsmål til ministeren om ministerens holdning, og ministeren behøver ikke at svare med statistik, for jeg kan godt selv finde ud af at læse statistikken, men det, jeg ikke kan finde ud af, er at hoppe ind i ministerens hoved og finde ud af, hvad hun tænker.
Mai Mercado (KF), 2019-01-22:
Jamen vi har jo prioriteret flere voksne, og det har vi jo gjort lige præcis der, hvor behovet er størst.
Altså, det er jo at holde os allesammen for nar, hvis man tror, at man kan lave en minimumsnormering, sådan som SF gerne vil, som koster 2,5 mia. kr. om året.
Og derfor har vi prioriteret flere hænder, og det har vi jo gjort lige præcis der, hvor behovet er størst.
I stedet for at smøre det ud, har vi valgt at prioritere der, hvor behovet er størst.
Så vi har prioriteret flere hænder, og vi har endda gjort det af flere omgange, og Radikale har endda selv været med til at bakke op om en række af planerne.
Lotte Rod (RV), 2019-01-22:
Altså, synes ministeren, at der er voksne nok i vores vuggestuer og børnehaver – ja eller nej?
Mai Mercado (KF), 2019-01-22:
Det ville jo være skønt, hvis vi levede i en verden, hvor man bare kunne svare ja eller nej, men det er jo lige præcis sådan, at det er op til den enkelte kommune at planlægge, og der, hvor der kan være brug for flere hænder, fordi man har en børnegruppe med nogle særlige behov, skal man da prioritere det.
Det er da den enkelte kommunalbestyrelses opgave så at prioritere de flere hænder, hvorimod det andre steder kan give vanvittig god mening, at man prioriterer en lidt lavere andel, men hvor det er uddannet personale.
Det vigtigste er at sikre kvaliteten ude i daginstitutionerne, og jeg mener faktisk, at der er tydelige indikationer på, at vi har en god kvalitet.
Vi har en høj forældretilfredshed; vi har børn, der er glade for at gå i daginstitution; vi afsætter midler til kompetenceudvikling til medarbejderne i de politiske aftaler, vi har indgået.