Holger K. Nielsen (SF), 2018-12-14:
Tak for det, formand.
Det har taget lang tid, det har været grundigt, og det er meget, meget fint, at vi er kommet frem til det her.
Vi bakker selvfølgelig op bag det.
Der er ting, vi godt kunne have ønsket anderledes, det skal jeg lige komme tilbage til.
Men det er også måske vigtigt, synes jeg, lige at have lidt i baghovedet, hvordan historien er med Europaudvalget og det daværende markedsudvalg.
Det blev oprettet i 1972 af daværende landbrugsminister, Ib Frederiksen, også kaldet Kalkun-Ib.
Han kom hjem med et resultat, som ikke var særlig tilfredsstillende.
Så fandt han ud af, at der skulle være lidt mere parlamentarisk kontrol med det her, og så nedsatte man det her markedsudvalg, hvis man skulle kontrollere regeringen.
Allerede dengang var der jo en diskussion om, hvorvidt det her var udenrigspolitik eller indenrigspolitik.
Udenrigsministeriet mente, at det var udenrigspolitik, og det var dem, der skulle have kompetencen til at beslutte det her.
Folketinget mente noget andet.
Så siden da har der været en kamp, kan man sige, mellem Folketinget og Udenrigsministeriet om, om det her er § 19, eller om det er indenrigspolitik.
Det er der også forskellige opfattelser af i dag.
Efter min opfattelse er det begge dele.
Det er også udenrigspolitik, fordi der er tale om forhandlinger med andre lande, og det vil sige, at man ikke bare kan sammenligne det her med almindelig lovbehandling.
Man skal ned til Bruxelles, og først efter man har vedtaget det der, er retsakten vedtaget, EU-retsakten, og ofte skal det jo efterfølgende implementeres i en dansk lovgivning.
Det er der, den egentlige lovgivning kommer ind.
Så der er ikke tale om lovgivning i egentlig forstand, men alligevel er det jo rigtigt, som hr. Søren Søndergaard sagde, at mange af de beslutninger, som man træffer i EU, har større konsekvenser end mange af de love, vi vedtager her i Folketinget, og det er jo lidt underligt, at man kan have store debatter, lange processer om lovforslag, som ret beset ikke altid har særlig stor betydning.
Så kommer der EU-sager, og de bliver bare lige kørt igennem Europaudvalget uden en større debat.
Det er jo ikke tilfredsstillende.
Det er ikke tilfredsstillende demokratisk, men jo heller ikke i forhold til lovgivningskvaliteten, fordi ofte sidder man jo deroppe med rimelig komplicerede ting, erhvervspolitiske ting, konvergens, solvensnøgletal, og jeg ved ikke hvad for den finansielle sektor, altså, meget, meget teknisk komplicerede ting, som jo så ikke får de store overskrifter, men kan have meget stor betydning for virksomhederne, for erhvervslivet, og derfor har det betydning.
Det er i den sammenhæng, at vi er optaget af, at fagudvalgene i høj grad kommer ind.
Det er for at få en mere tilfredsstillende, en mere grundig faglig behandling af de her forskellige forslag, der kommer fra EU.
Det tror jeg altså at man skal arbejde videre med.
Det kommer ikke med nu, kun i et lille omfang.
Jeg mener sådan set i princippet, at alle fagudvalg skal ind over alle EU-forslag, og så skal Europaudvalget i princippet agere gummistempel i forhold til de indstillinger, der kommer, og så tage den overordnede diskussion om, hvordan det her skal placeres i forhandlingerne.
Der kan være nogle ting, der skal ændres, men det må så skyldes en forhandlingssituation, som kommer ind, hvor regeringen kan vurdere på, hvordan forhandlingerne er i forhold til andre lande.
Det er sådan det ideelle for mig, men det er der ikke flertal for nu, og det er så også okay nok.
Man er trods alt kommet et stykke vej, i forhold til at fagordførerne i højere grad kan komme med.
Men som sagt er der tale fremskridt her, fremskridt, som man har set i løbet af årene.
Jeg blev selv medlem i 1981 i det daværende markedsudvalg, og der kan jeg sige, at når vi fik en dagsorden, var der sådan 6-7 punkter.
Punkt 1: landbrug, punkt 2: fiskeri, punkt 3: erhvervspolitik, og så var der ikke mere.
Møderne tog ca. 20 minutter, og det var sådan det, som man regnede med dengang.
Jeg kæmpede så for at få papirer i det mindste, det vidste jeg at man kunne få, og det fik vi en meget stor debat om, og i første omgang var reaktionen fra Udenrigsministeriet, at man smed alle papirerne over til os, man druknede os i papirer, og det var jo heller ikke tilfredsstillende.
Så den kamp måtte vi så også tage efterfølgende, så vi fik et tilfredsstillende oplysningsniveau.
Vi havde en stor debat om referater.
Der var ingen referater.
Der var ingen, der vidste, hvad der egentlig var besluttet.
Vi havde en kæmpe sag på et tidspunkt, hvor der var uenighed om, hvad der var besluttet.
Jeg kan huske, at Mogens Glistrup foreslog, at man kunne sætte båndoptagere ind.
Vi kunne optage det på bånd.
Det var for radikalt dengang, så det blev ikke vedtaget.
Det er bare lige for at vise, hvordan det her jo har udviklet sig positivt gennem årene, således at vi i dag har langt, langt bedre information på de her spørgsmål og også en bedre demokratisk debat, hvilket også er nødvendigt, fordi der jo kommer flere og flere forslag fra EU.
EU spiller en stadig større rolle, også i dansk politik, så derfor er det her, synes jeg, et godt beslutningsforslag, som er et skridt i den rigtige retning.