Søren Pind (V), 2016-06-02:
Det er min og regeringens klare målsætning at sikre respekt og retfærdighed.
Det indebærer, at der bliver slået hårdt ned på kriminalitet, at straffen skal opleves som en straf, og at straffen skal stå mål med den forbrydelse, der er begået.
Straf kan imidlertid have flere former, og ikke alle sager er så alvorlige, at straffen altid behøver at være fængselsstraf.
Samfundstjeneste er også en straf, og nogle gange kan samfundstjeneste være den mest hensigtsmæssige straf.
Det ser man, hvis man sammenligner kriminelle, der får en betinget dom med vilkår om samfundstjeneste, med kriminelle, der får ubetinget fængselsstraf.
Undersøgelser viser, at risikoen for at falde tilbage til ny kriminalitet, det såkaldte recidiv, er betydelig lavere blandt dem, der får samfundstjeneste.
Den lavere recidivrisiko viser sig også, længe efter at straffen er udstået.
Derfor støtter regeringen da også generelt anvendelsen af en straf som samfundstjeneste.
Men det er nødvendigt, at det sker i den rette sammenhæng.
Hensynet til det konkrete offer, til den generelle retsfølelse, til retfærdigheden må ikke tale imod det.
Derfor stemte Venstre imod den lovændring, som SR-regeringen med Mette Frederiksen som justitsminister gennemførte i 2015.
Ændringen gjorde op med det hidtidige varsomhedsområde.
Det betyder, at kriminalitetens art som udgangspunkt ikke længere som sådan skal tillægges væsentlig betydning, når domstolene skal vurdere, om en gerningsmand skal idømmes en betinget dom med vilkår om samfundstjeneste.
Når den tiltalte i øvrigt er vurderet egnet til samfundstjeneste, skal valget mellem samfundstjeneste og ubetinget fængsel først og fremmest afgøres ud fra en samlet vurdering af dels grovheden af kriminaliteten, dels omfanget og alvoren af den tiltaltes eventuelle tidligere kriminalitet.
Samfundstjeneste kan altså nu anvendes over for et bredere udsnit af kriminalitetsformer.
Det gælder navnlig, når der er tale om førstegangsovertrædelser, der ikke har karakter af organiseret eller banderelateret kriminalitet.
For personer, der idømmes straf på mere end 3 måneders fængsel, udløser en ny kriminalitet i prøvetiden en reststraf svarende til en tredjedel af den betingede fængselsstraf, selv om samfundstjenesten er udført.
Før lovændringen ville der ikke være en reststraf, der kunne udløses, hvis samfundstjenesten var udført.
Den kontante kurs bakker regeringen naturligvis op om.
Vi er imidlertid fortsat skeptiske over for den udvidelse af brugen af samfundstjeneste, som blev gennemført.
Det er bekymrende for mig at kunne læse i medierne, at brugen af samfundstjeneste skulle være steget i sager om grov vold og seksualforbrydelser.
Det er min opfattelse, at vi, inden vi drager endelige konklusioner, bliver nødt til at få klarlagt domstolenes brug af samfundstjeneste.
Betragter man antallet af sager, hvor gerningsmanden er idømt samfundstjeneste, over en længere periode, er tallene ikke helt så klare.
Men derfor ser jeg også frem til, at Rigsadvokaten i efteråret – og efteråret er efteråret – fremlægger resultaterne af sin undersøgelse af, om samfundstjeneste i praksis anvendes i overensstemmelse med forudsætningerne i lovændringen.
Og lad mig sige det ligeud: Viser Rigsadvokatens redegørelse, at samfundstjeneste anvendes i videre omfang end tilsigtet, vil regeringen handle på det, og vi håber at finde flertal i Folketinget for det.