Pia Kjærsgaard (DF), 2022-02-03:
Ja, snydebandeord, men vi forstår bare ikke rigtig hinanden eller taler forbi hinanden.
For man kan vel tilskudsfodre, og det er jo netop det, man ikke gør.
Man gør det ikke.
Det er jo en kendsgerning, at der bliver taget rigtig mange dyr ud, enten fordi de ligger og har det rigtig skidt, eller fordi de direkte sulter eller er kommet til skade.
Det er jo en kendsgerning.
Det gør man, det gør man!
Så er det jo kommet så langt, at der ikke er mål med det længere, synes jeg.
Jeg forstår det simpelt hen ikke, altså netop i den her vinter.
Nu er den ikke så kold, men den kan blive det resten af februar, og den er godt nok våd.
Og der er ikke ret meget at spise, og dyrene sulter.
Der synes jeg bare, at den dispensation fra dyrevelfærdsloven er den, vi ikke rigtig kan forstå skal opretholdes, når det er statens arealer, man taler om, men ikke landmandens.
Jeg spurgte faktisk også lige hr. Jacob Jensen, om det ikke var min tur, men han påstod, at det var hans tur – så der kan du bare se!
Det er jo faktisk et alvorligt emne, vi er her for at debattere, og der er meget, meget stor interesse for det rundtomkring.
Meningen med de her naturnationalparker skulle være noget med at skabe mere vild natur og biodiversitet, men de her naturnationalparker har altså reelt intet med vild natur at gøre, for når man indhegner områderne og sætter store græssere derind, altså heste, kvæg, bisoner, elge osv., er det jo ikke vild natur, for dyrene er sat bag et hegn.
Det er noget, nogle leger, og mens nogle leger, lider dyrene.
Det kan vi bare ikke være bekendt.
Det er dyr, som vi har et ansvar for, netop fordi de er sat derind bag et hegn, præcis som alle andre, der holder dyr, har et ansvar for de dyr.
Men fordi hensigten er at skabe biodiversitet, er det bare, som om enhver fornuft forsvinder og vi bare skal affinde os med, at dyr lider.
Men det kan vi ikke acceptere i Dansk Folkeparti, aldrig nogen sinde.
Men lider, det gør de, for først sulter de, og har de gjort det længe nok, bliver de taget ud af området og enten placeret et andet sted eller aflivet.
Hvad er disse store græsseres opgave?
Det er ganske simpelt at skabe større biodiversitet, så en rosetplante kan vokse og billen få bedre levevilkår.
Og biologerne, fanatikerne og de nyreligiøse, for det er de vel nærmest blevet, synes, de eksperimenter er fantastiske, for de er åbenbart ligeglade med dyrenes velfærd, og prisen for det er, at de store græssere pines og udsultes hen over vinteren, hvor føden selvfølgelig er knap, hvis den altså ikke er fuldkommen fraværende.
Derfor må de enten dø eller aflives.
Alt imens det sker, er der jo en stigende utilfredshed blandt alle borgere, som på den ene eller den anden måde oplever, at områderne ikke længere er der for dem.
De skal se til, mens de udmagrede dyr render rundt på områderne og agerer ofre for billen og planten.
Jeg tror ikke, der er nogen, der er imod biodiversitet, men de/vi/jeg er alle imod, at vi skal ofre nogle store dyr – græssere, som de bliver kaldt – for at det kan lykkes at få det.
Jeg ved, at disse fortalere er ligeglade med de her store græssere.
De ser dem bare som noget nyttigt i et større perspektiv.
Og deres endelige ønske er reelt, at dyrene fuldkommen må leve og dø på naturens præmisser.
Altså, de skal udsættes på de her områder, og så kan de jo bare falde om, de kan bare lide, og de kan bare dø bag et hegn.
Og så skal kadaveret helst blive liggende, så det kan nedbrydes og fortæres af forskellige rovdyr, ræve og fugle – og af billen.
For ad den vej kan der skabes en helt formidabel naturformidling – og man kan også videofilme det.
Det er for nogle det endelige mål.
Jeg synes, det er et direkte ulækkert mål.
Vi er ikke der endnu, men vænner vi os til at se store udmagrede græssere, er det et naturligt næste skridt og et skridt, som vi selvfølgelig aldrig nogen sinde vil acceptere.
Derfor er vi nødt til allerede her og nu at sige stop.
Vi har for nuværende kun få naturnationalparker, og planen er, at der skal være 15 i alt.
Andre områder har man blot indhegnet og udsat store græssere på.
Vi har alligevel allerede kolossale problemer rundtomkring, hvor der er sat dyr ud, som mere eller mindre skal leve efter principperne om rewilding.
Nogle steder bliver de tilskudsfodret, andre steder bliver de ikke og skal ikke tilskudsfodres, men principperne er de samme: De er sat ud, og det er ikke for deres egen skyld, men for biodiversitetens skyld.
Så er det naturligt at råbe vagt i gevær, for det, som vi allerede kender til, kan vi under ingen omstændigheder acceptere skal udvikles yderligere.
Der er meget stor folkelig modstand mod disse indhegnede områder, og det forstår jeg godt.
Forstår ministeren det også, eller skal borgerne bare tromles over af ministeren og hendes fanatiske biologer, som er fuldstændig ligeglade med dyrevelfærden?