Nick Hækkerup (S), 2021-04-27:
Tak, og tak for de overvejende positive bemærkninger, der er faldet fra alle partiernes side.
Det er vigtigt for vores demokrati, men det er også vigtigt for vores samfundsfunktion som sådan, at der er en mulighed for at afsløre alvorlige fejl og forsømmelser, som måtte finde sted på arbejdspladser i Danmark, og det er sådan set hovedgrunden til, at det skal være nemmere og tryggere at være whistleblower.
men jeg vil bare nævne et par enkelte ting og herunder det dilemma, som jeg tror vi kommer til at stå over for i det videre arbejde.
Både Venstres ordfører og Konservatives ordfører pegede på de administrative omkostninger, der i den seneste prognose er anslået til at være omstillingsomkostninger på 279 mio. kr. og efterfølgende løbende administrative byrder på 25 mio. kr. om året, som man jo så pålægger vores arbejdspladser i Danmark at bære.
Over for det står det helt reelle hensyn, nemlig at få ryddet op i sådan nogle ting, som der er her.
SF's ordfører pegede på, om man skulle udvide det endnu mere og f.eks. have retshjælp med og bisiddere med osv., som jo bare vil øge omkostningerne yderligere.
Derfor tror jeg, at noget af det, som skal være opgaven i det videre arbejde, er at sikre, at den her balance er ramt så godt som muligt, og det er det, vi har forsøgt at gøre med lovforslaget, og jeg siger bestemt ikke, at der ikke kan være ting, der kan gøres anderledes og bedre, og vi er meget indstillet på at se på det i det videre forløb, som der måtte være.
Så er det rigtigt, at vi får et andet forløb om offentlighedsloven, og der kommer jo så også et forløb om offentligt ansattes ytringsfrihed, hvor jeg bare vil gøre opmærksom på, at jeg har hørt alle prise offentligt ansattes ytringsfrihed, men at jeg også har været i samråd, hvor man har problematiseret ting, som offentligt ansatte har sagt som led i den ytringsfrihed.
Så der er også nogle dilemmaer indbygget – det er der i hvert fald blevet tegnet op – i den sammenhæng.
Men grundlæggende tak for de positive bemærkninger, og det ser ud, som om der vil kunne samles et meget bredt flertal bag den her lovgivning.
Vi skal over de næste par timers tid, formentlig, behandle tre beslutningsforslag fra Dansk Folkeparti, som har vidt forskelligt indhold, og som jeg lige så godt kan sige fra starten at jeg i varieret grad er imponeret over.
Jeg vil gerne starte med at sige om det her fremsatte beslutningsforslag, som går ud på at forbyde livstidsdømte at date eller indgå i personlige relationer med folk uden for fængslet, at det synes jeg faktisk på mange måder er et interessant forslag.
Dels rejser det en vigtig diskussion om, hvordan vi stiller os over for personer, som har begået meget alvorlige forbrydelser, dels sætter det fokus på, hvad der er rimeligt at ofre og deres pårørende skal leve med.
Det er vigtigt, tror jeg, for retsfølelsen, at ofrene kan se, at retfærdigheden sker fyldest, og at gerningsmanden bliver stillet til ansvar, og at de forbrydelser, der er begået, og de handlinger, som der er foretaget, har konsekvenser.
Men jeg vil først opholde mig lidt ved den persongruppe, vi taler om; forslagsstillerne taler om de livstidsdømte.
Vi har ganske få livstidsdømte i Danmark, heldigvis, men vi har desværre i flere tilfælde set, at de er genstand for interesse fra både medierne og fra forskelige enkeltpersoner, også lang tid efter at de er blevet dømt og indsat i fængsel.
Det synes jeg er problematisk, jeg synes faktisk ikke, de fortjener den opmærksomhed.
Når vi taler om at begrænse kontakten med omverdenen for de mennesker, der har begået de mest forfærdelige forbrydelser, synes jeg, det falder naturligt også at tale om de forvaringsdømte.
En kriminel får kun en forvaringsdom, hvis vedkommende har begået særdeles alvorlig kriminalitet, og hvis vedkommende vurderes at være meget farlig.
På samme måde er ofrene for den type forbrydelser og ofrenes pårørende jo lige så påvirket af situationen, som ofrene og de pårørende er i den situation, hvor den dømte er blevet idømt livstid.
Derfor synes jeg, vi skylder de berørte, at vi tager samme hensyn, når vi ser på de livstidsdømte og på de forvaringsdømte, når vi tager den her diskussion, og den diskussion, vi har i dag, handler også om, hvad vi som samfund bør tolerere.
Det er enormt stødende for ofrene, det er enormt stødende for deres pårørende, og det må være en genoplevelse af nogle totalt traumatiserende forhold, når man i medierne kan læse om, at gerningsmanden dater personer uden for fængslerne.
Det er jo i virkeligheden krænkende for retsfølelsen for os alle sammen og viser ikke, synes jeg, ofre og pårørende den fornødne respekt, når landets farligste personer frit kan indgå i sådanne nogle relationer.
Det er også et spørgsmål om sikkerhed.
Vi har set nogle enkelte tilfælde, hvor livstidsdømte har været i kontakt med unge mennesker.
Der er vist ingen tvivl om, at det ikke er hensigtsmæssigt.
Også kontakt til andre unge mennesker, som af den ene eller den anden grund kan være lette at påvirke, er dybt problematisk, synes jeg; jeg kan ikke huske, om der er refereret til det i beslutningsforslaget, men der var jo for nylig en situation, hvor der var en af vores livstidsdømte, som havde en relation, ikke fysisk, men dog en relation, til en ung pige.
Som jeg har tilkendegivet i oktober i besvarelsen af et spørgsmål fra Retsudvalget, har jeg bedt mine embedsmænd om at kigge på mulighederne for at foretage indskrænkninger i livstidsdømtes rettigheder, og det gælder også i forhold til deres ytringer på sociale medier.
Mit ønske er nemlig, at vi skal blive bedre, nej, ikke at vi skal bedre, men at vi skal se lidt bredere på, hvilke rettigheder livstidsdømte og forvaringsdømte har, og navnlig på, hvad de bør have.
Der er selvfølgelig grænser for, hvilke restriktioner vi kan indføre, bl.a. som følge af vores internationale forpligtelser, men jo også fordi vi er et retssamfund.
Derfor mener jeg, at vi gør det rigtige ved først at undersøge, hvor grænserne for, hvad vi kan, er, og når vi så kender grænserne, kan vi tage stilling til, hvilke begrænsninger der skal gennemføres.
For at afrunde: Dansk Folkeparti peger på et problem, som vi skal gøre noget ved.
Det er krænkende for ofrene, det er krænkende for deres påførende, at de igen og igen kan læse i medierne, at de her personer, som har forvoldt så megen skade, kan indgå i sociale relationer – måske nogle gange nærmest i kraft af deres forbrydelser.
Jeg synes ikke, at vi skal begrænse os til alene at se på dømtes muligheder for at date.
Jeg anser forslaget her for en velkommen anledning til at overveje flere initiativer, som begrænser livstids- og forvaringsdømtes rettigheder, så vi bl.a. også ser på de pågældendes kontakt til øvrige personer uden for fængslerne, som jo i værste fald kan føre til yderligere kriminalitet.
Det er derfor mit ønske, at vi ser problemet i en bred sammenhæng og kræver noget undersøgelse.
Så under forudsætning af, at der først fremsættes lovforslag i næste folketingssamling og ikke i denne, og med forbehold for, at de initiativer, der sættes i værk, skal udformes inden for rammerne af Danmarks internationale forpligtelser, er regeringen enig med Dansk Folkeparti.
Og på den baggrund og på de betingelser vil regeringen altså kunne støtte beslutningsforslaget, og jeg ser frem til den videre debat.
Tak for ordet.