runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Theresa Scavenius (UFG), 2024-11-06:
Planen er bl.a., at vi skal genanvende mere affald, sådan at vi kan bidrage til færre CO 2 -udledninger.
Derfor er det her lovforslag, selv om det kan forekomme at være et lille hjørne af klimapolitikken, en vigtig byggesten i forhold til at implementere regeringens klimapolitik.
Spørgsmålet er, hvordan vi så reducerer i affaldssektoren, og der er det her stramme affaldssyn jo rigtig vigtigt.
Det er jo også derfor, der er blevet indgået en politisk aftale, hvor ordførerne her i Folketinget har sagt, at de gerne vil forpligte sig på at afvise affaldslæs, som indeholder for meget genanvendeligt affald.
Det står i aftaleteksten.
Som det også blev klart under førstebehandlingen, og det sagde ministeren jo også selv, har vi i praksis lige nu ikke noget affaldstilsyn.
Så jeg er helt enig i, at vi selvfølgelig har brug for en styrkelse af affaldstilsynet.
Hvordan er det så, man laver den her stramning?
Det er jo særlig interessant, efter man har liberaliseret affaldssektoren, hvor man nu har økonomiske incitamenter til faktisk at brænde mere af, fordi det skaber bedre rentabilitet, og i det hele taget kan man tjene penge på det.
Så det er et meget vigtigt emne, det drejer sig om.
Spørgsmålet er så, hvordan vi gør det konkret, og det er vel her, vi kommer ned i detaljen, for så er det, ministeren siger, at det handler om de her fysiske afvisninger.
Men det, som jeg synes er det relevante, er jo, at der står i lovforslagets bemærkninger, at det i praksis ikke er muligt – det refererede ministeren også til lige nu – altså at det i de fleste tilfælde ikke vil være muligt af helt rimelige årsager, på grund af at der er nogle arbejdsmiljøregler, der gør, at man ikke kan sprede det og så samle det ind igen.
Der står bl.a. også i høringssvarene, at det er placeret et forkert sted, når det bliver for tæt på forbrændingen, for så er det ligesom for sent i processen, og derfor har vi brug for at placere det tidligere i processen.
Derfor er mit konkrete spørgsmål: Vil ministeren ikke bidrage til at lave et ændringsforslag, der ændrer lovforslaget, sådan at vi får den fysiske kontrol et sted, hvor det giver mening?
Mattias Tesfaye (S), 2024-11-06:
Jeg synes, det er indlysende, at store institutioner har nogle stordriftsfordele, som små institutioner ikke har.
Den rapport, der henvises til, foreslog faktisk, at knækket blev lagt ved 600 elever.
Vi har lagt det ved 700 elever.
Jeg synes, at det, der må være det afgørende, er, at hvis du vælger at gå på et gymnasium i en mindre by og gå på et mindre gymnasium, så har det gymnasium mulighed for at udbyde nogenlunde de samme faciliteter, lærere og muligheder, som de store skoler har.
Og når jeg kommer rundt i landet nu, synes jeg, at der er en ulighed, i forhold til hvad vi har at tilbyde de unge, afhængigt af hvor store skolerne er.
Helena Artmann Andresen (LA), 2024-11-06:
Det, der også er med knæktaxameteret, er jo, at det er på institutionsniveau.
F.eks. på IBC, som har hovedkontor i Kolding, har de over 700 elever i Kolding, men de har to andre afdelinger i Fredericia og Aabenraa, hvor de har under 700 elever, men alle afdelingerne bliver ramt af besparelser og skal tilsammen spare 5,5 mio. kr.
På hhx har de i mange år fået et for lavt tilskud, og de har set sig nødsaget til at fusionere, og det bliver de nu straffet for.
Er det retfærdigt, at det her taxameter ligger på institutionsniveau, når regeringen med den ene hånd siger, at man gerne vil rette op på den her skævhed, der har været med hhx, mens der på samme tid er rigtig mange hhx-uddannelser, der nu skal spare?
Magnus Heunicke (S), 2024-11-06:
Jeg må så sige, at vi ikke er blevet enige om, at der ikke er nogen miljømæssig effekt af, at vi i den grad styrker affaldskontrollen tidligt i kæderne hos virksomhederne, hvor det i dag er meget sporadisk og forskelligt fra kommune til kommune, nogle steder nærmest ikkeeksisterende.
Hvis ikke vi mente, det havde en effekt i den grad at styrke affaldstilsynet, var der jo ingen grund til at gøre det.
Vi vil så godt have mest muligt ud af det, og det er derfor, vi også indfører det her tilsyn helt ude, hvor det faktisk er for sent; helt ude, hvor affaldet er spredt ud på gulvet og vi kan se, hvad det er for noget.
Det er næsten for sent, for der skal det jo brændes, for det er ikke muligt at få det op i lastbilen igen.
Men det gør vi så for at få indberettet, hvilke virksomheder det er, vi skal ud og besøge.
Der er jeg så uenig med spørgeren.
Det har en effekt, både en effekt for de virksomheder, som så retter op, og en disciplinerende effekt, at der er et reelt tilsyn, der sikrer, at vi ikke brænder ting, som kan genbruges.
Theresa Scavenius (UFG), 2024-11-06:
Ministeren snakker om den her massive indsats på det her område.
Men vi er jo lige blevet enige om, at lovforslaget ingen miljømæssige effekter har.
Der er ingen reduktion af CO 2 , og det øger ikke genanvendeligheden.
Så diskuterer vi nu, om der er nogle indirekte effekter, som er aldeles uklare.
Der var mit konkrete spørgsmål: Er det de her 0,5 t, vi kan forvente vi øger genanvendeligheden med?
Og det andet konkrete spørgsmål var, hvorvidt vi skulle gøre ordlyden i lovforslaget klar, så vi taler om indberetninger i stedet for det, der ikke findes, nemlig digitale afvisninger.
Magnus Heunicke (S), 2024-11-06:
I dag er der et meget sporadisk og alt for lille tilsyn med den her sektor.
Det sætter vi massivt ind over for her.
Der bliver sat massivt tryk på, at vi får lavet nogle tilsyn.
For at være sikre på, at vi finder de rigtige så tidligt som muligt i kæderne, før affaldet sendes ud, og for at man kan få ryddet op de steder, hvor der er brodne kar, så er vi nødt til at finde ud af, hvilke virksomheder det er, som sender noget ud, som ikke skulle have været brændt.
Det foregår så ude på forbrændingsanlæggene.
Der kommer så en indberetning til Miljøstyrelsen, så de kan tilrettelægge deres fysiske tilsyn, alt efter om der er nogle, som altså har sendt noget til forbrænding, der ikke skulle have været det, og spørge, om det mon ikke var en god idé, at de fik et tilsynsbesøg, så man kan få ryddet op i de virksomheder?
Theresa Scavenius (UFG), 2024-11-06:
Det sidste spørgsmål handler om de her direkte effekter, altså hvorvidt der er en direkte effekt af, at man fysisk afviser noget.
Det her spørgsmål handler så om de indirekte effekter.
Kan der være nogle indirekte effekter?
Det er jo igen det, der ligger i forhold til den politiske aftale, som ligger til grund for det her, nemlig at det handler om, at vi skal øge vores genanvendelse af affald.
Men ministeren har netop i et skriftligt svar svaret det her med, at hvis vi indberetter til Miljøstyrelsen, vil det have en indirekte effekt.
Så er mit spørgsmål: Er det de her 0,5 mio. t, vi vil forøge genanvendelsen?
Er det den effekt, som der står i den politiske aftale, som er målet?
For vi har lige fundet ud af, at det ikke bliver den fysiske.
Spørgsmålet er, om der er en indirekte effekt, for det står jo ikke i lovforslaget, men det står i det skriftlige svar.
Så er der det her med, at hele ordlyden er meget misvisende, og det er det ordbrug, ministeren bruger nu også, hvor han snakker om underretning og indberetning.
Derfor er mit spørgsmål til ministeren: Hvorfor kan vi ikke i højere grad bare kalde det en digital indberetning?
For så ville det være mere klart, at det ikke handler om, at vi afviser noget affald, for med den her proces er der ikke nogen afvisning.
Det er bare en proces, hvor vi indberetter, og så er det jo helt uklart i forhold til lovforslaget, hvad den indberetning kommer til at betyde.
Det er uklart, og det er jo også det, høringssvarene er bekymrede over, nemlig at der ikke er en klar proces for, hvordan de her indberetninger bliver håndteret.
Ministeren har nu sine overvejelser om det, og at det så vil føre til nogle forskellige effekter, men det er ikke klart beskrevet.
I det hele taget forstår jeg ikke, hvorfor Folketingets ordførere ikke er lidt mere kritiske over for den her type af lovforslag, som er meget uklare, og hvor man kan holde en passioneret tale ved førstebehandlingen om en grøn affaldssektor, men hvor den reelle effekt er meget lille og måske ikkeeksisterende, i hvert fald ifølge lovforslaget.
Så mit konkrete spørgsmål er jo, om ministeren vil støtte et ændringsforslag, hvor vi får pillet det her ord ud og så bare kalder det en indberetning i stedet for.
Magnus Heunicke (S), 2024-11-06:
Begrebet administrativ afvisning er defineret tydeligt i lovbemærkningerne og i affaldsbekendtgørelsen.
Det fremgår, at en administrativ afvisning indebærer, at det anlæg, der behandler affaldet, underretter den ansvarlige for affaldet, når en fysisk afvisning ikke er praktisk muligt.
Det er det, vi lige talte om i det tidligere spørgsmål.
I dag må man jo bare sige, at tilsynet med virksomheders affaldshåndtering varierer alt for meget fra kommune til kommune, og at det tilsyn er meget begrænset.
Derfor er vi nødt til ikke kun at have en modtagekontrol, men også fokusere på genanvendeligt affald.
Fra 2025 indfører vi en markant styrkelse af affaldstilsynet, så 1 ud af 15 virksomheder årligt får et administrativt affaldstilsyn og 1 ud af 75 virksomheder årligt får et fysisk affaldstilsyn i form af et kontrolbesøg.
Hvordan ved vi, hvilke virksomheder det er?
Det gør vi jo kun ved at føre kontrol ude ved selve forbrændingsanlæggene.
Så er det desværre sådan, at vi med noget af den kontrol ikke kan stoppe, at affaldet når at blive brændt, bl.a. på grund af arbejdsmiljøhensyn.
Når man først har lagt affaldet ude ved anlægget, er man arbejdsmiljømæssigt nødt til at få brændt det.
Det er jo ét læs.
Til gengæld bliver det meldt til Miljøstyrelsen, der så kan sikre, at det indgår i de oplysninger, man tilrettelægger sit risikobaserede kontroltilsyn efter.
Så hvis vi vil have mest muligt ud af de fysiske kontroller, skal vi sikre, at vi har et system, der opfanger det.
Hvor er det, at der er noget at komme efter?
Og det er det, de her tilsyn ved forbrændingsanlæggene er designet efter.
Theresa Scavenius (UFG), 2024-11-06:
Det spørgsmål lyder: Hvad er ministerens holdning til, at begrebet administrativ afvisning i lovforslag nr. L 38 om affaldstilsyn kan anklages for at være misvisende og greenwashing?
Magnus Heunicke (S), 2024-11-06:
Jeg prøver at være fuldstændig transparent.
Ved de to andre måder er vi nødt til at brænde affaldet; til gengæld giver det så mulighed for, at vi kan tage på kontrolbesøg hos de virksomheder, der kommer med affald, der ikke skal brændes, nemlig i det styrkede tilsyn fra Miljøstyrelsen.
Theresa Scavenius (UFG), 2024-11-06:
Jeg frygter, at alle de passionerede ordførertaler, der blev holdt under førstebehandlingen, var baseret på en fejlvurdering af lovforslaget, netop fordi man ikke har været ærlig om, at der ikke er nogen reelle effekter, fordi vi ikke fysisk kan afvise de her affaldslæs.
Så ved jeg godt, at ministeren nu gerne vil snakke om de indirekte effekter, men dem kan vi snakke om under det næste spørgsmål, som jeg stiller lige om lidt.
Magnus Heunicke (S), 2024-11-06:
Det, vi lægger op til, er, at Miljøstyrelsen kommer til at indføre og gennemføre mange flere tilsyn ude hos de virksomheder tidligt i processen.
Det, vi så godt vil sørge for, er at gøre de tilsyn risikobaserede.
Det vil sige, at det handler om de steder, hvor der er chance for at man finder noget.
Hvordan ved vi hvorhenne man gør det?
Det gør vi ved at være på forbrændingsanlægget.
Når man så ser på, hvad der kommer ud der, kan man se, om der er nogen, som kommer med noget, som ikke burde ende der.
Så kan man tage på tilsyn tidligere, og derfor er der, med al respekt for spørgsmålet, flere tilsyn tidligt i processen i den her politik, i det her tiltag.
Theresa Scavenius (UFG), 2024-11-06:
Jamen essensen er, at vi har et lovforslag, som siger, at vi skal have et styrket affaldstilsyn, hvor et af hovedinstrumenterne i forhold til at få en direkte effekt er en fysisk afvisning.
Så viser det sig så, at det i praksis ikke er muligt, og derfor har det ingen direkte positive miljøeffekter.
Så er mit spørgsmål bare: Giver det mening at have det lovforslag, og at Folketingets ordførere skal behandle det lovforslag, hvis vi ikke laver en ændring, hvor vi sørger for, at de her fysiske afvisninger er placeret et sted, hvor det praktisk er muligt?
Magnus Heunicke (S), 2024-11-06:
Når det ikke kan lade sig gøre at lave en fysisk afvisning, er det, fordi der er flere forskellige måder, man kan kontrollere affaldet, der kommer ind, på.
Man kan kigge ned i vognen, man kan videoovervåge, hvad der bliver hældt ned i ovnene, og man kan sprede det ud på forbrændingsanlægsgulvet.
I de to sidste tilfælde er det ikke muligt at stoppe, at det så ender med at blive brændt.
Det er rigtigt, at det jo så bliver brændt, og det skal vi sørge for ikke sker.
Men så er man forpligtet til at indberette det til Miljøstyrelsen, og Miljøstyrelsen foretager så mange flere tilsyn ude hos virksomhederne, og der kan de så designe dem sådan, at de kommer på det tilsyn, hvor der er problemer.
Ane Halsboe-Jørgensen (S), 2024-11-06:
Det er rigtigt, at hvis man arbejder på giftige grunde eller er i kontakt med farlig kemi, skal man gøre det sikkerheds- og sundhedsmæssigt forsvarligt.
Det siger loven.
Det har man et klart ansvar for, både fra bygherrens og fra arbejdsgiverens side.
Vi har stået her før.
Dengang kvitterede jeg for, at ordføreren rejser arbejdsmiljøspørgsmål af den her karakter.
Det vil jeg godt gentage.
Det er vigtigt for mig, at mennesker, der f.eks. arbejder med farlig kemi eller i farlige omgivelser, er beskyttet ifølge loven, og det er vigtigt for mig, at der er et arbejdsgiveransvar, der bliver håndhævet i de tilfælde, hvor vi godt ved, at nogle gange går mennesker på arbejde under nogle vanskelige rammer.
Men så er der til gengæld også regler for, hvordan de skal beskyttes.
Det er helt afgørende for mig, så tak for at rejse det.
Magnus Heunicke (S), 2024-11-06:
Nej, det synes jeg ikke det er.
Der er gået for lang tid med Miljøstyrelsens sagsbehandling tilbage der.
Der var en sagspukkel dengang af netop den her type ansøgninger.
Jeg skal så sige om sagen her, at Miljøstyrelsen har meddelt Vejle Havn en klaptilladelse.
Det gjorde man den 2. januar 2023.
Der har man meddelt den her tilladelse.
Der skete så det, at den afgørelse blev påklaget.
Det har man jo ret til i vores retsstat.
Den er påklaget, og den har så siden da, har jeg fået oplyst, ligget til behandling i Miljø- og Fødevareklagenævnet.
Det er uden for min kontrol, det er jo en uafhængig klageinstans, vi har med at gøre her.
Derfor har Vejle Havn ikke haft mulighed for at benytte den tilladelse, de altså fik for nu næsten 2 år siden.
Folketinget er udmærket bekendt med, og det ved jeg også at spørgeren her er, at miljøtilstanden i Vejle Fjord er rigtig kritisk, og den klapplads, hvor Vejle Havn har planer om at klappe, er lige ud for Vejle Fjord.
Derfor er det vigtigt – og man får mig aldrig til at mene det modsatte – at Miljøstyrelsen laver grundige miljøvurderinger, når de træffer afgørelser om de her spørgsmål, og det tager selvfølgelig noget tid at lave de her grundige afvejninger.
I forhold til sagsbehandlingstiden i Miljøstyrelsen kan jeg oplyse, at Vejle Havns klapningsansøgning først var fuldt oplyst den 23. oktober 2020.
Så var der en myndighedshøring frem til december 2020, og så pågik sagsbehandlingen i Miljøstyrelsen i andet halvår af 2022.
Jeg mener ikke, det er tilfredsstillende overhovedet, at der ligger sager og venter i sådan en pukkel.
Siden 2021 fik Miljøstyrelsen tilført ekstra ressourcer til opgaverne vedrørende klapning, og sagsbehandlingstiderne for klapansøgninger i styrelsen har tidligere været og skal igen være højst 9 måneder.
Sådan bør det være.
Så er der så en klageadgang, og der må jeg sige, at det også er lang tid at vente på en afgørelse fra Miljø- og Fødevareklagenævnet.
De arbejder jo altså med fuld armslængde.
Kenneth Fredslund Petersen (DD), 2024-11-06:
Først og fremmest tak til ministeren for at møde op.
Det er altid dejligt.
Er det ministerens opfattelse, at det er udtryk for en effektiv sagsbehandling, at Vejle Havn siden 2020 har afventet svar på sin ansøgning om at få en klaptilladelse?
Magnus Heunicke (S), 2024-11-06:
Det hedder i lovforslaget her en administrativ afvisning, og det er, fordi det ikke er en fysisk afvisning.
Det står også meget, meget klart beskrevet.
Det er af forskellige årsager, arbejdsmiljø m.m., mange steder ikke muligt, fordi det er affald, vi har med at gøre, og at få det ud på gulvet og derefter få det samlet op og i bilen igen er ikke muligt.
Når det først er på gulvet, er vi nødt til at få det brændt af.
Derfor er man så nødt til at sige: ikke en fysisk afvisning, men en administrativ.
Hvad betyder det?
Det betyder, at administrationen i Miljøstyrelsen så kan finde ud af, hvor de skal tage på tilsyn rent fysisk, så vi kan få ryddet op i det her, der sender ting, der skulle til genbrug, over til forbrænding.
Derfor er det et forslag, som styrker genbruget og mindsker, at vi får brændt ting, som faktisk skulle have været genbrugt.
Theresa Scavenius (UFG), 2024-11-06:
I forlængelse af de konkrete spørgsmål vil jeg gerne spørge: Hvad er den reelle forøgelse af genanvendelsen i forhold til de indirekte effekter?
Og vil ministeren være med til at lave et ændringsforslag, så vi får en ordlyd, der passer mere til, hvad der egentlig reelt foregår, nemlig at det skal være en digital indberetning frem for det her misvisende ord, hvor man kan få indtryk af, at et affaldslæs bliver afvist, mens det reelt bare er en digital indberetning.
Magnus Heunicke (S), 2024-11-06:
Ordføreren sagde det jo faktisk selv.
DR skal arbejde for at afspejle den – jeg skrev det ned – virkelighed, vi lever i.
Det er jo det, DR skal gøre, og det er også det, der står i radio- og fjernsynslovens § 10.
Man skal sikre alsidighed og mangfoldighed, også når det gælder køn og geografi.
Gør man det i dag?
Det gør man jo ikke i dag.
Det gør man jo ikke i dag, og at man har en politik for at styrke det område for at sikre, at man så lever op til den paragraf, og at man, som ordføreren selv sagde, afspejler den virkelighed, vi lever i, synes jeg er på tide.
Sólbjørg Jakobsen (LA), 2024-11-06:
Jamen den virkelighed, vi lever i, er den, at kønnet ikke skal være det, der er afgørende.
Hvis man skal sige, at kønnet er afgørende, så er det da klart, at der skal være en 50-50-fordeling, men jeg er mere repræsenteret af en liberal mand, end jeg er af en socialdemokratisk kvinde.
Men jeg har ikke hørt DR sige, at de vil have lige så mange liberale som socialister.
Det har de ikke nogen kvoter for, så det er jo ikke min repræsentation, de kæmper for.
De kæmper for mit køn, altså kønnet i sig selv.
Så det er jo ikke den virkelighed, vi lever i.
Det er der, hvor man tillægger kønnet selvstændig betydning, og det gør ligestillingsministeren også her, og det er dybt bekymrende.
Kan man så have det fokus uden samtidig at sætte mål baseret på kvinder?
Hvis du bad min søn tegne en læge, ville han formentlig tegne en mand, men der er flere læger i dag, der er kvinder, end mænd.
Det har ikke sat nogen forhindringer.
Vi ved også, at mænd og kvinder i gennemsnit har et hav af forskelle.
Hvordan kan man så forvente, at udfaldet kan være præcis det samme og bør være præcis det samme i alle henseender?
Og hvordan kan man mene, at DR kan vælge at sige: Vi vil hellere kønsdiskriminere direkte for at undgå en formodet diskrimination end at bestræbe os på bare ikke at diskriminere?
Magnus Heunicke (S), 2024-11-06:
Jeg tror, ordføreren her er lidt ude i at overfortolke og bevidst misforstå, i forhold til hvad det er, som jeg har læst i den artikel og kan forstå hvad man er i gang med hos DR.
Det handler jo ikke om, at det skal være 50-50 i alle tv- eller radioindslag; det er slet ikke der, man er henne.
Det mener jeg ikke vil være relevant.
Men nogle gange skal man også bryde med vanetænkningen, ligesom spørgerens søn skal bryde med vanetænkningen om, hvad en læge er.
Er det en mand?
Nej, det kan faktisk også være en kvinde; det kan vi jo se på medicinstudiet.
Sådan er man også på vores redaktioner nødt til at bryde med vanetænkningen.
En ekspertkilde kan også være en kvinde, der har stor viden om de områder, som man dækker.
Nick Zimmermann (DF), 2024-11-06:
Hvilke initiativer vil ministeren tage for at sikre, at rockere og bandemedlemmer ikke kan modtage førtids- eller seniorpension?
Kenneth Fredslund Petersen (DD), 2024-11-06:
Ministeren erindrer jo, at vi stod her den 21. februar i år, hvor jeg havde et lignende spørgsmål.
Faktisk havde jeg fremsendt et spørgsmål, der handlede om Nakskov Havn.
Den blev så reddet på mållinjen, fordi Nakskov har fået deres tilladelse efter næsten 6 års ventetid.
Det er ufattelig lang tid.
Vejle søgte den 1. maj 2020.
Som ministeren meddelte mig, er der jo iværksat en masse, og der blev faktisk sagt fra ministerens side den 21. februar i år, at allerede i næste uge ville der ske en hel masse ovre i ministeriet, fordi de skulle have den her bunke reduceret.
Som ministeren selv er inde på, får man tilladelsen i januar 2023, men på grund af en klage, der har opsættende virkning, venter man stadig væk i februar måned i 2024 på at få lov til at grave sejlrenden ud, som man ikke har gravet ud siden 2019.
Den seneste opdatering fra Vejle Havn for få dage siden er, at man nu håber på at få den først i 2025, og så kan man tidligst begynde opgravningen i november måned 2025 på grund af ålegræsvækstsæson, og så nærmer vi os 6 år, hvis ellers tingene kører fra nu af.
Jeg er bare nødt til at sige, at der er lang vej fra næsten 6 år og så ned til 9 måneder.
Så jeg mener helt afgjort, at ministeren har en opgave, og jeg tror faktisk på, at ministeren gør det, men der skal presses på for at løse det her, også mens der tages hensyn til miljøet i fjordene.
Magnus Heunicke (S), 2024-11-06:
Det gør det jo ikke, så derfor er det ikke tilfredsstillende, at der har været sådan en sagspukkel.
Jeg kender ikke begrundelsen for den klage til Miljø- og Fødevareklagenævnet – der er flere forskellige, der har indgivet klager.
Den skal jo behandles, og jeg kender ikke status for den.
Det er, som jeg prøvede at sige, da jeg blev afbrudt af formanden – og det er jo helt i orden, for jeg talte også for lang tid i min første besvarelse – med fuld armslængde, at de arbejder i Nævnenes Hus i Viborg, og den klage skal de selvfølgelig behandle.
Men jeg mener også, at det er for lang tid at vente på en afgørelse, også af en klage.
Jeg mener, at det er fornuftigt og nødvendigt, at DR som den største udbyder af public service i Danmark er bevidste om at sikre alsidighed og mangfoldighed, og det gælder også køn og geografi, og det er det, som den artikel, som spørgeren har sendt med, handler om.
Man kan godt have en anden holdning, men man kan også bare læse loven, nemlig radio- og fjernsynslovens § 10, som forpligter til præcis at sikre det her.
Det betyder jo noget, at et bredt udsnit af den danske befolkning geografisk, kønsmæssigt og andet kan se sig repræsenteret, når man ser, hører eller læser DR's produkter og programmer.
Jeg er tilhænger af den politik.
Det synes jeg er fornuftigt.
Vi kan jo se, hvordan det går.
De, vores medier, har selv lavet opgørelser hele tiden.
Det tyder på, at det går i den rigtige retning.
Det synes jeg er positivt, altså at man bevæger sig i den rigtige retning.
Der var en undersøgelse, jeg så, som SDU har lavet tilbage i 2021.
Der var 31 pct. kvinder og 69 pct. mænd på DR.
Nu virker det, som om tallene ser lidt mere fornuftige ud, men det dækker jo over store forskelle.
Jeg kan forstå på artiklen, som der henvises til, at DR selv siger, at i børne-tv er de virkelig stærke og gode til repræsentation.
Til gengæld er det, når det handler om især nyhedsdækningen, mange mænd, der er i fjernsynet, og der er stadig væk få kvinder i fjernsynet.
Så jeg synes, det er klogt at have en politik, der sikrer, at der er repræsentation, også der, hvor man ikke lukker nogen ude, men tager flere med.
Sólbjørg Jakobsen (LA), 2024-11-06:
Og tak til ministeren for at komme.
Hvad mener ministeren om, at DR i fremtiden vil frasortere medvirkende til deres programmer baseret på deres køn og bopæl?