runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Astrid Krag (S), 2018-11-02:
Nu står jeg lige og leder, for jeg har den her blanket, man normalt plejer at underskrive – her er den – i forhold til troskab.
Og det er jo rigtigt, at der plejer man at sidde derhjemme med sig selv og sin e-Boks og skrive under på, at man sværger troskab og loyalitet, og på den måde er jeg jo meget, meget enig med ordføreren og øvrigt alle de andre aftalepartier i, at det er vigtigt og godt og rigtigt, at vi får de her lokale grundlovsceremonier, og at det er vigtigt med en højtideliggørelse og festligholdelse af det at få et dansk statsborgerskab, fordi det er noget ganske særligt.
Men kan ordføreren ikke bare bekræfte, at vi ikke har set nogen eksempler på, at folk, der er gået igennem den lange proces, det er at kunne blive dansk statsborger, afviser at give hånd?
Det har vi jo ikke set nogen tilfælde af.
Altså, det her er jo nogle mennesker, der har lagt sig i selen for at kvalificere sig til det, og bør vi ikke få de her ceremonier op at flyve og så se, om der er et problem?
Jeg synes, debatten er vigtig – det må ordføreren ikke tage fejl af – jeg synes, det er rigtig vigtigt, at vi også tør diskutere de her principielle ting i vores samfund.
Vi har jo historisk ikke tradition for at lovgive om det, som man har i andre lande som Frankrig eller Schweiz, hvor man i højere grad har haft store kultursammenstød gennem tiden.
Og derfor er debatten vigtigt – der må ordføreren overhovedet ikke misforstå mig – men vi har vel ikke haft nogen konkrete eksempler i forhold til statsborgerskab, al den stund vi ikke har de her ceremonier i dag.
Christian Langballe (DF), 2018-11-02:
Altså, nu diskuterer vi jo faktisk folk, der af religiøse grunde har nægtet at give hånd – en censor, der nægter at give hånd til en elev osv. osv.
Vi diskuterer faktisk nogle forhold, som er derude, ligesom jeg da i hvert fald kan komme i tanker om nogle, der ikke giver hånd til kvinder, fordi de betragter dem som en urene.
Hvis vi så løfter det ud af den almindelige diskussion om, hvorvidt man skal give hånd eller ikke skal give hånd, vil jeg sige, at jeg altså giver hånd, når jeg kommer over til dronningen, det gør jeg – også fordi dronningen ikke giver krammere; det vil jeg ikke udsætte hende for.
Men det er jo også bare meget enkelt, nemlig at det her bare er noget andet.
For nu løfter vi det ind i den sammenhæng, det hører til i – ikke blot i forhold til at give hånd, men i forhold til at få et statsborgerskab, et dansk statsborgerskab, hvor man højtideligt tilkendegiver ved håndtrykket, at man så at sige anerkender Danmark, man siger tak, samtidig med at det er en loyalitetserklæring og en solidaritetserklæring i forhold til Danmark og danskerne.
Det er det, der ligger i håndtrykket.
Er det for meget?
Nej, det er det ikke.
Skal man det?
Astrid Krag (S), 2018-11-02:
Jeg er faktisk meget enig i det, som ordføreren siger i starten af sin ordførertale, altså at vi lovgiver om det selvfølgelige, fordi det ikke er selvfølgeligt mere, eller når det ikke er selvfølgeligt mere.
Så derfor vil jeg bare spørge, hvordan ordføreren når frem til den konklusion, at det ikke er selvfølgeligt mere i Danmark, at man giver hånd, når den bliver rakt frem til en i en sammenhæng som den her.
Christian Langballe (DF), 2018-11-02:
Det skal jeg så prøve på, formand.
Vi lovgiver på det her område for det selvfølgelige, fordi det ikke er selvfølgeligt længere.
Så enkelt er det.
Den her håndtryksceremoni er den nye statsborgers møde med Danmark, fordi den borgmester, der giver håndtrykket, repræsenterer Danmark.
Jeg er blevet opdraget til at give hånd og opdraget til, at det er uforskammet, hvis man ikke giver hånd tilbage, når en rækker labben ud.
Men vi giver også hånd, når det er højtideligt.
Da vi skulle til bal ved dronningen, gav vi hånd, fordi det gør vi bare.
Dronningen giver nemlig ikke krammere.
Da min datter for nogle år siden modtog sit eksamensbevis på gymnasiet, gav hun hånd som tak til rektor, fordi det gør man bare, når man får et eksamensbevis.
Så enkelt er det.
Når man bliver gift i en kirke, giver man hånd, hvor ægteparret tilkendegiver over for hinanden løftet om at være tro, indtil døden skiller dem ad.
Og faktisk er ægteskabet ikke retsgyldigt, før man har givet hinanden hånd.
Alle aspekter er med: altså højtideligheden, taknemmeligheden og løftet.
Det er med, når en ny statsborger, en ny dansker, bliver bedt om at give hånd.
Begivenheden er i sig selv højtidelig, fordi det er noget særligt at få et dansk statsborgerskab.
Det er en dyrebar gave at blive inviteret indenfor og blive en del af det danske folk.
Så manglede det da bare, at man gav hånd.
Derfor siger man også tak, når man får statsborgerskabet.
Når man bliver en del af det danske folk, ja, så er taknemmeligheden en selvfølge.
Og så ligger der et løfte i håndslaget, en vedkendelse af, at der i stedet for alle mulige andre tidligere loyalitetsforhold – de være sig statslige eller religiøse – nu er sat et nyt, nemlig Danmark og danskerne.
Når man giver hånd til borgmesteren, erklærer man samtidig loyalitet over for danskerne og Danmark.
Så derfor skal man give hånd, og derfor er der et løfte i håndtrykket, en solidaritetserklæring i forhold til Danmark, som nu er blevet det nye loyalitetsforhold, som man står last og brast med og kæmper for.
Men hvorfor vil man så overhovedet være en del af Danmark?
Hvorfor vil man overhovedet være en del af det danske folk, hvis man betragter de mennesker, man er iblandt, som urene?
Det er i sig selv en lakmusprøve på, om man vil være dansk, at man giver hånd.
Hvis man har det fornærmende syn på almindelige danskere, ja, så skal man overhovedet ikke have et statsborgerskab; man har ikke fortjent et statsborgerskab.
Jeg er opdraget til at give hånd ved forskellige lejligheder, og jeg har også oplevet det fornærmende, når folk ikke vil give hånd.
Jeg mener, at vi med den her lov stadfæster, at man møder det almindelige Danmark med åbenhed og tilkendegiver, at man vil være en del af det, ved at give hånd.
Vi stemmer ja til lovforslaget.
Astrid Krag (S), 2018-11-02:
Jeg ved ikke helt, hvad jeg skal sige.
Jeg synes ikke, at den her diskussion er skør.
Jeg sagde faktisk i min ordførertale, at det her er en vigtig diskussion, fordi nogle af de ting, vi ikke kan lovgive om, men som vi er afhængige af stadig binder os sammen i fremtiden, jo er de stærke værdier, de stærke danske værdier, og dem bliver vi nødt til at tale om, og dem bliver vi nødt til at holde hinanden op på nogle forventninger omkring.
Det her er da et meget godt eksempel på en debat, som jeg synes har en værdi.
Jeg er ikke med på den der vogn, der kalder det fjollet og skørt.
Det er faktisk vores demokratis lokale repræsentanter, det er vores borgmestre, og ja, dem har vi faktisk tillid til.
Der kommer til at blive givet hånd til de her fine ceremonier.
Det er jeg fuldstændig overbevist om.
Vi skal lovgive der, hvor der er problemer, og det er der altså ikke her.
Mads Fuglede (V), 2018-11-02:
Jeg er jo helt enig med spørgeren i det, som han pegede på i sin fine tale, nemlig at det kan være rigtig mærkeligt, at man ønsker at blive en del af et folk, som man ikke har nogen respekt for.
Og om man så finder vej til den disrespekt via religiøse forskrifter eller andet, er egentlig mig underordnet.
I selve den tilgang til det at blive statsborger er der noget, der for mig er dybt bizart – den betragtning deler jeg med hr. Christian Langballe.
Christian Langballe (DF), 2018-11-02:
Altså, det, jeg spurgte om, vedrører bare, at når vi diskuterer islam, hvad angår de renhedsforskrifter, der følger med islam, så er det jo bare en kendt sag, at der er en opdeling, et verdensbillede, hvor der er de rene og de urene – og det er sådan set bare det, jeg spørger til.
Og hvis man ikke vil give hånd og på den måde blive en del af Danmark, skal man ikke have noget statsborgerskab.
Det var såmænd det eneste spørgsmål, jeg havde.
Mads Fuglede (V), 2018-11-02:
I hele tilgangen til spørgsmålet om vægtningen af det religiøse perspektiv i det her er det jo for mig altafgørende at slå fast, at der i den ceremoni er det vigtige element, at grundloven er den, du tager til dig som udgangspunktet for alle de rettigheder og pligter, du nu tager på dig, og at der ikke er nogen religiøse forskrifter, der kan stå over det, der står i den grundlov.
Derfor er det religiøse perspektiv noget, der må tilhøre et forhold mellem hin enkelte og en større magt.
Men i den situation er det kun grundloven, som man skal have respekt for.
Christian Langballe (DF), 2018-11-02:
Altså det, som jeg mener er grundlæggende med hensyn til islam, er, at der er nogle renhedsforskrifter, hvor man skelner mellem rent og urent, og det turde altså ikke være nogen hemmelighed for os, der ved noget om det.
Jeg vil bare spørge, om det indgår i ordførerens overvejelse, at det at få et statsborgerskab og give hånd så også betyder, at man ikke af religiøse grunde, bl.a. fordi man betragter borgmesteren som uren, kan nægte at give hånd.
Japanerne er et meget høfligt folk.
Jeg har lige været derovre, og de giver hånd af respekt for vesterlændinge, fordi de ved, at man giver hånd her.
Hvis spørgsmålet så er, om vi skal diskutere, hvordan en sådan ceremoni skulle være i Japan, hvis de nu havde sådan en ceremoni, så vil jeg svare, at det vil jeg ikke.
I øvrigt har de meget strengere restriktioner, hvad angår statsborgerskab; de uddeler så få, at man tror, det er løgn.
Men det, der er sagen, er, at i Danmark giver vi hånd.
Til det med, at det er noget griseri, vil jeg sige, at jeg, når jeg næste gang kommer ud til en fødselsdag i sognet og fødselaren rækker mig hånden, skal huske at sige: Jeg vil ikke hilse på dig, for det er noget griseri.
Altså, helt ærligt!
Astrid Krag (S), 2018-11-02:
Det var et meget klart svar, også til de Venstreborgmestre, der ikke vil følge det her lovkrav om håndtryk.
Men lad mig så stille et lidt større spørgsmål.
Hvis det er rigtigt, er det så ikke et udtryk for en falliterklæring for hele det regelsæt, vi har bygget op, hvor folk jo bruger mange år på at kvalificere sig til at blive dansk statsborger?
Man skal have haft tidsubegrænset ophold i Danmark i 9 år, man skal have forsørget sig selv og sine, man skal overholde landets love, man skal kunne sproget på et højt niveau, man skal have taget en indfødsretsprøve, og vi har faktisk i Folketingssalen stemt for, at de her mennesker skal have statsborgerskab.
Hvis de kan nå igennem hele den årelange proces og stadig være fundamentalister, der afviser Danmark og viser det ved ikke at ville give et håndtryk, har vi og vores regler så ikke spillet fallit?
Og kan Venstres ordfører fortælle, hvor mange man regner med kommer til at miste deres statsborgerskab, fordi de ikke vil give hånd?
Mads Fuglede (V), 2018-11-02:
Det er i handlingen og ikke ved personen, at man tilkendegiver sin respekt for de danske værdier og viser, at man tager den gave, det er at blive dansk statsborger, så meget på sig, at man gør sig anstrengelser for at blive så dansk i hjertet, man nu kan.
Astrid Krag (S), 2018-11-02:
Der er mange ting, man kunne have lyst til at spørge Venstres ordfører om.
Vi kunne også tage en længere principiel diskussion om, hvad det er, der primært har drevet ligestillingskampen igennem danmarkshistorien, om det er Folketinget og lovgivningsknappen, der har været den drivende kraft, eller om det faktisk har været nogle mennesker, der organiserede sig ude i vores samfund, men det falder nok lidt uden for lovforslaget her.
Men jeg synes, det var en noget forsimplet fremstilling af danmarkshistorien og de kræfter, der har skabt de progressive værdier, som Danmark bygger på i dag.
Jeg vil bare spørge Venstres ordfører, om Venstre som parti så mener, at det har en lige så høj kvalitet, hvis det er en embedsmand, der giver det her håndtryk.
I de tilfælde hvor en Venstreborgmester ikke vil give det og har bedt en embedsmand om at forestå det, har det så den samme symbolske betydning og den samme symbolske værdi, at det er en embedsmand, som hvis det var borgmesteren?
Astrid Krag (S), 2018-11-02:
Jamen jeg behøver såmænd ikke at gøre ordføreren klogere.
Ordføreren kan læse videre ned i den artikel, han står med, for det allersidste citat i den artikel er også fra fru Mette Frederiksen, hvor hun siger: Generelt synes jeg, at Christiansborg lovgiver om for meget, og at vi blander os i for mange ting.
Vi lovgiver for meget i Danmark, og derfor vil jeg gerne reservere lovgivningen til der, hvor der er et problem, der skal løses, og det ved vi ikke om der er endnu, siger hun, citat slut.
Altså fra samme artikel, som ordføreren står med nu, har jeg nu læst højt, men ordføreren kan jo selv blade om og læse det.
Mads Fuglede (V), 2018-11-02:
Jeg vil lige vende tilbage til noget, Socialdemokratiets formand, fru Mette Frederiksen, sagde i september, og her citerer jeg: For mig er det helt naturligt, at man giver hånd.
For mig er det først og fremmest et ligestillingsspørgsmål.
Det er både ydmygende og nedværdigende, hvis jeg giver hånd til et andet menneske, og han så trækker hånden tilbage, fordi jeg er kvinde.
Jeg er forundret nu, og det er jeg, fordi man nu så ikke længere i Socialdemokratiet vil lovgive om noget, vi opfatter som banale danske værdier, nemlig både det, at man herhjemme giver hånd til hinanden, og at vi ikke opfatter det som nedværdigende, at mænd og kvinder giver hånd til hinanden.
Jeg forstår ikke, at man har ændret kurs på så kort tid.
Er der en eller anden proces fra A til B, som fru Astrid Krag kan gøre mig klogere på?
Astrid Krag (S), 2018-11-02:
Okay, lad mig så lige gøre den sætning færdig, som jeg var i gang med.
Det her håndtryk kan ikke ses som et værn mod ekstremister, som hader Danmark.
Jeg var i debat med fru Marie Krarup fra ordførerens parti, som mente, at det kunne være et værn mod syrienskrigere, der kunne få statsborgerskab, men der er jeg nok meget enig med hr. Naser Khader fra Det Konservative Folkeparti, som har sagt, at man vil være villig til at give sin højre arm for at få statsborgerskab, og at man, hvis man er så langt i processen, nok også vil give hånd.
Det er ikke sådan et værn, hvis det er det, vi taler om.
Der skal vi have nogle effektive indsatser både langt tidligere og helt andre steder.
Tak for det spørgsmål.
Vi har det jo sådan i Socialdemokratiet, at vi meget gerne er med til at lovgive om og også at stramme op i forhold til de reelle problemer, der er i vores samfund.
Og der er problemer med tilstrømningen, dårlig integration og tilbagesendelse, som jeg ved er nogle af de ting, som Dansk Folkeparti lige for tiden også diskuterer i andre lokaler end her i Folketingssalen.
Der vil vi meget gerne være med til at bruge lovgivningsredskabet, når det giver mening.
Men vi skal ikke lovgive om problemer, der ikke eksisterer.
Der må vi altså nogle gange styre os lidt her i Folketinget og tage tingene i den rigtige rækkefølge. Vi skal have de her ceremonier op at flyve.
Jeg tror, de bliver rigtig fine.
Jeg tror, de kommer til at leve op til det formål, som vi jo er enige om, nemlig at det skal være noget højtideligt og noget ganske særligt, når man får et dansk statsborgerskab.
Vi har ønsket, at det skal festligholdes.
Det tror jeg at de her lokale grundlovsceremonier bliver rigtig gode til.
Jeg tror, det bliver nogle fine arrangementer med Dannebrog og røde sodavand til børnene, og hvordan man nu ellers vælger at gøre det.
Og så tror jeg, at man godt kan håndtere det lokalt.
Jeg tror selvfølgelig, at der bliver givet hånd.
Jeg må sige til hr. Christian Langballe, at det spørgsmål, der blev stillet, er hypotetisk.
Selvfølgelig skal man give hånd, og er man ekstremist ...
Det spørgsmål må jeg uddybe, for jeg kan forestille mig, at ordføreren spørger igen.
Christian Langballe (DF), 2018-11-02:
Jeg havde lidt den fornemmelse, da hele den her håndtryksdebat gik i gang og venstrefløjen med De Radikale kom med deres hylende forargelse – det er man jo vant til – at det var, som om Socialdemokratiet løb af sted som forskræmte høns, der ikke rigtig vidste, hvordan de skulle forholde sig til det her.
Det synes jeg egentlig var lidt komisk.
Jeg mener jo, at det at give et håndtryk er mere end blot at hilse på hinanden.
Det er faktisk en del af aftaleretten.
Det vil sige, at der i håndtrykket også ligger et løfte om, at man vil respektere de danske værdier og det, som Danmark står for.
Hvis en person af religiøse grunde – eventuelt og måske en muslim –
betragter vedkommende, altså den borgmester, der måske vil give hånd, som uren, skal den her muslim overhovedet ikke have statsborgerskab.
Det synes jeg ligger i sagens natur.
For så vil den person overhovedet ikke være en del af det danske fællesskab.
Jeg ved ikke, om det giver anledning til nogle principielle overvejelser, at jeg siger det, jeg gør, men mit spørgsmål til Socialdemokratiet er: Hvorfor kan I ikke stemme for det her?
Det synes jeg er besynderligt.
Kirsten Normann Andersen (SF), 2018-11-02:
Jeg er egentlig ikke helt sikker på, at jeg forstår, hvad ordføreren mener.
Men hvis ordføreren mener, at vi i Danmark skal overholde den danske grundlov, og at det skal alle uanset religiøs overbevisning, så er det SF's stilling i den sammenhæng.
Christian Langballe (DF), 2018-11-02:
Vil man afskaffe kravet om håndtryk igen?
Det synes jeg er interessant, for vi skal jo også vide, hvordan vi stiller os til det i Dansk Folkeparti.
Astrid Krag (S), 2018-11-02:
Men det giver jo ikke mening at gøre, som om hvis og når er det samme.
Det her er mennesker.
Det her er jo mennesker, der har haft tidsubegrænset opholdstilladelse i Danmark i 9 år.
Det er mennesker, der har forsørget sig selv og deres familie.
Det er mennesker, der har bestået en indfødsretsprøve med detaljerede spørgsmål om vores historie, vores kultur og også vores nutid, og hvad det er, der binder os sammen.
De har overholdt landets love, og vi har stemt for dem her i Folketinget, vi har stemt for, at de skal have statsborgerskab.
Så møder de frem til den her fine, lokale grundlovsceremoni, som der desværre jo er nogle Venstreborgmestre, der siger, at de ikke selv vil stå i spidsen for, og det bliver embedsmænd, der kommer til at gennemføre det.
Det synes jeg er ærgerligt.
Så kommer de selvfølgelig også til at give hånd der.
Det er virkelig skørt, synes jeg, at vi skal diskutere, at der er mennesker, der vil bruge så lang tid på at kvalificere sig, lægge sig så meget i selen for at være en del af vores danske fællesskab, og så vil de ikke give hånd.
Men skulle den situation opstå og skulle det, som hr. Henrik Dahl snakker om, opstå, altså at man påkalder sig en religiøs ret til ikke at vise respekt, om det så er, fordi det er en kvindelig borgmester, eller hvad det kan være, er det da et problem, vi vil være med til at kigge på, og så kan det da sagtens være, at vi skal bruge lovgivning.
Jeg tror, man skal være overordentlig kreativ, hvis man skal få spørgsmålet om lovregulering af håndtryk ved nogle lokale grundlovsceremonier for folk, der har permanent opholdstilladelse 10 år i Danmark og mødt alle de krav, vi stiller – og vi har i øvrigt stemt for deres statsborgerskab her i Folketinget – til et spørgsmål om en stram udlændingepolitik.
Man skal være en meget, meget kreativ Venstremand for at kunne få det til at hænge sådan sammen.
Jeg lytter jo bl.a. bare til nogle af borgmestrene fra ordførerens eget parti, som har sagt, at vi godt kan finde ud af det her, uden at Christiansborg skal lovgive hele tiden.
Det er også det, min egen formand har sagt, og det er jeg også enig i.
Vi har mange værdier, der er sindssygt vigtige, og som er helt afgørende for sammenhængskraften i det her land, som fungerer hver eneste dag, uden at vi har detaillovgivet om dem.
Karen Ellemann (V), 2018-11-02:
Det er enormt svært at forstå den position, som Socialdemokratiet indtager i den her sag.
Og derfor har jeg måske behov for at få ordføreren til at bekræfte, hvordan Socialdemokratiet agerede under forhandlingerne.
Altså lige præcis det her med, at håndtrykket er det, der besegler, at man har indgået en aftale, og derfor var Socialdemokratiet villig til det.
Kan ordføreren bekræfte det?
Britt Bager (V), 2018-11-02:
Nu siger fru Astrid Krag, at det er naturligt at give hånd, noget af det allermest naturlige, og at vi forholder os til den her hypotetiske situation, hvis den skulle opstå.
Skal jeg forstå det sådan, at hvis, jeg vil hellere sige når den her hypotetiske situation opstår, er Socialdemokratiet klar til at lovgive om det, er klar til at lovgive om, at et håndtryk skal være en del af den her ceremoni?
Astrid Krag (S), 2018-11-02:
Jeg tror snart ikke, at jeg kan sige det meget tydeligere, end jeg har sagt.
Selvfølgelig skal man give hånd.
Når en borgmester stikker lappen frem, så giver man hånd, ligesom vi i øvrigt i vores samfund hver eneste dag giver hånd i vældig mange sammenhænge, uden at der er lovgivet om det.
Det er da sådan lidt den omvendte verden, at det er den liberale del af Folketinget, der mener, at vi skal ned og lovgive i detaljen på den her måde.
Det vil sige, at det ikke er et problem, der eksisterer nu, så lad os forholde os til det, hvis det bliver et problem.
Henrik Dahl (LA), 2018-11-02:
Hele udviklingen på indvandringsområdet kan karakteriseres på den måde, at den har bestået af ting, som har været antaget for at være hypotetiske, og som er sket alligevel de sidste 30 år, så derfor synes jeg, at man skal være lidt forsigtig med at sige, at ting er hypotetiske, men som folketingsmedlem er man jo underlagt en forpligtelse til at beskytte, bevare og forsvare grundloven.
Er det en god idé at forsvare § 70 på den måde, som Socialdemokratiet har valgt?
Astrid Krag (S), 2018-11-02:
Jeg må virkelig ikke være særlig pædagogisk i min formidling.
Socialdemokratiet støtter ikke muligheden for en religiøst begrundet fritagelse for at give hånd ved de her statsborgerskabsceremonier.
Vi opponerer imod, at vi skal lovgive ned i detaljen om, hvordan de her ceremonier skal indrettes.
Selvfølgelig skal der gives hånd, og det er da en fuldstændig hypotetisk diskussion, at der er nogle, der har brugt 10 år på at kvalificere sig til at få statsborgerskab, har lagt sig i selen for at møde alle de krav, vi stiller.
Vi har her i Folketinget stemt ja til, at de skal have statsborgerskab, og så når de frem til ceremonien og vil ikke give hånd.
Det er for mig fuldstændig hypotetisk, og derfor vil ordføreren jo også i min ordførertale høre mig sige: Skulle det ske, må vi jo diskutere lovgivning.
Men lad os nu lade være med at bruge vores krudt på problemer, der ikke eksisterer.
Jeg synes faktisk, at vi har nogle gode regler for indfødsret.
Jeg synes, at vi stiller nogle skrappe krav, og det er godt, at vi gør det.
Vi har været med til at stramme de krav ad to omgange, for selvfølgelig skal der knytte sig nogle meget skarpe og meget præcise krav til det at blive dansk statsborger, hele den proces, de mange år ligger jo forud for, at man møder frem til den her ceremoni.
Sidst jeg diskuterede det her, var der jo i hvert fald også to jyske Venstreborgmestre på banen – og i øvrigt var der ingen fra Venstres folketingsgruppe, der havde lyst til at diskutere lovforslaget her.
Jeg kan ikke have været pædagogisk nok i min ordførertale, for det var jo faktisk en redegørelse for, hvorfor vi stemmer gult.
Og jeg deler ikke opfattelsen af, at det skulle være noget specielt drastisk.
Vi ser, at der bliver stemt gult en gang imellem, andre gange kommer partier med ændringsforslag, foreslår at få lovforslaget splittet op, så de på den måde kan vise, hvordan de forholder sig til et forslag, hvor der er dele, de er enige i, og dele, de ikke er enige i.
Men udlændinge- og integrationsministeren har jo valgt at fremsætte det her lovforslag på en måde, så man ikke kan stille ændringsforslag til det om håndtryk, fordi det er så malerisk beskrevet i lovbemærkningerne.
Og man kan jo heller ikke bede om at få et lovforslag splittet op med hensyn til lovbemærkningerne.
Så den mulighed har vi ikke.
Og så er der parlamentarisk ikke andre muligheder end den gule knap.