Lisbeth Bech Poulsen (SF), 2017-09-07:
Tak for ordet.
Jeg kunne bruge al min taletid i dag på at tale om regeringens usolidariske og skæve finanslovsforslag, eller at det er snyd med beregningerne, der dækker over, at det jo er direktøren, der selvfølgelig får mest ud af regeringens samlede planer, både i kroner og øre og relativt i procenter.
Jeg kunne også tale om, at det er lykkedes regeringen at lave et såkaldt vækstudspil til 2 mia. kr. uden at sætte en øre af til uddannelse.
Tværtimod betyder omprioriteringsbidrag og andet, at der skæres omkring 1 mia. kr. på uddannelsesområdet.
Her kunne jeg gentage det spørgsmål, som regeringen fik ved pressemødet: Hvor vil I få mekanikere til alle jeres Lamborghinier?
Selv den dygtigste spindoktor kan ikke få det til at betyde bedre eller bare uændret velfærd.
Endelig kunne jeg også bruge al min tid på at rase over, hvor hamrende uambitiøs regeringen er på naturens og klimaets vegne og dermed på vores alle sammens vegne, for det er vores fremtid, der er på spil.
Og ligesom fattigdommen ikke forsvinder, fordi man fjerner en fattigdomsgrænse, forsvinder klimaforandringerne heller ikke, fordi regeringen dropper det grønne nationalregnskab, som SF foreslog og fik igennem i 2014.
Det fik få år at leve i, før vores sorte regering har droppet at videreføre det.
Jeg kunne bruge al min tid på at tale om regeringens kulsorte, skæve, velfærdsfattige og børnefri finanslov, hvor der sammen med skatte- og erhvervsudspil drysses 23 mia. kr. ned over dem, der har mest i forvejen, og betalt af dem, der har mindst, og hvor en stor del af regningen afleveres i børneværelset i form af ringere velfærd i fremtiden, af større ulighed og af skattelettelser, der ikke på længere sigt er finansieret.
Jeg vil hellere tale om det, som vi kunne gøre, om, hvordan vi kunne fremtidssikre vores velfærd, sikre den grønne omstilling og bruge alle vores ressourcer på at sikre vores børns fremtid, for de er fremtiden.
Fremtidens Danmark skal være et sted, hvor vi går forrest med grønne job, bæredygtige byer, liv på landet, og hvor balanceprincippet ikke bare er en regnskabsteknisk øvelse, men handler om bedre liv, mindre stress, mere ro, fællesskab, og hvor vi ikke forbruger flere ressourcer, end jorden kan klare, hvor vi fremmer grønne job og udvikler nye løsninger på klimaforandringerne.
Samtidig kunne vi fjerne nedskæringerne på DSB, og vi kunne fortsætte det grønne nationalregnskab, så vi kender konsekvenserne af vores politik.
Jeg har lagt mærke til, at statsministeren i dag holdt tale ved Ungdommens Folkemøde og sagde til de unge: I er den generation, der skal redde kloden fra et klimasammenbrud.
Kære statsminister, jeg tror, de unge har en berettiget forventning til, at du også gør noget i stedet for at spænde ben for grønne tiltag.
Vi kunne droppe produktivitetskravet til sygehusene allerede næste år for at sikre, at sygehusene kan levere bedre behandling og overholde fristerne for kræftbehandling uden at slide personalet helt ned, og så foreslår vi i SF at tilføre 1,4 mia. kr. ekstra ud over at droppe det rigide produktivitetskrav.
Vi kunne også tage fat på at sikre, at der er voksne nok til børn i daginstitutionerne.
Vores mål er højst tre vuggestuebørn eller seks børnehavebørn pr. voksen.
Nelson Mandela sagde for lang tid siden, at der ikke er noget, der kan være en tydeligere åbenbaring af et samfunds sjæl end den måde, hvorpå det behandler dets børn.
Det er rigtigt, og derfor skal de heller ikke stuves sammen med alt for lidt voksenkontakt i mange timer hver eneste dag.
Vi kunne tilføre 10 pct. flere hjemmehjælpere.
Jeg kender det fra min egen familie, ligesom I sikkert også gør, altså hvor træls det kan være, når et familiemedlem skal møde den 10. eller 15. nye hjemmehjælper.
Derfor skal vi have faste teams i hjemmeplejen, og det har vi sat penge af til. Vi kunne også fjerne de nye nedskæringer på uddannelsessystemet, som regeringen lægger op til – det såkaldte omprioriteringsbidrag, som jo egentlig bare er nedskæringer – og bortbarberingen af den pulje på 150 mio. kr., der har styrket erhvervsuddannelsen de seneste 2 år.
Hvordan kan man finde på at skære den væk, når alle ved, at vi mangler ufaglærte og faglærte, og når der stadig væk er store problemer på erhvervsuddannelserne?
Uddannelse er det mest kraftfulde våben, du kan bruge til at ændre verden.
Det sagde Mandela også.
Vi kunne droppe kontanthjælpsloft, 225-timersregel, integrationsydelse – alt det, som skaber fattigdom, ikke mindst børnefattigdom.
I starten af året modtog vi her i Folketinget et brev fra en lang række organisationer, heriblandt Børnerådet, Red Barnet, BUPL og Børns Vilkår, som på det kraftigste – det kraftigste – advarede imod de konsekvenser, som regeringens politik har for børnene.
Mange af de børnefamilier, som er ramt af fattigdomsydelser, har langt mindre end det, der er vurderet til at være et absolut minimumsbudget.
Det er ikke vores vurdering, det er Rockwool Fondens vurdering.
Den advarsel, advarslen om de enorme konsekvenser for børnene, må vi simpelt hen ikke sidde overhørig.
Alt det og mere til kan vi få ved ganske enkelt at droppe regeringens skattelettelser.
SF har også et spareforslag.
Vi mener, at der bruges alt for mange penge på konsulenter.
Mange af de dyre rapporter, der kommer ud af det, er ofte fejlbehæftede eller dækket af et tyndt lag fernis, der skal legitimere regeringens politik.
Opgaverne kunne med fordel løses i højere grad af ansatte i statsadministrationen, så den viden, der opbygges, internaliseres – eller på almindeligt dansk, at vi faktisk lærer noget af det, der f.eks. skete i SKAT, og sikrer, at de kompetencer og de ressourcer, vi skal bruge, bliver hos os.
Det samme gælder også for mange af Kammeradvokatens opgaver, som bliver løst alt for dyrt.
SF foreslår besparelser på i alt 500 mio. kr. i 2018.
For de penge kan man fjerne en række af de nedskæringer, som regeringen foreslår på bl.a. almennyttige foreninger og byfornyelse.
Samlet set er vi et utrolig rigt land, men uligheden stiger, og flere bliver utrolig rige, mens andre har alt for lidt.
Nu vil regeringen bruge vores fælles opsparing på at give endnu mere til dem, der allerede har mest.
Vi er et rigt land, så hvorfor ikke bruge den rigdom på at sikre alle børn en god start i livet, sikre en ordentlig behandling og pleje til vore ældre, de, der har bidraget igennem et helt liv?
Nogle af de ældre i vores samfund har ret lidt.
Måske kom de aldrig med på friværdibølgen, måske blev de ramt af sygdom, men faktum er, at alt for mange ældre lever deres sidste år med meget lidt at gøre godt med.
Hvorfor ikke sikre vores sundhedsvæsen?
Det er jo netop et rigt land, der kan investere i ordentlig behandling til alle borgere.
Grøn omstilling er ikke et modeord, det er noget, hvert eneste land på kloden bliver nødt til at indrette sig efter.
Vi har endda både en historisk platform og midlerne til at være helt i front, og det er en investering, der kommer mange gange igen.
Det er faktisk i vindmølleindustrien, der er skabt allerflest job siden årtusindskiftet.
Det er også et rigt land, der har nemmest ved at værne om naturen, om dyr, planter, åer og vandløb.
Der er forskel på politik.
Som Hørup anbefalede »Del jer efter anskuelser«, og det er dage som i dag, hvor det bliver tydeligt, hvor vi hver især står.