Johanne Schmidt-Nielsen (EL), 2017-05-05:
Når den her forespørgselsdebat er vigtig, er det, fordi februars vedtagelse om danskhed her i Folketingssalen fik rigtig mange borgere i Danmark til at sidde tilbage med sådan en følelse af, at de ikke rigtig blev set som danskere, at Christiansborg sagde, at de ikke var rigtig danske – også selv om der er tale om mennesker, som har dansk pas, og som måske er født her eller i hvert fald er kommet hertil for rigtig mange år siden.
For den vedtagelse, og det er jo den, vi diskuterer, som Dansk Folkeparti, Venstre, De Konservative og Liberal Alliance skrev, er svær at læse på andre måder, end at selv om man har dansk pas, selv om man er født her i landet, er det åbenbart ikke nok til at blive kaldt dansker.
Der var nogle af dem, som var bange for, at det kunne få juridiske konsekvenser for dem, de var i tvivl om, hvad resultatet af sådan en vedtagelse i Folketinget egentlig var.
Der kunne jeg jo berolige dem og sige, at det naturligvis ikke var tilfældet.
Der var også andre, som bare var vældig, vældig kede af at bo i et land, som man jo føler sig som en del af, når man er født her og har det danske pas, men så har man en regering, som siger til en: Du er ikke rigtig dansk.
Jeg synes, det er et problem, når danske borgere kommer til at føle sig uvelkomne i deres eget land.
Og selv hvis man er fløjtende ligeglad med de menneskers følelser, må det være sådan, at hvis man er bare det mindste interesseret i at få integrationen i Danmark til at fungere bedre, er det da åbenlyst, at det er rigtig dumt, det er en dårlig idé, at skubbe unge mennesker væk fra fællesskabet.
Og det mener jeg helt åbenlyst man gjorde med den tekst, den vedtagelse, som blev vedtaget her i Folketingssalen.
Hvornår er man så dansker?
Jamen det er sådan set ret simpelt, i hvert fald den juridiske del af det, for når man har dansk statsborgerskab, er man dansker med de rettigheder og pligter, som det nu engang medfører, og for at opnå et statsborgerskab stilles der en række krav.
Vi kan politisk diskutere, hvilke krav der skal stilles.
Jeg er uenig i en lang række af dem, man stiller på nuværende tidspunkt, men ikke desto mindre bør kriterierne i en retsstat være objektive, de bør være gennemskuelige, og når først man så får det danske pas, er man af staten og det danske fællesskab anerkendt som værende dansker.
Jeg helt med på, at danskhed samtidig er en følelse, og derfor mener jeg såmænd også godt, man kan føle sig dansk uden at have et dansk statsborgerskab.
Men følelser er pr. definition subjektive; det er kun den enkelte, der ved, om han eller hun føler sig dansk eller ej.
Det bliver meget, meget uhyggeligt, vi ender i det, man må kalde sindelagskontrol, hvis politikere begynder at blande sig i det spørgsmål, i hvert fald hvis man lader rettigheder afhænge af det.
I øvrigt har et bredt Folketing jo for ikke så længe siden anerkendt, at man faktisk godt kan føle sig dansk, samtidig med at man føler sig alt muligt andet.
Vi har nemlig besluttet, at man gerne må have dobbelt statsborgerskab, hvilket jeg jo synes er vældig godt.
Debatten i februar handlede om boligsammensætningen i Brøndby Strand.
Bør vi i Danmark arbejde for, at boligområderne bliver mere sammensat, at der både bor borgere, som har etnisk dansk oprindelse, borgere, som ikke har etnisk dansk oprindelse, at der både bor overlæger og SOSU'er, at der ikke er nogen områder, hvor næsten alle er på overførselsindkomst, og så er der andre, der aldrig nogen sinde har mødt et menneske på kontanthjælp, men kun hører om sådan nogle i fjernsynet?
Skal vi arbejde for mere blandede boligområder?
Ja, det skal vi.
Det er afgørende, det er vigtigt, både for integrationen, men også for sammenhængskraften i Danmark, at vi i langt højere grad møder hinanden på kryds og tværs.
Her taler vi bestemt ikke kun om etnicitet, det handler også om det der med, hvilken uddannelse man har, om man har et arbejde osv.
Og til det skal vi jo bruge uddannelsespolitikken, og vi skal bruge beskæftigelsespolitikken, og vi skal bruge integrationspolitikken osv. osv. Så skal vi vide, at det er ualmindelig skadeligt for den integration, som vi alle sammen taler om, hvis man siger til unge mennesker: Vi synes ikke rigtig, I er danske.
Jeg er glad for, at det fuldstændig klokkeklart bliver slået fast, af alle partier faktisk, i dag, at selvfølgelig kan man være dansk, selv om man er født i et andet land, selvfølgelig kan man være dansk, selv om ens forældre kommer fra et andet land.
Men jeg synes ikke, det er mærkeligt, at der var nogle, der kunne få den tanke, at det ikke var opfattelsen, når man læste den vedtagelse, som blev vedtaget her i Folketinget i februar.
Nu stod jeg og ventede på at komme på talerstolen, da Venstres ordfører læste sit forslag til vedtagelse op, men jeg synes, at det lød, som om det også på skrift blev slået fast, at det selvfølgelig er tilfældet, og det er godt.