Troels Lund Poulsen (V), 2018-11-16:
Med beslutningsforslag B 18, som vi skal behandle i dag, vil Enhedslisten hæve dagpengesatsen, fastholde medlemmernes statsbidrag på det nuværende niveau og halvere medlemsbidraget for beskæftigede under 25 år.
Det skal give lønmodtagerne tryghed for, at dagpengenes værdi ikke falder.
Jeg vil gerne her fra debattens start slå fast, at vi allerede i dag har et rigtig godt dagpengesystem, som vi kan være stolte af.
Når det handler om tryghed, er det netop grundpillen i den store og brede dagpengeaftale, som regeringen har indgået med Dansk Folkeparti og Socialdemokratiet, på baggrund af de samlede anbefalinger fra Dagpengekommissionen.
Jeg vil også gerne her i min indledning slå fast, at regeringen ikke agter at bryde med aftalen om satsregulering, der sikrer, at vi kan tage ekstra hånd om nogle af de mest udsatte borgere i vores samfund.
Det er jo en aftale, som alle partier undtagen Enhedslisten vel at mærke støtter, og som går tilbage til 1990.
Regeringen agter heller ikke at bryde med skatteaftalen fra 2012, som den tidligere SRSF-regering stod bag.
Aftalen indeholder bl.a. en mindre regulering, som betyder, at den økonomiske forskel på beskæftigelse og overførselsindkomst vil stige frem mod 2025.
Det betyder, at det bedre kan betale sig at arbejde, og det kan regeringen kun bakke op om.
Men lad mig nu uddybe flere af punkterne.
Helt overordnet har vi et godt og attraktivt dagpengesystem, der giver lønmodtagerne et økonomisk sikkerhedsnet ved ledighed og ledige et tydeligt incitament til at komme i arbejde.
Det er samtidig et dagpengesystem, som vi har forbedret i de seneste år med det klare sigte at skabe ro og tryghed om dagpengene.
Et meget bredt flertal i Folketinget har på baggrund af Dagpengekommissionens anbefalinger fundet en god balance mellem tryghed og den nødvendige tilskyndelse til at tage et arbejde.
Vi ser nu også, at langt færre end tidligere opbruger deres dagpengeret.
I første halvår af 2017 opbrugte 102 personer i gennemsnit deres dagpengeret om ugen, hvilket er markant færre end tidligere, hvor det eksempelvis var 585 i gennemsnit om ugen i første halvår af 2013.
Det øgede incitament til at tage beskæftigelse undervejs i dagpengeperioden har bidraget til at styrke sikkerheden for ledige og mobiliteten på det danske arbejdsmarked, og det er til gavn for ikke kun lønmodtagere og arbejdsgivere, men også for samfundet generelt.
Som sagt bygger det nye og trygge dagpengesystem på anbefalinger fra Dagpengekommissionen, hvor arbejdsmarkedets parter var repræsenteret.
Dagpengekommissionen undersøgte bl.a. kompensationsgraden.
De fandt, at der over de seneste årtier ikke er sket en udhuling af dagpengene og dermed heller ikke af den økonomiske tryghed i dagpengesystemet, og vigtigst i den her sammenhæng er det, at kompensationsgraden for de lavestlønnede ikke er faldet; det fremgår også tydeligt af Dagpengekommissionens rapport.
Kompensationsgraden for en person med en indkomst på lige over 22.500 kr. er 90 pct. For en person med en indtægt på 50.000 kr. om måneden er den lige knap 40 pct.
De lavestlønnede har mindst til sig selv og kan altså fastholde en ydelse tæt på den tidligere indkomst.
Jeg mener, at vi har et solidt økonomisk sikkerhedsnet under lønmodtagerne.
Fire ud af fem er i dag også medlem af en a-kasse.
Det vidner i mine øjne om, at vores dagpengesystem fortsat er meget attraktivt.
Danske lønmodtagere har ikke vendt dagpengesystemet ryggen.
Tværtimod er medlemstallet i a-kasserne steget i de sidste 10 år.
Det er heller ikke sådan, at færre tør skifte job.
Faktisk viser nye tal, at jobomsætningen aldrig har været højere – 427.993 gange er der blevet skiftet job i Danmark fra januar til juni måned i 2018; det er det højeste antal nogen sinde.
Et bredt flertal i Folketinget besluttede første gang i 1990 og senest i 2012, hvor Socialdemokratiet, Det Radikale Venstre og SF sad i regering, at lade satserne stige langsommere end lønningerne.
Satsreguleringen sikrer, at der bliver afsat midler til satspuljen, så vi kan tage ekstra hånd om nogle af de udsatte borgere i vores samfund.
Det er ikke en aftale, som regeringen har tænkt sig at løbe fra.
Regeringen agter heller ikke at løbe fra skatteaftalen fra 2012, da den sikrer, at det bedre kan betale sig at arbejde, og dermed også bidrager til vækst og velstand i Danmark.
Der er flere væsentlige grunde til, at regeringen ikke kan støtte beslutningsforslaget.
En af tingene er økonomi.
Forslaget vil kræve, at der skal findes mindst 2,7 mia. kr. årligt til finansiering af et dagpengesystem, som grundlæggende er attraktivt, og som danske lønmodtagere bakker op om.
Der er i forslaget heller ikke taget stilling til, om f.eks. sygedagpenge, barselsdagpenge og andre ydelser, der normalt følger dagpengesatsen, også skal stige tilsvarende, for i så fald vil de samlede omkostninger ved forslaget være betydelig højere.
Forslaget vil også påvirke beskæftigelsen i en meget negativ retning, for op mod 7.300 flere fuldtidspersoner vil være på dagpenge i stedet for at være på arbejdsmarkedet.
Det er ikke noget, som den her regering på nogen måde kan støtte op om.
Vi agter heller ikke at bryde to vigtige aftaler, som et bredt flertal i Folketinget står bag, og som både tager hånd om vores mest udsatte borgere og sikrer, at det bedre kan betale sig at arbejde.
Jeg vil med glæde oversende, både hvad der har været i pipeline, hvad der er taget af initiativer, som jeg selv har været involveret i, og hvad der overvejes at blive taget af initiativer fremadrettet af både ligestillingsministeren og for den sags skyld også mig selv som beskæftigelsesminister.
Og jeg er endnu ikke på nogen måde nået frem til den konklusion, at man skal indføre omvendt bevisbyrde.
Nu tillader jeg mig at sige det, jeg har sagt flere gange, nemlig at vi – ligestillingsministeren og jeg selv – jo deltog i det her meget velbesøgte møde den 9. april i Eigtveds Pakhus, hvor man diskuterede hele opfølgningen på metoo-kampagnen, og at vi på baggrund af det møde jo bl.a. har taget initiativ til at skrive til virksomhederne rundtomkring og gøre opmærksom på, at det er uacceptabelt, hvis man udsætter kvinder – for den sags skyld også mænd – for sexchikane.
Men derudover arbejder ligestillingsministeren jo også med en lang række initiativer, der skal være med til at sætte yderligere fokus på det her felt.
Og hvis man ønsker en helt klar uddybning af det, tror jeg, at jeg skal sende den skriftligt, da jeg jo ikke er ligestillingsminister.