Alex Ahrendtsen (DF), 2018-04-10:
Tak, formand.
Så er vi ved at være ved vejs ende efter en herlig eftermiddag, hvor vi har diskuteret kunst og kulturstøtte.
Og det har været en fornøjelse at lytte til mine ærede kollegers indvendinger og forslag og formeninger om Dansk Folkepartis tre forslag.
Ministeren var denne gang knap så åben som de to foregående gange, men har dog alligevel åbnet op for, at vi kan diskutere det.
Og med hensyn til folkeafstemningsprincippet er der altså lavet en lang række undersøgelser, bl.a. i Schweiz, der viser, at folkeafstemningsprincippet er en fantastisk måde at inddrage borgerne på, og vi bruger det alt for lidt i Danmark, og især når det kommer til kunst i det offentlige rum.
Mit ærinde er egentlig bare at fortælle mine kolleger, at man skal have lidt mere tillid til borgerne.
Vi har ikke rigtig prøvet det før, men jeg vil opfordre til, at vi gør det noget oftere.
Ministeren kom også ind på hædersydelserne, og jeg er altså ikke sikker på, at ministeren har ret i, at de her borgere har et retskrav til deres dages ende.
Justitsministeriet har sikkert nogle dygtige jurister, der kan oplyse os om det.
Socialdemokraterne blotlagde jo i dag et besynderligt, hovmodigt syn på borgerne.
Et vi alene vide-syn på borgerne, hvor man ikke har den fjerneste tillid til vælgerne eller borgerne.
Men fordi man er blevet valgt, fordi man er folkevalgt, så er man straks tusind gange klogere end borgerne.
Jeg synes, det er en underlig måde at se borgerne på.
Inddragelse virker jo, men det, hr. Orla Hav sagde i sin tale og i sine svar, var, at folkeafstemninger og inddragelse forhindrer nytænkning.
Og det ved vi faktisk ikke, fordi vi ikke har prøvet det.
Så det, hr. Orla Hav egentlig vil, er, at man tager beslutningen, og så afventer man reaktionen, og derefter inddrager man.
Men det er jo ikke borgerinddragelse, det er diktat, og det, jeg tror hr. Orla Hav ikke har forstået, er, at folkeafstemninger er et blandt mange instrumenter til at inddrage borgerne, før man tager beslutningen.
Og vi ved jo, at kunst i det offentlige rum afstedkommer mange reaktioner.
Hvorfor ikke udnytte det?
Hvorfor ikke udnytte borgernes interesse?
Jeg kan jo forstå på Enhedslisten, at man tror, at det her forslag er skabt for at forhindre nytænkning.
Men lad mig lige læse op fra forslaget, hvad der står: »Dansk Folkeparti foreslår, at der afholdes lokale folkeafstemninger om kunst i det offentlige rum for i højere grad at inddrage borgere rundtomkring i landet.«
Vi vil inddrage borgere, og det er ikke for at forhindre noget og ikke for, at der ikke skal være kunst i det offentlige rum, og ikke, fordi der skal være en bestemt kunstsmag.
Men fordi vi ved, at det skaber debat, at folk interesserer sig for det, og vi har faktisk tillid til, at borgerne også vil nytænke.
De vil gerne udfordres, men de vil også gerne involveres.
Så dermed en tyk streg under, at det ikke handler om en bestemt kunstretning.
Nej, vi vil faktisk gerne involvere borgerne – i modsætning til bl.a. Socialdemokratiet.
Så må jeg også sige igen, at Alternativet ikke er specielt alternativt.
Alternativet er reaktionært og ikke progressivt.
Man vil ikke inddragelse.
Jeg spurgte to gange, om man ikke ville bruge folkeafstemninger som et redskab blandt mange til at inddrage borgerne, og at man kunne bruge andre former, når det drejer sig om kunst i det offentlige rum.
Men jeg kunne ikke få noget svar, det var hverken buh eller bæh, og det er egentlig lidt skuffende.
Jeg vil sige til Alternativet, at nu må I altså se at blive alternative.
For øjeblikket er det jo Dansk Folkeparti, der er alternative, især på dette område.
Jeg kan egentlig godt forstå Enhedslisten, at man ikke vil lade kongehuset blive en del af det, for Enhedslisten er jo et revolutionært parti, der ikke ønsker et kongehus og vil have et republikansk styre i landet.
Det kan jeg egentlig godt forstå.
Men derfor kan det jo være en god idé at ændre på hædersydelserne, fordi de har udlevet deres tid.
Vi lever i et moderne samfund.
Der er ingen grund til at lave livsvarige ydelser til mennesker i dag.
Der er så mange muligheder for at tjene til dagen og vejen.
Der er muligheder for at få hjælp.
Vi har et velfærdssamfund.
Så jeg vil egentlig bede Enhedslisten om at komme ind i 2018 og så få ændret på hædersydelsesordningen.
Det tror jeg er på tide.
Endnu en gang tak for debatten.
Jeg synes, at det har været interessant at lytte til mine kolleger og deres meninger om kunst og kultur.
Jeg synes altid, at det er spændende.
Og så ser jeg selvfølgelig frem til ministerens indkaldelse til drøftelser til efteråret, og jeg håber jo på, at ordførerne så vil være åbne over for ændringer.
Nu må vi se, hvor langt vi kan nå.
Tak for debatten.