Kim Valentin (V), 2025-05-15:
Tak til formanden.
Det er jo fuldstændig ligesom at være afbrudt i en fodboldkamp og så skulle i gang igen; nu er benene stive og kolde.
Men vi får hurtigt varmen.
Intentionen i det her beslutningsforslag er jo som udgangspunkt ikke noget, vi sådan i virkeligheden burde være uenige om.
Det er jo vigtigt.
Det er noget af det vigtigste, vi har, nemlig vores danske sprog.
Det udgør en meget væsentlig del af den danske kulturarv.
Det er en helt afgørende del af vores fælles identitet.
Det former os som folk og binder os sammen som nation, og derfor har vi også et fælles ansvar for at passe på det.
Vi skal støtte det der, hvor vi møder det i samfundet til daglig.
Det er en fælles opgave for os alle sammen, altså at det sker hver dag, at vi passer på sproget, når vi er i kulturen, når vi er på uddannelsen, og når vi er i hverdagen.
Det er jo også sådan noget, vi har gjort igennem historien.
Jeg har tilladt mig at være en lille smule historisk orienteret i det her og er gået ind og har set på, hvor vi egentlig har passet på vores sprog igennem historien.
Rigtig meget sker igennem folkeviser og igennem digte.
Kulturen har været noget af det, der har båret udviklingen i sproget frem.
Vi har også haft indflydelse fra latin.
Vi har haft indflydelse fra fransk, tysk og engelsk igennem historien.
Det har præget vores sprog, at den indflydelse har været der, for vi har været et internationalt folk, fordi vi har haft udsyn i stedet for snæversyn.
Derfor er det jo noget, som vi er varsomme med.
Det er noget, vi passer på, for vi er godt klar over, at hvis ikke man passer på, kan man komme til at gå lidt for langt i nogle sammenhænge, og det er helt sikkert, at det også er det, der er sket i øjeblikket.
Hvad er det i virkeligheden, som man kan se er kendetegnende for nogle af de steder, hvor man er gået for langt?
Hvis jeg kigger på det, er det rigtigt, at f.eks. domænetab er noget af det, vi virkelig skal passe på med.
Det er også det, som Dansk Sprognævn nævner.
Noget andet, som også irriterer mig frygteligt, er, når den sproglige syntaks ikke er i orden, altså at man bare tager nogle engelske fraser og putter ind i dansk, og så tror man, at alle forstår det.
Det irriterer mig frygteligt.
Det skal vi selvfølgelig passe vældig meget på med.
Der er også morfologien, som er utrolig vigtig at have med, altså formen, formene.
Det er jo noget af det, som vi skal passe på.
Jeg mener ikke altid, at vi gør det.
Derfor skal vi være positive over for, at vi nu har opmærksomhed på det, og det er også det, jeg hører ministeren siger, nemlig at vi rent faktisk er opmærksomme på, at det her har en betydning, ikke bare for nogle få, men for rigtig mange og måske for flere end dem, der måske lige selv er opmærksomme på det.
Hvad så med myndighederne?
Myndighederne skal selvfølgelig også være opmærksomme på det i den måde, de bruger sproget på i dagligdagen.
Vi har jo i Danmark gjort det sådan, at retsloven f.eks. tydeligt udtrykker, at det er dansk.
Vi har rigtig mange andre steder, som direkte siger det, f.eks. Retskrivningsordbogen, hvor der er 67.500 ord.
Der kunne være mange flere, som hr. Alex Ahrendtsen sagde, fordi vi ikke tæller sammensatte ord med.
Derfor har vi også Den Danske Ordbog, som er deskriptiv, og som jo netop har en lidt udvidet anvendelsesform.
Derfor er der nogle steder, hvor vi kan gøre noget også som Folketing, uden at man bruger en lov.
Det er første gang, jeg siger det: uden at man bruger en lov.
Det er der, hvor man så går ind og putter en lov oven på.
Det bliver tungt, det bliver bureaukratisk, mener jeg, og det bliver noget bøvl.
Det er jo ikke det, vi ønsker.
Men vi ønsker alt det andet, og det er derfor, vi skal passe på med ikke at blive uenige her.
Vi skal passe på ved at holde fast i enigheden om at passe på det danske sprog.
Uddannelsesstederne har jo også en særlig forpligtelse.
De skal lære at tale ordentlig dansk, når vi tager grundskolen osv.
De skal i virksomhederne være opmærksomme på, at vi er i Danmark, men de skal da have lov at drive deres virksomhed, som de vil.
Så der er også nogle steder, hvor vi ikke skal blande os for meget.
Det er ledelsesretten, der også gælder der.
Det er i hvert fald ikke sådan, at vi kan gå ind og lægge afgifter eller sanktionere vores virksomheder for, at de driver deres virksomheder internationalt.
Vi har nogle gode eksempler på, hvor man også i dagligdagen kan sige: Det gør vi for det danske sprog.
Måske er det, uden at man lige ved det, men vi kan jo bare sige, at kulturbidragsdelen var vigtig, og morgensang, som ministeren satte i gang, er nogle af de steder, hvor vi virkelig nyder det danske sprog og skal blive ved med at nyde det danske sprog.
Derfor er det jo ikke bare noget, vi sådan i dagligdagen siger ingenting til.
Vi beskæftiger os faktisk med det danske sprog og den måde, man udvikler det på hele tiden.
Det er måske bare ikke sådan, at vi sætter det ind i en referenceramme, som forslagsstillerne her beder om.
Jeg synes, det er en god idé, hvis jeg skal runde af, at vi tager og snakker videre om de her ting, som der er foreslået af ministeren.
Vi har en ærlig intention fra Venstres side om at gøre det her på en måde, så vi ikke behøver at blive uenige om det.
Jeg tror, der er en fælles interesse i, at det danske sprog bliver styrket.
Jeg siger bare tydeligt fra over for dette; en lov tror jeg ikke er vejen.
Jeg tror også på, at vi kan finde alle mulige andre måder at blive enige om det her på.
Det er jo, fordi jeg altid har tænkt på Pia Kjærsgaard som en jernlady.
Men jeg vidste jo faktisk ikke, om jeg måtte tale på den måde om ordføreren, fordi »jernlady« jo er et sammensat ord af en dansk og en engelsk betegnelse.
Nu er det dog kommet ind i Retskrivningsordbogen, så derfor må jeg godt fra nu af kalde fru Pia Kjærsgaard jernladyen.
Tak for ordet.