Ole Birk Olesen (LA), 2022-03-29:
De sociale medier placerer sig i en gråzone imellem en del af samfundslivet, hvor vi ikke tidligere syntes og heller i dag synes, at der skal være opsyn, fjernes indhold og være restriktioner, og en anden del af samfundslivet, hvor vi mener, at der er et udgiveransvar for det, der bliver trykt.
Altså, hvad vi går rundt og siger til hinanden på gaden, hjemme i stuen osv., og hvor vi kan sige, at ham der Peter er eddermame pædofil, er der er jo ingen der regulerer.
Det kan vi gøre, for det gør man nu engang, hvis det er, at man har det indtryk af nogen.
Men hvis man omvendt har et medie eller en avis og modtager et indlæg om, at Peter er pædofil, og hvis man vælger at trykke det indlæg, gør avisen sig medansvarlig for at have fremsat en potentielt injurierende påstand.
Så har vi de sociale medier, hvor der ikke sidder en redaktør og godkender ethvert udsagn – det er ligesom i vores stuer eller ude på gader og stræder eller i en park, hvor vi ligger og soler os, hvor der heller ikke er nogen redaktør til at kontrollere det, vi siger.
Så beder man disse sociale medier om at varetage den samme form for kontrol og den samme form for slettefunktion osv., som de etablerede medier har i forhold til det indhold, som de godkender til offentliggørelse.
Det skaber nogle udfordringer, for ligesom det ikke er muligt at kontrollere, hvad der bliver sagt i enhver stue eller i enhver park eller på enhver arbejdsplads, er det heller ikke muligt at kontrollere alle de millioner og milliarder udsagn, der kommer ud på de sociale medier hver eneste dag.
Det er ikke muligt.
Så de sociale medier laver i et forsøg på at være platforme for en mere positiv dialog, end de ellers kunne være, nogle funktioner, hvor de tilbyder, at andre brugere kan anmelde det, hvis der er nogle, der er gået over stregen, og så laver de en vurdering af det.
Så det er mit bestemte indtryk, at de har oppet sig mere og mere, sådan at de faktisk også får fjernet ting, der potentielt kunne være ulovlige.
Det betyder ikke, at de aldrig begår fejl, og især nogle af de fejl, der er blevet nævnt her på talerstolen i dag, er jo blevet begået.
Det er dog mit indtryk, at de fleste af dem ligger flere år tilbage; at det ligger flere år tilbage, at de sociale medier har ladet ting ligge, som de ikke burde have ladet ligge, efter anmeldelserne.
Men så vil man med det her lovforslag sige, at de skal være lige så ansvarlige for tingene som Berlingske og tv-avisen, og hvis de ikke fjerner tingene inden for 24 timer eller i hvert fald foretager en vurdering – det er muligvis det korrekte, sådan som fru Katrine Robsøe sagde – kan de få en bøde.
Det lægger jo et pres på de sociale medier for at gøre noget, som er virkelig svært, nemlig at foretage vurderinger af millioner af udsagn hver eneste dag.
Jeg tror også, at det vil lægge et pres på dem, som vil føre til, at de vil slette mere, end de burde gøre – i hvert fald set med vores briller, og jeg tror med de fleste menneskers briller.
Derfor er vi meget kritiske over for det her lovforslag og forventer ikke at kunne stemme for det, som det ligger her.
Hovedargumentationen for os er altså, at dem, der støtter lovforslaget, forveksler de sociale medier med traditionelle medier i stedet for at sige, at det liggger i forlængelse af det almindelige samfundsliv, af det, der foregår i hjemmet, i parkerne, på arbejdspladserne, i foreninger osv., hvor der ikke er nogen opsynsmand, der hele tiden holder øje med det.
De sociale medier gør en stor indsats, og jeg synes faktisk, at de gør det dygtigt.
De må fjerne alt, hvad de vil.
De må gerne have et ønske om at lave en hyggelig forsamling, hvor man ikke råber ad hinanden, og hvor man ikke deler porno og sådan nogle ting.
Det må de meget gerne.
Også selv om det ikke er ulovligt at råbe ad hinanden, også selv om det ikke er ulovligt at dele porno, må de gerne have et ønske om, at sådan skal deres sociale medie ikke være.
Det er et privat medie, og de må gøre, hvad de vil på det felt her.
Men man skal lade være med at forveksle dem med traditionelle medier.
De er mere en forlængelse af det almindelige samfundsliv.
Og det her lovforslag behandler dem, som om de er traditionelle medier.