Søren Søndergaard (EL), 2026-01-29:
Tak, formand.
Formålet med det her lovforslag er jo at forringe asylansøgeres retsstilling.
Det lægger op til en øget brug af frihedsberøvelse og til forringede muligheder for at få en asylsag behandlet i Flygtningenævnet efter den normale procedure.
Dansk Flygtningehjælp har skrevet et meget kritisk høringssvar, hvor det bl.a. påpeges, at Danmark ikke har brug for en ny national asylgrænseprocedure, eftersom meget få asylansøgere rejser ind i Danmark direkte fra et tredjeland.
Asylgrænseproceduren kan aktiveres, hvis udlændinge- og integrationsministeren finder det nødvendigt.
Og som Dansk Flygtningehjælp påpeger, kan det føre til, at spørgsmålet om, hvordan en asylansøger er indrejst i Danmark, bliver afgørende for, hvilken procedure asylsagen skal behandles efter.
Man kan altså stå med to asylansøgere med principielt nøjagtig det samme beskyttelsesbehov, som behandles efter forskellige procedurer.
Det fremgår af lovforslaget, at den nye asylgrænseprocedure kan omfatte nationaliteter, hvor den gennemsnitlige anerkendelsesprocent er under 20 pct.
Dermed er der risiko for, at asylansøgere med et reelt beskyttelsesbehov vil få deres asylsag behandlet efter en summarisk proces.
Ifølge tal fra Den Europæiske Unions Asylagentur var der f.eks. for asylansøgere fra Tyrkiet i november 2005 en anerkendelsesprocent på under 20.
Tyrkiet er netop et land, hvor der foregår veldokumenterede menneskerettighedskrænkelser og forfølgelse af præsidentens modstandere – så meget, at Den Europæiske Menneskerettighedsdomstol har afsagt utallige domme, hvor den kræver fængslede personer i Tyrkiet øjeblikkelig løsladt.
Lovforslaget indfører også – og nu må formanden undskylde, at jeg bruger et engelsk udtryk – legal fiction of non-entry.
Jeg har prøvet at oversætte det til retlig fiktion om manglende indrejse.
Jeg håber, det var præcist oversat.
Det var flot, ja.
Så forstår alle, hvad det handler om.
Men det indebærer altså, at visse asylansøgere, som befinder sig fysisk i Danmark, anses for at være ikkeindrejst og derfor tildeles færre rettigheder end andre asylansøgere.
Det er en uskik at etablere en juridisk fiktion med henblik på ansvarsfralæggelse, når vi står i en global virkelighed, som ikke er en fiktion, med mere end 117 millioner mennesker, der tvangsmæssigt er fordrevet.
I Enhedslisten er vi på linje med Dansk Flygtningehjælp utrygge ved den store vægt, som lovforslaget lægger på frihedsberøvelse af asylansøgere i screeningsproceduren.
Og det er et problem, og det er et problem, at det ikke klart slås fast, at børn aldrig må frihedsberøves som led i asylprocedurer.
Som vi læser det, indebærer lovforslaget, at børn ned til 6-årsalderen ifølge Eurodac-forordningen skal have taget fingeraftryk, og hvis børnene modsætter sig det, kan der, som Dansk Flygtningehjælp påpeger, »anvendes en forholdsmæssig grad af tvang mod mindreårige«.
Det er klart i strid med barnets tarv at tvinges til at afgive fingeraftryk, og det er beklageligt, at det ikke fremgår klart af lovforslaget, at man ikke skal bruge tvang over for børn.
Samlet set er der efter vores opfattelse tale om et lovforslag, som fratager asylansøgere rettigheder og forringer deres retsstilling.
Dermed indgår det i den sørgelige fortælling om den stramme danske udlændingepolitik, og vi kan nu se frem til flere glade pressemeddelelser fra udlændinge- og integrationsministeren om, at der er sat nye bundrekorder for antallet af asylsøgere og antallet af folk, der får asyl i Danmark.
Sådan nogle skønmalerier er det selvfølgelig måske dejligt for ministeren at udsende, men det ændrer bare ikke noget ved det faktum, at 117 millioner mennesker er på flugt verden over, herunder mange i vores nærområder.
Men det skal andre tydeligvis tage sig af.