Thyra Frank (LA), 2018-04-26:
Tak for ordet, og mange tak til ordførerne for nogle engagerede taler og for at gå ind i denne debat om regeringens redegørelse om ældreområdet.
Det er en debat, som jeg har set meget frem til, for som ældreminister er det vigtigt for mig, at vi løbende drøfter forholdene på ældreområdet.
Det må man jo også sige at vi gør.
De seneste uger har vi eksempelvis debatteret udfordringerne i forhold til rekruttering af personale og også serviceniveauer på ældreområdet.
Men jeg synes også, at det er vigtigt at stoppe op og kigge op over temaerne og enkeltsagerne og få et mere samlet overblik over ældreområdet og de initiativer, der er taget på ældreområdet de senere år.
Det er derfor, at vi i regeringen har udarbejdet en redegørelse om ældreområdet og lagt op til, at Folketinget skal tage dagens debat.
Ældreområdet er et vigtigt område for regeringen.
Vi kæmper for, at ældre borgere med behov for hjælp får en værdig pleje og omsorg, som skal give dem mulighed for at fortsætte med at leve et liv med mest mulig selvbestemmelse og livskvalitet.
Det er bl.a. derfor, at regeringspartierne og Dansk Folkeparti med de seneste finanslovsaftaler har afsat mange penge til ældreplejen.
I den seneste finanslovsaftale for 2018 har vi eksempelvis afsat 500 mio. kr. årligt til mere personale i hjemmeplejen og på plejehjem, og vi har afsat midler til at støtte pårørendeindsatsen, en værdig død og det frie valg.
Økonomien er vigtig, men vi skal også huske på, at det ikke kun drejer sig om økonomi.
Værdierne i ældreplejen og på den enkelte arbejdsplads er også utrolig vigtige.
Vi må for alt i verden ikke forsøge at gøre de ældre helt ens, og et afgørende, centralt element i en værdig ældrepleje er derfor en lydhørhed over for det enkelte menneskes ønsker og behov.
Det er derfor også vigtigt, at kommunerne formulerer en værdighedspolitik, hvori den enkelte kommune beskriver sine overordnede værdier og prioriteringer på ældreområdet.
Værdighedspolitikkerne skal i år tages op til revision.
Jeg håber, at kommunerne benytter lejligheden til at tage diskussionen bredt og inddrage borgerne, de pårørende, medarbejderne og interesseorganisationerne i, hvad der er en værdig ældrepleje i den enkelte kommune.
Jeg vil også gerne tage fat på nogle af de emner, som er kommet op i debatten i dag.
Der er bl.a. blevet talt meget om udfordringen i forhold til økonomien, den demografiske udvikling og rekrutteringen af medarbejdere i ældreplejen.
I forhold til økonomien på ældreområdet viser regnskabstallene, at kommunernes udgifter til ældreområdet er steget med 4 mia. kr. fra 2007 til 2016, når der tages højde for de løft til ældreområdet, der følger af finanslovsaftalerne for 2014, 2015 og 2016.
Hvis vi sammenligner udviklingen i ældreudgifter med kommunernes samlede serviceudgifter, så er ældreudgifternes andel af de samlede serviceudgifter steget, så de i dag udgør godt 18 pct. af de samlede serviceudgifter.
Der er altså blevet brugt flere penge på ældreområdet i de senere år bl.a. på grund af de midler, som regeringspartierne har afsat sammen med Dansk Folkeparti siden 2016.
Og så er de seneste regnskabstal for 2017 netop offentliggjort i dag.
Det ser ud til, at kommunernes gifter til ældreområdet er steget med godt 1 mia. kr. fra 2016 til 2017, når der tages højde for de løft, der følger af finanslovsaftalerne.
Det er naturligvis en udvikling, der glæder mig som ældreminister.
For 2009-2018 er antallet af borgere på 65 år og derover steget fra 875.000 til cirka 1.116.000 borgere.
Det svarer til en stigning på 27 pct.
Stigningen er især sket blandt de yngre ældre.
Hvis vi ser på befolkningsudviklingen i et lidt større perspektiv med fokus på de ældste ældre, så er antallet af ældre over 75 år steget med cirka 110 personer fra 1990 til 2018.
Da befolkningens størrelse også er steget, betyder det, at andelen af befolkningen, som de +75-årige udgør, har været nogenlunde konstant de sidste 28 år.
Den forholdsvis store stigning i andelen af de ældste ældre i befolkningen kan bl.a. forklares med, at de store årgange, der blev født i årene efter anden verdenskrig, i de kommende 10-30 år vil være de ældste i vores samfund.
Samtidig skal vi også huske på, at udviklingen vil blive understøttet af, at befolkningens middellevetid fortsat forventes at stige.
I 2016 kunne en 0-årig pige forvente at blive 83 år gammel, mens det i 2050 forventes, at en nyfødt pige vil blive godt 88 år gammel.
Og når vi taler om middellevetiden, er det også værd at bemærke, at selv om piger fortsat i 2050 kan forvente at leve længere end drenge, er forskellen i middellevetiden mellem mænd og kvinder blevet indsnævret.
Og det synes jeg er positivt.
Ændringerne i befolkningen er en af grundene til, at regeringen i de seneste finanslovsaftaler sammen med Dansk Folkeparti har afsat penge til flere medarbejdere på ældreområdet og har et ønske om at kvalitetsudvikle ældreplejen, så de ældre borgere og vi som samfund får mest muligt ud af de penge, der anvendes på området.
Men jeg synes også, at redegørelsen viser, at man ikke kan sige, at der skal være en en til en-sammenhæng mellem flere ældre og udgifterne til ældre.
Blandt de ældste aldersgrupper på 75 år og derover er der fra 2010 til 2017 sket en positiv udvikling i andelen, der vurderer deres eget helbred som fremragende, vældig godt eller godt.
For det andet udvikler kommunerne hele tiden nye måder at skabe en god ældrepleje på, som betyder, at pengene kan bruges bedre.
Hvis vi ser på brugen af velfærdsteknologi i ældreplejen, kan man se, at kommunerne faktisk har effektiviseret for over 500 mio. kr. siden 2014.
Det er selvfølgelig positivt.
Men det bedste ved eksempelvis udbredelse af lifte og vasketoiletter er, at det har ført til en række forbedringer både for borgerne, der har oplevet større tryghed og selvstændighed, de pårørende, der bliver aflastet, og personalet, som får et bedre arbejdsmiljø.
Undersøgelsen viser også, at en stor del af hjemmehjælpsmodtagerne er tilfredse med den hjælp, de får, men det betyder ikke, at vi skal stoppe op eller stille os tilfredse.
Vi skal blive ved med at udvikle hjemmeplejen og plejehjemmene.
Vi skal have de gode eksempler frem og understøtte det frie valg af leverandører af hjemmehjælp og det frie plejehjemsvalg, som mange ældre finder er vigtigt.
Stigningen i antallet af ældre betyder også, at der vil blive flere danskere, der vil få stillet en demensdiagnose.
Det er vigtigt, at personalesammensætningerne afspejler beboerne på plejehjemmene, og at medarbejderne har de rette kompetencer, så de kan give beboerne den pleje og omsorg, som de har brug for.
Her spiller lederne i ældreplejen og ude på de enkelte plejehjem en meget vigtig rolle, idet de bedst kan vurdere, hvilke kompetencer der er behov for lokalt, og sikre, at medarbejdernes kompetencer matcher beboernes behov.
Et af de andre vigtige temaer, som har været debatteret i dag, er kommunernes udfordring med at rekruttere social- og sundhedspersonale.
Det er en udfordring, som desværre må formodes at blive større i fremtiden.
Lad mig i den forbindelse starte med at slå fast, at der ikke hersker tvivl om, at mange af de ansatte i ældreplejen hver dag yder en stor indsats for at skabe en hverdag med nærvær, ansvarlighed og respekt for vores ældre borgere.
Hvis vi ser på tallene, kan vi se, at de overordnet set viser følgende: Det er især social- og sundhedsassistenter, der er mangel på; de ansatte i ældreplejen er bl.a. de ældste kommunalt ansatte; der er rigtig mange i ældreplejen, der er ansat på deltid; der er generelt et højt sygefravær i ældreplejen.
Vi mener i regeringen, at rekrutteringsudfordringerne skal adresseres med en række forskellige tiltag, og vi er allerede i gang.
For at bidrage til et bedre arbejdsmiljø har regeringen eksempelvis i den seneste finanslovsaftale sammen med Dansk Folkeparti prioriteret 500 mio. kr. årligt til en bedre bemanding i ældreplejen.
Midlerne skal i videst muligt omfang give de medarbejdere, som allerede arbejder i ældreplejen, mulighed for at opjustere deres arbejdstid.
Med årets finanslovsaftale blev der også afsat 70 mio. kr. fra 2018 til 2021 til at styrke kommunernes arbejde med at reducere sygefraværet.
Jeg håber også, som jeg tidligere har været inde på, at den bedre udnyttelse af velfærdsteknologi bl.a. kan være med til at bringe sygefraværet ned.
Endelig vil jeg sammen med undervisningsministeren tage initiativ til at sætte gang i en kortlægning af kommuners og regioners problemer med at rekruttere kvalificeret arbejdskraft på ældreområdet.
Vi vil med afsæt i kortlægningen indkalde Folketingets partier til en drøftelse af emnet, så ældre borgere også i de kommende år sikres et værdigt og trygt liv med den hjælp og støtte, de hver især har behov for.
Her til sidst vil jeg lige nævne, at mangel på sociale relationer og ensomhed er blandt de samfundsproblemer, som jeg mener har store personlige og medmenneskelige omkostninger, ikke mindst for de ældre.
Det er særlig svækkede, ældre mennesker, der er udsat for ufrivillig ensomhed, og ældres antal af selvmord er næsten dobbelt så højt som den andel, de udgør af befolkningen.
Vi har alle brug for at være en del af et fællesskab og sociale netværk.
Det gælder derfor om at sætte tidligt ind og forebygge ensomhed.
Afslutningsvis vil jeg gerne endnu en gang takke jer for at tage denne debat om regeringens ældreredegørelse.
Og jeg vil også gerne her til allersidst sige, at selv om der er udfordringer i ældreplejen, skal vi også passe på med at tale det ned i et stort hul.
Der er mange fantastiske og dygtige medarbejdere og mange positive historier og udviklingstendenser derude, som det også er vigtigt at få frem.
For vi skal sikre, at der også i årene, der kommer, er personale til at tage sig godt og værdigt af de ældre, og huske på, at det at arbejde med ældre altså er både spændende, udfordrende og meget givende.
Tak for ordet.