runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Per Larsen (KF), 2021-10-27:
Ja, vi kommer lidt rundt.
Men jeg kunne også fristes til at spørge efter: Hvilken minister har i sidste ende ansvaret, hvis en regering handler uden lovgrundlag, og den siddende statsminister er vidende om, at der ikke er lovgrundlag for den udførte handling?
Karina Adsbøl (DF), 2021-10-27:
Jeg synes ikke rigtig, at ministeren svarede på spørgsmålet, som jo gik på, om ministeren mener, at man kan være en god forælder efter de værdier, vi har i Danmark, hvis man er rejst til Syrien for at slutte sig til Islamisk Stat og bakke op om IS-værdier.
Grunden til, at jeg spørger ministeren, om hun mener, at kvinderne fra Syrien kan være gode forældre, er jo, at regeringen har været enormt lukket i sine svar, med hensyn til hvad der nu skal ske.
Jeg mener, at vi har brug for at vide, om ministeren synes, det er okay, hvis børnene skal fortsætte deres opvækst hos en forælder, der frivilligt har meldt sig til at være en del af Islamisk Stat.
Så jeg vil godt høre ministerens holdning til det her, altså om ministeren mener, de kan være gode forældre, og hvad der skal ske med børnene.
Jeg er bekendt med, at børn i Danmark er blevet tvangsfjernet for mindre.
Er det ministerens holdning, at de her børn skal tvangsfjernes?
Er det ministerens holdning, at de her børn skal adopteres væk?
Eller hvad tænker ministeren der skal ske med de børn, som nu er kommet tilbage til Danmark?
Astrid Krag (S), 2021-10-27:
Tak for spørgsmålet.
Det er selvfølgelig ikke rimeligt, hvis en borger bliver efterladt med udækkede hjælpebehov, fordi BPA efter servicelovens § 96 kombineres med anden hjælp efter serviceloven.
Det her virker, som under spørgerunden lige før, måske også til at være en konkret sag, spørgeren henviser til; en sag, som jeg må sige at jeg jo ikke kender i detaljer, og derfor har jeg også svært ved at gå ind i den.
Men mere generelt kan jeg sige, at det fremgår meget tydeligt af vejledningen på området, at udgangspunktet for udmålingen af hjælp efter § 96 normalt er, at udmålingen skal dække alle borgerens behov for personlig og praktisk hjælp, overvågning og ledsagelse.
Hjælp efter § 96 kan kombineres med andre former for støtte, som f.eks. personlig og praktisk hjælp, omsorg og pleje, i det omfang borgeren ønsker det.
Med andre ord kan hjælp efter § 96 alene kombineres med anden hjælp, f.eks. personlig og praktisk hjælp, hvis borgeren ønsker det.
Det er i øvrigt et fast princip bag serviceloven, at borgeren altid skal have den hjælp, som efter en konkret og individuel vurdering modsvarer borgerens samlede hjælpebehov.
Nick Hækkerup (S), 2021-10-27:
Altså, det bliver lidt en cirkelslutning, ikke?
For de grunde, der er til at fravige en lovgivning, gør jo, om jeg så må sige, fravigelsen lovlig.
Lad os nu tage et tænkt eksempel.
Man må ikke køre for stærkt, men der kan jo godt være en nødretssituation, hvor man, fordi der er nødret – konen skal føde – bliver nødt til at køre over for rødt for at nå frem.
Er vi så i en situation, når man benytter sig af nødretten, at det, der ellers er ulovligt, så bliver lovligt?
Eller er det en ulovlighed, som så på grund af nødretten bliver lovlig?
Så det kommer lidt an på konstruktionen.
Charlotte Broman Mølbæk (SF), 2021-10-27:
Tak for det, formand.
Astrid Krag (S), 2021-10-27:
Nu tror jeg også, at diskussionen blev bredt noget ud over både det konkrete spørgsmål her og til dels også mit ressortansvar, så jeg vil ikke sådan kaste mig ud i den store brede diskussion, men bare sige, at hjælpeordningerne jo er vigtige, og at jeg godt kan høre, at der bliver rejst forskellige bekymringer.
Og det er også baggrunden for det arbejde, der er sat i gang i mit ministerium, hvor vi bl.a. afdækker den her problemstilling med hjælpere og muligheden for at medtage hjælpere under indlæggelse, og det får vi jo lejlighed til at drøfte snarest.
Karina Adsbøl (DF), 2021-10-27:
Så jeg forstår ministerens svar sådan, at ministeren ikke vil sørge for, at det bliver en rettighed for borgere med handicap, som har en hjælper, at hjælperen kan komme med borgeren på sygehuset, både ved ambulante besøg og ved indlæggelser.
For som jeg hører ministeren, er ministeren ikke interesseret i, at vi får en lovændring på det her område.
Altså, nu nævner ministeren selv sektoransvarsprincippet – jamen vi har store udfordringer i forhold til sektorer.
Vi kan se det på hjælpemiddelområdet i forhold til afgrænsningscirkulæret, altså at så skal sundhedsvæsenet sørge for behandlingsredskaber og kommunen for hjælpemidler.
Astrid Krag (S), 2021-10-27:
Tak for det.
Jamen så har vi talt forbi hinanden, for jeg hørte spørgeren efterlyse, at kommunerne skulle have mulighed for at fastsætte et serviceniveau, hvor man kan tage hjælperen med under indlæggelse.
Men det kan jeg forstå at spørgeren er med på, altså at det er sådan, lovgivningen er i dag.
Det andet forslag vil jo betyde et grundlæggende brud med hele princippet om sektoransvar, og det grundlæggende princip har regeringen ikke til sinde at gøre op med.
Karina Adsbøl (DF), 2021-10-27:
Jo, det mener jeg bestemt det er.
Jeg kan ikke forstå, at det skulle være et problem for borgeren at tage sin hjælper med, for kommunen har jo visiteret borgeren til den her BPA-ordning, og hjælperen er en, borgeren kender og stoler på.
Og så vil jeg bare spørge, om ministeren ikke tror, det netop vil skabe mere tryghed for vedkommende, som har brug for hjælp?
Jeg undrer mig over, at ministeren siger, at det ikke kræver en lovændring, for det er jo en »kan«-bestemmelse – det er noget, hvor kommunen kan sige, at det må man gerne, eller at det må man ikke.
Og så har vi jo, kan man sige, en uløst problemstilling.
Astrid Krag (S), 2021-10-27:
Tak for det.
Først kan jeg sige, at jeg ikke har haft lejlighed til at se den omtalte tv-udsendelse, så derfor har jeg også svært ved at knytte yderligere kommentarer til det.
Det må jeg hellere lade være med at begive mig ud i, for jeg har ikke set udsendelsen og er heller ikke på anden måde stødt på dækning af den.
Til det, spørgeren så spørger ind til, vil jeg sige, at det jo er sådan, at kommunerne i dag kan vælge at fastsætte et serviceniveau, som giver mulighed for, at man kan medtage sin hjælper ved indlæggelse, så det er ikke noget, der kræver en lovændring, når den mulighed forefindes.
Karina Adsbøl (DF), 2021-10-27:
Jeg håber også, at det indebærer, at vi i blå blok kommer med som en del af de drøftelser.
Jeg vil spørge ministeren, om ministeren har set TV 2-udsendelserne »Opråb fra sygehuset«, for så vil jeg gerne høre ministeren, om hun i lyset af de udsendelser tror, at sundhedspersonalet altid har tid nok til at give en borger med handicap den praktiske hjælp, vedkommende har brug for.
Der har været skrevet om det flere gange, og handicaporganisationerne er også meget opmærksomme på det her, altså at man faktisk ikke har krav på at få sin hjælper med på sygehuset netop på grund af sektoransvarsprincippet.
Mig bekendt ligger der også en principafgørelse fra Ankestyrelsen på baggrund af det her.
Så jeg vil høre ministeren, om ministeren vil være med til at ændre lovgivningen og sikre, at når man er handicappet og har en BPA-ordning, så kan ens hjælper også følge med under en indlæggelse – også set i lyset af de udfordringer, der generelt er i forhold til vores personale på sygehuset, som i forvejen er hårdt presset på tid – så vi kan sikre, at man som borger kan få sin hjælper med, hvilket både giver tryghed og skaber bedre rammer for borgeren, men også er med til aflaste personalet på sygehusene.
Er det en lovændring, ministeren vil være med til at sikre, eller hvad er ministeren kommet frem til i det her interne arbejde, der er blevet foretaget?
Astrid Krag (S), 2021-10-27:
Tak for spørgsmålet.
Det overordnede formål med servicelovens hjælpeordning er at skabe grundlag for fleksible hjælpeordninger, der tager udgangspunkt i borgernes selvbestemmelse, så borgerne kan fastholde eller opbygge et selvstændigt liv.
Der ligger en fleksibilitet i ordningen, da hjælpen skal udmåles med det formål for øje, at borgeren skal have mulighed for at leve et selvstændigt liv, ved at de samme hjælpere udfører al hjælp i ordningen.
Ved at borgeren selv kan ansætte sine hjælpere, som potentielt kan være ansat hos borgeren i flere år, bliver der skabt en tryghed og en kvalitet i hjælpen, bl.a. fordi hjælperne opnår helt indgående kendskab til borgerens hjælpebehov.
Servicelovens hjælpeordninger er helt særlige ordninger, da de bl.a. giver borgeren mulighed for selv at styre hjælpen.
Når en borger med en hjælpeordning bliver indlagt, skal borgeren naturligvis have den nødvendige hjælp under indlæggelsen – alt andet ville være urimeligt.
Det betyder bl.a., at det er regionerne, der har ansvaret for at stille det nødvendige personale til rådighed ved indlæggelse og behandling m.v. på et sygehus.
Der kan dog være særlige behov hos borgeren, eksempelvis omkring kommunikation, som kan nødvendiggøre, at det hjælperteam, som er omkring borgeren i det daglige, også kan yde støtte til borgeren under indlæggelse.
Kommunen skal derfor altid i forhold til den enkelte hjælperordning vurdere, om det vil være mest hensigtsmæssigt at beholde hjælperne under eksempelvis indlæggelse, så borgeren efter endt indlæggelse fortsat har de faglige, nødvendige og kvalificerede hjælpere.
Den her problemstilling om udfordringer ved at tage hjælpere med under indlæggelse eller behandling på sygehus er en af de problemstillinger, som ministeriet har set på i sit interne arbejde, og som jeg vil indkalde til drøftelser af snarest.
Karina Adsbøl (DF), 2021-10-27:
Jeg stiller et nyt spørgsmål, som handler om noget andet: Mener ministeren, at det er rimeligt, at en borger ikke kan få sin BPA-hjælper med på sygehuset ved indlæggelse?
Astrid Krag (S), 2021-10-27:
Jeg mener som sagt, at vi har at gøre med nogle børn, som er blevet udsat for et uhyrligt svigt af forældre, der har valgt at vende ikke bare Danmark og vores danske værdier ryggen og drage til Syrien, men som har valgt at tage deres børn med ind i så betændt et konfliktområde med den risiko, der er for overgreb, og med alt det, som det fører med sig.
Mattias Tesfaye (S), 2021-10-27:
Jeg synes, at der er to led i det her.
Det ene er, at der er faldet en dom.
Mit ansvar er at sørge for, at dansk forvaltning fungerer inden for rammerne af de regler, vi har tilsluttet os, herunder Den Europæiske Menneskerettighedskonvention.
Den beslutning mener jeg egentlig ikke kan diskuteres; jeg kan heller ikke sætte det ned til 1½ år, for det ville være i strid med udlændingeloven.
Det er nødt til at ligge lige præcis der, hvor Den Europæiske Menneskerettighedsdomstol har sagt det skal ligge.
Det mener jeg egentlig ikke rigtig giver mening at diskutere.
Det er en snæver faglig, juridisk vurdering.
Så er der det andet, nemlig hvad den politiske opfølgning på den dom bliver.
Der forbereder vi et lovforslag, og det vil vi meget gerne diskutere med ikke kun blå side i salen, men med hele Folketinget.
Der er jo ikke noget forlig eller nogen aftalekreds omkring familiesammenføringsreglerne for flygtninge.
Det er jo noget, der er vedtaget her i Folketinget, og det vil vi meget gerne diskutere med Folketinget.
Og som jeg også sagde tidligere i dag i debatten: Vi ser det ikke sådan, at der ikke må strammes op på udlændingeloven.
Tværtimod er der flere lovforslag på det lovprogram, der er lagt frem, som handler om at stramme op på udlændingeloven, og det har vi ikke tænkt os at lave om på.
Marcus Knuth (KF), 2021-10-27:
Ministeren har jo mødt massiv kritik fra de blå partiers side – minus Kristendemokraterne – i det her spørgsmål, og et helt centralt punkt har været, at ministeren ikke har kaldt de partier bag den nuværende 3-årsregel over til en diskussion om, hvad man kan gøre, inden man bare meldte de facto ud, at man går fra 3 til 2 år.
Vil ministeren i det mindste lytte til den opfordring, vi kommer med fra de blå partiers side, om at skrotte det forslag med de 2 år, og så kalde partierne over til en diskussion?
Det kan være, man lander samme sted – det kan også være, at man ikke gør det.
Eller er det sådan, at ministeren vil fastholde, at man fremsætter det lovforslag, og så må vi bare tage debatten i salen i stedet for ovre i et forhandlingslokale?
Jens Rohde (KD), 2021-10-27:
Men jeg har slet ikke taget den diskussion om frihed op i den her sammenhæng.
Det er jo hr. Morten Messerschmidt, der gør det.
For mig er det et kristent, etisk, humanitært imperativ, at vi selvfølgelig tager ansvar for en del af den verden, vi er en del af, herunder de svageste.
Morten Messerschmidt (DF), 2021-10-27:
Hr. Jens Rohde er tilhænger af, at Danmark bliver i Den Europæiske Menneskerettighedskonvention, og jeg forstår, at det skyldes, at hvis ikke vi er det, vil det have betydning for almindelige menneskers frihed og tryghed
Så gør jeg opmærksom på, at det mest frie land i verden er et land, der ikke er med i Den Europæiske Menneskerettighedskonvention.
Vi kan også bare gå lidt ned ad listen: Lige under Danmark ligger f.eks. Canada, som heller ikke er med i Den Europæiske Menneskerettighedskonvention.
Der er det bare, jeg spørger: Hvordan kan det så være, at hr. Jens Rohde er så insisterende på, at danskerne ikke må bestemme udlændingepolitikken, og siger, at det er, fordi vi ellers mister friheden, når der er lande, der godt kan finde ud af at forvalte begge dele og være mere frie end Danmark?
Jeg tænker på allegorien med fyrtårnet, for det er jo ikke hr. Jens Rohdes egen underfundighed.
Nej, det her med, at man skal vogte sig for et fyrtårn, var jo, hvad D.G. Monrad sagde om Grundtvig.
Jeg vil gerne lege Grundtvig, og jeg synes, at hr. Jens Rohde i sin verdensfjernhed på rigtig mange områder også minder om hr. D.G. Monrad.
En af de ting, jeg tænker på, når jeg tænker på D.G. Monrad, er, at efter det totale sammenbrud i 1864 emigrerede han jo – det vil hr. Jens Rohde selvfølgelig vide, når han citerer ham – til New Zealand.
Og i den nyeste opgørelse over frihed i verden er New Zealand det frieste land i verden.
Det, jeg vil spørge om, er, hvordan det kan være, når nu New Zealand ikke er med i Den Europæiske Menneskerettighedskonvention.
Hvordan i alverden kan det så være, at det frieste land i verden er et land, der ikke er med i Den Europæiske Menneskerettighedskonvention?
Jens Rohde (KD), 2021-10-27:
Det er rigtigt, at det ikke var tyskere, og jeg ser heller ikke rigtig nogen grund til, at de skulle flygte – men jeg ved ikke, om jeg misforstod fru Pernille Vermund.
Jeg vil bare sige en ting til den her diskussion, når de der proportioner sådan lige kører lidt af sporet.
Da jeg var ung, var det 78 pct. af alle internt fordrevne og flygtninge, der opholdt sig i nærområderne.
I dag er det 88 pct. Så der er betragtelige dele af den her verden, der tager deres store slæb med at håndtere mennesker på flugt.
Pernille Vermund (NB), 2021-10-27:
Hvis det var rigtigt, og hvis de virkede, så ville vi jo ikke have stået i 2015 med 20.000 migranter, der strømmede ind over de danske grænser – og når jeg siger migranter, så mener jeg migranter.
For det var jo ikke tyskere – det var folk, der var flygtet langvejsfra gennem flere sikre lande, og når man flygter fra det første sikre land, er man ikke længere flygtning, men migrant.
Det er de mennesker, vi taler om – det er folk, der er flygtet gennem flere sikre lande i massevis, som er kommet hertil, og som nu har mulighed for at blive familiesammenført på endnu bedre vilkår.
Det forvolder store skader på vores samfund.
Jens Rohde (KD), 2021-10-27:
Jeg anerkender ganske enkelt ikke det narrativ, at der er nogle, der passer mere på Danmark end andre.
Det kan man ikke tage patent på.
Jeg kan så lige så godt tage patent på, at fordi vi lever i en globaliseret verden – det anerkender jeg – så overholder vi også de internationale forpligtelser, som vi selv har skrevet under på.
Og så skal man bare huske på en ting, fru Pernille Vermund, og det er, at de konventioner jo netop er lavet for, at man ikke skal have ukontrollerbare flygtningestrømme.
Det er det, de er lavet for.
Det er en underlig diskussion at tage hul på – jamen det er det jo.
Det er sjovt, at hr. Mads Fuglede sidder og griner ad det, eftersom Venstre mig bekendt bekender sig til Den Europæiske Menneskerettighedskonvention, eftersom borgerlige partier, der gerne vil i regering, igen og igen siger, at man bekender sig til de internationale forpligtelser.
Det er da ærlig snak i det mindste.
Det har jeg da respekt for.
Det er fair nok at sige, at man skal ud af det.
Det er jo en holdning, så lad os diskutere det.
Men det der med hele tiden at sige, at man bekender sig til de internationale forpligtelser, og så i øvrigt gør alt, hvad man kan, for at save sådan brudstykker af dem af – gå til grænsen, ud over grænsen, og hvad ved jeg – synes jeg bare ikke er sømmeligt, når vi taler om de mennesker i verden, der er mest udsatte.
Og det kan vi jo så bare have forskellige indgange til.
Pernille Vermund (NB), 2021-10-27:
Det er migranter, som har rejst gennem flere sikre lande for at komme hertil.
Det er ikke flygtninge.
Derefter er de rejst videre.
Nu taler vi om, at de skal familiesammenføres.
Jeg tror ikke, der er nogen her, der er imod, at familier bliver familiesammenført, men vi er imod, at det sker i Danmark.
Hvis de her mennesker, som er rejst igennem så mange sikre lande for at komme hertil, som i dag er her og har fået asylstatus, skal familiesammenføres, hvad er så årsagen til, at det partout skal ske i Danmark?
Altså, der må jo være et eller flere familiemedlemmer et andet sted, som man kan familiesammenføre dem med, altså dér, hvor de er.
Har ministeren og regeringen overhovedet overvejet det?
Mattias Tesfaye (S), 2021-10-27:
Man kan kun få den her form for familiesammenføringstilladelse, hvis familielivet ikke kan udleves andre steder.
Så konkret betyder det for en syrer, der har fået asyl i Danmark, f.eks. fordi han er militærnægter, og som indgiver en ansøgning om familiesammenføringstilladelse, at man så vurderer, om det familieliv kan udleves i Syrien.
Og hvis konklusionen er, at det kan det ikke, fordi militærnægtere dér er i risiko for forfølgelse eller tortur, så konstaterer man, at så må familielivet leves i Danmark.
Det er grundlaget for, at man kan give en familiesammenføringstilladelse.
Det er sådan det juridiske svar.
Men derudover er jeg sådan set enig i det, som jeg betragter som den underliggende strøm i fru Pernille Vermunds spørgsmål, nemlig om det nuværende asylsystem overhovedet giver mening.
Kan man overhovedet stå på den dansk-tyske grænse og være syrisk statsborger og hævde at være forfulgt?
Det er jo hele årsagen til, at den her regering arbejder på at etablere et nyt asylsystem, hvor man får flyttet asylsagsbehandlingen ud af Europa.
For vi anerkender fuldstændig, at det ikke giver mening, sådan som asylsystemet er skruet sammen i dag.
Nick Hækkerup (S), 2021-10-27:
Det er sådan et spørgsmål, hvor man ikke kan lade være med at tænke, givet hvad den offentlige debat i øvrigt indeholder, at der er indlagt sådan en præmis, som bliver lidt a la: Er du holdt op med at slå din kone?
Per Larsen (KF), 2021-10-27:
Men så er jeg nødt til at prøve at spørge: Hvilke konsekvenser mener justitsministeren det skal have, hvis en til enhver tid siddende regering bryder grundlovens intentioner om, at der skal være lovhjemmel for de ting, regeringen iværksætter?
Nick Hækkerup (S), 2021-10-27:
Tak for spørgsmålet.
Min og regeringens holdning er naturligvis, at ingen bør gøre noget ulovligt.
Det tænker jeg selvsagt også at spørgeren er enig i, da han jo også er medlem af vores lovgivende forsamling.
Per Larsen (KF), 2021-10-27:
Tak for det, formand, og tak til justitsministeren for at komme her og svare på spørgsmålet.
Spørgsmålet lyder i al sin enkelhed: Er ministeren enig i, at det aldrig kan være legitimt, at en regering fortsætter en praksis, som den ved er ulovlig?
Og jeg spørger selvfølgelig i generelle vendinger.
Mattias Tesfaye (S), 2021-10-27:
Jeg er ikke enig i, at grundloven her er sat ud af kraft.
Altså, vi administrerer efter den gældende udlændingelov, som betyder, at dem, der har været her i mere end 2 år, men mindre end 3 år og i øvrigt lever op til alle øvrige betingelser, kan få en opholdstilladelse efter § 9 c som vedtaget af Folketinget.
Når det i praksis er sådan, at der bliver administreret efter, at man får det efter den her 9 c-tilladelse, så synes jeg, det vil være rimeligt over for Folketinget at sige, at der da så skal stå det i udlændingeloven, som folk kan forholde sig til, det, som er den praktiske virkelighed, og det er så det, jeg glæder mig til at fremsætte for Folketinget.
Og hvis der er et kvalificeret mindretal, som ønsker det udskudt til efter en folkeafstemning, så fungerer det jo fuldstændig efter grundlovens almindelige regler.
Morten Messerschmidt (DF), 2021-10-27:
Nej, det er ikke sådan, minister.
Altså, § 42 i grundloven siger, at en tredjedel af Folketingets medlemmer kan få et lovforslag, der måtte være vedtaget af et flertal, udskudt, til efter at vælgerne er hørt ved en folkeafstemning.
Men det kræver jo selvfølgelig, at regeringen så fremsætter et lovforslag, forud for at man begynder at administrere efter det, og det, jeg forstår regeringen gør her, er, at man begynder at administrere efter en ny praksis, hvorefter man så efterfølgende får et lovforslag igennem.
Det gør jo, at den minoritetsbeskyttelse, der normalt er i grundlovens § 42, hvor et mindretal kan bede vælgerne om at blive hørt, inden man begynder at administrere, bliver sat ud af kraft.
Mattias Tesfaye (S), 2021-10-27:
Det forstår jeg simpelt hen ikke.
Altså, den grundlovssikrede rettighed, som står i grundloven, som vi alle sammen kan hive ud under vores skuffer, har jo ikke forhindret den.
Den har Folketingets medlemmer da altid ret til.
Hr. Morten Messerschmidt kan da igangsætte en underskriftsindsamling i dag og se, om man kan samle det flertal af Folketinget, og så udløses det jo.
Sådan er det jo altid.
Morten Messerschmidt (DF), 2021-10-27:
Det var blot for at følge op på hr. Kristian Thulesen Dahls spørgsmål.
Altså, ministeren er vel bekendt med, at han ved at gøre det på den her forskudte måde forhindrer Folketingets minoritet eller mindretal i at udløse en folkeafstemning.
Det er jo en ret, vi normalt har.
Hvordan har ministeren det med – vi har jo trods alt alle sammen skrevet under på at ville overholde grundloven – at vælge en procedure, hvor man bevidst forhindrer et mindretal i Folketinget i at forsøge at få vælgerne til at blokere det her, som ministeren har gang i, altså en grundlovssikret rettighed?
Mattias Tesfaye (S), 2021-10-27:
Jeg vil starte med at sige, at Den Europæiske Menneskerettighedskonvention formelt sorterer under Justitsministeriet.
Og når de jurister, der er i Justitsministeriet og i Udlændinge- og Integrationsministeriet, har lavet en analyse, står regeringen på den.
Vi begynder ikke at indhente alle mulige eksterne bidrag, ligesom finansministeren ikke begynder at indhente eksterne bidrag med beregninger af konsekvensen af forskellige politiske tiltag.
Det andet er, at det lovforslag, vi kommer til at forberede, ikke kun er et spørgsmål om at ændre et 3-tal til et 2-tal, for så ville jeg give hr. Kristian Thulesen Dahl ret i, at det ville virke lidt mærkeligt, at det skulle tage så lang tid.
Det er også et spørgsmål om f.eks. at få defineret, hvad vi forstår ved massetilstrømning.
Det tror jeg særlig der kommer til at være en væsentlig og interessant politisk debat om, som jeg også forsøgte at henvise til lidt tidligere.
For som jeg ser det, hvis det, det handler om, er proportionalitet – det er det, domstolen har forsøgt at finde – mellem det danske samfunds rimelige hensyntagen til integration på den ene side og den enkelte persons ret til familieliv på den anden, så synes jeg jo, at vores, det danske samfunds, hensyntagen til integration ikke kun kan knyttes op på det sidste års eller de sidste 2 års tilstrømning.
Det bør da være interessant, hvordan de sidste mange års tilstrømning har været.
Hvor langt jeg kan komme med det juridisk, er jeg i tvivl om, men det er noget af det, jeg meget gerne vil diskutere politisk med alle Folketingets partier.