Kim Edberg Andersen (DD), 2025-03-28:
Tak for det, formand.
Den debat, vi har her i dag, er jo ikke bare vigtig; den er simpelt hen afgørende for, hvilken retning Danmark skal bevæge sig i.
I 1980'erne udgjorde indvandrere og efterkommere kun 3 pct. af befolkningen.
I dag er tallet steget til omkring 16 pct.
Det er en udvikling, der har sat dybe spor, både kulturelt og for den sags skyld også økonomisk.
Det store antal flygtninge og migranter, der igennem årene er kommet til Danmark, har forandret det samfund, som generationer af danskere før dem er vokset op i, og vi kan ikke længere lukke øjnene for de problemer, som helt åbenlyst følger med.
For tallene taler jo deres tydelige sprog.
Det er i udbredt grad ikkevestlige indvandrere og deres efterkommere, der bliver dømt for voldtægt og grov vold.
I 2023 var omkring en tredjedel af alle de personer, der blev dømt for voldtægt og grov vold, personer fra ikkevestlige lande eller deres efterkommere, og det er, på trods af at de kun udgør cirka 10 pct. af befolkningen.
Det er jo ikke bare tal.
Det er mennesker i Danmark, der kommer til at betale prisen for den her kriminalitet.
Det er borgere, der bliver ofre for vold og tyveri og oplever utryghed i deres eget land.
Men kriminalitet er jo ikke det eneste problem.
De halter bagefter.
Mange kvinder fra de her lande bliver efterladt bag nedrullede gardiner, simpelt hen afskåret fra det danske samfund.
Så har vi faktisk også i den senere tid kunnet læse i aviserne, at for visse nationaliteter er det mere reglen end undtagelsen, at man går på førtidspension, når man når en helt bestemt alder.
Det er uholdbart, og det er simpelt hen på tide, at vi gør noget ved det.
Der er sorte pletter på danmarkskortet, hvor fremmede værdier og normer får lov at herske.
Kommissionen for den glemte kvindekamp fremlagde i januar sine anbefalinger til, hvordan man kunne styrke frihedsrettighederne for en stor gruppe af kvinder i Danmark.
Det er kvinder, der ofte bliver overset, fordi der er berøringsangst hos myndighederne, politikere og faglige organisationer, som vender det blinde øje til.
Det var faktisk en ret hård kamp at få regeringen til at gennedsætte den her Kommission for den glemte kvindekamp efter valget, fordi den åbenbart havde fremlagt nogle anbefalinger, som regeringen måske ikke lige helt sådan rigtigt brød sig om.
Nu har vi simpelt hen konkrete anbefalinger til, hvordan vi kan bekæmpe social kontrol og parallelsamfund i Danmark.
Det er anbefalinger, der bygger på fagfolks erfaringer og viden og på de problemer, vi ser i ghettoområder som Vollsmose og Gellerup, og som vi for den sags skyld også ser på uddannelsesinstitutioner som Københavns Professionshøjskole.
I Danmarksdemokraterne mener vi, at det er vigtigt, at nogle af kommissionens forslag, som konkret slår ned på social kontrol, og som vil gøre en stor forskel for de her piger, der lever i kulturelle fængsler, kommer i Folketingssalen.
Derfor har vi fremsat et beslutningsforslag om at forbyde bederum på landets uddannelsesinstitutioner.
Vi mener ganske enkelt ikke, at skoler og universiteter i Danmark skal lægge lokaler til noget, hvor unge mennesker bliver overvåget og presset til at udføre bestemte religiøse ritualer eller praksisser.
Vi vil også udvide tildækningsforbuddet, så det gælder alle uddannelsesinstitutioner.
Så vil vi sikre, at personer, der udsættes for social kontrol, har mulighed for at fravælge en sagsbehandler, hvis ikke de føler, at de trygge ved deres tildelte sagsbehandler.
Særlig det sidste forslag om muligheden for at fravælge en sagsbehandler er vigtigt, fordi vi forud for denne forespørgselsdebat, som skulle have været afholdt tidligere, for første gang fik dokumentation for, at offentligt ansatte enten bevidst eller ubevidst tager kulturelle eller religiøse æresbegreber med på deres arbejde.
Rapporten beskriver bl.a. sagsbehandlere, der misbruger deres indflydelse til uberettiget at tilgå personoplysninger.
Den nævner f.eks. en sagsbehandler, der deler oplysninger om en kvindes opholdssted.
Rapporten er meget vigtig, fordi den anerkender, at social kontrol ikke kun findes bag nedrullede gardiner i ghettoerne.
Social kontrol kan også eksistere på offentlige arbejdspladser, hvor veluddannede muslimske borgere misbruger deres position til at styre og kontrollere andre med muslimsk baggrund.
Det her er alvorligt, og det er et fænomen, der lever og ånder på bedste vis i Danmark.
I Danmarksdemokraterne mener vi, at vi aldrig skal acceptere situationer, hvor veluddannede myndighedspersoner udøver social kontrol over de borgere, de er autoritet over for.
Hvis ikke vi handler nu, vil problemet bare rodfæste sig endnu mere i Danmark, og det vil være et svigt af de kvinder og piger, der lever i kulturelle æresfængsler, hvis vi ikke tør tage kampen op.
Folketinget mener, at alle, der kommer til Danmark, skal indordne sig under dansk kultur og danske normer og regler.
Det er en del af samfundskontrakten, man indgår med det danske samfund.
Folketinget konstaterer, at problemer som negativ social kontrol, genopdragelsesrejser, barnebrude og parallelle retssystemer er udbredte i ikkevestlige miljøer.
Derfor ser Folketinget med stor alvor på regeringens udlændingepolitik, som ikke håndterer disse udfordringer.
Derudover opfordrer Folketinget til, at langt flere kriminelle indvandrere end i dag skal udvises, og Folketinget opfordrer til, at flygtninge rejser hjem, når der er fred i deres hjemland.
Folketinget opfordrer regeringen til at føre en stram udlændingepolitik, hvor tilstrømningen forbliver lav, integrationen styrkes, kriminelle udlændinge udvises og flygtninge rejser hjem igen.«
Tak for ordet.