Finn Sørensen (EL), 2017-03-30:
Lad os tage facit først: Enhedslisten støtter de to lovforslag.
Hvad L 125 angår, har vi også tidligere støttet et forslag med samme indhold, så det har vi ingen vanskeligheder med.
Det er selvfølgelig under den samme præmis, kan man sige, som både ministeren og Venstre har gjort rede for, om, at det her med at indføre nogle ekstra valgmuligheder i valgloven med hensyn til opstilling af kandidater og proceduren for det, er noget, der altså er ekstra valgmuligheder, og det er selvfølgelig under den klare forudsætning, at vi støtter det.
Enhedslisten har jo en helt anden tilgang til det, end vistnok alle andre partier her i Folketinget har.
Vi har den opfattelse – og det er vores syn på demokrati i den her forbindelse – at det er mere demokratisk, hvis det er partiets medlemmer, der afgør spørgsmålet om, hvem der skal prioriteres som kandidater, og hvor de skal placeres i storkredsene.
Så vi kører altså med det, der hedder en partiliste, som bliver vedtaget på vores årsmøde.
Det rummer valgloven også mulighed for, og det princip – den mulighed – bliver der ikke pillet ved med det her lovforslag.
Derudover skal vi selvfølgelig forholde os til indholdet i de andre muligheder, der er i valgloven.
Den har vi jo alle sammen et fælles ansvar for, uanset hvilken af mulighederne vi så som partier benytter os af.
Og der skeler vi i Enhedslisten selvfølgelig til indholdet i det her og kigger grundigt på det, og vi har tidligere vurderet, og det vil jeg også gøre i dag, at skulle der ske det, at der bliver vedtaget et andet princip i vores parti for opstilling af kandidater, så vil de muligheder jo være noget, som vores parti så i givet fald kunne benytte sig af.
Og vi har den opfattelse, at de er rimelige, og at det er inden for en demokratisk ramme at benytte sig af de muligheder, som så bliver præciseret.
Det ønsker vi ikke at gøre nu, men vi skal selvfølgelig være opmærksomme på, at der på et tidspunkt kunne komme nogle i vores parti, der havde en anden opfattelse, og derfor skal vi også kigge grundigt på det.
Til hr. Magnus Heunicke vil jeg sige, at i mange andre sammenhænge kunne det forhold, at et lovforslag ikke har været sendt i høring, i sig selv være nok til, at Enhedslisten trak i nødbremsen.
For vi jo helt enige i, at høringsprocessen er helt afgørende.
Og uden at jeg vil åbne en helt anden diskussion, er der altså mange andre lovforslag her, hvor det går lovlig stærkt, og så vil jeg ikke sige mere for nu ikke at ødelægge den gode stemning.
Og det tror jeg sgu gælder ...
Undskyld, det må man ikke sige, formand.
Jeg hørte det, før formanden gjorde.
Altså, jeg tror, det gælder samtlige regeringer, og det er, så langt tilbage øjet rækker, at der bliver klippet en hæl og hugget en tå, når en regering har bidt sig fast i, at et eller andet bare skal køres igennem.
Når Enhedslisten så ikke nødvendigvis synes, at vi bliver nødt til at hive i nødbremsen, hvad det her angår, skyldes det for det første forslagets karakter, som jo meget handler om, om partierne herinde kan blive enige om, hvordan spillereglerne skal være.
Og der må man jo ligesom formode, at partierne nogenlunde har styr på, hvad de mener om det og har diskuteret det med deres bagland og alle de flittige folk, der sidder ude i valgkredsene og skal administrere valgloven.
Det har vi i hvert fald for Enhedslistens vedkommende, og man kan sige, at det er en nem opgave for os lige i den her sammenhæng.
Der er ingen nye synspunkter i det her lovforslag, så vidt jeg kan se.
Så derfor vil vi ikke lige hive i nødbremsen hvad det angår.
Men vi vil gerne erklære os enige med hr. Magnus Heunicke i, at det selvfølgelig skal have en grundig behandling.
Vi støtter, at der kommer en tidsplan, som alle partier kan se sig selv i, så der bliver tid til at få samlet op på tingene.
Og vi vil også støtte, at der bliver afholdt høringer undervejs.
Det er helt klart.
Ellers vil vi bare, med de beskedne aktier, vi har i det, lytte opmærksomt til den videre forhandling om det her.
Og skulle der kommer nogle ændringsforslag af den ene eller den anden art, vil vi selvfølgelig forholde os til dem og ikke på forhånd udelukke, at vi kunne finde på at støtte et af dem.
Men det må jo bero på en saglig vurdering af, hvad der kommer frem.