Lisbeth Bech Poulsen (SF), 2019-04-30:
Baggrunden for det forslag, som SF sammen med Enhedslisten har fremsat her i dag, er jo det forslag om offentlighed i beregningerne, som SF fremsatte for et år siden.
Vi diskuterede det i marts måned sidste år.
Der kom opbakning til det som princip forskellige steder fra, bl.a. også fra CEPOS, og det tager jeg jo som et tegn på, at der egentlig er en bred interesse for mere åbenhed, end der er i dag.
Som bekendt svinger regeringsmagten også, og så kan det jo være, at der er nogle, der ser frem til en tid i opposition, som også synes, det kunne have en værdi at kigge den kommende regering i kortene.
Men i sidste ende handler det jo egentlig om folkestyrets arbejdsbetingelser og egentlig også befolkningens mulighed for at kunne følge med.
Som min kollega hr. Rune Lund også har beskrevet den proces, der er omkring et eller andet udspil, så er det tit sådan, at man lægger noget ud, og så er der nogle medier, der beretter om, at i det her skatteudspil, regeringen har lagt frem, får HK'eren mere i skattelettelse end direktøren, både i kroner og øre og procentvis.
Den historie kører så ½ time eller 1 time – og det var faktisk ikke engang medierne – indtil vores egne økonomer siger, at der er et eller andet, der ser forkert ud her, og kigger på det.
Det mudrer jo diskussionen, og jeg tror egentlig, at mange mennesker i forvejen – det oplever jeg i hvert fald, når jeg er ude til debatter nu – er trætte af, at vi siger ét tal, og så er der nogle andre, der siger et andet tal, og så ender de med at spørge, hvad der egentlig er op og ned.
Så det at få nogle fælles klare regler for og en aftale med hinanden om, hvad der egentlig skal ligge til grund, når sådan et større udspil og økonomiske planer bliver lagt frem, tror jeg vi alle sammen vinder noget ved.
Finansministeren havde nogle konkrete spørgsmål, hvor der i hvert fald er et af dem, jeg lige vil svare på her.
Som jeg hørte finansministeren, var det om det her med præcision i besvarelser, hvor vi under punkt 5 har det eksempel, at der f.eks. ved demografiske udgiftstræk bliver rundet op og ned til hele og halve milliarder kroner.
Over ret få år giver det jo et enormt upræcist billede.
Hvis f.eks. trækket er oplyst til at være 1 mia. kr. hvert år, kan det efter kun 7 år enten være 3½ mia. kr. eller 10½ mia. kr.
Det er alligevel noget af en forskel i forhold til de her ting.
Det, der har præget dagens diskussion om forskellige forslag her i Folketinget, har jo netop været, at den økonomiske politik eller det billede, man kan male, af, at noget er meget dyrt eller meget billigt, eller hvem der får noget ud af det, fylder rigtig, rigtig meget i politik.
Derfor er det også vigtigt for os at få baggrunden frem.
Den her bureaukratidiskussion, jeg synes vi tit får, forstår jeg egentlig ikke helt.
For de ting, vi ønsker os under de otte punkter, er jo data, som selvfølgelig er til rådighed.
Ellers laver man ikke de her ting.
Så det er tal, man allerede har.
Jeg sætter pris på, at de borgerlige partier og regeringen siger, at man gerne vil lave en beretning.
Men det kommer lidt an på, hvad den beretning så ender ud i.
Vi ønsker under de her otte punkter at se helt konkret på, hvad regeringen og hvad Folketingets partier kan blive enige om.
For det her er ikke en øvelse i at give Finansministeriet flere arbejdsbyrder; det her er en øvelse i at give Folketinget mere åbenhed og også hurtigere viden om præmisserne for den økonomiske politik, der kommer.
Så uanset hvordan det kommende folketingsvalg går, synes jeg, at man må forvente ud fra de bemærkninger, som Folketingets partier er kommet med, at vi får et arbejde i gang, hvor vi helt konkret gennemgår de her ting og så bliver enige om, hvad der skal være yderligere åbenhed om i fremtiden.