Mette Frederiksen (S), 2021-10-07:
Tak for det.
Så skete det igen: Jeg havde tænkt én indledning til replikken her i aften oven på en god debat og ender med at holde en anden end den planlagte, igen fordi hr. Alex Vanopslagh udfordrede os alle sammen med en ualmindelig god ordførertale.
Det er ikke alene, fordi man i år vil undlade kritik af undertegnede – det er jo selvfølgelig dejligt –
nej, det er, fordi ordførertalen var tankevækkende, reflekterende, selvkritisk, samfundskritisk og, synes jeg, vigtig for vores videre arbejde på børneområdet, på ungdomsområdet og for uddannelsespolitikken.
»De skal være omstillingsparate og innovative og formidlingsdygtige og have forståelse for egen læring, før de forventes at kunne læse og skrive og regne ordentligt.«
»Når mange unge i dag oplever trivselsudfordringer, skyldes det også et dannelsestab ...«.
»Jeg tror, at konsekvensen af det dannelsestab er, at det fundament, vi møder livet med, er blevet mere skrøbeligt.«
»For i ansvaret ligger meningen.«
Og hvad skete der så efter talen?
Der opstod en ualmindelig fin diskussion om uddannelse.
Jeg vil gerne både fremhæve indlæg fra Venstres hr. Morten Dahlin og fra Konservatives fru Katarina Ammitzbøll.
Både fru Pia Olsen Dyhr og fru Sofie Carsten Nielsen nikkede undervejs, og derfor tror jeg på det nu.
Jeg tror på, at vi i fællesskab kan bygge videre oven på en god folkeskole med mere fokus på de praktiske fag, på idéen om, at den skoletrætte unge dreng på 14 år skal kunne arbejde en dag eller to om ugen på en virksomhed i stedet for at sidde i skolen og blive endnu mere skoletræt og måske være opgivende.
Jeg tror nu på mere frihed til faglighed og til dannelse og – som bl.a. hr. Jens Rohde var inde på i debatten – læren også om det oldgræske, religionsforståelse, kristendom, historie og alt det andet, som vi ikke kan måle på, men som er vigtigt, hvis vi vil være et dannet folk.
Hvor er det skønt at lytte til en debat i Folketingssalen, som ikke er forberedt ned til mindste detalje, og som handler om dannelse og om myndiggørelse af mennesker.
Nu er mit håb, at vi kan tage den diskussion videre.
Hvordan gør vi så det her konkret, når vi er enige om, at det er den vej, vi ønsker at gå?
Og hvordan styrker vi herindefra de samfundsinstitutioner, som gør os stærkere – stærkere som mennesker og som samfund – det frivillige Danmark, civilsamfundet?
Det skal vi tage fat på.
Jeg synes helt ubetinget og uden forbehold, at en åbning af Folketinget som i tirsdags er en vigtig, vigtig festdag.
Lad mig sige det meget klart: Racisme og diskrimination hører ingen steder hjemme i Danmark.
Jeg har set videoen af det, der skete.
Jeg blev simpelt hen så ked af det.
To ældre mennesker overfuses lige uden for Christiansborg – og det var også et angreb på en folkevalgt politiker.
Det er forkert.
Vi kan ikke acceptere og vi skal ikke acceptere den slags handlinger, hverken som folkevalgte eller som borgere.
Jeg håber selvfølgelig også derfor, jeg kan tillade mig at udtale mig på vegne af hele Folketinget, når jeg nu siger, at vi skal tage afstand fra både racisme og diskrimination.
Så tilbage til den øvrige debat i dag: Hvor er det dejligt at se, at den optimisme, der kendetegner resten af det danske samfund, også går igen i vores debatter her i Folketingssalen.
Danmark er kommet stærkt igennem pandemien.
Vi har ført en ekspansiv finanspolitik undervejs; vi har lånt, vi har investeret, vi har holdt hånden under lønmodtagere, selvstændige og virksomhederne.
Fordi vi har haft god epidemikontrol, hurtig udrulning af vacciner og store stimulipakker, har vi begrænset tilbageslaget og hurtigt fået genstartet dansk økonomi.
Og derfor er vores lille fantastiske Danmark et af de lande i verden, der er kommet bedst igennem krisen, både sundhedsmæssigt og økonomisk.