Joachim B. Olsen (LA), 2018-12-19:
Tak for det, formand.
Nu er det snart jul, og det kan vi alle sammen samles om at glædes over – måske ikke i Alternativet, hvor man er blevet sur over, at julemanden er en mand og ikke en juleperson.
Man kan også mærke, at det er jul, fordi Socialdemokratiet og den øvrige venstrefløj har et stærkt ønske om at dele mange gaver ud, selvfølgelig betalt af de borgere, som de gerne vil give dem til.
Men heldigvis har denne regering og Dansk Folkeparti lavet et stramt og ansvarligt finanslovsforslag med plads til en begrænset stigning i det offentlige forbrug.
Det endelige tal kommer til at lande på cirka 0,5 pct., hvilket stort set er på linje med regeringens udspil.
Vi kan også glæde os over, at det samlede skattetryk er faldet pænt siden folketingsvalget i 2015.
Vi har dermed stoppet den forbrugssyge, som vi så op igennem 1990'erne og 00'erne, hvor der visse år var op imod 3 pct.s vækst i det offentlige forbrug.
Det er et vigtigt borgerligt aftryk.
Vi er godt klar over, at oppositionen vil kritisere os for, at 0,5 pct.s forbrugsvækst er under det demografiske træk.
Til det må man bare sige, at finanspolitikken ikke styres og aldrig nogen sinde vil blive styret efter det demografiske træk.
Det er slet ikke formålet med finanspolitikken.
Formålet med finanspolitikken er bl.a. at stabilisere økonomien, og lige nu kræver det, der føres en stram finanspolitik.
Man skal derfor ikke lade sig forblænde af en opposition, som er parat til at gå udgiftsamok.
Lad mig lige minde om, at S og SF i 2011 gik til valg på en økonomisk plan, som var underfinansieret med mindst 22 mia. kr. Det erkendte de selv, da de kom i regering.
Går vi tilbage til valget i 2007, så mente Socialdemokratiet da, at der skulle bruges 100 mia. kr. på et højere offentligt forbrug.
Heldigvis er Socialdemokratiet ikke et parti, der tager deres egne valgløfter alt for alvorligt.
Vi har for længst rundet de 535 mia. kr. i offentligt forbrug.
Det offentlige forbrug som andel af bnp findes ikke højere mange steder i verden; jeg tror kun, det er Sverige, der har et lidt højere offentligt forbrug som andel af bnp.
Derfor er spørgsmålet også, om de sidste milliarder kroner i virkeligheden ikke ville gøre større gavn, hvis de blev i borgernes lommer, så det blev mere attraktivt at arbejde, investere og spare op.
Den bedste måde at øge den samlede velfærd for danskerne på er at lade dem råde over en større del af frugten af deres eget arbejde.
Derfor er det også godt, at vi med dette finanslovsforslag sænker skatter og afgifter for 700 mio. kr.
Det kommer oven i de mere end 20 mia. kr., vi allerede har lettet skatten for i denne valgperiode.
Det er vel at mærke reelle skattelettelser og ikke bare skatteomlægninger som under tidligere regeringer.
Det er godt, at vi afskaffer det affaldsgebyr, som VK-regeringen indførte i 2010.
Det har været kilde til stor frustration for særlig selvstændige.
Mange er således blevet bedt om at betale et affaldsgebyr, selv om de ikke producerer noget affald, hvilket naturligvis er helt meningsløst.
Affaldsgebyret er ligeledes både dyrt og tungt at administrere for kommunerne, og det bliver nu fjernet.
Vi sænker afgifterne på øl og vin.
Vi ruller Thorning-Schmidt-regeringens misundelsesafgift på lystbådeforsikringer tilbage, så det bliver mere attraktivt at lade sin lystbåd indregistrere i Danmark.
Vi sidestiller hoteller med andre produktionsvirksomheder med hensyn til afgift på rumvarme.
Det er også godt, at de studerende fremover må tjene mere ved siden af su'en.
Det er noget, som vi har arbejdet for i mange år.
Det er også godt, at vi får sikret en forundersøgelse af en brugerbetalt fast forbindelse over Kattegat.
Det er første skridt mod en egentlig realisering af det projekt.
Det er godt, at vi afskaffer satspuljen i dens nuværende form og fremover bruger pengene mere fornuftigt.
Vi har i Liberal Alliance længe haft et ønske om at afskaffe satspuljen og gøre op med det ineffektive puljecirkus, som den er.
Vi erstatter bl.a. satspuljen med obligatorisk pensionsopsparing for alle på overførselsindkomst.
Det vil også medvirke til at reducere de offentlige udgifter på sigt.
Samtidig bliver det mere attraktivt at arbejde, når man er gået på folkepension.
Mange pensionister vil faktisk gerne have en tilknytning til arbejdsmarkedet.
Det understøtter vi ved f.eks. at forhøje grundfradraget for, hvornår man bliver modregnet i pensionstillægget, fra 60.000 til 100.000 kr.
Det er også langt mere fornuftigt at bruge penge på folkepensionisternes grundbeløb end på satspuljen.
Det er også godt, at vi igen strammer udlændingepolitikken.
Årtiers forfejlede udlændingepolitik har været dyr for vores land.
Vi har modtaget alt for mange mennesker fra ikkevestlige lande med alt for dårlige forudsætninger for at blive integreret på arbejdsmarkedet og med alt for høje tilbøjeligheder til at begå kriminalitet.
Meningen med flygtningesystemet har aldrig været, at det skulle være et indvandringssystem, men det har det udviklet sig til.
I LA synes vi, at Danmark skal være et åbent land for udlændinge, som kommer her for at arbejde – det bliver Danmark rigere af – men vi skal ikke modtage flere flygtninge.
Man får ikke længere flygtningestatus med henblik på permanent ophold.
Danmark har været alt for tossegode med hensyn til at uddele høje kontante ydelser til flygtninge.
Det betyder noget for tilstrømningen.
Her strammer vi yderligere op.
Grunden til, at dansk økonomi lige nu står bomstærkt, er, at der er blevet gennemført reformer.
Der er blevet lavet reformer af dagpenge, efterløn, kontanthjælp, pension – alt sammen har det været gavnligt for dansk økonomi og for danskerne.
Det høster vi frugterne af nu.
Reformer virker.
Reformer øger beskæftigelsen.
Reformer gør Danmark mere velstående, og vi skal fortsætte ad den vej.
Reformerne har medført, at antallet af offentligt forsørgede i den arbejdsdygtige alder er det laveste i 30 år.
Ud over at reformerne har gjort Danmark og danskerne mere velstående, er det også et kæmpe socialpolitisk fremskridt.
Ironisk nok har store dele af venstrefløjen, som ellers taler meget om sociale problemer, været indædte modstandere af disse reformer.
I stedet er venstrefløjen mere optaget af at tale om ikkeproblemer som eksempelvis økonomisk ulighed.
Her må jeg bare sige, at økonomisk ulighed ikke er noget problem i Danmark.
Det er ikke det samme, som at der ikke findes sociale problemer i Danmark, for det gør der, men økonomisk ulighed er ikke et problem i Danmark.
Nu siger Socialdemokratiet og resten af venstrefløjen ofte et, når de er i opposition, og noget andet, når de er i regeringen.
Det så vi under Thorning-Schmidt-regeringen, hvor Pia Olsen Dyhr og Mette Frederiksen var meget fremtrædende ministre.
Her sænkede man selskabsskatten fra 25 til 22 pct.
Det var yderst fornuftigt.
Kontanthjælpen blev beskåret for de unge, og marginalskatten blev lettet for nogle af dem med de høje indkomster.
Det gjorde de partier jo, fordi det var det bedste for Danmark.
Nu er Socialdemokratiet i opposition, og så lyder der markant andre toner.
Socialdemokratiet har lagt et rædselskabinet af politiske forslag frem, som har til hensigt at stække dem, der i forvejen bidrager mest til velfærdssamfundet.
Skal vi lige minde hinanden om, hvem det egentlig er?
Ja, det er f.eks. de 20 pct. med de højeste indkomster lige nu og her – og det er såmænd dem, der betaler halvdelen af alle skatter og afgifter i dette land.
Og hvad er Socialdemokratiets svar?
Det er at tage en endnu større luns af de penge, der møjsommeligt er tjent.
Socialdemokratiet vil nu indføre en ekstra arvemillionærskat, en arvetopskat, som vil ramme arvinger til helt almindelige lønmodtagere i kommuner som Herlev, Gladsaxe, Ballerup, Lyngby, Hvidovre, Aarhus, Aalborg og Vallensbæk.
I dag er den reelle effektive marginale beskatning af kapital inklusive arveafgift allerede på knap 100 pct. – i nogle tilfælde langt over.
Men det er åbenbart ikke nok.
Signalet fra S til borgerne er klart: Hvis du afdrager på dit hus, hvis du sparer op, hvis du investerer i virksomheder, så kommer vi og tager hele afkastet plus 10-20 pct. ekstra.
Jeg synes, det er respektløst, jeg synes, det er småligt, og jeg synes, det er grådigt.
Og det er det parti, der går efter statsministerposten.
Alt dette gøres for at skabe marginalt mere økonomisk lighed.
Prisen vil dog blive, at vi alle bliver fattigere.
Derfor får jeg lyst til at citere Sir Winston Churchill: »Kapitalismens nedarvede last er den ulige fordeling af goderne, socialismens nedarvede dyd er den lige fordeling af elendighed.«