Troels Lund Poulsen (V), 2020-09-08:
Tak for det.
I december 2018 skete det største, der er sket i mit liv – jeg blev far til en lille pige.
Når man bliver forældre, får man jo som regel genopfrisket en del tegnefilm.
Ikke mindst i løbet af foråret, hvor coronavirussen jo desværre lukkede Danmark ned, havde jeg fornøjelsen af at genopfriske min hukommelse i forhold til tegnefilm.
Hvor det i foråret var Gurli Gris, der var på tapetet, har vi så nu bevæget os frem til en anden klassiker – Rasmus Klump.
Rasmus Klump, Pingo, Skæg og Pelle på eventyr.
Fælles for historierne om Rasmus Klump er, at de ender med, at de fire kommer hjem fra deres eventyr og spiser pandekager i køkkenet hos Rasmus Klump; pandekager, som Klumps mor, fru Klump, knokler for at lave.
Og man må sige, at Rasmus, Pingo, Skæg og Pelle tager for sig, når der serveres pandekager.
Fru Klump når knap nok at servere pandekagerne, før de er væk, uden at nogen overhovedet har overvejet, at pandekagerne ikke kommer på bordet af sig selv.
Lyder det bekendt?
Det har i hvert fald fået mig til at tænke på den regering, som vi har i dag.
Intet skal efterlades til de kommende generationer.
Det er de kommende generationer, som kommer til at betale den pris, som bliver høj, for den økonomi, den her regering lægger op til.
Danmark står i en meget alvorlig situation.
Da coronavirussen ramte Danmark i foråret, var det en meget alvorlig sundhedskrise, som ramte os.
Takket være danskernes indsats under krisen gennem de seneste mange måneder, har vi kunnet se, at heldigvis store dele af Danmark er genåbnet.
Det skete jo, fordi danskerne tog ansvar.
De tog et individuelt ansvar, som var med til at sikre, at samfundet er på vej tilbage til normal tilstand.
Men det var jo også, heldigvis, resultatet af, at en lang række partier med regeringen i spidsen tog de nødvendige initiativer for at holde hånden under dansk økonomi.
For vi må jo konstatere, at tusindvis af danskere nu står tilbage uden et arbejde, og udsigterne for fremtiden er dystre.
Der er jo også rigtig mange danskere, der desværre kan konstatere, at deres arbejde højst sandsynligt ikke kommer tilbage.
Men derfor er der også grund til faktisk at starte med i dag – og det er jo ikke altid, at jeg har lejlighed til det – at kvittere for det samarbejde, som Venstre i hvert fald har haft med regeringen og andre partier her i Folketinget om de hjælpepakker, som vi vedtog i løbet af foråret.
Så langt, så godt.
For jeg er, når vi så ser ind i fremtiden, ikke helt af den opfattelse, at det kun tegner til et stærkt samarbejde med regeringen.
Jeg er oprigtigt bekymret for det finanslovsforslag, som regeringen har fremlagt, som jo er fuldstændig blottet for svar på, hvordan vi får genskabt væksten i det danske samfund.
Intet står der i finanslovsforslaget om, hvad der skal gøre os rigere.
I stedet for at skabe varig vækst og nye danske arbejdspladser, vælger regeringen den klassiske socialdemokratiske vej, nemlig vejen, der forværrer problemerne.
Det er at hæve skatterne med milliarder, som dermed gør det dyrere at drive virksomhed, sværere at konkurrere med udlandet, og som jo også betyder det her tab af arbejdspladser og mindre velstand, som samlet set gør, at der bliver færre penge til velfærd.
I stedet for at sikre flere hænder og hoveder til danske virksomheder, som jo nu engang er forudsætningen for, at vi kan skabe ny vækst og velstand, så vælger regeringen, at vi skal trække raske mennesker ud af arbejdsmarkedet.
I stedet for at vise økonomisk ansvarlighed i en krisetid, vælger regeringen at låne for fremtiden, bruge rub og stub.
Det råderum, som den regering, jeg var med i, efterlod til den socialdemokratiske regering sidste sommer efter valget, er jo desværre med et fingerknips nu blev reduceret med mange milliarder.
Jeg havde håbet, at regeringen fremadrettet var optaget af at prioritere væksten, ikke mindst i forhold til de udfordringer, vi står over for, på den længere bane.