Ane Halsboe-Jørgensen (S), 2024-04-25:
Tak for det, formand.
Også tak for debatten i dag.
Med stort engagement synes jeg at ordførerne hver især har betonet synspunkter, som viser nogle uenigheder, men som på lange stræk også viser, hvorfor et meget bredt flertal i Folketinget blev enige om en kontanthjælpsreform, der grundlæggende både forenklede, gjorde det mere attraktivt at arbejde, slog ring om børnene og samtidig også havde en parallel til lige præcis det lovforslag, vi står med i dag, og som jeg synes har fat i to ret grundlæggende ting.
Det ene er, om man synes, der skal være optjening til den fulde velfærdspakke, når folk kommer til Danmark fra udlandet.
Det har jeg som synspunkt er et sundt princip.
Der er en udfordring ved at have et universelt og også på mange stræk generøst velfærdssamfund, som vi har i Danmark, og som forsøger at holde hånden under alle mennesker i svære livssituationer, og samtidig også have folk, der kommer hertil fra udlandet i det omfang, vi ser.
Samtidig, ved siden af princippet om optjening til den fulde velfærdspakke og hjælpende hånd i Danmark, er der også et brud med forskelsbehandling, som vi jo ellers har set i en årrække.
Med det her lovforslag ensretter vi reglerne og siger, at der nu er lige vilkår, uanset hvornår du er kommet til vores land.
Jeg må bare indrømme, at jeg personligt har svært ved at forklare og dermed også forsvare, hvorfor der kan være ret markant forskel mellem naboer, der bor dør om dør, og hvor den ene familie har været her i 20 år og aldrig været i arbejde og den anden familie har været her i 10 år og aldrig været i arbejde, i forhold til hvad de har at leve for hver måned.
Så er det jo rigtigt, hvad Dansk Folkepartis ordfører siger om, at en del af de penge, der ligger her, så at sige går til det, der ligger i den store kontanthjælpsreform, hvor vi bl.a. er inde og sikre ret til gratis medicin, bl.a. til børnene, og hvor vi indfører et fritidstillæg, der også skal give mulighed for, at uanset din mor og fars situation har du mulighed for at være en del af et fællesskab.
Samtidig vil jeg godt kommentere på Enhedslistens ordførers ytring om, at det fra nu af skulle være statens sociale arv.
Jeg er sådan set enig med de ordførere, der indtil nu lidt har ytret en fortrydelse af, hvordan det var, man mødte mennesker for 20 år siden, når de kom til Danmark, og spurgt, om vi var gode nok til fra første dag at sige: I det her land forventer vi noget af dig; vi tror på, at du har noget at bidrage med, og vi ønsker, at du træder ind i bl.a. fællesskabet på arbejdsmarkedet – i stedet for at anvise folk at starte på den her passive forsørgelse, og så kan de faktisk få lov at befinde sig i den passive forsørgelse i årtier.
Hvis der er noget, vi ved er social arv, er det at vokse op med forældre, der ikke har tilknytning til arbejdsmarkedet.
Til gengæld – nu har der været meget tale om, hvad det er, forskningen viser – kan vi se, at i det øjeblik din mor eller far bare har nogle få timer på arbejdsmarkedet, gør det en verden til forskel, også for børnenes videre liv.
Derfor er noget af det, jeg også synes er vigtigt at få fortalt med den samlede kontanthjælpsreform, netop det greb, som gør det mere simpelt, men også mere attraktivt at have nogle få timer på arbejdsmarkedet uden at blive skåret i sin kontanthjælp.
For vi ved, at hvis man først får foden indenfor, selv hvis det er nogle få timer, uden at hammeren falder økonomisk og der ikke er en gulerod forbundet med det, så er det en trædesten til mere.
Så grundlæggende synes jeg, det er fornuftigt med optjening til vores velfærdssamfund.
Jeg synes også, det er fornuftigt, at vi fjerner en grundlæggende forskelsbehandling her, og så mener jeg, at sammenhængen til den brede kontanthjælpsreform, som flere ordførere også har været inde på, er helt central.
Til gengæld er det selvfølgelig også givet, at når man laver ændringer af den her karakter, har det betydning for både den kommunale indsats og den enkelte families hverdag.
Derfor gør vi det også, mere end et år før det bliver til virkelighed.