Karina Adsbøl (DF), 2021-05-04:
Tak for det.
Det her borgerforslag er fremsat af #enmillionstemmer, og jeg vil gerne sige tak til alle kræfterne bag for at lave det her forslag.
Mange af jer har selv haft dårlige oplevelser i jeres familier og oplevet at skulle bruge unødvendige ressourcer på kampen for at få den nødvendige hjælp til jeres familier og jeres børn; unødvendige ressourcer, som i stedet kunne have været brugt på at være forældre uden at skulle agere både socialrådgiver og jurist.
Det er flot, at så mange har underskrevet det her forslag.
Det vidner jo om et kæmpe ønske om store forandringer og forbedringer på handicapområdet.
Det ønske deler vi i Dansk Folkeparti.
Formålet med det her fremsatte borgerforslag er jo at sikre, at alle mennesker med handicap kan leve på lige vilkår med andre, samt et ønske om, at handicapområdet skal flyttes, så det ikke længere er kommunerne, der har ansvaret for at træffe afgørelser om hjælp og støtte til mennesker med handicap og psykisk sårbarhed.
Forslaget beskriver følgende – og jeg citerer: »Forvaltning af handicapområdet kræver indgående viden til mange forskellige diagnoser.
Den viden er ganske enkelt
ikke til stede i 98 kommuner, og det er ikke realistisk at sikre tilstrækkelig viden på dette yderst komplicerede område i 98 kommuner.
Lige nu spilder kommunerne ressourcer på at træffe forkerte afgørelser og på at lave fejl i sagsbehandlingen.
Dette skal ændres, så vores fælles bidrag til velfærdssamfundet går til den rigtige hjælp i rette tid til de mennesker, der har behov for og ret til hjælp og støtte.
Uanset, hvor området flyttes hen, vil det være afgørende, at den myndighed, der skal træffe afgørelserne, ikke samtidig skal finansiere den.
Og: »En stor gruppe mennesker med behov for hjælp oplever i stigende grad at få frataget eller at få afslag på ydelser, som de har behov for, og som de efter serviceloven er berettiget til.
Det er vilkårligt, hvilken hjælp man kan få i landets kommuner, da der er stor forskel på, hvordan de 98 kommuner forvalter handicapområdet.
« Jeg tror, at det måske er der, jeg skal sige citat slut.
Men jeg er ikke helt sikker.
Men det er simpelt hen ikke godt nok.
For 42 pct. af alle de handicapsager, der påklages til Ankestyrelsen, ender med at blive omgjort.
På børnehandicapområdet er omgørelsesprocenten helt oppe på 51 pct.
Og gennem vidnesbyrdene fra #enmillionstemmer har vi jo bl.a. hørt forskellige fortællinger.
En borger, der er født med cerebral parese, oplever hele tiden at skulle kæmpe for at retfærdiggøre sit behov fra den rollator og den elscooter, borgeren har brug for i sin hverdag.
Da en mor til en 10-årig dreng med infantil autisme rækker ud for at få hjælp fra kommunen, får hun at vide af den kommunale rådgiver, at det er et vilkår at være udmattet, når man er enlig mor.
Eller en voksen kørestolsbruger, der har 18 diagnoser, og som uanmeldt fik besøg af en visitator fra kommunen, som gik med borgeren i bad, vel at mærke uden overhovedet at bede om borgerens samtykke eller forklare, hvorfor et fremmed menneske skulle med borgeren i bad.
Vi har været vidne til uværdige stopursmetoder.
Vi har været vidne til uværdig behandling.
Og faktisk synes jeg, at alle skal læse de vidnesbyrd, som #enmillionstemmer har samlet på deres hjemmeside.
I Dansk Folkeparti deler vi fuldstændig intentionerne, og jeg er enig i, at der skal handling til.
Vi behøver ikke at afvente en afdækning på det specialiserede område, for at vi kan rette op på de retssikkerhedsmæssige udfordringer, der er for mennesker med handicap.
For hvis der er vilje herinde fra Folketingets partiers side, så kunne vi jo allerede i fællesskab rette op på de punkter nu.
Desværre har det jo vist sig, at der ikke har været den store vilje til at rette op på de punkter omkring retssikkerheden.
Men det håber jeg der er nu, og jeg har fra Dansk Folkepartis side fremsat adskillige forslag.
Jeg bad om at få en oversigt over det fra biblioteket, altså om de ikke kunne sende oversigten over beslutningsforslag.
Jeg tror, de skrev, at det var 52 forslag på det her område, vi havde fremsat.
Jeg har nævnt flere af dem i dag.
Men jeg vil gerne sige tak for det her forslag.
Jeg mener, at vi har en forpligtelse herinde fra Folketingets side til at løse det her område, og jeg synes, det er utrolig positivt, at vi har set pårørende, der har uanede kræfter.
Tænk engang, hvad det kræver.
Jeg kan se, at min tid er gået.
Jeg kunne jo godt stå heroppe lidt længere, men jeg må hellere sige stop for nu, og så glæder jeg mig til udvalgsbehandlingen, hvor jeg håber, at vi i fællesskab kan lave en fælles beretning.