Kaare Dybvad Bek (S), 2024-11-21:
Tak for ordet, og tak til Dansk Folkeparti for at rejse debatten om erklæringsadgang til statsborgerskab for nordiske statsborgere.
Først vil jeg sige, at jeg synes, at den aftale, vi har haft i Norden, egentlig alt i alt har tjent os godt igennem årene.
Men jeg anerkender også, at det selvfølgelig vil være sådan, at når der sker store forandringer i en befolkning, som man har en aftale med, skal man overveje, om man stadig kan indgå i den samme aftale.
Det er bl.a. derfor, at vi løbende har strammet aftalen om erklæringsadgang til nordiske statsborgere, sådan at man, hvad jeg mener er den væsentligste ændring, nu ikke længere kan få statsborgerskab ved erklæring, hvis man har fået eksempelvis svensk statsborgerskab ved naturalisation.
Hvis man f.eks. oprindelig er statsborger i et andet land, men har fået statsborgerskab i Sverige, vil man altså ikke kunne få det på de her lempelige vilkår.
Det vil stadig være sådan, at hvis man er født i Sverige som svensk statsborger, i Norge som svensk statsborger eller i andre lande i Norden, så vil man kunne få det på lempeligere vilkår, end man kan fra andre lande.
Det synes vi grundlæggende er fornuftigt, men vi har også brug for løbende at stramme de regler, der gælder.
Vi har senest strammet det, sådan at den karensperiode, der er, fra man bliver dømt for kriminalitet i et nordisk land, ikke længere gælder, fra dommen falder, men nu gælder, fra afsoningen er afsluttet.
Jeg er sådan set åben over for at tage det op med mine nordiske kollegaer, om der skal være andre ting, som man også i den her lovgivning kan se på om skulle strammes eller gøres på en anden måde, end man gør i dag.
Men jeg vil også samtidig sige, at der jo er masser af nordiske borgere, som får dansk indfødsret gennem den her lovgivning, og det er, modsat hvad Dansk Folkepartis ordfører heroppe på talerstolen måske gav indtryk af, klassisk nordiske borgere, der er tale om.
Hvis man tager listen over personer i Norden, som får indfødsret på det seneste indfødsretslovforslag, som er i høring, får man et indtryk af, hvem det er, vi har med at gøre.
Der er en Benjamin Biörrith, Lene Fasting, Selina Flamros, Thea Fries, Elisabeth Hansen, Wilhelm Hansen, Ingrid Jakobsson, Berit Kalai, Alva Larsen, Carl Emil Larsen, Josefine Ledang, Christian Madsen, Erik Madsen og Johanne Stegelmann.
Der er altså ikke, som man får indtrykket af, når man hører Dansk Folkepartis ordfører, tale om folk med eksempelvis mellemøstlig baggrund, men jo statsborgere i nordiske lande, som har en helt almindelig etnisk nordisk baggrund.
Det synes jeg er vigtigt at huske, når vi diskuterer det, altså at der jo altså også er en masse mennesker, som kan være bosiddende i Danmark igennem en årrække, som er svenske, norske, islandske eller finske statsborgere, som måske er gift og har børn med danske statsborgere, og som vi jo har et større kulturelt fællesskab med, end vi har med eksempelvis folk fra Rumænien eller folk fra Sydafrika, eller hvad man ellers kan forestille sig.
Det er folk, som vi deler sprog med i vid udstrækning, folk, som vi deler historie med, og folk, som vi på lange stræk deler kultur med.
Der synes jeg, det er fornuftigt nok, at vi siger, at man har mulighed for at få statsborgerskab på lempeligere vilkår, alene fordi man minder mere om danskere, end andre folk gør.
Det er jo åbenlyst, at en nordmand kulturelt er meget tæt på danskere i skriftsproget; de bruger stort set samme sprog som os og har mange af de samme kulturelle referencer.
Vi har jo endda forfattere, som vi i Danmark betragter som danske, f.eks. Holberg, men som egentlig er norske, og omvendt er der jo masser af norske forfattere – Amalie Skram, Jonas Lie, Alexander Kielland – som igennem hele deres tid som forfattere er blevet udgivet på danske forlag, og jeg mener, at der er en meget stærk kulturel samhørighed, som også skal honoreres i den måde, man får statsborgerskab på.
Så det er min grundholdning.
Derfor er vi afvisende over for og imod det her beslutningsforslag.
Men det er klart, at når det kommer til enkelthederne og spørgsmålet om, om man kan stramme nogle steder i denne her erklæringsadgang, er vi sådan set åbne over for det, sådan som vi også har været tidligere.