runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Trine Pertou Mach (EL), 2025-01-29:
Tak for det.
Jeg vil egentlig bare indlede med at sige tak for en god dialog også om det her komplekse emne, hvor der ikke er klare, enkle svar.
Lad os bare slå fast, at når vi stiller spørgsmålet, er det jo ikke for at så tvivl om våbenhvilen eller så tvivl om, om det kan lade sig gøre, for selvfølgelig er der det perspektiv, at det lykkes.
Det er ikke til diskussion.
Det, der er, er, at vi dog også er nødt til at forholde os til, at det kan gå modsat.
Så vil det jo være fatalt, hvis det er et andet scenarie, der udspiller sig, og man igen fra europæisk side handler forsinket, som udenrigsministeren var inde på omkring sanktionerne.
Så diskussionen her handler grundlæggende om at sikre, at man er til stede meget konkret, meget materielt i virkeligheden her og nu for at undgå, at det andet scenarie når at udspille sig på en måde, så Europa endnu en gang kommer for sent.
Det er i virkeligheden det, der er det grundlæggende spørgsmål: Er der et spor i gang, hvor det her også bliver diskuteret?
Lars Løkke Rasmussen (M), 2025-01-29:
Jeg er helt opmærksom på, at der er kommet en ny amerikansk præsident.
Jeg er også helt opmærksom på, at man pr. dekret vil ophæve de sanktioner i forhold til ekstremistiske bosættere i Vestbredden, som den tidligere amerikanske administration indførte, og som vi med forsinkelse indførte i Europa, hvilket jeg syntes var beklageligt, altså at vi var for langsomme i optrækket, men som vi trods alt har fået på plads, og hvor vi også fra dansk side har en åbenhed over for at gøre mere.
Det må jo være det, vi skal.
Og det skal vi så, uagtet hvad man gør i Amerika.
Men man må også være ærlig og sige, at hvis ikke vi kan få det rigtige amerikanske engagement ind her, er vi desværre næppe i en situation, hvor Europa har geopolitisk muskelkraft nok til at gå op imod det og få skabt varige løsninger.
Derfor er det jo noget med at engagere sig alle steder, altså både i forhold til Golfstaterne, i forhold til Israel, i forhold til nabolandene og i forhold til USA, for at få alle til at forstå, at der faktisk er noget regionalt momentum, som spillet og brugt rigtigt kunne føre til, at en konflikt, der har været hos os i generationer, kunne finde en mere varig løsning.
Medmindre man vil have sådan en eller anden lang opførelse af sådan en eller anden afmagtsfølelse, altså, som jeg lidt har lyst til at kaste mig ud i, så må man jo igen ligesom ty tilbage til det, jeg startede med at svare på det allerallerførste spørgsmål.
Nu er der lavet en våbenhvile, og den falder i nogle faser, og den kommer til at skabe adgang til Gaza, i første omgang for humanitær support, altså 1.200 lastbiler på de første meget få dage i kontrast til under 70 om dagen i december.
Det er godt.
Og i kølvandet på det skal vi selvfølgelig presse på for, at også journalister og andre kan komme ind.
I sig selv vil det jo være sådan, at det, at kamphandlingerne bliver bragt til ophør – i første omgang kan man jo ikke omtale det som andet end en pause, for det bliver kun permanent, hvis det fortsætter – vil være med til at skabe meget mere transparens og indblik i, hvordan Gaza ser ud efter de her 15 måneder.
Det er jo det, vi skal understøtte.
Så tror jeg også, vi for kompleksiteten i det her må sige, at hvis der skabes noget momentum og et forhandlet spor, må de her spørgsmål også adresseres i den her sammenhæng, hvor jeg tænker, at vi også helt realpolitisk må tænke på, hvor meget man så skal selvinkriminere sig som israelsk premierminister, hvis man samtidig skal understøtte, at man faktisk læner sig ind i en proces, der sikrer varig fred.
Og der kan vi finde eksempler ude omkring i verden, også med forsoningsprocesser og andet.
Altså, det der aspekt bliver jo nødt til at være en del af en langsigtet løsning også.
Trine Pertou Mach (EL), 2025-01-29:
Ja, og det er ikke for at underminere det håbefulde eller ønsket om, at de her processer kører og åbner de her døre, som vi håber de åbner, men det er bare for stadig væk realpolitisk at sige, at Israel ikke har haft tradition for at ville det samspil.
Vi ved stadig væk ikke, hvad der sker med UNRWA i morgen, tror jeg det er.
Vi ved stadig væk ikke, om Israel har tænkt sig at sikre uhindret adgang for de folk, der skal ind; det være sig journalister eller andre efterforskere, måske endda ovenikøbet humanitære medarbejdere, som der også er brug for.
Derfor er der nødt til at være en eller anden form for plan B, hvor der er lidt mere urgency, altså hvor der er lidt mere akuthed over.
For hvis det ikke sker, vil straffriheden fortsætte, og så kommer der jo ikke nogen varig retfærdig fred.
De to ting hænger sammen.
Lars Løkke Rasmussen (M), 2025-01-29:
Nu synes jeg, at hr. Morten Messerschmidt først og fremmest skulle holde sig for god til ligesom at flyde på sine egne maksimer, ikke?
Nu er det så et problem, at jeg ikke bruger tid nok på mit parti.
Det er jeg heller slet ikke sikker på.
Jeg har brugt masser af tid på mit parti, og jeg har deltaget i et konvent.
Nu må man ligesom vælge sine kampe.
Jeg vil anholde det synspunkt, at jeg som dansk udenrigsminister har støttet nogen bestemt kandidat.
Det har vi ikke tradition for at gøre.
Mit parti har – i øvrigt ligesom de to andre partier i regeringen – en søsterpartirelation til Demokraterne, ligesom jeg også har iagttaget, at hr. Morten Messerschmidt og det parti, hr. Morten Messerschmidt repræsenterer, har forskellige netværk ude i Europa og ude i verden, og det skal jeg ikke i den her sammenhæng holde hr. Morten Messerschmidt imod.
Som sagt har jeg i mit tidligere virke som statsminister haft en udmærket samarbejdsrelation til præsident Trump, også på et tidspunkt, hvor både han og jeg vidste, hvad for en politik jeg var rundet af, og hvad for nogle internationale partirelationer jeg har.
Det betragter jeg ikke som noget problem.
I øvrigt svarede jeg ikke ja på spørgsmålene; jeg svarede nej på spørgsmålene.
Morten Messerschmidt (DF), 2025-01-29:
Jeg vil bare lige minde ministeren om, at han svarede ja til at starte med, altså ja til, at den åbne støtte har været dårlig for Danmark.
Det var sådan, jeg forstod det første svar.
Jeg er så helt med på, at ministeren også er formand for Moderaterne, men der må vi jo bare konstatere, at vi i hvert fald i andre sammenhænge må forstå, at ministeren ikke bruger ret meget tid på det, og at det så er årsagen til, at det kører, som det kører på sekretariatet og andre steder.
Er det ikke uprofessionelt, at man som dansk udenrigsminister over for vores vigtigste allierede er ude at melde, at man støtter en anden kandidat end den, der så ender med at vinde?
Skulle man egentlig ikke holde sig for god til det?
Lars Løkke Rasmussen (M), 2025-01-29:
Der er jo mange ting i det her, for pakket ind i spørgsmålet til mig var der sådan nogle voldsomme anklager mod statsministeren, der bliver beskyldt for at lyve og sådan noget, og det er jo et billede, jeg ikke kan genkende.
Det skal bare lige nævnes; tiden tillader ikke at gå i dybden med det.
Prøv lige at høre, ved siden af at være udenrigsminister er jeg også formand for et politisk parti.
Det er et søsterparti til Demokraterne.
Jeg har deltaget i Demokraternes konvent.
Ved den lejlighed sagde jeg, og det er et citat: »En Harrisadministration vil være kendt terræn.
I en verden, som er i opbrud med krig i Ukraine og en forfærdelig konflikt i Mellemøsten, der truer med at eskalere til en fuldskalakrig, vil forudsigelighed på mange måder være en fordel.«
Det kan man så vælge at oversætte til at være udtryk for en støtte til hende.
Jeg vil så sige i forhold til Trump, som jeg trods alt har mødt, at jeg nu aldrig har mødt en Trump, der har holdt det op imod mig, at jeg også i den valgkamp, der førte op til hans første valgperiode, deltog ved Demokraternes konvent.
Så i det omfang – det må jo stå for spørgerens regning – at der skulle være tale om en eller anden forfængelighed, der er styrende for noget, er det i hvert fald ikke en, der har haft et gennemslag der.
Morten Messerschmidt (DF), 2025-01-29:
Det er jeg glad for at ministeren svarer så klart på, for nu, som det har været de fleste bekendt, har jeg ikke truffet Donald Trump.
Men han slår mig som et relativt forfængeligt menneske, som går op i den slags ting.
På den anden side har vi jo så en udenrigsminister, der har en vis erfaring.
Nu kan man sige, at hele den her grønlandsaffære, vi befinder os i, jo er sådan et crescendo af fejl begået af regeringen, primært statsministeren.
Det var en fejl, at man løj over for amerikanerne i forhold til de løfter, man gav i 2019 på NATO-topmødet, og det er klart en fejl, at man bliver ved med at tale det her selvstændighedsfænomen op, hvilket gør, at amerikanerne med god ret jo kan være bekymrede for, at grønlænderne holder en folkeafstemning og Grønland pludselig er ude af NATO, fordi de har forladt rigsfællesskabet.
På den måde er det åbent land for Rusland og Kina.
Til det kan vi altså så også føje, at det var en fejl af udenrigsministeren helt åbenlyst som en af Danmarks officielle repræsentanter at tage parti i en amerikansk valgkamp.
Vi er jo alle sammen enige om, at USA er Danmarks vigtigste allierede.
Man kan nærmest sige, at på den store scene er USA efterhånden sådan Danmarks eneste væsentlige allierede.
De stormagter, der ser ud til at dominere verden og kommer til at dominere verden i det 21. århundrede, bliver Kina med sine vasalstater, Rusland, Iran, Nordkorea osv., og så er det USA.
Alt det leder mig jo frem til at spørge: Hvordan i alverden kunne det ske?
Altså, hvordan kunne det ske, at Danmarks udenrigsminister laver en sådan brøler over for vores allervigtigste allierede?
Lars Løkke Rasmussen (M), 2025-01-29:
Det kan jeg svare meget nemt på.
Nej til den ene del af spørgsmålet.
Nej til den anden del af spørgsmålet.
Morten Messerschmidt (DF), 2025-01-29:
Tak, formand.
Mener ministeren, at den åbne støtte til præsident Trumps modkandidat under den amerikanske valgkamp i 2024 har enten styrket eller svækket Danmarks muligheder for at løse den samarbejdskrise, vi har med USA lige nu?
Lars Løkke Rasmussen (M), 2025-01-29:
Så siger jeg, med risiko for at vi ikke er enige, at jeg tror, at for nærværende skal man lade det blive ved det.
Jeg tror ikke, at vi bidrager til at understøtte et positivt momentum omkring den proces, der er i gang nu, ved at tage yderligere initiativer oven i dem, der er taget, og dem, jeg har nævnt, altså et yderligere selvstændigt dansk initiativ.
Det tror jeg simpelt hen ikke på.
Det er ikke det samme som at afskrive det som en eventualitet, hvis nu prognoserne svigter og det hele går skævt.
Men for nærværende er der en aftale, som to parter har indgået, og som i sig rummer et kæmpe håb, idet jeg udmærket godt ved, at det ikke er en given sag, at det indfries.
Men det er den proces, der skal undersøges, altså den fase, vi er i nu.
Det er min bedste vurdering.
Leila Stockmarr (EL), 2025-01-29:
Det er noget, vi ser ske lige for øjnene af os.
Det er jo dokumenteret sådan bredt set af civile.
Men så står vi alligevel her i dag, og ministeren lægger i sit svar ud med at sige: eventuelle forbrydelser.
Det, vi ser som udfordringen, er jo, at vi udenrigspolitisk stadig er et sted, hvor regeringen ikke har en dokumentation, der gør, at man kan sige, at der med sikkerhed har fundet noget sted, samtidig med at vi ser billeder af så voldsomme ødelæggelser, der næsten ikke kan være andet end beviser for krigsforbrydelser.
Derfor kunne jeg godt tænke mig at spørge, hvordan vi lukker det hul mellem den virkelighed, vi ser, og den udenrigspolitik, som man må sige på en eller anden måde er efterslæbende i sin konklusion af, hvad der er foregået.
Kunne Danmark som midlertidigt medlem af Sikkerhedsrådet meget konkret rejse spørgsmålet om, om man vil igangsætte en international undersøgelse i regi af Sikkerhedsrådet, muligvis som man gjorde det med Goldstonerapporten født ud af FN's Menneskerettighedsråd, hvor man helt konkret kræver – måske endda arbejder med en resolution, man forsøger at få opbakning til – at der kommer en international undersøgelse af, hvad der er foregået i Gaza og Israel de sidste 15-16 måneder?
Lars Løkke Rasmussen (M), 2025-01-29:
Jeg er helt opmærksom på, at der er masser af risici, og at det ikke er på plads med den her frygtelige situation, vi har set udspille sig startende med Hamas' modbydelige terrorangreb den 7. oktober og nu 15 måneders kamphandlinger, masser af civile døde og sårede og en traumatiseret ungdom, som, hvis ikke de gribes rigtigt, ender med at blive overradikaliseret og blive en meget, meget langsigtet trussel for ikke bare Israel, men for menneskeheden, havde jeg nær sagt.
Det er ikke på plads, og jeg afslører ikke nogen hemmelighed ved at sige, at jeg synes, at Israel skulle gribe det her mere offensivt.
Jeg har ikke svar på UNRWA-spørgsmål.
Jeg har haft lejlighed til at rejse dem også i forrige uge uden at få nogen klare israelske svar.
Man afmonterer nu kontorerne i Østjerusalem.
Det er helt uklart, hvem der skal løfte den opgave.
Jeg kan bare sige, at det ser vi på med den største grad af alvor.
Alle de steder, hvor vi har en chance for at blive lyttet til, hvad enten det er bilateralt, i EU eller i FN's Sikkerhedsråd, bidrager vi til at skabe det pres på Israel, fordi vi også vurderer, at det er i Israels egen langsigtede objektive interesse.
Leila Stockmarr (EL), 2025-01-29:
Jeg er med på, at vi må se, hvordan den udmelding om Gaza ligesom materialiserer sig i konkret ny udenrigspolitik fra USA's side.
Det sender jo immer væk nogle klare signaler om en ret kontinuerlig linje, der underminerer det, der er internationalt konsensus om.
Hvor efterlader det så Danmark og EU i forhold til at tage teten i erkendelsen af, at USA ikke længere følger den køreplan, vi officielt har for, hvad der konstituerer international retsorden i en kontekst af Israel og Palæstina?
Lars Løkke Rasmussen (M), 2025-01-29:
Jeg ved ikke rigtig, hvad alternativet skulle være andet end at fæste sin lid til, at når to parter har lavet en aftale, så er det med en intention om, at den skal udleves i praksis.
Hvis vi ligesom starter med at lægge til grund, at to parter har indgået en aftale, men de har ikke en intention om at udleve den, hvad skulle man så med en aftale?
Jeg er helt med på, at den her aftale ikke er varig fred.
Jeg er helt med på, at den er faseopdelt, og jeg er helt med på, at dens endelige værdi viser sig ved, at man bevæger sig fra fase et til fase to til fase tre.
Det, vi kan gøre, er at understøtte begge parter i at holde sig på det spor, bl.a. også ved at tage de initiativer.
Det er derfor, jeg nævnte den her EU-mission ved Rafah, som er en genoptagelse af EU's fysiske tilstedeværelse et sted, hvor det gør en humanitær forskel.
Det er jo det, vi kan gøre.
Og så er jeg helt opmærksom på de politiske risici.
Jeg er også opmærksom på, at der er en minister, der har forladt den israelske regering, og at det derved er skrøbeligt.
Men det er jo det, vi kan gøre.
Leila Stockmarr (EL), 2025-01-29:
Tak for det.
Som opfølgning, når ministeren siger, at vi må fæste vores lid til, at processen omkring de næste faser vil køre efter planen, vil jeg tillade mig at sætte spørgsmålstegn ved det.
For netop fordi Israel, som min partikollega sagde, ikke har villet give de her skriftlige garantier for, at man faktisk vil trække sig ud militært af Gaza, som den anden fase ligesom skal bygge på, så kan vi jo ikke fæste vores lid til, at Israel vil gøre det af sig selv.
Derfor kunne jeg godt tænke mig at spørge ministeren: Er der en direkte dialog med den israelske regering for at lægge pres på Israel, for at man faktisk leverer på den her anden del, særlig i forhold til at sikre en permanent militær tilbagetrækning, ikke nødvendigvis af blokaden, men af den militære tilstedeværelse, som første fase stadig har givet lov til kunne blive opretholdt?
Lars Løkke Rasmussen (M), 2025-01-29:
I den bilaterale relation kan vi jo, så stærkt, som vi kan, give udtryk for vores holdninger, og dem kan vi så også prøve at udleve i en europæisk ramme, og der er jo i hvert fald to ting, vi gør lige nu og her.
Det ene er, at vi arbejder benhårdt på at genetablere den her EUBAM-facilitet, altså en EU-mission, ved Rafah, så vi er til stede.
Og det andet er, at vi er godt i gang med et større program til at understøtte det palæstinensiske selvstyre, altså på kort sigt med noget brobygningsfinansering, men også med en langsigtet pakket, som vi forhåbentlig får på plads her i løbet af foråret.
Trine Pertou Mach (EL), 2025-01-29:
Jeg er enig i det med presset på begge parter.
Nu har ministeren jo også netop lige været på rejse, og spørgsmålet er måske i virkeligheden også, hvad det er for diplomatiske redskaber, vi fra dansk tid tager i brug, ikke bare bilateralt, men også – og det måske det mest interessante – hvad vi gør i EU-regi, hvad EU gør, hvad Danmark gør i FN's Sikkerhedsråd.
For det er jo ret åbenlyst, at vi afventer det med tilbageholdt åndedræt.
Så siger udenrigsministeren jo vel også mellem linjerne, at det ligesom ikke er nok til at sikre, at parterne overholder vilkårene, fordi der også er incitamenter til at gøre det modsatte.
Man kan jo i hvert fald sige, at Netanyahuregeringen fra starten af har haft det eksplicitte mål om at ville udrydde Hamas fuldstændig, og at det er ikke sket.
Hvad skulle være argumentet for dem for ikke at genoptage det?
Og hvad er der i pipelinen?
Lars Løkke Rasmussen (M), 2025-01-29:
Men det er jo klart, at den ikke har nogen garanti for – og det kan jeg jo desværre ikke stå og få til at forsvinde her – at man bevæger sig fra fase et til fase to til fase tre.
Men jeg fæstner jo min lid til, at der bør være den her meget stærke gensidige interesse, og nu er der gidsler, der kommer ud i første fase, men flere gidsler i anden fase og alle gidsler efterfølgende.
Trine Pertou Mach (EL), 2025-01-29:
Tak for svaret.
Jeg er jo selvfølgelig fuldstændig enig med udenrigsministeren i, at man også skal huske at dvæle ved, at der langt om længe er kommet en våbenhvile.
Så selv om det ikke er slutpunktet på noget, men det i virkeligheden kan blive begyndelsen på noget andet, så er det dog et slutpunkt for bomberegnen og for fordrivelsen, og det kan give en lille smule håb hos både palæstinensere og israelere for, at der kan komme en ny fase i gang, hvor man kan arbejde for en egentlig retfærdig og varig fred.
Det kan for palæstinenserne i Gaza selvfølgelig også betyde, at man kan få ledt efter sine savnede i ruinbunkerne, og at man kan begynde at diskutere genopbygning osv., og alt det er jo utrolig vigtigt.
Det skal man også huske at konstatere.
Men er det ikke rigtigt forstået, at der i den måde, som våbenhvilen er skruet sammen på, ikke ligger nogen egentlig skriftlig sikkerhed for, at Israel ikke kan genoptage angrebene på et tidspunkt, og at man egentlig ikke fra israelsk side har sagt, at dette er en våbenhvile, der skal lede til en permanent våbenhvile, men at man faktisk holder døren åben for, at man kan genoptage bombardementerne?
Der er grundspørgsmålet måske i virkeligheden, hvad der egentlig skulle forhindre Israel i at gøre det ud over de incitamenter, som udenrigsministeren er inde på, men som jo i hvert fald ikke er incitamenter, der taler til alle dele af den israelske regering.
Lars Løkke Rasmussen (M), 2025-01-29:
Tak for det.
Det er glædeligt.
Det har også været meget længe ventet og noget, som mange har presset på for, inklusive Danmark.
Det er også noget, jeg selv har haft lejlighed til at drøfte med min israelske kollega i forrige uge inden våbenhvilen, men også i en telefonsamtale efterfølgende.
Det er jo en faseopdelt våbenhvile, som spørgeren også er bekendt med og også har været inde på, og det er desværre ikke det samme som en varig fredsaftale, men trods alt dog noget, der kan skabe håb og forhåbentlig også noget momentum efter 15 måneders bitre kampe.
Det er skrøbeligt, det er uforudsigeligt, men det er trods alt også en aftale, som er bygget op på en måde, hvor begge parter har en interesse i, at man også når til den næste fase og den tredje fase.
For det er jo forudsætningen for, at gidslerne kan blive frigivet, og at deres trængsler kan ophøre.
Det er også en forudsætning for, at det her kan blive permanent, så man kan få taget hul på en helt nødvendig genopbygning af Gaza.
Men det er jo selvfølgelig desværre ikke det samme, som at det så også kommer til at ske.
Hvad kan vi gøre?
Vi vil jo både bilateralt, sådan som vi har gjort det, og gennem EU, som vi gjorde det, da vi var sammen i mandags, og i øvrigt også fra vores plads i FN's Sikkerhedsråd arbejde for at understøtte en fuld implementering af den nuværende aftale.
Det er i øvrigt også i det lys, at vi, straks efter at våbenhvilen blev annonceret, meldte et nyt humanitært bidrag ud på 75 mio. kr. for at understøtte helt nødvendige akutte indsatser.
Så er det på sigt sådan, som spørgeren også ved, og som alle ved, for det er jo en konsensusbeslutning i Folketinget – noget nær i hvert fald – at vi understøtter og arbejder for en tostatsløsning som sådan det varige udkomme af det, vi er vidner til i øjeblikket.
Trine Pertou Mach (EL), 2025-01-29:
Tak for det.
Spørgsmålet til udenrigsministeren lyder: Hvad vil Danmark gøre for at sikre, at Israel ikke genoptager sine angreb på Gaza, efter at gidslerne er frigivet og de 6 uger, som den første fase af våbenhvilen er afgrænset til, er gået?
Leila Stockmarr (EL), 2025-01-29:
Men jeg vil gerne understrege, at det, der definerer den anden fase af våbenhvilen, jo er, at der ikke er lavet en aftale.
Det er jo først her den 16. dag i den første fase, at man skal konkretisere anden del af våbenhvilen.
Det er derfor, jeg er interesseret i at få ministerens svar på, hvad Danmark konkret gør for at sikre sig, at den aftale om anden fase faktisk bliver stadfæstet og konkretiseret, og at der også i videst muligt omfang kommer til at være opbakning til det i det israelske parlament.
For vi ved, som ministeren også siger, at der er kritikere fra den israelske regering og fra den israelske højrefløj, der er ude at sige, at de præmisser, der ligger til grund for anden fase af våbenhvilen, vil man ikke være med på, og det kræver jo det israelske parlaments godkendelse.