Søren Pape Poulsen (KF), 2022-10-06:
Tak for det.
Man kunne jo føle sig umådelig fristet til at fortsætte denne parforholdsdiskussion.
Men jeg vil faktisk begynde der, hvor statsministeren slap.
Det er sådan set også min plan med den her valgkamp, at vi ender der, nemlig at jeg tager over, hvor statsministeren slipper.
Så vi kan lige så godt begynde nu.
Statsministeren holdt en god tale i tirsdags om tre af vores gode kollegaer og om de kriser, vi står over for, men det, der manglede, var løsninger, så der er grobund for at holde en tale i dag, en tale om fremtiden og om kriser, men også om håb.
Hr. Bertel Haarder er som bekendt ikke født i går, hverken på den ene eller den anden måde, men hvert år fødes der en ny Bertel – havde jeg nær sagt.
Der fødes i hvert fald hver dag mere end én ny dansker.
Der fødes et kæmpe potentiale i alle ordets bedste betydninger.
Og sidste år blev 14 børn faktisk også døbt Bertel.
Ni blev i øvrigt døbt Henrik, og en blev døbt Marianne.
Om det så ligefrem betyder, at der er blåt flertal, skal jeg selvfølgelig ikke gå mere ind i.
Jeg synes, at vi skal diskutere og debattere, hvilken verden de børn vokser op i.
De vokser op i et trygt Danmark, men i en usikker verden, hvor Ruslands krig mod Ukraine sætter en tyk streg under, at vi har brug for NATO.
Geopolitiske konflikter har betydning for vores forsyningskæder og adgangen til råstoffer og for prisen for varmen herhjemme.
Klimaudfordringer og migrantstrømme kan presse skrøbelige lande og senere Danmark.
USA vender i stigende grad blikket mod Kina, og her i Europa skal vi være mere indstillet på at klare os selv.
Det er de små børn heldigvis for små til at forstå, men det er deres forældre ikke, og sammen har vi et ansvar for, at vi skaber en mere sikker verden, for det er den verden, og det er det Danmark, de børn skal vokse op i.
Men midt i en krisetid skal vi holde fast i, hvem vi er.
Jeg ved, at vi bredt kan samles om at elske Danmark.
Vi synes grundlæggende, at vi har det godt.
Det, vi skal tage stilling til i denne valgkamp, er, hvordan vi også fremover har råd til vores velfærd, og hvordan vi sikrer, at dansk økonomi – danskernes privatøkonomi og dansk erhvervsliv – er robust nok til at stå igennem kriser.
Vi skal huske, hvem vi er.
Sammen er vi kommet igennem kriser før, også selv om det har betydet kartoffelkur, fastkurspolitik og beskæftigelsesreformer.
Jer, der er her i dag, ved, at priserne er steget.
Herinde skal vi svare på, hvem der så vil hjælpe jer med at betale regningerne.
Det vil jeg til en vis grad.
En gennemsnitlig familie kan få en ekstra gasregning på 27.000 kr. denne vinter.
En familie med to børn skulle sidste år betale 10.000 kr. for el, og den regning står ifølge Nykredit til at blive mere end fordoblet over det næste år.
De advarer om, at de højere priser kan vælte mange danskeres privatøkonomi og tvinge folk til at opgive og flytte fra deres hjem.
Det er den nye verden, lille Bertel vokser op i, hvis dansk politik ikke retter fokus mod familiernes privatøkonomi.
Det kræver, at man på venstrefløjen løfter blikket op fra partiprogrammerne, for det her kan ikke løses med en stor udvidelse af den offentlige sektor.
Kære statsminister, kære venstrefløj, vi vil gerne samarbejde over midten med jer, også om at håndtere, at der bliver flere ældre og kronikere.
Alle med behov for hjælp skal have hjælp.
For det er det Danmark, vi er.
Jeg har selv forældre, der mildest talt er oppe i årene.
De er henholdsvis 86 år og snart 90 år – ja, på valgdagen fylder min far 90 år.
Jeg forstår udmærket de ældres behov, så det kan vi da som minimum arbejde sammen om.
Vi skal bruge flere penge på ældre og på sundhed, men det er jo ikke løsningen at udvide den offentlige sektor markant.
I denne tid vender danskerne hver en krone i deres privatøkonomi.
Det er kun udvidelsen af den offentlige sektor, der ikke har fået monteret bremser, og det er ikke fair, og det er ikke ansvarligt.
Der bliver brugt for mange penge i dansk politik.
Der er nu 90.000 mennesker, som går på arbejde hver dag, men som tjener mindre end det, man kan få på dagpenge.
Der er sendt varmecheck ud til personer stort set uden stigende varmeregninger.
Derfor har Nationalbanken advaret mod regeringens ufinansierede initiativer.
Det er alvorligt.
Jeg synes, man bruger pengene forkert.