Jens Joel (S), 2017-04-18:
Tak for samarbejdet omkring PSO-aftalen.
Hvad gør vi for at få elektrificeret samfundet, altså skridt nr. 2?
Og der var PSO-aftalen jo et skridt i retning af at gøre det mere attraktivt at elektrificere, hvilket er godt for den grønne omstilling på sigt.
Det var en af baggrundene, ud over at der selvfølgelig også var arbejdspladser i andre sektorer, som vi var opmærksomme på, da vi indgik den aftale.
Tak til formanden, og tak til ministeren for besvarelsen af forespørgslen.
Rekorder er jo som regel et udtryk for, at man gør sig umage og præsterer ekstraordinært godt.
På klimaområdet er rekorderne desværre langt mere nedtrykkende.
Vi har varmerekorder, der kommer lige efter hinanden.
Man har nu målt det varmeste år 3 år i træk; 16 af de 17 varmeste år målt nogen sinde ligger efter 2001; der er organisationer, der vurderer, at der nu er flere, der er på flugt fra klimakatastrofer end fra krig.
Med andre ord skulle det være veldokumenteret, at det, vi diskuterer i dag, er alvorlige sager, og at vi selvfølgelig skal gøre noget ved det.
Det var også den erkendelse, der lå bag Parisaftalen, hvor alle verdens lande blev enige om, at nu skulle der faktisk handles.
Men det siger også sig selv, at det kræver mere end bare de flotte ord fra Paris.
Det kræver minimum to ting mere: for det første, at man rent faktisk omsætter det til virkelighed – det er det, som vi er i gang med herhjemme, og det er det, som EU er i gang med – og for det andet, at man løbende skærper målsætningerne og ambitionerne.
For hvis man sætter det lidt på spidsen, kan man sige, at vi lavede en aftale i Paris, som ikke kommer til at redde verden.
Det er jo en lidt nedslående erkendelse, at det, vi blev enige om dernede, ved vi ikke er nok.
Derfor blev vi selvfølgelig også enige om, at vi løbende skulle skrue op for ambitionsniveauet, og det er egentlig det, den her forespørgsel handler om: Hvordan sikrer vi, at Danmark er med til at presse på for, at EU som en helt afgørende aktør på den globale scene faktisk presser på for at hæve ambitionsniveauet?
Det er oplagt at forvente, at en dansk regering går forrest i det her arbejde.
Vi er kendt som et foregangsland.
Derfor var det selvfølgelig også nedtrykkende, da vi som det eneste land tog til Paris med et lavere mål end året før.
Det var faktisk sådan, at når man løb ind i folk på gangene, sagde de: Hvad sker der egentlig lige for Danmark?
For mens Obama og andre af verdens ledere havde sagt, at det er nu, vi skal steppe op, det er nu, vi skal tage klimaproblemerne alvorligt og skrue op for ambitionerne, så kom Danmark som det eneste land med et lavere mål, end vi havde haft året før.
Det er selvfølgelig ærgerligt, men man kan også sige, at det med hensyn til pengepungen er værre endnu, for det er også dårligt købmandskab, hvis vi ikke fra dansk side er meget opmærksomme på at sætte ambitionerne højt, for det er faktisk danske virksomheder, danske arbejdspladser, 3F'ere og metalarbejdere og ingeniører ude i industrien, som leverer de produkter, som vi i Paris blev enige om vi skulle bruge flere af.
Når vi i oppositionen har taget initiativ til en forespørgsel, er det derfor med et dobbelt sigte: Det skal sikres, at Danmark bliver ved med at presse på for så ambitiøse målsætninger som muligt for klimaets skyld, men det er jo også med den slet skjulte hentydning til og på baggrund af, at vi faktisk godt ved, at de ambitiøse klimakrav også kommer danske arbejdspladser til gode, fordi vi alt andet lige i vores arbejde i EU kan være med til at sikre, at der også er et marked for de danske produkter.
Jeg synes, at den diskussion, vi har haft i dag, og ministerens besvarelse slår mange positive takter an, men desværre synes jeg også, at det er lidt ligesom med verdensmålene og den diskussion, vi også har her i Folketinget på et andet område, nemlig at regeringen har den opfattelse, at man grundlæggende set gør det godt, og derfor skal man egentlig bare gøre mere af det, man plejer at gøre.
Selv om vi rent faktisk har brugt 30-40 år på at bringe os i førerpositionen på det her område, er det jo nu, toget kører, og hvis vi står stille på nuværende tidspunkt, mister vi også de muligheder, som ligger i den omstilling, der foregår.
Derfor forventer vi kort sagt, at regeringen er med i de koalitioner i EU, og det er også vigtigt for mig at understrege, at det her jo ikke handler om, at Danmark skal gå enegang; det handler om, at Danmark melder sig aktivt ind i de EU-diskussioner og presser på sammen med de lande i EU, som ønsker, at vi skal være mere ambitiøse.
Det er faktisk også, som min kollega hr. Christian Poll fremhævede, det, der står i regeringsgrundlaget at regeringen selv har tænkt sig at blive målt på.
Derfor ser vi frem til, at vi i flere sammenhænge vil kunne opleve, at man ikke bare siger det i skåltalerne fra talerstolen eller i regeringsgrundlaget, men at man rent faktisk også gør det.
Det er det, som vi gerne vil diskutere i dag, og udover debatten ser jeg selvfølgelig også frem til det fortsatte samarbejde om at sikre, at Danmark spiller en progressiv rolle i EU's klimapolitik.