Morten Messerschmidt (DF), 2026-02-26:
Jeg beklager at det er socialdemokratiske ministre, der søger at reducere min taletid.
Nej, det var også en morsomhed, det var slet ikke sådan.
Jeg blev i så godt humør her for en måneds tid siden, da den længe ventede rapport fra Transparency International kom.
Jeg tror, vi var mange, der havde en frygt for, at udenrigsministeren endnu en gang havde sat sit umiskendelige præg på dansk politik, og at vi ville ryge nedad på korruptionsskalaen, efter han havde forsøgt at bestikke et folketingsmedlem til at forlade Folketinget, men det skete som bekendt ikke.
Vi kunne alle ånde lettet op på fædrelandets vegne.
For kort tid siden sov man jo så igen sådan lidt dårligt om natten.
Socialdemokratiet havde i forbindelse med skolevalget forsøgt at bestikke mange af de unge mennesker, der måske sidder heroppe og følger med i dag, med et løfte om kortere skoletid.
Det var også en kedelig affære, men jeg tror, vi slap forbi, og Danmark har stadig væk ikke sådan alvorlige ridser i troværdigheden derude.
Spørgsmålet er så, om vi kan være lige så heldige efter i dag, hvor det jo nu er helt tydeligt, hvad den her fødevarecheck handler om.
Det var faktisk først ved at høre Benny Engelbrechts tale, at jeg virkelig indså, hvor snævert forbundet den her manøvre er med den forestående valgkamp – jeg kan forstå, det er den 24. marts, vi skal til valgurnerne – altså da man sådan helt uden blusel bekendtgjorde, at hvis der i øvrigt er danskere derude, der er i tvivl om, hvorvidt de kan modtage den her socialdemokratiske hilsen, så kan de finde svar på Socialdemokratiets hjemmeside.
Man er ikke engang længere der, hvor man lader det være på Statsministeriets hjemmeside eller på borger.dk, eller hvad det måtte være.
Der er en fuldstændig sammenblanding nu af Socialdemokratiets politiske kampagnevirksomhed og så de penge, borgernes penge, som man sender ud.
Dermed er vi ved at bevæge os ind i en kategori af lande, som vi normalt ikke ser os selv som en del af her i Nordeuropa.
Jeg husker valgkampe fra Mexico, hvor partier har forsøgt at bestikke vælgere med kontanter, sådan i brune kuverter osv.
Jeg husker valgkampe fra Indien, hvor partier har gået rundt og uddelt små gratis tv-apparater til folk, der ikke havde råd til den slags, og jeg husker fra Filippinerne, at man kunne få udleveret poser med ris og fødevarer osv.
I Brasilien var det noget med jobs, man fik lovning på, men jeg har aldrig før oplevet en så snæver sammenblanding, i forhold til at man køber sig til stemmer med selve statsapparatet, altså at man sådan helt parallelt har Finansministeriets og Statsministeriets systemer kørende symbiotisk med Socialdemokratiets hjemmeside.
Det er jo mageløst, hvis ikke det var så ulykkeligt.
For hvordan er det egentlig kommer dertil, at vi har en regering, der overhovedet ikke føler det skamfuldt eller forkert, at man på den måde fører valgkamp for skatteydernes penge?
Penge er der jo mange af.
Vi er det højst beskattede land i verden, vi er det mest afgiftsforgiftede land i verden, og man er fuldstændig åben om, hvad det her handler om, for hvis folk er i tvivl om, om de får nogle af pengene ved den her check, så kan de bare gå ind på Socialdemokratiets hjemmeside.
Forleden dag oplevede vi også, hvor ligeglad man er med, om det er de rigtige grupper, der får checken, altså om det er dem, der er hårdest ramt af fødevarepriserne, der får den, nemlig da Moderaternes ordfører var heroppe og fra manuskript, altså forberedt, sagde, at 70 pct. af pengene går til de rigtige – 70 pct. af pengene går til de rigtige!
Altså, det er der, vi er nået til, nemlig at den socialdemokratiske valgkampmaskine, der buldrer derudad fra hjemmesiden, accepterer en 30-procentsfejlmargin.
Nå ja, herregud, det er jo danskerne, der betaler.
Og hvem er det så, der er modtagere?
Man kan jo sige, at i fru Mette Frederiksens tid som statsminister har der været tur i den.
Det har været Arnes tur.
Det var godt, det kunne vi godt lide, og vi bakkede det op.
Lad endelig de hårdtarbejdende nedslidte få en håndsrækning; det fortjener de.
Så var det minkfarmernes tur, og der var virkelig også katjing for enden af regnbuen, må man sige.
Det har på mange måder også været konsulenternes og djøf'ernes tur, for der er 19.000 flere djøf'ere, der er blevet ansat i den offentlige sektor, og der er brugt tusindvis af konsulenttimer.
Så har det selvfølgelig også været u-landenes tur.
Der har virkelig været gang i den.
Jeg ved det ikke, men i hvert fald har der været gang i den der.
Det har også være Ørstedaktionærernes tur, for der er lige kommet et ordentligt kapitalindskud i forhold til USA.
Det har selvfølgelig også været de her islamistiske mødre fra Islamisk Stats tur.
Og nu må man så forstå, at turen er kommet til nogle glemte grupper.
Der har simpelt hen været nogle, man har forsømt, overset og ignoreret, og det er så åbenbart millionærfamilierne, rockerne, banderne og, ja, pensionister, der så ikke er bosiddende i Danmark.