Martin Lidegaard (RV), 2019-04-30:
Tak til Alternativet for at bringe en vigtig debat op.
Når man har lyttet til dagens debat indtil nu, kan man sige, at der er to ting, der er genstand for en rimelig heftig diskussion, må jeg sige.
Den ene er, om diskonteringsrenten eller kalkulationsrenten overhovedet er noget, som politikere skal blande sig i, og den anden er, om vi så har den diskonteringsrente, som vi skal have.
Må jeg foreslå, at vi mødes på midten i begge spørgsmål.
Selvfølgelig må det vække politisk interesse, hvordan vi værdisætter fremtiden i forhold til nutiden, især på et tidspunkt, hvor det jo aldrig har været mere påkrævet, at vi investerer i vores fremtid.
På den anden side giver det jo også rigtig god mening, at det, når vi så vælger et tal, er fagligt funderet, så det ikke stikker fuldstændig af fra de tal, der er i de lande, vi økonomisk skal sammenligne os med og dermed retfærdiggøre at kopiere vores grønne omstilling til, ligesom vi skal kunne sammenligne over årene.
Da vi ændrede diskonteringsrenten i 2013 i regeringen, tror jeg, det var en kombination af et politisk ønske om at sætte fremtiden lidt højere kombineret med et stærkt fagligt arbejde lavet i Finansministeriet, så man kunne stå inde for det tal, man nu endte med.
Finansministeren har jo fuldstændig ret i flere af sine kommentarer, men han har ikke helt ret i, at bare man har et mål for 2050, f.eks. på nettonulemissioner, behøver man sådan set ikke at beskæftige sig med, hvordan man værdisætter fremtiden.
For det er jo ikke helt ligegyldigt, hvor hurtigt man når målet, altså om man når målet ved at gå lineært ned eller ved at fortsætte med et svagt fald i CO 2 -udledninger for at tage det hele i de sidste 10 år.
Det er hverken ligegyldigt for klimaet eller for erhvervselementerne i en klimaindsats eller for de økonomiske konsekvenser, og derfor har det selvfølgelig en betydning for det beslutningsgrundlag, man lægger frem for politikerne, hvor kalkulationsrenten ligger.
Derfor vil jeg også, når vi bevæger os over i den anden diskussion, nemlig om vi så bør sætte kalkulationsrenten ned ud fra en politisk betragtning, sige, at det er jeg sådan set ikke afvisende over for.
Jeg kan sagtens følge intentionerne.
Jeg mener sådan set, at vi i dag, når vi kigger på den almindelige rente i samfundet, og når vi kigger på de valg, vi foretager i politik, især inden for det grønne område, stadig væk er bagud, stadig væk ikke tager det alvorligt nok i de næste 10 år at bidrage til at nå FN's bæredygtighedsmål, nå en halvering af CO 2 -udledningen, som jo er det, der skal til for at nå Parisaftalen på globalt niveau.
Og i den forstand forstår jeg godt lysten til at sige, at vi da må kigge på den igen.
Omvendt vil jeg dog give finansministeren ret i, at hvis man bare gør det ukritisk, risikerer man stadig væk at få, og det er lige før, jeg vil sige flere investeringer i motorveje, i sorte anlæg af forskellig karakter, fordi en kalkulationsrente slet ikke differentierer imellem det og det, man kunne kalde grønne investeringer osv.
Så aben flytter jo med, og derfor kan vi ikke bare støtte forslaget, som det ligger her.
For man bliver nødt til at gå ind at kigge på, hvad der i øvrigt skal til for så at sikre, at det er en grøn investering, og der må man sige, at det kræver politiske mål, politisk handlekraft, politisk mod og evne til at lave forandringsprocesser, der kan række ud til erhvervsliv, række ud til resten af samfundet.
Og hvis man skal prøve at vurdere, hvor vi egentlig er lykkedes med grøn omstilling de forgangne 10 år, så vil jeg vove den påstand, at det er, når vi gjort det, når vi har været tydelige på vores mål, når vi har vedtaget konkrete politikker, hvor vi har lavet alliancer med samfundet rundtomkring – det store energiforlig i 2012, det energiforlig, vi har lavet lige før sommerferien her for nylig.
Der har kalkulationsrenten jo spillet en meget lille rolle, må man sige, i de beslutninger, der er blevet taget der.
Så ja til intentionen, ja til, at det her også er en måde at italesætte den grønne dagsorden på, men der skal arbejdes noget mere med fundamentet, før vi kan støtte det, og det er af de mange grunde, som finansministeren var inde på, og også af hensyn til den grønne omstilling.