Dennis Flydtkjær (DF), 2020-11-26:
Baggrunden for det her lovforslag er jo den første del, hvor vi lavede en aftale omkring ejendomsvurderingerne i efteråret 2016 og senere et boligskatteforlig i foråret 2017.
Undervejs har der jo været forskellige udfordringer, også forslag til forbedringer – dem har vi sådan set håndteret ganske fint, tror jeg.
Det har handlet mest af alt om ejerboliger, hvor det her så er den anden del af det, nemlig den del omkring erhvervsejendomsvurderingerne, hvor der så også er kommet nogle udfordringer, der skal løses.
Det er nok mest erhvervsejendomsvurderingerne, som jeg vil dykke ned i med det her, men der er også en række andre elementer i lovforslaget, hvor jeg vil nævne nogle af dem kort.
Bl.a. er der den her del omkring midlertidig indefrysning, som har været en mulighed, altså hvor man indtil det tidspunkt, hvor de nye beskatningsregler trådte i kraft, havde tvungen indefrysning af de stigninger, der var af grundskylden, og efterfølgende var det så frivilligt.
Der har været en del borgere, der har henvendt sig – også til mig personligt, men til de fleste af os, tror jeg – som var trætte af, at de ikke kunne for at få lov til at betale deres gæld, når nu de fik en stigning, og det er jo sådan set ganske sundt, at de gerne vil have lov til at betale i stedet for at udskyde det.
Og det får man så faktisk mulighed for med det her forslag, og det synes jeg da er en fin ændring, så man også har den mulighed, hvis man er en boligejer, der får en stigende grundskyld.
Og det kan jeg godt forstå at man vil undre sig over derude og vil synes er utilfredsstillende, men som vi kan forstå på ministeriet og som det også fremgår af lovforslaget, er der jo ret få ejendomme, der står til faktisk at få penge tilbage, fordi langt de fleste har en for lav vurdering – altså de betaler i forvejen for lidt.
Og der kan man godt kigge på balancen, i forhold til om man skal sætte et kæmpe apparat i gang med it-udvikling for at lave en automatisk tilbagebetaling til ret få mennesker.
I stedet for er der så lagt op til en, kan man sige, administrativt mindre tung løsning, i hvert fald fra statens side, ved at man så fremrykker klageadgangen, og ved at man så faktisk får mulighed for at klage to gange.
Så selv om det sådan set er forståeligt nok, at det ikke er positivt, kan vi egentlig godt forstå den afvejning, i forhold til at det med at lave et kæmpe it-projekt for det her måske godt kan virke lidt voldsomt.
Så er der den knast i det, som Venstres ordfører også dykker ned i, og det er omkring selve vurderingen af erhvervsejendomme, som jo har vist sig ikke kan lade sig gøre.
Men omvendt er vi også nødt til at sejle skibet fra der, hvor det ligger, altså i den virkelighed, vi er i, og hvis det ikke kan lade sig gøre, er man selvfølgelig nødt til at finde en anden løsning.
I det her lovforslag lægges der så op til at gå væk fra en model, hvor man har sagt, hvad er en ejendom værd i kontantpris, og så bliver man beskattet ud fra det – det er selvfølgelig en vurdering.
Men det er sådan den markedsnorm, der har været, og fremadrettet skal det så være det, man kalder en alternativ omkostningsmodel, hvor man tager og sammenligner det nærmeste parcelhus og siger: Hvad er værdien af det?
Og så laver man en nedskaleringsfaktor fra det.
Og det kan selvfølgelig godt ligne en model, man kan bruge, men jeg vel også bare sige, at jeg vil forudsige, at det næsten kun kan ende skævt.
For vi har fået et svar fra ministeren, der viser, at med den model, der ligger for almindelige ejerboliger, regner man med en træfsikkerhed på 71 pct., altså hvor man rammer inden for en margen på plus/minus 20 pct.
Og når man så ud fra det skal lave en nedskalering, som er sådan en fiktiv, fastsat sats, så skal det jo næsten ramme endnu mere skævt i forhold til erhvervsejendommene.
Så det er også derfor, at jeg ligesom Venstre egentlig gerne vil have en god udvalgsbehandling af det her for at se, om det nu er den rigtige model.
Men der er også, må jeg sige, en forståelse for, at hvis det ikke kan lade sig gøre med det, vi har, og hvis der ikke er andre modeller, så kan det godt være, at vi lander på det her.
Men jeg vil også gerne have en god, grundig udvalgsbehandling for at få udboret, om der kunne være andre løsninger, for det er klart, at i forhold til noget, der ikke kan lade sig gøre, er det selvfølgelig bedre at have noget, der er skidt – men det kunne være godt, hvis vi kunne finde noget, der også var godt, i stedet for.
Så er der også det retssikkerhedsmæssige problem i det.
Med den her alternative omkostningsmodel er der jo ikke nogen sammenlignelige ejendomme at sammenligne med.
Altså, man mister jo reelt en klagemulighed, og det synes jeg heller ikke er retssikkerhedsmæssigt forsvarligt.
Så der er altså også en række ulemper ved den model, som der er lagt op til i det her forslag.
Så som sagt vil jeg bare lægge op til, at vi får en god udvalgsbehandling – det kunne jo eventuelt være en eksperthøring, som vi kunne få, eller vi kunne på en anden måde få nogle af dem, der, som Venstre siger, har givet ret kritiske høringssvar til det her lovforslag, til måske at komme på banen og sige: Hvad kunne vi så sætte i stedet for?
For jeg må også ærligt sige, at man jo kommer lidt til kort her som skatteordfører, når man godt kan se, at der er problemer i det, der oprindelig var planlagt, men også i det, som der er lagt op til nu.
Men hvad skal vi så gøre i stedet for?
Nu er tiden gået, og med de ord vil jeg sige, at vi sådan set støtter de andre elementer, som også er i lovforslaget, også fordi vi er en del af forliget, men vi har lidt bekymringer omkring den del med erhvervsejendommene.