Ellen Trane Nørby (V), 2016-10-13:
Tak for kommentarerne, og tak for den velvillige behandling og også en god debat.
Jeg vil egentlig gerne slutte af med at redegøre meget kort for lovforslagets baggrund, men også de to dele, der ligger i lovforslaget, fordi jeg også synes, at nogle af ordførerne bringer diskussionen lige vidt nok, når man taler om, at det her skulle være et grundlæggende brud på, hvordan anvisningsregler og traditioner er i Danmark.
Det er jo på ingen måde det, der er tale om.
Den del, der handler om virksomhedsinstitutioner og bedre vilkår herfor, er en del af regeringens udspil »Vækst og udvikling i hele Danmark«, og er jo grundlæggende et lille forslag, som også skal være med til at understøtte væksten i de dele af landet, hvor der kan være behov for, hvis man skal understøtte det – det være sig sygehuse med skæve arbejdstider, store industrivirksomheder med en mangfoldig medarbejderskare – når man rekrutterer medarbejdere, at man så også anerkender, at det for manges vedkommende betyder, at der også er familier, der ofte skal flytte med, hvis man skal tiltrække arbejdskraft til et job i visse dele af landet.
Derfor er det at sikre gode vilkår, også for medarbejdernes børn, en vigtig del af det at have en bred rekrutteringsstrategi, et bredt fokus på, hvordan vi skaber vækst og udvikling i alle dele af landet.
Det gælder jo, hvis man er sygeplejerske, eller hvis man er industriarbejder eller man er tjener, at man kan have skiftende arbejdstider, man kan have natarbejde, og derfor er det også væsentligt at sige, at det her jo kan gælde såvel offentlige arbejdspladser, som det kan gælde private arbejdspladser, men hvor der, når man så også som en del af det at kunne tilbyde et job, hvis det f.eks. er med skiftende arbejdstider, kan være en familie, hvor der også er noget logistik og noget praktik, der skal falde på plads.
Og det, at man som virksomhed med det her lovforslag fremadrettet får mulighed for at forbeholde nogle af pladserne til virksomhedernes medarbejderes børn, giver også en tryghed for, at det ikke er et manglende tilbud til pasning f.eks. en sen eftermiddag, en aften eller i weekenden, der gør, at en medarbejder ikke vil kunne sige ja til et arbejde.
Noget af det, der også har været vigtigt, og som også går igen i lovforslaget, er jo, at det gælder såvel direktørens børn, som det gælder portørens børn på sygehuset.
Det er jo en del af det her med, at det ikke grundlæggende bryder med vores tanker om, at vi skal have institutioner med lige adgang.
Det, der jo også lægges op til, er, at det ikke er ansættelsesforholdet, der er afgørende for, om barnet så kan blive i institutionen, og derfor kan man jo godt forestille sig, som jeg ellers kan høre at nogle af ordførerne peger på at man ikke kan forestille sig, at både en dagpengemodtagers børn og en kontanthjælpsmodtagers børn også kan gå i en institution, hvis det vel at mærke enten er en tidligere medarbejder eller det er en af de pladser, der så efter helt almindelige aftaleprincipper og aftaler kan besættes af kommunens anvisning.
Det tror jeg sådan set godt man kan finde ud af lokalt, uden at man på den måde skal til at tale om A- og B-institutioner og tale om, at det her grundlæggende bryder med principperne.
Så er der delen omkring internationale dagtilbud.
Der er det jo sådan set sådan i dag, at man har mulighed for at oprette dagtilbud på en lang række sprog.
Der synes vi at det er vigtigt, at vi klart får skrevet ind i loven, at udgangspunktet er, at man taler dansk, men såfremt det ikke har integrationsmæssige problemer knyttet til sig, skal man fremover også fra kommunalbestyrelsen have mulighed for at godkende engelsk, tysk og fransk.
Dermed er det jo rigtigt, at vi laver en indskrænkning, som nogle også har sagt fra talerstolen og DF's ordfører har bedt om en præcisering af, i forhold til at det betyder, at man ikke vil kunne oprette en arabisk talende institution, fordi udgangspunktet fremover er, at man taler dansk i danske institutioner, men at vi samtidig også anerkender, at der er virksomheder og der er kommuner, hvor der er behov for at have fokus på, at der både kan være et rekrutteringsbehov i forhold til internationale medarbejdere, men at der også er flere og flere danske medarbejdere, som i en kortere eller længere periode er udstationeret i udlandet og derfor kan have et ønske om at have et internationalt tilbud til deres børn.
De muligheder ligger jo i loven i dag, men nu præciserer og indskærper vi, at det fremover er dansk, der er hovedsproget, og at der, hvis der ikke er integrationsmæssige problemer knyttet hertil, også kan være institutioner, hvor engelsk, tysk eller fransk er hovedsproget.
Det er en skærpelse i forhold til de muligheder, der er i dag.
Jeg synes også, at det er væsentligt, at vi også politisk, selv om det kan være et lille lovforslag, lytter til de behov, der kan være landet over i forhold til at udvikle mulighederne på området.
Derfor vil jeg også bare sige, at jeg ser frem til den videre udvalgsbehandling, herunder også at vi kan få afklaret de spørgsmål, der er blevet rejst i dag, men også de spørgsmål, der yderligere måtte være.
Det håber jeg på kan lede frem til, at der er flere partier, der i sidste ende bakker op om lovforslaget, for jeg kan høre, at der måske er noget, der sådan mere har karakter af myter og forestillinger, end det måske er udtryk for det reelle, der kommer til udtryk i lovforslaget.