Frederik Vad (S), 2024-01-18:
Tak, formand.
Med det her beslutningsforslag vil Dansk Folkeparti lave en målsætning, der handler om, at i 2030 skal 70 pct. af de ikkeintegrerbare udlændinge være sendt ud.
Det første, der er lidt interessant, er jo den her sammenligning med drivhusgasser.
Det synes jeg er sådan lidt ejendommeligt.
Så det vil jeg springe let og elegant hen over og så sige, at vi fra Socialdemokratiets side sådan set er totalt enige med Dansk Folkeparti i, at jo flere ikkeintegrerbare udlændinge vi kan sende ud af Danmark, jo bedre.
Og det har vi sådan set også leveret konkrete resultater på siden 2019, hvor vi har haft ansvaret, også for det her område, i Danmark.
Det skal jeg vende tilbage til.
Men Dansk Folkeparti har jo en pointe i – og det er derfor, at den her debat er relevant – at der er alt for mange her i landet, som ikke er integrerede.
Vi har jo brugt de første 20-30 år af den her debat på at fokusere på alt det, som man kan sige er materiel integration, altså at man har et arbejde, at man får en uddannelse, at man har et turpas til foreningslivet, og at man har et sted at bo, og det, der er erkendelsen – og for nogle kom den tidligere end andre, det skal jeg skynde mig at sige – er jo, at kombinationen af velfærdsstat og civilsamfund ikke i sig selv kan få os i mål med integrationen.
Og derfor er det, vi står over for, langt mere komplekst, end det var dengang, hvor vi troede, at det egentlig bare handlede om at sikre dem en bolig, en uddannelse, et arbejde og et turpas til foreningslivet.
Derfor er der brug for at gøre noget, og hvis den sammenligning mellem klimapolitik og integrationspolitik, som Dansk Folkeparti laver, overhovedet skal give mening, så er det vel, at klima- og integrationspolitikken har det tilfælles, at konsekvenserne, hvis vi ikke får det løst, vil være uoprettelige.
Altså, vi kan sætte os herned i Folketingssalen og stemme for, at skattetrykket skal op eller ned, og vi kan stemme for, at der skal være flere eller færre sosu-assistenter, hvis vi kan finde nogle at uddanne, og vi kan stemme for, at kommunerne skal have flere eller færre penge til velfærd, men både når det drejer sig om klimaet og integrationen, er konsekvenserne af ikke at gøre noget uoprettelige.
Det er fuldstændig rigtigt.
Bliver der så gjort noget?
Altså, vi er jo i Socialdemokratiet tilhængere af, at vi hele tiden presser på, for at mere og mere skal gøres.
For vi er jo langtfra i mål, men hvis man kigger på, hvad der er sket siden 2019, så må man bare konstatere, at det vel egentlig i forhold til den indsats, der bliver ydet, og hvad der er blevet vedtaget og gennemført, ikke har stået stærkere, end det gør nu.
Man har lavet Hjemrejsestyrelsen, som har betydet, at vi har halveret antallet af kriminelle afviste asylansøgere, der sidder på udrejsecentrene, og vi kan se, at vi har lavet rigtig, rigtig mange aftaler med landene om at tage deres egne borgere tilbage.
Danmark er i front og et forbillede i EU, når det kommer til løsninger på migrationsområdet – der valfarter delegationer til Danmark for at lære af den måde, vi gør tingene på – og de statsborgerskaber, der bliver uddelt i dag, går hovedsagelig til briter og til folk fra de nordiske lande, og ikke, som vi så det i 00'erne, til folk fra Mellemøsten og Nordafrika.
Vi har lige annonceret en arbejdspligt, som vil sørge for, at langt flere af dem, specielt kvinder, der ikke laver noget, kommer ud at bestille noget, og i det hele taget er der sat en masse initiativer i gang.
Og vi skal videre ad den vej, for vi står med gigantproblemer, det er der ingen tvivl om, og de skal løses, og hver eneste gang vi kan finde en måde at løse de her problemer på, som holder sig sådan nogenlunde inden for vores internationale forpligtelser, så er vi i Socialdemokratiet sådan set klar til det.
For ligesom når det drejer sig om klimaet, vil konsekvenserne af ikke at gøre noget her være kulturelt uoprettelige for vores samfund.
Tak for ordet.