Jeppe Søe (M), 2024-01-18:
Tak for det, formand, og tak for ordet.
Når en terrororganisation udfører et bestialsk terrorangreb på et land, som det skete den 7. oktober, så afføder det altid en række debatter og forslag her i Folketingssalen, der i min optik slet ikke hører til i den sammenhæng, som det er puttet ind i, og sådan ser jeg faktisk også forslaget her.
For mig er det unuanceret, og jeg synes også, at det grundlæggende sætter spørgsmålstegn ved den måde, vi som land helt generelt hjælper andre lande med udviklingsbistand.
Dansk udviklingsbistand er målrettet dem, der vil gøre en forskel for et land, der både gavner dem selv på længere sigt, men som dermed indirekte også gavner vores fred, stabilitet og sikkerhed.
Dansk udviklingsbistand er et væsentligt bidrag til de kræfter, der ønsker fred, og som kæmper for værdier, som vi kan se os selv i.
Liberal Alliance og Nye Borgerlige, som nu har fundet kærligheden, og tillykke med det, har sammen med Danmarksdemokraterne her fremsat et forslag om at stoppe al støtte til de palæstinensiske selvstyreområder, ovenikøbet permanent.
Jeg synes ærlig talt, at det er overraskende.
De fleste af os har i Folketinget gjort meget ud af at fastslå igen og igen, at der er stor forskel på Palæstina, det palæstinensiske folk og så Hamas, der udførte angrebet på Israel.
Det her er ikke en krig mellem Israel og Palæstina – det har vi gentaget, fordi vi mener det – for det er en krig mellem Israel og terrorfolket i Hamas, og fra i dag er Hamas og det palæstinensiske folk kædet sammen hos LA og hos Danmarksdemokraterne, og det er jeg oprigtigt ked af.
Den danske udviklingsbistand til det palæstinensiske selvstyre satte vi omgående – omgående – på pause, da Hamas angreb Israel, og det var en selvfølge.
Hamas har infiltreret sig godt og grundigt i mange lande i Mellemøsten, og deres evne til at forklæde sig som alt andet end terrorister er enorm.
Så det gav på alle tænkelige måder mening at sætte alt på pause og sikre os, at vi ikke sendte én krone af sted, der kunne ende i lommen på Hamas.
For hvad er det, vi støtter?
Ukuelige palæstinensere sætter liv og lemmer på spil for at fortælle om værdier, som vi selv kan se os selv i, og det giver vi så lidt hjælp til, og vi støtter organisationer, der ønsker at skabe alternativer til Hamas og gøre Palæstina til et land, som man rent faktisk kan tale løsninger med.
Om deres kamp lykkes, tvivler jeg også på, for det er op ad bakke, ligesom det også var det for frihedskæmperne under anden verdenskrig, men selv en lillebitte modstand gør en forskel.
Det var det, vi lærte, og kan vi hjælpe med at skabe grobund for en frihedskamp, er udviklingsbistanden netop det greb, vi kan bruge igen og igen, også i lande, der ledes på en måde, vi ikke kan lide.
Vi er stadig nogle, der har tænkt os at adskille Hamas og det palæstinensiske folk og se dem som to dele og forstå, at vi skal hjælpe og støtte folk til at skabe et sted, som kan deltage i den tostatsløsning, som vi i Folketinget forhåbentlig alle sammen stadig håber på.
Det kræver velvilje på begge sider af konflikten, og det kræver, at vi er med til at styrke de folkelige kræfter i Palæstina, der ønsker at skabe grobund for den samtale.
Moderaterne var altså i høj grad med til at sætte hjælpen på pause og nuanceret gennemgå modtagerne, og Moderaterne var i høj grad også med til at åbne for hjælpen igen, da vi havde sikret os, at den kun hjælper det palæstinensiske folk til forandring, og at det selvfølgelig også sikrer nye krav til den fremtidige støtte.
Vi skal selvsagt altid kigge på enhver krone, som vi sender ud i verden, så det reelt gør en forskel, men vi må stå fast på, at man kan deltage i en konflikt, ved at støtte dem, der modigt tør bruge ordet som sværd.
Dem, som vi støtter, kæmper sammen med os mod ondskaben, og det vil være en direkte sejr for Hamas, hvis vi straffer de få gode kræfter i Palæstina.
Den sejr vil Moderaterne ikke give Hamas, så det bliver et kæmpe nej tak herfra.