runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Preben Bang Henriksen (V), 2018-11-01:
Nej, forskellen består i våbnets karakter.
Det var det, jeg sagde før, nemlig at peberspray dog er det mindst mulige middel, der kan anvendes, når det kommer til forsvar derhjemme, hvis man ikke lige er brølestærk.
De stærke og de store skal jo nok kunne forsvare sig selv, men der er jo folk, der ikke kan – hr. René Gade nævnte sig selv tidligere, og vi er andre, der også kan supplere med at sige, at vi ikke er så stærke – og derfor er der altså nogle, der vil søge tryghed i at have muligheden.
Og der må jeg jo bare sige, at det er det mindst mulige middel efter min opfattelse.
Lotte Rod (RV), 2018-11-01:
Jamen hvad er forskellen egentlig?
Altså, når Venstre argumenterer med, at det er, fordi folk vil føle sig trygge ved at få en peberspray, hvad er så forskellen?
Burde Venstre så ikke med den logik gå ind for, at man også lovliggør andre våben, hvis det får folk til at føle sig trygge?
Peter Kofod (DF), 2018-11-01:
Tak for det, og tak for en god ordførertale.
og jeg vil bare høre: Når vi nu har evalueret de her regler om et par år, mener Liberal Alliance så ikke stadig væk, at man bør tage skridtet fuldt ud og sige, at det ikke kun er i private hjem, altså at lovlydige danskere har vi så stor tillid til, at de også kunne bære den på gaden?
Vil Liberal Alliance medvirke til at tage skridtet fuldt ud, når vi når til en evaluering på et tidspunkt?
Preben Bang Henriksen (V), 2018-11-01:
Tak for det.
Det er muligt, at jeg sagde som så, men lad mig korrigere: Jeg tror, der er mennesker, der vil opfatte det som en tryghed at have en peberspray.
Jeg tror også, jeg nævnte mit eget eksempel, og jeg tror ikke, jeg skal have en, for jeg er ikke helt sikker på, at der er den tryghed, som mange mennesker tror der er ved det, men det var så en sidebemærkning.
Kan samme argumentation så ikke også anvendes for at frigive maskinpistoler og andet til privat brug?
Nej, det kan den ikke.
Som det korrekt blev fremstillet af Dansk Folkepartis ordfører, har vi altså her et våben – i gåseøjne – som er så uskyldigt, som det overhovedet kan være.
Og derfor er jeg bestemt ikke betænkelig ved, at det frigives.
Mads Fuglede (V), 2018-11-02:
Tak for ordet.
Det er jo en stor dag i dag.
Vi siger velkommen til helt præcist 1.225 voksne og 159 børn, der nu kan se frem til at blive danske statsborgere.
Fra Venstre skal der lyde et stort tillykke.
I har arbejdet hårdt for at nå hertil, og I har vist, at I både kan og vil tage del i det danske fællesskab.
Det er det fineste, man kan opnå overhovedet, altså dansk statsborgerskab, og jeg synes derfor, at der er en god grund til at stille høje krav til de ansøgere.
Det glæder mig, at vi nu stiller endnu højere krav end tidligere – krav om sprogkundskaber, selvforsørgelse, kendskab til Danmark og nu også i forhold til ens villighed til at efterleve danske normer og værdier ved en statsborgerskabsceremoni.
Sådan skal det være.
Danmark skal kun være for dem, der kan og vil.
Danmark er noget, man tager ind i sit hjerte, og det er sådan, man viser, at man er dansk.
Endnu en gang tillykke til de nye statsborgere.
Vi byder jer velkommen og ser frem til, at I deler statsborgerskabets glæder og rettigheder og ikke mindst pligter.
Jeg skal hilse fra Det Konservative Folkeparti og meddele, at de også hilser vores nye statsborgere velkommen, og at de også støtter forslaget.
Christian Langballe (DF), 2018-11-02:
Inden for de sidste 10 år har vi i det danske Folketing – vi og vi, det er så meget sagt, men så et stort flertal i Folketinget – tildelt ca. 58.000 statsborgerskaber.
Da jeg så sad og kiggede på tallene og tabellerne og så, hvad der er givet af statsborgerskab år for år, så tænkte jeg ved mig selv, gad vide, hvor mange der egentlig overvejer, hvem af de mennesker her der er danske i hjertet, hvem der egentlig tilslutter sig de danske værdier osv. osv.
Der er bl.a. en person, der hedder Sam Mansoor, boghandleren fra Brønshøj, og han har fået statsborgerskab.
Man må jo gå ud fra, at han har tilsluttet sig danske værdier.
Ikke ligefrem.
Det er så et af de grelle eksempler.
Men hvad ved vi egentlig om, hvem vi tildeler statsborgerskab?
Nogle kan vi have en formodning om, med andre aner vi det ikke.
1.225 personer står til at få statsborgerskab, og jeg anerkender, at der er tale om en positiv udvikling.
Hvis vi går tilbage i tiden, også bare tilbage til især den røde regering, blev der uddelt et stort antal statsborgerskaber.
Så endelig er antallet på vej ned.
Antallet af personer uden for vores kulturkreds, fra den muslimske verden, fra de muslimske lande, er nået ned til omkring lidt over 20 pct., hvor det i 2015 lå på omkring de 60 pct. Det synes vi er en meget positiv udvikling, al den stund at de mennesker, der kommer derfra, kan vi se har haft umådeligt vanskeligt ved at integrere sig i det danske samfund.
Ubetinget godt!
Og personer fra europæiske lande udgør i dag over 50 pct.
Det er fint!
Vestlige lande, hvis man lægger dem oveni, over 60 pct.
Det er rigtig godt, og det er fint, at de her personer, som jo, når man kigger objektivt på det, i langt højere grad bliver integreret i det danske samfund end folk, der ligger uden for den vestlige kulturkreds.
Men stadig væk synes vi, at der bliver uddelt for mange statsborgerskaber.
Vi har sagt og har haft et krav om et loft på højst 1.000 om året, hvor personerne hovedsagelig skal komme fra europæiske og vestlige lande.
Antallet betyder noget.
Der bliver simpelt hen tildelt for mange statsborgerskaber stadig væk, hvor vi ikke har en mulighed for at vide, om de bliver danske.
Vi abonnerer ikke på De Radikales tanker om, at statsborgerskabet er sådan et integrationsværktøj, hvor man så så at sige
For os er statsborgerskabet så at sige enden og målet for en lang rejse, hvor man langsomt og mere og mere er blevet mere og mere dansk og derfor til sidst får den godkendelse eller får den anerkendelse at blive dansk statsborger
Men vi synes stadig væk, at tallet er for højt, og det tilkendegav vi før forhandlingerne og under forhandlingerne, og det tilkendegiver vi også efter forhandlingerne, og derfor stemmer vi nej til forslaget.
Astrid Krag (S), 2018-11-02:
Jeg synes jo, at vi med den nye aftale faktisk for første gang har fået et redskab i forhold til den diskussion, ordføreren rejser.
Hvis der er mennesker, der har forpligtet sig på vores fællesskab, på vores grundlæggende værdier, vores retsstat, vores grundlov, uden at mene det, har vi jo med den seneste aftale, vi har indgået, forpligtet os selv og hinanden på, at der skal kunne føres sager om frakendelse på grund af svig.
Hvis man har skrevet under på at forpligte sig til det her, men overhovedet ikke mener det, og hvis ordføreren har nogle helt konkrete eksempler på det, så håber jeg da, at han ad de kanaler, vi nu har, lader det gå videre til ministerens ministerium, som er dem, der skal føre de her sager.
Det er ikke nemt at frakende folk statsborgerskab, men vi fik jo for første gang åbnet et rum med den aftale, vi har indgået, og det håber jeg vi kan få lejlighed til at se efterprøvet, for jeg er meget enig med ordføreren i, at selvfølgelig skal man mene de ting, man forpligter sig til, når man bliver dansk statsborger.
Det er jo en kendt sag, at Dansk Folkeparti står et andet sted end de øvrige partier i Folketinget, når vi stemmer om de her lovforslag.
Jeg er faktisk lidt spændt på at høre, hvad Dansk Folkeparti kommer til at stemme til det her lovforslag; om det her nye lovbestemte håndtrykskrav har flyttet Dansk Folkeparti, så man nu vil stemme for.
Men jeg vil gerne tilkendegive over for Dansk Folkepartis ordfører, at jeg synes, det er godt, at vi har strammet op i reglerne og kriterierne for at få dansk statsborgerskab.
Det har vi gjort sammen ad to omgange inden for de sidste 3 år, er det vel, og det synes jeg er positivt.
Og i det ligger jo også, at særlig når det kommer til dispensationer, altså folk, der ikke til fulde har mødt alle kravene, så er der nok blevet givet for mange statsborgerskaber.
Og ordføreren vil jo også vide, at i de forhandlinger, vi havde før sommerferien, var vi i Socialdemokratiet meget optaget af mulighederne for at frakende statsborgerskab og mulighederne for at kunne frakende statsborgerskab til folk, som på tro og love har erklæret troskab og loyalitet over for Danmark og grundloven og vores frihedsrettigheder – uden at mene det. Og det er jo, fordi vi ligesom Dansk Folkepartis ordfører er optaget af, at det løfte, man giver, faktisk skal være noget værd.
Og hvis vi efterfølgende kan se, at der er nogle, der har afgivet de løfter på skrømt uden at mene det, så mener vi, at det er vigtigt, at man kan påbegynde fratagelsessager.
Det var noget af det, der fyldte meget for os i de forhandlinger, noget af det, vi også fik med i aftaleteksten, og noget af det, jeg ser meget frem til at kunne følge hvorvidt så også finder sted.
Så med den her sidste aftale, vi har lavet sammen, får vi jo en mulighed for at gå tættere på noget af det, som ordførerens spørgsmål kredser om.
Christian Langballe (DF), 2018-11-02:
Inden for de sidste 10 år har det danske Folketing tildelt 58.000 statsborgerskaber.
Er ordføreren sikker på, at hver og en af de her mennesker tilslutter sig danske værdier – eller hvad?
Jeg har hørt den her skåltale, hver eneste gang der er blevet givet statsborgerskab – ikke kun fra ordførerens parti, men bredt set.
For jeg kunne egentlig godt tænke mig, at man på et tidspunkt som ordfører for de respektive partier begyndte at lægge hovedet på blokken og spørge sig selv om: Hvor mange af de mennesker, man giver statsborgerskab, er faktisk danske?
Inden for de sidste 10 år, hvor mange af de 58.000 er faktisk danske?
Jeg kan komme i tanke om nogle, der ikke er.
Og så spørger jeg mig selv: Hvorfor skulle de overhovedet have statsborgerskab?
Astrid Krag (S), 2018-11-02:
Med lovforslaget her tildeler vi dansk statsborgerskab til 1.225 voksne og ca. 159 børn.
Jeg vil gerne benytte lejligheden til at sige tillykke til de nye statsborgere.
De mennesker, der står på dagens lovforslag, er jo borgere, der har deres liv her i Danmark og har haft det i mange år.
Det er vores venner, vores naboer, vores kollegaer, vores familiemedlemmer, som vi nu kan ønske tillykke med statsborgerskabet.
Vi kan samtidig glæde os over deres ønske om at kunne kalde sig danske statsborgere og på den måde forpligte sig på vores fællesskab og vores land fuldt ud.
Hvad er vores fællesskab så?
Det er de grundlæggende værdier og principper om demokrati, ytringsfrihed, ligestilling, børns selvstændige rettigheder, retsstaten og videnskabens forrang over troen.
Det er ting, der for de fleste af os er så naturlige, at vi ikke tænker over det i hverdagen, og at vi gyser, når vi hører nyheder fra andre lande, hvor den slags trædes under fode.
Med statsborgerskabet får de nye statsborgere stemmeret til folketingsvalget.
Det er også jeres pligt at tilføre de fælles diskussioner jeres egne erfaringer og tage del i debatten og tage del i vores demokrati.
I lovforslaget her optræder otte borgere, hvis statsborgerskaber bliver betinget af deltagelse i en grundlovsceremoni enten i statsligt regi inden for det næste halve år eller i Aalborg, Aarhus, Lemvig, Helsingør, København, Billund eller Køge inden for de næste 2 år.
Jeg håber, at I får en festlig og højtidelig dag, og bakker varmt op om ceremonierne, men som det også er fremgået af den debat, vi lige har haft, om L 180, den såkaldte håndtrykslov, mener vi, det er forkert, at der i lovbemærkningerne til L 81 betinges et lovfastsat krav om håndtryk.
Det tror jeg at vi er enige om her i salen – det plejer vi at være – om at ønske ville være bedre, og der arbejdes også på at sikre kortere sagsbehandlingstider.
Med det som afslutning kan jeg sige, at Socialdemokratiet naturligvis støtter lovforslaget.
Christian Langballe (DF), 2018-11-02:
Jeg vil være så kedelig at gentage mig selv i forhold til, hvad jeg spurgte Socialdemokratiets ordfører om.
Altså, nu er der givet 58.000 statsborgerskaber inden for de sidste 10 år sådan rundt regnet
, og så jeg vil bare høre, om ordføreren føler sig overbevist om, at de har taget det danske til sig i hjertet, som det så smukt blev udtrykt.
Eller hvad?
Ved vi, når alt kommer til alt, så meget om, hvem vi egentlig giver statsborgerskab, for det er altså ufattelig mange mennesker.
På den første indfødsretslov var der ti personer.
I dag er der jo så lavt sat 1.225, hvor vi faktisk skal forholde os til hver enkelt person, og hvor vi står på mål for hver enkelt, når vi tildeler statsborgerskabet, fordi vi også har et ansvar for, hvem vi tildeler statsborgerskab.
Vi har meget klart tilkendegivet i forbindelse med den her aftale, som blev lavet, at vi ikke føler os forpligtet til at stemme ja til statsborgerskab.
Det sagde vi meget udtrykkeligt både før, under og efter forhandlingerne.
Det, jeg bare mener, er, at vi faktisk her i det danske Folketing har et ansvar for, hvem vi tildeler statsborgerskab.
Hvorfor har vi det?
Jo, det har vi af hensyn til Danmark og danskerne.
Vi kan altså ikke være bekendt at tildele statsborgerskab til mennesker, som ønsker Danmark alt ondt og overhovedet ikke forbinder noget godt med Danmark, men vil have statsborgerskab af andre lukrative grunde.
Derfor er mit enkle spørgsmål: Hvor meget føler man sig i Socialdemokratiet forpligtet til at tildele statsborgerskab til folk, der ikke er danske?
Mads Fuglede (V), 2018-11-02:
Vi ved, at der er nogle, der har fået dansk statsborgerskab, som aldrig skulle have haft det, og jeg synes, at 58.000 er et meget, meget højt tal sådan diplomatisk sagt bare mellem hr. Langballe og jeg.
Derfor glæder det mig også, at vi har strammet kriterierne voldsomt for at få dansk statsborgerskab, og jeg håber, der bliver færre af de her tvivlstilfælde.
Det glæder mig også, at vi kigger ind i, hvordan man kan tage statsborgerskabet fra dem, der ikke vil vores samfund og modarbejder det og går ned ad det spor, for det er jo også nødvendigt, når man byder nogle velkommen, at man gør det med nogle forventninger til, hvordan de agerer her.
Når de så bliver brudt, må man jo kigge på at rulle det forhold tilbage.
Henrik Dahl (LA), 2018-11-02:
Tak for det, formand.
Liberal Alliance bakker lovforslag L 81 op.
Tak for ordet.
Inger Støjberg (V), 2018-11-02:
Jeg kan kun give hr. Christian Langballe ret.
Rosa Lund (EL), 2018-11-02:
Et andet forslag, som vi også har, er f.eks., at hvis man er barn og er født i Danmark, skal det være nemmere at opnå statsborgerskab, altså hvis det er det, forældrene ønsker.
Jeg synes da, det er helt rimeligt, at man opnår statsborgerskab, både hvis man er født her og har boet her hele sit liv, men også hvis man har levet størstedelen af det, man kalder for barnets formative år, i Danmark.
Det synes jeg faktisk er meget naturligt, og det undrer mig, at Dansk Folkeparti ikke synes det.
Christian Langballe (DF), 2018-11-02:
Det er egentlig så enkelt.
Nu har man nævnt danskprøve 3, og det er første gang, jeg har fået et reelt svar fra en fra Enhedslisten.
Er der mere, der skal til?
Må man begå kriminalitet?
Hvor meget kriminalitet må man begå osv?
Jeg spørger simpelt hen, fordi jeg ikke ved det.
Rosa Lund (EL), 2018-11-02:
Nu er det så heldigt, hr. Christian Langballe, at jeg efter den debat, vi havde lige før, netop sendte dig vores grundlovsudspil, som beskriver ret klart, hvad det er for nogle regler, vi mener der skal være.
Men det er selvfølgelig ikke alle, der ser med, eller sidder her i salen, der har læst det; det forventer jeg ikke.
Noget af det, som vi bl.a. foreslår, er, at man selvfølgelig skal kunne dansk på det niveau, som i dag er på danskprøve 3.
Så det synes jeg i hvert fald også er et krav at stille.
Og hr. Christian Langballe har jo selv, kan man sige, til min store ærgrelse sørget for, at man virkelig skal knokle for at opnå dansk statsborgerskab i dag.
Så jeg er simpelt hen ikke enig i den udlægning, at der ikke er nogen, der knokler for det.
Christian Langballe (DF), 2018-11-02:
Altså, det var igen sådan lidt snak og en fin skåltale om, at der er folk, der har knoklet for at få et dansk statsborgerskab.
Ved ordføreren det?
Jeg synes bare, at der kommer noget om, at alle folk har knoklet for at få et dansk statsborgerskab.
Jeg kan komme i tanker om nogle, der ikke har knoklet.
Jeg kan komme i tanker om nogle, der har fået dispensation og derfor har fået et statsborgerskab uden at leve op til de regler, som er for almindelige.
Jeg kan komme i tanker om mange igennem tiden, der ikke har knoklet for at få et statsborgerskab, og som egentlig har fået det tildelt på en anden basis og altså langt lettere, end det sker i dag.
Men det, jeg godt kunne tænke mig at høre, er: Hvor meget skal man ifølge Enhedslisten knokle for at få et dansk statsborgerskab?
Hvad skal der til for at blive statsborger i Danmark?
Hvad er det for nogle krav, I stiller?
Skal man have det gratis eller hvad?
Det lyder nærmest sådan.
Rosa Lund (EL), 2018-11-02:
Først og fremmest vil vi fra Enhedslisten gerne sige tillykke til de mennesker, hvis navne nu står på det lovforslag, vi behandler i dag – til de mennesker, som bliver danske statsborgere.
Rigtig mange af dem har jo boet her hele deres liv eller i hvert fald i rigtig, rigtig mange år, og rigtig mange af dem har virkelig knoklet for at få et statsborgerskab.
Der skal ikke herske nogen tvivl om, at vi fra Enhedslistens side mener, at de regler, der gælder i dag, for at opnå statsborgerskab er alt for stramme.
Vi så gerne, at flere, som bor her i landet og har deres liv her, blev fuldgyldige medlemmer af fællesskabet.
Det vil betyde, at det bliver sværere at få statsborgerskab for mange af dem, som bor og lever her i vores land.
For os er det et vigtigt mål, at de mennesker, som bor i Danmark og har deres liv her, integrerer sig og bliver en del af samfundet og bliver en del af Danmark og på den måde også bliver fuldgyldige medlemmer af fællesskabet, som man jo altså gør, når man opnår statsborgerskab.
Nogle gange er der nogle, der spørger: Hvorfor er det her med statsborgerskab egentlig vigtigt?
For manges vedkommende er deres opholdstilladelse jo ikke det, der er til diskussion.
Den har de helt styr på.
Det handler om noget andet.
Det handler jo ikke bare om, om man må bo her eller ej.
Men hvorfor er det så så vigtigt?
Det kan jeg i hvert fald pege på tre årsager til.
Den ene handler om følelsen af at høre til.
Alle, som har været med til at fejre statsborgerskabsdag herinde på Christiansborg, hvor dem, der har fået statsborgerskab inden for det seneste år, kan komme på besøg, har oplevet, at det betyder rigtig meget.
Det er følelsen af at blive anerkendt som en del af fællesskabet, der betyder meget for de mennesker, som har fået indfødsret, og det kan jeg sådan set godt forstå, for det er klart, at man gerne vil tilhøre fællesskabet i det land, man bor i.
Den anden årsag til, at statsborgerskabet er vigtigt, er, at det giver mulighed for at stemme til folketingsvalg og deltage fuldgyldigt i vores danske demokrati, hvilket jeg i hvert fald vil sige er en af de vigtigste værdier, vi har.
Den tredje årsag er selvfølgelig, at det giver mulighed for at rejse.
Vi hører ofte om unge, der kan være forhindret i at tage på studietur med deres skoleklasse eller deres gymnasieklasse eller ikke kan komme på udvekslingsophold, fordi de ikke har et dansk pas, og dermed er der altså en række lande, som de ikke kan få visum til.
De bliver dermed holdt uden for det fællesskab, som der er i forbindelse med deres uddannelse, og som jeg i hvert fald vil sige er meget afgørende for at få en integration, der lykkes.
Afslutningsvis vil jeg bare gentage dagens vigtigste budskab: et stort tillykke til de mennesker, der nu får statsborgerskab.
Jeg ville ønske, at flere kunne følge efter dem, jeg ville ønske, at særlig børn, som er født i Danmark, meget lettere kunne opnå statsborgerskab.
Men ikke desto mindre tillykke til dem, som nu bliver fuldgyldige medlemmer af det danske samfund.
Mads Fuglede (V), 2018-11-02:
Jeg mener, det er meget vigtigt, at vi har så stramme kriterier som overhovedet muligt, fordi det er så afgørende og så svært at lave om.
Og vi har set mennesker, der har fået dansk statsborgerskab, som ikke er loyale over for Danmark og vores værdier.
Derfor glæder det mig, at vi har så stramme kriterier, som vi har nu, og at vi i fællesskab har kunnet skabe strammere kriterier for at blive dansk statsborger.
Christian Langballe (DF), 2018-11-02:
Nu skal jeg nok lade være med at komme ind på fortidens synder, for det kan jeg jo ikke rigtig gøre gældende over for ordføreren, fordi han jo ikke har været så lang tid i Folketinget.
Men mit principielle spørgsmål er ikke sådan for at pege fingre ad nogen, men egentlig blot for at stille det spørgsmål: Mener ordføreren, at vi hver især med hensyn til at tildele statsborgerskaber er ansvarlig over for danskerne, og at vi i forhold til Danmark udviser rettidig omhu i forhold til, hvem vi giver statsborgerskab?
Astrid Krag (S), 2018-11-02:
Tak for det.
Men vi synes i al stilfærdighed også, at Folketinget skal styre sig, i forhold til hvad vi lovgiver om, og at vi skal lovgive der, hvor der er problemer.
Og derfor kan jeg også fuldstændig aflyse – jeg lykkes nok ikke med at aflyse ministerens frygt, for den har vel et bestemt formål – den frygt, nogle måtte have, for at Socialdemokratiet ikke vil være med til at bruge lovgivningsværktøjet de steder, hvor vi har nogle reelle problemer, der truer vores samfund med hensyn til tilstrømning, dårlig integration, social kontrol, og det er vi jo i øvrigt løbende med til sammen med ministeren.
Det er nok ikke den diskussion, ministeren har lyst til at have.
Jeg bliver nødt til at spørge ministeren: Der har været en del uenighed omkring det her forslag i ministerens eget parti, senest på det pressemøde, der var efter regeringens seminar, da den her sæson startede op.
Der sagde statsministeren jo, at hvis kommunerne ikke mente, at det var oplagt, at de her ceremonier var lokalt forankrede – jeg synes, det giver god mening – måtte man jo lægge dem i statsligt regi.
Det har vi i dagens Politiken en journalist der interesserer sig for, og Venstres ordfører, Mads Fuglede, siger, at han jo ikke så godt kan udlægge, hvad statsministeren har ment, da han sagde det.
Det er meget konkret at sige, at hvis kommunerne ikke vil have opgaven, så lægger vi den i statsligt regi.
Men jeg går ud fra, at udlændinge- og integrationsministeren har talt med sin partiformand, landets statsminister, i denne sammenhæng, og dermed har besluttet sig for ikke at leve op til statsministerens løfte om at placere ceremonierne i statsligt regi, hvis kommunerne frabad sig dem, og vi kan jo læse ret tydeligt i KL's høringssvar til den her lovgivning, at man mener, at det var mere oplagt, at de lå i statsligt regi.
Jeg bakker op om, at de ligger lokalt.
Det vil jeg gerne sige.
Men jeg kunne godt tænke mig at høre fra ministeren, hvad det er, der har gjort, at man har bakket på det løfte, statsministeren gav på det pressemøde.
Inger Støjberg (V), 2018-11-02:
Nej, og jeg vil sige, at hvis ikke man har en hånd, kan man selvsagt heller ikke give hånd.
Men så må man jo udvise respekt over for de myndighedspersoner alligevel, der er på stedet.
Jeg tror, det er meget langt at gå, hvis man frasiger sig selv sin hånd for at undgå at give hånd, så det tilfælde tror jeg ganske enkelt ikke man kommer ud i.
Det vil jeg bare sige.
Når alt det er sagt, kan man jo godt prøve at latterliggøre det her, men det er ikke spor sjovt, for det er faktisk ramme alvor.
Det er jo ramme alvor, at man i det øjeblik, hvor man giver hånd, jo netop afgiver løftet, som hr. Christian Langballe også sagde.
At afgive løftet til Danmark er et stort øjeblik, og inden da har man skrevet under på, at man vil efterleve grundloven, at man tager de danske værdier til sig.
Det synes jeg er en meget, meget stor ting.
Så man kan godt prøve at gøre det her lidt muntert og lidt lystigt, men for mig er det her ikke spor muntert, for mig handler det her om noget meget principielt, nemlig om at man har tilvalgt sig Danmark.