Søren Pape Poulsen (KF), 2018-12-11:
Efter beslutningsforslaget fra Dansk Folkeparti skal regeringen pålægges at afsøge det juridiske grundlag for at forbyde og lukke Masjid Al-Faruq-moskeen på Nørrebro.
Lad mig slå fast fra begyndelsen, at jeg tager kraftigt afstand fra de udtalelser, som en imam under en fredagsprædiken i moskeen på Nørrebro er kommet med, og fra det menneskesyn, som sådanne ytringer er et udtryk for.
Det skal der ikke herske nogen tvivl om.
Hvad er det så, beslutningsforslaget handler om?
Som nævnt ønsker Dansk Folkeparti, at det skal undersøges nærmere, hvad de juridiske muligheder er for at opløse en eventuel forening bag denne moské, og det er almindeligvis sådan, at det er Rigsadvokaten, der står for at udarbejde en sådan redegørelse.
Jeg vil gerne understrege, at hvis disse mennesker bevæger sig på den forkerte side af loven, skal samfundets reaktion være konsekvent, og hvis der inden for grundlovens rammer viser sig en mulighed for opløsning, så mener jeg, det er en mulighed, som vi som samfund skal benytte os af.
Lad mig begynde med grundlovens § 67 om religionsfrihed, som forslagsstillerne også selv nævner.
Det følger af bestemmelsen, at borgerne har ret til at forene sig i samfund for at dyrke Gud på den måde, der stemmer med deres overbevisning, dog at intet læres eller foretages, som strider imod sædeligheden eller den offentlige orden.
Bestemmelsen sikrer borgerne en religiøs forenings forsamlings- og ytringsfrihed.
Men religionsfriheden er efter bestemmelsen ikke ubegrænset, da lovgivningsmagten kan fastsætte de rammer for religionsfriheden, som hensynet til sædeligheden eller den offentlige orden tilsiger.
Bestemmelsen sætter samlet set den grænse for statsmagten, at den er afskåret fra at gribe ind over for borgernes gudsdyrkelse i tilslutning til religiøse samfund, hvis denne indgriben alene er begrundet i en afstandtagen fra den pågældende trosretning som sådan.
Der kan derimod godt gennemføres lovgivning, der berører gudsdyrkelse, når lovgivning ikke har til hensigt at modvirke den berørte gudsdyrkelse, men er begrundet i at varetage hensynet til beskyttelse af sædeligheden eller den offentlige orden.
Som eksempler på, hvad der må anses for omfattet af den offentlige orden, og som ikke er beskyttet efter grundlovens § 67, kan nævnes de handlinger, der er omfattet af ordensbekendtgørelsen eller straffelovens bestemmelser.
Så er der også spørgsmålet om opløsning af en forening ved dom.
Dette spørgsmål er reguleret af grundlovens § 78.
Bestemmelsen indebærer først og fremmest, at borgere kan danne foreninger i ethvert lovligt øjemed uden først at skulle spørge om lov og tilladelse.
Der er altså i den danske grundlov et grundlæggende forbud mod foreningscensur.
Omvendt indeholder bestemmelsen mulighed for, at en forening, som allerede er dannet, kan opløses.
Opløsningen kan ske ved dom og forudsætter, at der foreligger en forening i grundlovens forstand.
Hvis der ikke er tale om en forening, er der, om man så må sige, ikke noget at opløse.
Om en forening kan siges at have et ulovligt formål, afhænger af en samlet vurdering, hvor der lægges vægt på alt, der kan belyse dette.
Opløsning af en forening ved dom under henvisning til, at foreningen har et ulovligt øjemed, vil i almindelighed alene komme på tale, hvis foreningen eller dens medlemmer som et almindeligt led i foreningens virksomhed overtræder eller har til hensigt at overtræde lovgivningen. Nu til den pågældende moské på Nørrebro for at komme tættere på det, som det drejer sig om i dag.
Som nævnt er det i særlig grad oplysninger om strafbare forhold, der kan begrunde en opløsning.
Anklagemyndigheden har oplyst, at en imam fra den pågældende moské på Nørrebro er tiltalt for at bifalde drab på jøder i en fredagsprædiken fra marts 2017.
Derudover har Rigsadvokaten ikke kendskab til personer, der i relation til moskeen er tiltalt eller dømt for strafbare forhold.
Aktuelt er det eneste kendte mulige strafbare forhold altså en alvorlig tiltale mod en enkelt imam.
Justitsministeriet vurderer på den baggrund, at der ikke på nuværende tidspunkt er grundlag for at bede Rigsadvokaten vurdere, om der bør iværksættes en undersøgelse af, om der efter grundlovens § 78 er grundlag for at opløse en eventuel forening bag moskeen.
Det betyder selvfølgelig ikke, at myndighederne ikke skal være opmærksomme på forhold knyttet til moskeen.
Vi skal som samfund udfordre de ytringer, som forsøger at undergrave de værdier og normer, som vores samfund bygger på, og jeg har på den baggrund bedt Rigsadvokaten om at etablere en indberetningsordning, hvor rigsadvokaturen løbende skal modtage indberetninger om sager, hvor en person dømmes for som led i religiøs oplæring udtrykkelig at billige handlinger som f.eks. drab på jøder.
Formålet med indberetningsordningen er at følge udviklingen tæt, herunder i forhold til de pågældendes tilknytning til eventuelle foreninger.
Og med ordningen sikres det, at Rigsadvokaten løbende har de nødvendige oplysninger for at vurdere, om der er grund til at kigge nærmere på, om der er strafbare forhold, der kan begrunde en opløsning af en eventuel forening ved dom.
Vi skal have en skærpet opmærksomhed omkring disse sager og deres betydning for spørgsmålet om opløsning ved dom.
Der skal ikke herske tvivl om, at jeg mener, at hvis det kan bevises, at sådanne foreninger har til formål at fremme strafbare ytringer, så bør de opløses.
Jeg vil også gerne nævne, at anklagemyndigheden for tiden forbereder en opløsningssag mod en anden forening, nemlig Loyal to Familia, og i modsætning til denne sag, hvor der kun er kendskab til ét muligt strafbart forhold, er der i forhold til LTF som bekendt tale om samlet set en ret betydelig mængde strafbare forhold, som anklagemyndigheden vurderer kan henregnes til LTF.
Når det er sagt, skal vi jo sikre os, at de mennesker, som vi giver ophold i vores land, rent faktisk vil Danmark og danske værdier.
Her vil jeg kort nævne den nationale sanktionsliste over udenlandske religiøse forkyndere som et eksempel på lovgivning, der er med til at sikre, at vi ikke får de forkerte mennesker ind i vores land.
At blive optaget på sanktionslisten har den betydning, at en udlænding bliver udelukket fra at indrejse eller opholde sig i Danmark eller i et andet Schengenland, fordi der er grund til at tro, at den pågældende vil udgøre en trussel mod den offentlige orden, hvis vedkommende fik lov til at indrejse i Danmark.
Der er lige nu to religiøse forkyndere, som er opført på den nationale sanktionsliste, og som før deres optagelse på listen har talt i moskeen.
De to personer er nu udelukket fra at indrejse eller opholde sig i Danmark eller i et andet Schengenland, og de vil derfor ikke kunne indrejse for at tale i moskeen, så længe de er på listen.
Hvis de alligevel indrejser, straffes de for det.
Tak for ordet.