Jacob Mark (SF), 2016-11-15:
Man diskuterede også gymnasier, inden jeg blev valgt til Folketinget.
Jeg har sågar været med til demonstrationer mod en reform, inden jeg kom i Folketinget.
Så var det rigtig spændende lige pludselig selv at sidde med i forhandlingerne og have mulighed for at påvirke det i en retning, som jeg synes var rigtigt, og som SF's synes var rigtig.
For mig har det været vigtigt, at gymnasiereformen først og fremmest er med til at sikre elevernes fremtidige dannelse.
Altså ikke endnu mere fokus på arbejdsmarkedet, og hvad det har brug for; ikke endnu mere fokus på de enkelte kompetencer; ikke et ensidigt fokus på mål eller at gøre eleverne til lige præcis noget, men et fokus på at gøre eleverne til nogen.
Og jeg er glad for mange af de SF-aftryk, som bliver vedtaget nu, og som bliver rullet ud over alle de danske gymnasier og handelsskoler.
Det lykkedes os at beholde adgangen fra hf til universitetet, og det lykkedes os også at holde årskaraktererne ude af hf.
Derudover kommer der nu projekter og praktik og mere målrettede linjer på hf.
Det tror jeg faktisk bliver rigtig spændende.
Og jeg tror faktisk, at når hf bliver så spændende, som jeg tror den gør, så kommer vi til igen og igen og igen at skulle tænke over, hvordan vi får flere unge til at tage en erhvervsuddannelse, for jeg tror, at det her bliver en rigtig populær uddannelse.
Vi har været med til at sikre en obligatorisk vejledning under SRP'en, den større skriftlige opgave.
Lektiefirmaerne har ellers haft kronede dage, fordi de har tjent styrtende på – det er ikke nogen hemmelighed, de tal kan man finde på TV 2 f.eks. –
Desværre er det jo sådan, at når man køber noget, er det kun dem, der har råd til at købe det, der får hjælp.
Med den her obligatoriske vejledning under SRP'en bliver det for alle.
Ikke nok med det.
Man lader heller ikke eleverne være så alene; faktisk kommer eleverne til at kunne aflevere det foreløbige produkt og få noget feedback på det, så de lærer, mens de skriver, for så til sidst at gå op til en eksamen, hvor de også lærer, mens de bliver eksamineret.
Der kommer et stort forsøg.
Det er første gang, sådan som jeg lige har kunnet læse mig til det, i danmarkshistorien, at man skriver det ind i en gymnasieaftale, nemlig at der kommer et stort forsøg med karakterfrie klasser.
Det er et forsøg, man har haft på flere gymnasier i Danmark, hvor man dropper de der løbende standpunktskarakterer og i stedet for giver løbende feedback, så der er mere tid til underviser- og elevsamarbejde.
Det er noget, man har haft stor succes med, og de steder, hvor man har brugt det, er man fortsat med at bruge det, fordi man kunne se, at det øgede elevernes faglighed.
Det bliver nu et stort forsøg.
Der kommer nye prøveformer.
For det er klart, at når verden omkring os udvikler sig, må den måde, eleverne skal til eksamen på, udvikle sig tilsvarende.
Der bliver mindre fokus på målstyring.
Nogle af de fejl, som vi har lært af fra folkeskolereformen med dens alt for mange mål fra Christiansborg, som så blev til endnu flere mål decentralt, fik vi taget ud.
Og i stedet fik vi sat en fælles kurs for forligskredsen om, at vi skal mindske målstyringen.
Vi skal have mere tillid til, at man derude godt kan finde ud af det, man er uddannet til, og have tillid til, at eleverne rigtig gerne vil lære.
Vi afskaffer AT.
Det var lidt sjovt for mig at sidde i den forligskreds, for jeg var den eneste, der havde haft AT – af naturlige årsager.
Man gik til eksamen i en synopsis, som man ikke rigtig vidste, hvordan man skulle skrive, og hvorfor man skulle skrive det.
Med den her model skal man bruge metoder og videnskabsteori i SRP'en, den større skriftlige opgave, ligesom man gør på universitetet.
Med den her model har man stadig en mundtlig eksamen til SRP'en, og man har løbende tværfaglige forløb, når lærerne og underviserne vurderer, at det giver mening.
Jeg tror også på, at man dannes igennem de enkelte fag.
Så en endnu mere vigtig ting.
Alle gymnasier skal arbejde med elevernes psykiske trivsel.
Det er lykkedes at få indført i 20 kommuner.
Nu får vi så også indført, at alle gymnasier skal arbejde løbende med at sikre elevernes psykiske trivsel.
På en dag som i dag, hvor Politiken har fremlagt en undersøgelse, der viser, at rekordmange unge tager hjertemedicin, inden de skal op til eksamener, og at det især sker på gymnasierne, så synes jeg også, at det er vigtigere end nogen sinde før, at vi får lavet en indsats, der styrker elevernes psykiske trivsel.
Sådan kan jeg blive ved.
Det er spændende at have været med til at lave noget, hvor man faktisk synes man har fået rigtig meget godt igennem.
Betyder det, at alt er godt?
Nej, det gør det ikke.
Der er mange kampe endnu for fortsat at sikre tillid til, at underviserne og eleverne faktisk gerne vil; for fortsat at sikre, at vi ikke bombarderer uddannelserne med mål; for fortsat at sikre, at uddannelserne ikke behøver at ligne hinanden, at der kan være forskellige studieretninger.
Men de kampe tager vi så, og dem kan vi tage, fordi vi er med i forligskredsen.
Den største udfordring mener jeg dog er, at der er flere i morgen – eller når det her bliver vedtaget – der ikke kommer på gymnasiet og handelsskolen, end der var i går.
Og det er en udfordring, fordi det betyder, at restgruppen af elever, der ikke er på en ungdomsuddannelse i Danmark, bliver større.
Det er et problem, fordi man får et bedre liv, når man har taget en ungdomsuddannelse.
Der er større chance for, at man bliver en del af fællesskabet; der er større chance for, at man får et arbejde.
At man tager dem i hånden og sikrer, at der er stærke efterskoler, stærke produktionsskoler, stærke 10. klasser, hvor de kan blive gjort parat, og hvor der er tid til, at de kan blive parate til så at tage en ungdomsuddannelse.
Det synes jeg er en vigtig opgave.
Den anden lige så vigtige opgave er at sikre, at vi har finansieret uddannelser.
Og jeg er nødt til at sige det, fordi det ganske enkelt er svært at implementere en reform oven på besparelser.
Den fejl mener jeg vi var med til at lave, da man lavede folkeskolereformen.
Man ville rigtig mange gode ting, men man havde ikke penge nok til det.
Jeg synes ikke, at det er i nærheden af det, vi snakker om her – og så alligevel.
Med omprioriteringsbidraget er der 1.000 lærere, der skal fyres.
Det betyder, at det at lave en reform bliver sværere, fordi lærernes omstillingsparathed bliver mindre.
Derfor mener jeg, at det er med finansloven nu her, som sandsynligvis bliver landet inden for et par dage, men også med de kommende finanslove, at det bliver den vigtigste opgave, at man igen investerer i uddannelse – både for elevernes, for lærernes og sådan set også for hele vores samfunds skyld.