Merete Riisager (LA), 2018-10-11:
Jeg tror, jeg vil starte med at sige, at hvis der er noget, der er stressende og pressende for et barn, så er det overhovedet ikke at kunne følge med i undervisningen, så er det at gå i en klasse, hvor dem, man går i klasse med, har nogle førskolekompetencer, som måske er 2 år bedre end dem, man selv har – 2 år er meget for børn, der starter i skolen.
Det er nogle af de børn, vi kigger på her, der er så langt bagud i deres førskolekompetencer.
De starter med så dårligt et sprog, et ordforråd, en forståelse af sproget, at de ikke er i stand til at deltage i undervisningen på lige vilkår med deres klassekammerater, og det er en situation, som har stået på i ikke 1 år eller 2 år, men snarere i 10, 20, 30 år.
Så dem, der er bekymret for, om der er nogle børn her, der bliver stresset eller presset, vil jeg bare lige bede om at huske på, hvad det er for en situation, man har sat børn i i de her områder år efter år i så mange år.
Og der har været dygtige voksne, og der har været frihed, og der har været engagement, og der har været gode viljer, men det er bare ikke blevet løst.
Det er ikke blevet løst!
Nå, men tilbage til udspillet her.
I marts i år fremlagde vi udspillet »Ét Danmark uden Parallelsamfund – ingen ghettoer i 2030«, og udspillet består af en række initiativer, der er målrettet de steder i Danmark, hvor parallelsamfund er mest udbredt.
Hele udspillet udsprang faktisk af en drøftelse, vi havde om uddannelsesområdet, hvor jeg foreslog, at vi gik mere helhedsorienteret til værks.
Og det gjorde vi så.
Vi lavede en parallelsamfundspakke, som omhandler en række forskellige områder, og vi fremlagde den i Mjølnerparken, som er et sted, hvor jeg selv er kommet rigtig meget, nemlig fordi min egen søn har gået i vuggestue der.
Efter vi havde fremlagt udspillet, gik jeg et smut over i den vuggestue for at hilse på nogle af de pædagoger, som stadig væk kan huske mig fra dengang, og det var et glædeligt gensyn, og vi havde en god snak.
Men lederen derovre var en lille smule betænkelig ved det, for hun syntes, det var en lille smule underligt, at der kom sådan en minister masende ind i vuggestuen, og det kan jeg sådan set godt forstå.
Jeg kan godt forstå, at mange af de mennesker, som bor i de her områder, tænker: Hvad er det for nogen, der kommer kørende ind her og vil os noget?
Men udfordringen er jo, at hvis ikke vi vil dem noget, hvis ikke vi sætter ind her, fortsætter tingene bare, som de er, og det kan vi simpelt hen ikke være bekendt.
Vi skal tage initiativer på de områder, hvor tidligere indsatser ikke har slået til.
Vi skal forebygge og nedbryde parallelsamfund, og vi skal gøre det på en måde, hvor vi ikke samtidig undergraver de rettigheder og den frihed, vi har i Danmark.
Det er en svær balancegang, og det kræver en meget præcis indsats – en indsats, hvor vi ikke generer samtlige danskere i hele Danmark, men sætter ind de steder, hvor problemerne er.
Jeg vil gerne sige tak til de partier, der bakker op om dette lovforslag, som udmønter en række initiativer fra aftalen om at bekæmpe parallelsamfund.
At kunne tale et godt dansk er en ekstrem vigtig nøgle til integration, det er en åbenbar forudsætning for at kunne klare sig i skolen, både fagligt og socialt.
Tidlig sproglæring skal foregå i hjemmet, og det er forældrenes ansvar, at barnets dansk er tilstrækkeligt før skolestart.
Det vil give store problemer i fremtiden, og det gælder både for hele samfundet, men vigtigst også for hver enkelt af disse børn, som ikke klarer sig godt i skolen, og som allerede fra børnehaveklassen er bagud på point.
Det skal vi gøre noget ved.
Derfor foreslår vi med dette lovforslag at indføre sprogprøver i børnehaveklassen på grundskoler med en høj andel af børn fra udsatte boligområder.
Hvis en elev i sidste ende ikke består prøven, skal barnet gå børnehaveklassen om, men det skal dog være sådan, at start i 1. klasse kun kan udsættes én gang.
Som supplement til sprogprøverne er der også intensiv sprogstimulering for de børn, der klarer den indledende prøve ved starten af børnehaveklassen dårligt.
Sådan et forløb kan hjælpe barnet på vej til at få et bedre sprog, men jeg vil gerne understrege, at hovedansvaret altid vil ligge hos forældrene.
Det er og bliver forældrenes opgave at sørge for, at deres børn er parat til at starte i skolen, og det indebærer også et godt og alderssvarende sprog.
Skolens opgave er at undervise børnene i fagene, men det er en forudsætning, at det talte sprog læres i hjemmet.
Netop det med forældrenes ansvar er helt centralt.
Det er og bliver mor og far, der har ansvaret for deres børn, for, at de får en god og solid morgenmad, at de kommer op om morgenen, og ikke mindst at de passer deres skole.
Desværre er der tilfælde, hvor forældrene ikke lever op til det ansvar,
og med lovforslaget ønsker vi at styrke forældreansvaret og gøre det muligt at inddrage børnechecken i familier, hvor børnene ikke deltager i undervisningen i folkeskolen.
Med lovforslaget vil vi også indføre en obligatorisk sprogprøve for de elever i 1. til 9. klasse, der modtager undervisning i dansk som andetsprog.
Det skal give eleven en sikkerhed for, at de får et godt udbytte af undervisningen.
Desuden vil vi styrke sanktionsmulighederne både over for folkeskoler og ungdomsuddannelsesinstitutioner, hvis de gentagne gange leverer dårlige resultater.
I sidste ende skal det være muligt at nedlægge en skole eller institution
, hvis ikke de formår at løfte kvaliteten.
Vi skal gøre noget ved problemerne med parallelsamfund i Danmark, vi skal lægge kursen om, så flygtninge- og migrantforældre også løfter deres del af ansvaret.
Når man vælger at flytte til Danmark, har man som forældre et ansvar for, at ens børn lærer dansk, inden de starter i skole.
Og man kan altså se, at i familier, hvor man taler dansk, klarer børnene sig bedre.
Det er vigtigt, at alle børn uanset baggrund får det bedste ud af deres skolegang, og det er vi godt på vej til med indsatserne i dette lovforslag.
Tak for ordet.