Sandra Elisabeth Skalvig (LA), 2025-04-10:
Jeg er meget enig med dig.
Man ville ikke kunne tilrettelægge det sådan, at man på forhånd vidste, om man kunne blive tildelt statsborgerskab eller ej.
Det, vi ønsker, er en mere individuel sagsbehandling, og vi foreslår, at det skal lægges i Indfødsretsudvalget, hvor hvert enkelt parti ligesom stemmer for eller imod de konkrete sager, ligesom vi gør med dispensationsansøgninger i dag.
Der stemmer man jo på baggrund af det parti, man ligesom repræsenterer.
Tak for ordet.
Ingen udlænding kan få indfødsret uden ved lov.
Sådan lyder ordene i grundlovens § 44, stk. 1 – en vigtig paragraf.
Men det er også en paragraf, Christiansborg alt for længe har svigtet, for vi har ikke taget den alvorlig på den måde, som den var tiltænkt.
I bund og grund handler den om, at det er et politisk valg, hvem vi skal tildele statsborgerskab – politisk, ikke administrativt.
Alligevel har måden, det har været gjort på i praksis, været administrativt.
Lange lister med en masse navne, som vi i blinde har taget stilling til.
Men når grundloven blev formuleret, som den gjorde, så var det, fordi det var grundlovsfædrenes intention, at der skulle ske en individuel vurdering af ansøgerne, herunder også af deres sindelag.
Sindelagskontrol er jo blevet sådan et fyord.
Men så vrænger man også på næsen ad grundloven, og det synes jeg er dybt problematisk, for vi skal respektere grundlovens intention.
Jeg er ked af at sige det, men det var ikke grundlovens intention, at politikerne skulle have overrakt en lang liste med tusindvis af navne, som de i blinde skulle stemme ja eller nej til.
I dag er det forhåbentlig også tydeligt for enhver, at den administrative tilgang har medført, at vi ikke alene har hånt grundlovens hensigt, men også helt konkret har tildelt indfødsret til urimelig mange mennesker, som aldrig burde have fået det.
På mange måder er det, som om lige netop indfødsretsområdet har kørt hen overhovedet på politikerne.
Når det handler om alle andre lovforslag, har vi en lang procedure, der sikrer, at alt går rigtigt for sig.
Vi indhenter høringssvar, vi snakker med relevante aktører, og vi har et helt statsapparat af embedsmænd, der finkæmmer lovforslagene.
Men når det kommer til indfødsret, er det, som om vi er bedøvende ligeglade, og det kan danskerne mærke.
For hvis der er noget, de sidste årtiers offentlige debat har vist os, så er det, at danskerne ikke ønsker, at vi ansvarsløst tildeler statsborgerskab til de forkerte mennesker; mennesker, som vi står magtesløse over for, når det viser sig, at de på ingen måde hører hjemme i det danske samfund.
Men alligevel får vi ikke gjort det nødvendige.
Jovist, vi nedsætter arbejdsgrupper og holder store taler om den tredje erkendelse, men handlingen udebliver, og det er altså danskerne, der betaler prisen.
Derfor er det også på tide, at vi tager et opgør med måden, vi tildeler indfødsret på; et opgør, der faktisk viser, at folkestyret virker, at vi respekterer grundloven, og at vi lytter til danskernes bekymringer.
Vores bud i Liberal Alliance er, at vi laver en screeningsproces; en proces, hvor vi får afdækket, om der blandt ansøgerne til at få statsborgerskab gemmer sig antidemokratiske holdninger.
For med den nuværende model har vi ikke en chance for at kende deres holdninger til ytringsfriheden, til ligestillingen mellem kønnene, til religionsfriheden eller til demokratiet som helhed.
Vi er nødt til at sikre, at de mennesker, vi giver det privilegium at blive danskere, også i hjertet ønsker det bedste for Danmark og vil de værdier, som er selve fundamentet for vores demokrati.
Afslutningsvis vil jeg gerne takke for en rigtig god debat, og ikke mindst vil jeg takke de borgerlige oppositionspartier for opbakning til vores forslag.