Henrik Dahl (LA), 2019-12-12:
Tak for ordet.
Vi havde for nylig her i salen en utrolig stimulerende debat om domstolsaktivisme, og det, der gjorde den så stimulerende, var jo fire fantastiske jurister kommende fra fire forskellige partier.
Ministeren selv har skrevet ph.d.-afhandling om et tilgrænsende emne, så det var et højt, højt niveau, vi fik diskuteret på.
Det, som jeg i hvert fald tog med fra den debat, var, at aktivisme er et problem.
Det har den tidligere regering jo anerkendt i forhold til Den Europæiske Menneskerettighedsdomstol, og derfor benyttede man lejligheden til, da man havde formandskabet for Europarådet, at prøve at gøre noget ved Den Europæiske Menneskerettighedsdomstols aktivisme.
Den Københavnererklæring, der kom ud af det, var betydelig udvandet i forhold til det oprindelige oplæg, men der var i hvert fald ikke nogen tvivl om hensigten.
Det, der også kom ud af forespørgselsdebatten om aktivisme, var jo altså, at EU-Domstolens aktivisme sådan set også er et problem.
Det ville faktisk være en rigtig god idé at få set nærmere på den måde, som EU påvirker dansk udlændingepolitik på.
Så kan man jo sige, at det er forbundet med en eller anden økonomisk omkostning at lave den her undersøgelse.
Jeg synes sådan set, at omkostningen er pengene værd, for det, som dansk udlændingepolitiks historie i det hele taget viser tilbage fra 1983 frem til i dag, er, at noget af det farligste, der overhovedet kan ske i et demokrati, er, at vi har en regering, som igennem en længere periode fører en politik, som de fleste i den danske befolkning synes er illegitim.
Det er en af de mest skelsættende begivenheder i dansk politisk historie.
Det er årtier med illegitim politik.
Det hører ikke nogen steder hjemme.
Det kan man som parlament og som regering ikke byde en oplyst og demokratisk sindet befolkning.
Så hvis man lavede den her undersøgelse, som jeg klart fornemmer at der ikke er flertal for, ville man få et grundlag for at diskutere hele det her spørgsmål om legitimiteten i den politik, der bliver ført.
Man ville jo også få en mere klar fornemmelse for den oplevelse, som jeg selv havde i forrige valgperiode, hvor jeg var EU-ordfører for mit parti, hvor jeg gik til så vældig mange konferencer i EU-regi, og hvor Kommissionen og Parlamentet kommer med det ene mere vidtløftige forslag end det andet.
Man sidder tilbage som nationalparlamentariker og tænker, at det aldrig nogen sinde kommer til at ske, fordi vi på nationalt plan ikke kan levere på alle de her tovlige forslag.
En eller anden knastør, saglig udredning af de her spørgsmål er lige det, vi står og mangler, for at komme videre i debatten – også for at afbryde den splittelse, der jo sådan set allerede er inden for EU i hele spørgsmålet om udlændingepolitikken.
Jeg tror personligt, at udlændingepolitikken og den EU-dirigerede udlændingepolitik er noget af det, der kan sprænge EU.
Man ser jo allerede nogle tendenser med Visegradlandene, der vil en anden vej.
Da jeg og mit parti faktisk er tilhængere af EU, er vi ikke tilhængere af, at EU bliver sprængt.
Vi er tilhængere af, at EU besinder sig, sådan at konstruktionen kan holde, og der bliver ført en fornuftig politik, hvor man kører midt på vejen – ikke et eller andet tåbeligt projekt, som man parlamentarisk kun kan levere på i de allerfærreste lande.
Det her er et fornuftigt og et demokratisk forslag, der desværre ikke er flertal for, men som vi i hvert fald bakker op i LA.
Tak for ordet.