runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Rasmus Stoklund (S), 2020-06-11:
Jamen nu kan jeg jo godt høre, at min analogi til min græsplæne kom til at give bagslag, når det er sådan, den bliver udlagt.
Men bortset fra det, er det jo rigtigt, at vi har lovgivningsværktøjet, når der er problemer, og det skal vi også bruge.
Der har været en særlig situation, hvor man ikke har kunnet lave almindelige bønnekald eller almindelige møder i moskéer for mange mennesker osv., og der har man taget sådan en coronaforholdsregel, og der har vi set et bønnekald.
Vi har ikke set et mønster i det.
Der er foreløbig ikke noget, der tyder på, at det kommer til at ske.
Ændrer det billede sig, ser vi på det igen.
Jeg ville som fru Marie Krarup også være ærgerlig, hvis den nuværende regering ikke længere skulle sidde, men hvis der så skulle komme en blå regering, er jeg nu også tryg ved, at den ville være med til at løse problemet, hvis det skulle opstå.
Nu er sagen jo bare, at det her problem ikke reelt eksisterer.
Det skete en gang, og så blev der sendt et kraftigt signal fra stort set os alle sammen om, at vi ikke ønsker det, og foreløbig er det ikke sket igen.
Ændrer det billede sig, bliver det noget andet.
Marcus Knuth (KF), 2020-06-11:
Mange tak.
Hvor mange tilfælde af bønnekald i Danmark skal der til, før Socialdemokratiet ønsker at agere med lovgivning?
Rasmus Stoklund (S), 2020-06-11:
Det er et godt spørgsmål, og det forstår jeg sådan set godt at hr. Marcus Knuth spørger om, for jeg har selv gået og tænkt over det.
Jeg er ikke selv nået til et endeligt antal, men i min egen bog skal det ikke være voldsomt mange.
Det er derfor, vi prøver at sende det her ret kraftige signal om, at det her ikke er noget, vi ønsker.
Hvis problemet så viser sig at være vedblivende, fordi signalet ikke bliver hørt,
så må vi jo bruge lovgivningsværktøjet.
For også at svare lidt på det, fru Marie Krarup var inde på med en embedsmandsgruppe osv., som også er i hr. Marcus Knuths interesse, jævnfør bemærkningerne om ændringsforslag, så vil jeg sige, at jeg da synes, det var positivt, at ministeren sådan set imødekommer den del ved at prøve at undersøge, hvad det er, der skal til, hvor det er, de juridiske gråzoner eller overvejelser eller spidsfindigheder ligger.
Så den del kommer vi jo til at forholde os til, også i udvalgsarbejdet.
Marcus Knuth (KF), 2020-06-11:
Hvis det sker i en kommune i Danmark og vi så kommer med lovgivning, efter at en moské først har fået tilladelsen, kan der så i lyset af religionsfrihed og rettigheder og alt det der være risiko for, at man så pludselig ikke kan trække det tilbage igen?
Hvis det er sådan, at der er en kommune derude, der først giver en tilladelse, kan ordføreren så garantere, at vi så ikke har åbnet Pandoras æske uden at kunne lukke den og rent faktisk derefter forbyde det?
Rasmus Stoklund (S), 2020-06-11:
Nej, jeg kan ikke garantere noget som helst, og jeg ved jo også, at ordføreren sikkert vil være venlig og finde videoklip på sociale medier og alt muligt andet frem og foreholde mig dem, hvis jeg får garanteret noget, som jeg så ikke kan leve op til senere.
Men ikke desto mindre vil jeg da sige helt klart, at min fuldstændig helt ærlige indstilling til det her er, at hvis vi kommer til at se noget tilsvarende som det, ordføreren beskriver, altså et tilbagevendende mønster i en kommune, hvor man ser bønnekald, så må vi skride til lovgivning.
Det er min helt klare holdning, at så skal vi lovgive.
Det kan vi ikke acceptere.
Pernille Vermund (NB), 2020-06-11:
Hvis vi nu skal blive i det billede, er det at have en græsplæne i Danmark en til en ensbetydende med, at man også har mælkebøtter, og derfor køber man sig et mælkebøttejern.
Når der er et meget stort antal muslimer i Danmark – eller et relativt stort antal muslimer i Danmark – så er der også et islam, som presser sig ind i vores samfund.
Derfor kan man jo godt sige: Nåh ja, der ikke er så store problemer med bønnekald; det er ikke så stort et problem med den der svømmeundervisning, for det er jo ikke så mange steder, de bliver kønsopdelt; det er ikke så stort et problem med halalmaden i daginstitutionerne osv.
Men når man samler det, er problemet jo det ukrudt, det ugræs, som islam er, altså en ideologisk eller totalitær ideologi, som politisk presser sig ind i vores samfundsorden og udrydder frihed og demokrati.
Og det er derfor, vi skal sige fra.
Marie Krarup (DF), 2020-06-11:
Jeg synes, at ministeren på den måde forpasser en chance for at sende et meget, meget vigtigt signal om, at islam aldrig nogen sinde kan blive den dominerende eller den ledende ideologi i dele af det danske samfund eller i hele det danske samfund.
Det er den danske kultur, der er den ledende og den dominerende.
Derfor ringer vi med kirkeklokkerne, og de må godt larme til en vis grænse – der er trods alt også regler for, hvor meget de må larme – men det samme kan bare aldrig blive tilfældet med islamisk bønnekald.
Og det signal skylder vi faktisk efter min mening de herboende muslimer at sende.
Det synes jeg er et svigt.
Er ministeren ikke enig med mig i det?
Mattias Tesfaye (S), 2020-06-11:
Jeg er ikke enig med spørgeren i, at vi svigter.
I den forstand synes jeg, det er helt rimeligt, at de er en del af det offentlige rum.
Bønnekald vil jeg derimod ikke betragte som noget, der hører til i en klassisk dansk kultur, og det er derfor ikke noget, der hører til i det danske samfund.
Jeg synes bare, at det er nødt til at eksistere i virkeligheden, før vi begynder at lovgive om det.
Morten Messerschmidt (DF), 2020-06-11:
Jeg undrer mig over, at ministeren bruger det samme udtryk, som han brugte i morges i samrådet, nemlig at det her muligvis kan være en enlig svale i coronatiden.
Hvis vi ser ud over det europæiske kontinent, er det jo så i givet fald et kontinent besat af svaler.
Som jeg har forstået det, har man lavet de her reguleringer eller forbud både i Holland, Schweiz, Storbritannien, Østrig osv., og derfor kan det undre, at ministeren insisterer på, at islams fremmarch skal være endnu stærkere, før han vil gribe ind.
Altså, hvor mange gange bønnekald skal der til, før ministeren ligesom har fået syn for sagn nok til, at også her er der altså brug for at skride ind, hvis vi ikke skal give efter for islams fremmarch i Danmark?
Mattias Tesfaye (S), 2020-06-11:
Nu fangede jeg ikke lige alle de lande, som tilsyneladende har lovmæssig regulering af det her område, men jeg kunne bl.a. høre, at det var Storbritannien, hvor jeg også betragter det, som om de har større integrationsudfordringer, end vi selv har.
Hvis vi ender i en situation, hvor der bliver kaldt til bøn, vil vi helt naturligt deltage i en diskussion om, hvorvidt der er muligheder for f.eks. at diskutere ordensbekendtgørelsen, som jo handler om, at folk skal opføre sig på en måde, hvor de ikke forstyrrer den offentlige orden i det danske samfund.
Det synes jeg er en helt rimelig diskussion.
Jeg synes også bare, det er rimeligt, at vi som folketingsmedlemmer peger på reelle og eksisterende problemer og er i stand til at formulere og beskrive dem og godtgøre, at de findes i virkeligheden, før vi griber til lovgivning.
Morten Messerschmidt (DF), 2020-06-11:
Jeg må sige, at jeg ikke kan forstå, at ministeren ikke kan forstå, at det, der sker i Gellerup, er et reelt og eksisterende problem, som bønnekald jo bare er en del af.
Ministeren fortalte i morges en meget rørende fortælling om, hvordan hans bedstemor havde fået lejlighed i Gellerup, dengang der primært boede danskere dér, og det var den største lykke i hendes tilværelse.
Jeg tror ikke, der er ret mange, der ville betragte det som en lykke i deres tilværelse at få anvist en lejlighed i Gellerup i dag.
Det understreger jo bare, at det, vi står i, er et altomkalfatrende problem med islam, i hvert fald i visse boligområder, og der er bønnekald bare endnu et skridt i retning af noget værre.
Derfor ville det jo være forventningen, at ministeren ville gribe ind, inden det blev endnu værre.
Mattias Tesfaye (S), 2020-06-11:
Det bønnekald har jo desværre det her forår skrevet sig ind i en hel historie om Gellerupparken, for der var også nogle unge, der kørte rundt og hang ud af vinduerne, der var bøn på en parkeringsplads i strid med forsamlingsforbuddet, og der har her for nylig været stenkast og andet mod politiet, også alvorlige situationer.
Derfor fortæller det jo noget om et boligområde, der i den grad trænger til at få gennemført de planer, der er lagt for området, som handler om at ændre beboersammensætningen og også ændre arkitekturen og erhvervsstrukturen i området.
Jeg er stor tilhænger af, at Aarhus Kommune og Brabrand Boligforening får gennemført de planer.
Jeg er helt med på, at det bønnekald var et problem.
Rasmus Stoklund (S), 2020-06-11:
For få år siden kunne ingen have forestillet sig, at vi skulle diskutere, om man skulle have bønnekald i Danmark, men den 24. april i år stillede Fredens Moské store højtalere op på en fodboldbane lige midt i Gellerup.
Her var lokalområdets borgere tvangsindlagt til at lægge øre til et højlydt muslimsk bønnekald.
Seancen med det her bønnekald blev ovenikøbet optaget på video, så hele Danmark efterfølgende kunne se den her magtdemonstration.
Den begivenhed har selvfølgelig aktualiseret diskussionen om bønnekald, og vores synspunkt er klart: Vi vil ikke have bønnekald i Danmark.
Bønnekald er et påtrængende og intimiderende indgreb i det offentlige rum i et land som Danmark.
Folk må tro på, hvad de vil; vi har religionsfrihed, og der er intet galt i at være muslim.
I Danmark har vi religionsfrihed, ikke religions lighed , og det er en helt afgørende forskel, men da jeg ved, at langt de fleste muslimer er høflige og hensynsfulde mennesker ligesom os andre, så føler jeg mig også overbevist om, at de forstår de signaler, der bliver sendt.
Danmark er ikke et multikulturelt samfund.
De mennesker, der lever i Danmark, må acceptere normer, regler og værdier, der vægter tungere end dem, der var i det land, de eller deres forfædre migrerede fra, og alternativet til at have den indstilling er efter min mening, at opbakningen til velfærdsstaten med tiden vil erodere.
Samfundsforskeren Ümit Necef skrev om emnet i bogen »13 udfordringer til den danske velfærdsstat«, som jeg har taget et kort citat med fra.
Således er de skandinaviske lande, der betragtes som de mest veludviklede velfærdsstater, nogle af verdens mest etnisk og religiøst homogene lande.
« Det skal vi værne om, også i det offentlige rum.
Foreløbig har der været ét eksempel på et bønnekald i en coronatid.
Det var forhåbentlig den undtagelse, der bekræfter reglen om, at vi ikke har bønnekald i Danmark, og før vi skrider til at lovgive, skal der være et problem at lovgive om.
Men hvis situationen ændrer sig, så er det vores indstilling, at lovgivning kan blive nødvendigt, men foreløbig støtter Socialdemokratiet altså ikke det forslag, der nu er lagt frem.
Pernille Vermund (NB), 2020-06-11:
Tak for det.
Jeg synes, det er brandærgerligt, at man som socialdemokrat indledningsvis siger alt det rigtige, i forhold til at vi ikke vil have bønnekald i Danmark, men at man så ender med den forkerte konklusion, i forhold til om man skal stemme for beslutningsforslaget eller ej – eller lave sit eget lovforslag, for det har man jo muligheden for, når man har regeringsmagten.
Jeg synes i virkeligheden, at det vidner lidt om det, som vi har set gennem årtier, nemlig at man hele tiden har været lidt bagefter.
Og måske er det lidt vilkåret, når man er socialdemokrat, at man i øjeblikket har forstået problemernes omfang, men at man ikke har forstået, hvad der skal til for at løse problemerne.
For noget af det, man gør, når man laver et forbud, er jo ikke bare, at man siger til kommunerne, at nu er det ikke en opgave, de skal påtage sig, nu er det os, der sender et klart signal; men også at man netop sender det klare signal til dem, der måtte være derude, som tror, at de kan få lov at mose islam ind i vores samfund; et signal om, at islam er en privat sag, en personlig sag, og at islam ikke skal have indflydelse på samfundet.
Rasmus Stoklund (S), 2020-06-11:
Jeg synes jo netop, at det her viser, at vi har erkendt problemets omfang, og problemets omfang er, at det her er sket en gang, og at det forhåbentlig ikke kommer til at ske igen.
Hvis det er noget, der kommer til at blive en tilbagevendende begivenhed, så har vi jo fuldstændig klart sagt, at det ønsker vi ikke – og så må vi finde ud af at lovgive sådan, at det ikke er noget, vi skal til at acceptere i det danske samfund, for det ønsker vi ikke.
Men problemet skal være der, før vi begynder at løse det.
Nu kan jeg ikke se tiden her, så jeg ved ikke rigtig, om jeg kan starte på et nyt argument.
Jeg købte for nylig i Jem & Fix sådan et jern til at stikke mælkebøtter med.
Det har jeg liggende ude i skuret, men jeg bruger det jo kun, hvis der er nogle mælkebøtter ude i græsplænen.
Jeg bruger det jo ikke sådan bare for sjov og går ud og laver nogle huller.
Altså, jeg bruger det de dage, hvor jeg kan se en mælkebøtte.
Hvis der ikke er nogen, går jeg ikke ud og bruger det.
Og lidt på samme måde her: Vi har et lovgivningsværktøj; vi bruger det, hvis der er behov for det.
Vi går ikke bare rundt og bruger det, fordi vi vil sende signaler for sjov.
Mattias Tesfaye (S), 2020-06-11:
I den forbindelse er jeg også blevet spurgt, om der overhovedet foretages religiøse vielser af mindreårige.
Ja, det gør der, ellers ville vi ikke fremsætte lovforslaget.
Det kan godt være, at det ikke er mange, men det sker.
Men hvis vi fremsætter et lovforslag imod islamisk bønnekald, synes jeg også, at man som regering har et ansvar for at kunne pege på, at det faktisk eksisterer ude i den virkelige virkelighed som mere end et enkelt tilfælde i en helt ekstraordinær situation, hvor vi levede i coronaland, og hvor moskéerne var lukkede.
Morten Messerschmidt (DF), 2020-06-11:
Nu må fru Rosa Lund lige opklare: Hvad er det, fru Rosa Lund ikke kan skrive under på her?
Altså, den her erklæring vil jeg sige lige så godt kunne være printet fra Enhedslistens hjemmeside.
Så hvad skulle det være for passager?
Altså, det er sådan en euforisk glædeserklæring over migration, så hvad er det, fru Lund ikke kan lide ved det?
Rosa Lund (EL), 2020-06-11:
Vores position er den, at det her dokument ikke er egnet til at være et juridisk bindende dokument, men det er helt korrekt forstået, at vi gerne vil lave bindende aftaler på det her område, ligesom vi jo også gerne vil lave bindende aftaler i det fællesskab – det såkaldte fællesskab, vil jeg sige – vi er en del af i EU.
Der vil vi jo også gerne lave bindende aftaler om, at man ikke udnytter arbejdstagerrettigheder.
Men vi vil meget gerne være med til at lave juridisk forpligtende og bindende aftaler internationalt om flygtninge.
Rasmus Stoklund (S), 2020-06-11:
Jamen altså, jeg tror, hr. Morten Messerschmidt og undertegnede måske lægger lidt forskellige betydninger eller vægt ind i de her formuleringer, for min opfattelse er jo, at det der blot betyder, at vi ikke skal have irregulær migration.
Det gik jeg egentlig ud fra at hr. Morten Messerschmidt ville være enig med mig i.
Og det er jo det, det drejer sig om.
Det drejer sig jo om, at den måde, folk bevæger sig rundt i verden på, skal være under ordnede forhold, og det skal det også være, hvis det kommer til Danmark.
Morten Messerschmidt (DF), 2020-06-11:
Altså, det der argument forstår jeg slet ikke.
Prøv lige at se, hvor langt det her dokument er – det er jo helt vildt.
Skulle den her detaljerigdom være forudsætningen for, at Danmark kan have en dialog med andre lande om, hvordan vi sender f.eks. illegale migranter hjem?
Altså, der er jo hundredvis af paragraffer her, hr. Rasmus Stoklund, og ingen aner tydeligvis, hvad man egentlig har sagt ja til.
Jeg kan slet ikke forstå, hvordan man kan fremstå, som om man er bekymret for indvandring, og så bare sige ja til alt det her.
Rasmus Stoklund (S), 2020-06-11:
Danmarks udlændingepolitik tilrettelægges her i Folketingssalen, og det er jo det, der er det afgørende i det her.
Derfor kan jeg ikke skrue mig op til de der bekymringer, eftersom der er tale om et papir, der ikke er juridisk bindende for Danmark på nogen måde, hvilket er bekræftet ved flere instanser, både af Europa-Kommissionen, men jo også af juridiske vurderinger herhjemmefra.
Pernille Vermund (NB), 2020-06-11:
Hr. Rasmus Stoklund understreger på samme måde som ministeren tidligere, at det her ikke er et juridisk bindende dokument.
Det er bare en ramme.
Alligevel har både hr. Rasmus Stoklund og ministeren en forventning om, at de lande, som normalt ikke gør det rigtige i forhold til migrationen, nu skal til at tage det her særlig alvorligt.
Man kan ikke lade være at tænke, at det er en lille smule blåøjet.
Altså, da hr. Lars Løkke Rasmussen fløj ned til Marrakesh og underskrev det her, tænkte jeg: Det gjorde han, fordi han havde den politik, han havde, og så havde han en minister, som sagde noget andet – han var, som han var.
Men når man som Socialdemokratiet fremhæver sig selv som nogle, der rent faktisk forstår, hvad det er for udfordringer, vi står med, og forstår hvad det er for nogle forpligtelser, man har bundet sig op på, og også forstår, at hvis vi skal have et nyt asylsystem, er der en risiko for, en mulighed for, at vi er nødt til at gå enegang, så giver det jo simpelt hen ikke mening, at man forsvarer det her makværk.
Der er jo intet andet end et flertal i Folketinget, der forhindrer os i at føre den udlændingepolitik, den asylpolitik, som vi ønsker i Danmark.
Så når man har bundet sig op på en erklæring som den her, må det jo enten være, fordi man mener, at den har en eller anden form for forpligtelse for dem, der er med i erklæringen, og dermed både for os og for de afrikanske lande, eller også må det være, fordi den ikke er det papir værd, den er skrevet på.
Og dermed er underskriften jo også meningsløs.
Rasmus Stoklund (S), 2020-06-11:
Nej, jeg mener, det er at lægge for meget i det.
For jeg synes sådan set, det er væsentligt at kunne møde op i nogle også internationale sammenhæng, hvor man ikke altid deler interesser med alle de andre, der er der, men hvor man måske kan finde nogle samarbejdspunkter alligevel, uden at man skriver under på en stor fællesmængde eller altid har en stor fællesmængde at læne sig op ad, men hvor det så stadig væk kan bruges som en platform til at skabe kontakter og en ramme til at drøfte, hvordan nogle af de her grænseoverskridende udfordringer kan løses.
Christian Langballe (DF), 2020-06-11:
Jamen hvis ikke det danske Folketing og regeringen føler sig moralsk forpligtet af det her, hvorfor skulle andre så?
Altså, jeg må sige, at jeg faktisk ikke fatter argumentationen.
På den ene side skulle det give bedre muligheder for at hjemsende flygtninge – det er jo så den del, som man, altså regeringen og også den tidligere regering, gerne vil reklamere for, nemlig at det har den her aftale foranstaltet.
På den anden lovpriser man indvandringens velsignelser og siger, at man skal stimulere indvandringen – det er man ikke forpligtet af, men de andre er forpligtet til at tage deres flygtninge og indvandrere tilbage igen.
Altså, jeg forstår simpelt hen ikke argumentationen, og jeg vil sige, at vi i forhold til Europa, som Danmark er en del af, så sandelig har oplevet en sand folkevandring, og lige præcis i den her tid, folkevandringens tid, beslutter man sig så for at underskrive en Marrakeshaftale, der lovpriser indvandringens velsignelser.
Rasmus Stoklund (S), 2020-06-11:
Det bliver måske lidt en gentagelse af mine tidligere svar.
Og derfor mener jeg egentlig, at det giver meget god mening, at vi deltager i nogle fora, hvor vi så kan tale med andre lande, hvor man kan knytte forbindelser, og hvor man kan lave samarbejder.
Vi har tidligere drøftet her i salen, hvordan nogle af de initiativer, som er blevet lanceret for nylig – i bl.a. Rwanda og Tunesien – jo er gode eksempler på, at man kan tænke asyl- og migrantpolitik på en ny måde, hvor vi kan understøtte nogle af de lande, som vi kan se nogle perspektiver i at samarbejde med omkring de her spørgsmål.
Morten Messerschmidt (DF), 2020-06-11:
Altså, nu var hr. Rasmus Stoklund i salen før, da jeg stillede spørgsmål til ministeren og læste en lille passage op fra erklæringen her i artikel 13
, ikke
Der står, at sikker og velordnet migration virker for alle, når det finder sted på en velinformeret og planlagt konsensusbaseret maner.
Og der vil jeg bare spørge: Er hr. Rasmus Stoklunds sådan generelle opfattelse af, hvordan migrationspolitikken har kørt i Danmark de sidste 30-40 år, at det faktisk fungerer for alle?
For det er det, der står i den erklæring, som hr. Rasmus Stoklund er tilhænger af.
Der står også, at vi godt nok skal samarbejde for at svare på nogle af de behov, som migranter i særlige situationer har, men sjovt nok ikke noget om, hvordan den oprindelige befolkning, der bliver bragt i særlige situationer på grund af migranterne, har det.
Og der vil jeg bare spørge, om det også er hr. Rasmus Stoklunds tilgang til udlændingepolitikken, for det er ikke det, jeg almindeligvis hører fra hr. Rasmus Stoklund.
Christian Langballe (DF), 2020-06-11:
Jeg kan da godt forstå, at der er andre lande, der gerne vil være med i det her, som overhovedet ikke har de problemer, som vi har her i Danmark og i Europa.
Altså, hele indvandringen har jo ændret Europa radikalt.
Og så beslutter man sig for at underskrive sådan en erklæring, og det kan godt være, at den ikke er juridisk forpligtende, men den er moralsk forpligtende, for hvorfor skulle man ellers underskrive det her dokument, hvis ikke det var moralsk forpligtende?
Mattias Tesfaye (S), 2020-06-11:
Vores konklusion er, at hvis Danmark først begynder at håndtere migrationen, når den banker på vores egen dør, f.eks. på den dansk-tyske grænse, så får vi aldrig nogen sinde løst de grundlæggende uretfærdigheder, der er i asylsystemet, hvor folk krydser mange sikre landegrænser og for nogles vedkommende selv er i stand til at beslutte, hvor de vil søge asyl.
Det er et fuldstændig uholdbart system – det forudsætter menneskesmugling; det betyder, at unge mænd er kraftigt overrepræsenteret blandt spontane asylansøgere.
Vi bliver nødt til at få et nyt system, hvor vi ikke står her med masser af afviste asylansøgere, som vi ikke er i stand til at udvise.
Og det nye system er vi nødt til at opbygge sammen med nogle af de lande, der ligger uden for Europa.
Vi er nødt til at indgå i forpligtende samarbejder med dem.
Vi har jo en ambition om at få flyttet asylsagsbehandlingen ud af Europa.
Hvis vi ikke engang kan have en erklæring med nogle lande, hvordan skulle vi så nogen sinde kunne få indgået et så forpligtende asylsamarbejde?
Derfor ser jeg også sådan på det, at hvis vi vil have internationale samarbejder om migration, starter det altså med, at vi kan sidde omkring samme bord som latinamerikanere, afrikanere, asiater, nordamerikanere og bare nogenlunde have en ramme omkring migration.
Det er den her erklæring, og derfor bakkede vi den tidligere regering op i det.
Det har vi ikke fortrudt.
Christian Langballe (DF), 2020-06-11:
Jeg synes, at man ved at underskrive den her erklæring har bondefanget den danske befolkning, fordi man moralsk så at sige priser noget, som man så på andre måder er kritisk over for.
Jeg vil sige, at det, man skulle gøre, var at få magten tilbage til nationalstaterne, så vi definerer vores egen flygtningepolitik.
Og jeg er enig med Nye Borgerlige i, at et asylstop ville være et godt sted at begynde.
Men jeg kan bare ikke forstå, at man kan underskrive en erklæring – og også godkender og accepterer og anerkender erklæringen i dag – der anpriser indvandringens velsignelser.
Det kan jeg ikke forstå.