Pernille Schnoor (ALT), 2017-02-03:
Først og fremmest vil jeg gerne slå fast, at Alternativet ikke har en dogmatisk holdning til størrelsen på den offentlige sektor.
Det afgørende for os er, at den offentlige sektor har de ressourcer, der skal til for at sikre kernevelfærden på en måde, der er god og meningsfuld for både borgere og ansatte, og at ressourcerne bruges på den bedste måde.
For at skære det ud i pap, er der nogle steder, hvor Alternativet gerne så, at det offentlige fyldte mere, og nogle steder, hvor vi gerne så, det fyldte mindre.
Så vi mener ikke, at løsningen er så simpel som at sende flere penge.
I forhold til sygehusområdet deler Alternativet bekymringen om, at det er et område, hvor man har sparet og effektiviseret for meget.
Det er de fortsat, og derfor mener vi ikke, at det er muligt at indføre nye produktivitetskrav, uden at det kommer til at koste andre steder.
Det er et meget alvorligt problem, vi diskuterer her i dag.
I Information kunne jeg for nylig læse om en hjertepatient, der på Odense Universitetshospital i efteråret blev akutopereret på en firesengsstue, mens andre patienter og deres pårørende var til stede.
Det er altså nogle meget alvorlige tilstande, vi har mange steder i vores sundhedsvæsen.
Problemet er jo, at politikerne også ad flere omgange har tvunget personalet på hospitalerne til at skulle løbe hurtigere og hurtigere, uden at der nødvendigvis er fulgt flere midler med.
Og det har selvfølgelig konsekvenser for kvaliteten, i behandlingen og også i de ansattes arbejdsforhold.
Vi ser jo bl.a., at patienter sendes hjem, fordi sygehuse rammes af overbelægning.
Vi ser, at syge og svage ikke får den bedst tænkelige rådgivning, fordi der ikke er tid til det.
Vi ser ansatte, der går ned med stress, fordi de ikke kan overskue arbejdsbyrden, eller fordi deres arbejdsdag ikke giver mening for dem.
Vi ser også medarbejdere, der bruger tid på f.eks. ydelsesregistreringer, som ikke bidrager til kvalitet eller på anden måde bidrager til, at de finder mening i deres arbejdsdag og i deres arbejdsliv.
Den udvikling er vi nødt til at gøre noget ved, for den kan hverken vi, borgerne eller de ansatte være tjent med.
Hvis vi skal løse problemerne og give de ansatte bedre arbejdsbetingelser, er vi både nødt til at forbedre de økonomiske rammer og skrue ned for kontroltyranniet.
Det er bl.a. derfor, at vi i Alternativet er kritiske over for det nuværende produktivitetskrav, da produktivitetskravet er et usundt og forældet styringsprincip, der fremmer et principielt og ikke sundhedsfagligt kvalificeret pres på sygehusene, hvor det handler om at få patienterne hurtigere igennem systemet for at styrke økonomien uden at se på effekterne af indsatsen.
For mens konsekvensen af produktivitetskravet kan være svær at få øje på, når man ser på sygehusenes økonomi gennem et regneark i Finansministeriet, er det ikke svært at få øje på det, hvis man kigger på, hvordan det opskruede tempo på hospitalsgangene har påvirket dagligdagen på sygehusene. F.eks. viste en undersøgelse, jeg tror måske den er blevet nævnt i dag, fra Dansk Sygeplejeråd fra 2015, at 21 pct. af sygeplejerskerne vurderer, at det altid er nødvendigt at arbejde meget hurtigt, hvilket var dobbelt så mange som i en tilsvarende undersøgelse i 2012.
For også at nævne et andet tal, er der også noget, der tyder på, at antallet af fejl, i hvert fald risikoen for fejl, er stigende i takt med produktivitetskravet.
F.eks. er antallet af indgivne patientklager vokset fra ca. 4.000 i 2009 til 7.000 i 2014.
Alternativets konklusion er, at presset på sundhedssystemet har nået grænsen for, hvad vi som ansvarlige politikere kan tillade.
Vi mener, at produktivitetstyranniet må slutte nu og her, hvis vi skal kunne se os selv, medarbejderne og patienterne i øjnene.
Vi har sådan set respekt for, at regeringen gerne vil have mest mulig sundhed for skatteborgernes penge, men vi står fast på, at det ikke må ske på bekostning af kvaliteten og medarbejdernes trivsel.
Det vigtigste er, at vi sikrer en god og værdig behandling, og derfor skal vi tage det alvorligt, når forskere, læger og sygeplejersker og andre faggrupper melder om, at konsekvensen ved at fortsætte som nu vil være, at kvaliteten i den offentlige service, patientsikkerheden og arbejdsforholdene forringes yderligere.
Jeg er færdig om 1 sekund.