Søren Pape Poulsen (KF), 2018-11-13:
Jeg tør ikke stå her og sige, præcis hvor det har været.
Jeg tror heller ikke, Europol er særlig stolt af det her, hvis jeg skal være helt ærlig.
Det er en fejl, der er sket, en beklagelig fejl, og heldigvis er der så åbnet igen.
Skal man finde et lys i mørket ved den her fejl – nogle gange kan man vende tingene på hovedet – så kan man vel sige, at det egentlig på den måde er rart nok, at hvis systemet er i tvivl om, om de giver et land de rigtige oplysninger eller giver det for meget, ja, så lukker de ned, indtil de har sikret sig, at de har det rigtig juridiske grundlag.
Det er nok næppe den store trøst for hr. Søren Søndergaard, men hvis man nu skulle finde et lys i mørket, ikke?
Tak for ordet.
Nu er det jo ikke første gang, vi behandler et forslag som det her i salen, og de fleste af jer kan måske også huske, at jeg dengang var betænkelig ved forslaget.
Voldtægt er jo en af de mest modbydelige og krænkende forbrydelser, som findes.
Det kan vi sikkert alle sammen hurtigt blive enige om.
I min optik er hensynet til ofrene en af retssystemets vigtigste opgaver, og derfor skal vi også sætte alle kræfter ind for at gøre det bedre i sager om voldtægt.
Det skylder vi nemlig alle de ofre, der har været udsat for så alvorlige overgreb.
Regeringen har allerede gjort meget for at styrke indsatsen mod voldtægt.
Jeg kan nævne udspillet »Respekt for voldtægtsofre« fra 2016, hvor vi har taget et første skridt for at forbedre politiets håndtering af anmeldelser om voldtægt; og skærpelsen af strafniveauet for voldtægt, som betyder, at gerningspersoner straffes langt hårdere end tidligere.
Der er vi stadig væk ikke i mål, det erkender jeg.
Efter min mening kan vi stadig blive bedre til at forebygge, at voldtægt overhovedet finder sted.
Det kan blive bedre, og det skal blive bedre, og derfor har jeg også iværksat nogle nye initiativer.
Som de fleste formodentlig er bekendt med, nedsatte jeg i begyndelsen af oktober et ekspertpanel, som jeg forventer mig meget af.
Ekspertpanelet skal se nærmere på sager om voldtægt i bred forstand.
De skal se på ofrenes vej igennem systemet, de skal se på forebyggelse af voldtægt og udlændinges overrepræsentation som gerningspersoner i voldtægtssager.
Panelet består af en række faglige eksperter, som med deres respektive baggrunde kan bidrage med forskellige syn på problemstillingerne, og derudover sidder Rigspolitiet og Rigsadvokaten også med ved bordet.
Panelet skal frem mod foråret 2019 komme med gode forslag og ideer til mig, som vi kan arbejde videre med.
Parallelt med det arbejde har jeg bedt mine embedsmænd om at undersøge, hvordan vores lovgivning kan forbedres.
Der har i den seneste tid været rettet kritik af vores lovgivning, nemlig om den nu sikrer, at voldtægtsforbrydere i dag bliver dømt i videst muligt omfang.
En af de væsentligste ting, som jeg har bedt ministeriet om at se på, er, om straffelovens definition af voldtægt skal ændres.
For det har gjort et stort indtryk på mig, når organisationer og særlig ofrene fortæller om, hvordan en ændring af straffeloven efter deres opfattelse vil kunne medføre en bedre retssikkerhed for ofrene.
Til brug for arbejdet er vi i gang med at indhente erfaringer fra udlandet.
Vi ser på, hvilke overvejelser landene har gjort sig i forbindelse med deres voldtægtslovgivning, og vi ser på, hvordan lovgivningen virker i praksis.
For hvis nogle lande gør det bedre, skal vi selvfølgelig lade os inspirere.
Der er måske nogle, som vil kritisere, at vi igen indhenter erfaringer fra andre lande, og det er også rigtigt, at Justitsministeriet tidligere har spurgt nogle lande om deres voldtægtslovgivning.
Men ligesom i Danmark er voldtægt også et emne, som debatteres flittigt i andre lande, og det betyder, at lovgivningen løbende ændrer sig.
F.eks. ændrede Sverige sin definition af voldtægt den 1. juli i år, og derfor har jeg fundet det mest rigtigt, at vi indhenter nye oplysninger, så vi får et opdateret billede, et så opdateret billede som muligt.
Jeg vil gerne understrege, at arbejdet med at se på straffelovens bestemmelse om voldtægt er et spor, som kører uafhængigt af ekspertpanelets arbejde.
Det har måske ikke være helt klart i omtalen af de initiativer, som jeg har igangsat.
Når det er sagt, vil det selvfølgelig være relevant at høre ekspertpanelets tanker om, hvad der bør tages højde for ved en ændring af straffelovens voldtægtsbestemmelse.
Og hvis ekspertpanelet skulle have gode input, vil vi naturligvis inddrage dem i vores overvejelser.
Samtidig er det også vigtigt for mig, at lovgivningsspørgsmålet også bliver drøftet med en endnu bredere kreds, bl.a. domstolene.
For i sidste ende handler det jo om, at de regler, som vi vedtager, også skal kunne anvendes i praksis.
Fælles for arbejdet med ekspertpanelet og undersøgelsen af vores lovgivning er, at vi skal tænke os godt om og finde de rigtige løsninger.
Jeg ser hellere, at arbejdet tager lidt længere tid, men til gengæld munder ud i gode og brugbare løsninger, hvor vi kommer hele vejen rundt.
Dermed ikke sagt, at arbejdet skal trække i langdrag, for der er selvfølgelig også brug for, at vi, særlig af hensyn til ofrene, får handlet hurtigt.
Jeg er sikker på, at vi alle her i salen uden undtagelse er optaget af at gøre, hvad vi kan, for at stille voldtægtsforbrydere til ansvar og sikre ofrene en værdig og respektfuld behandling, og jeg anerkender forslagsstillernes gode hensigter med det beslutningsforslag, som vi behandler i dag.
Som jeg også begyndte med at sige, har jeg selv rykket mig, siden vi sidst behandlede et lignende forslag her i salen.
For jeg vil gerne understrege endnu en gang, at det er vigtigt for mig, at vi finder nogle gode og brugbare løsninger, og jeg håber, at forslagsstillerne, selv om man ikke vil være tilfredse, alligevel har en forståelse for, at det er det, vi har sat i gang.
Derfor kan vi ikke støtte beslutningsforslaget, men jeg ser frem til at præsentere resultaterne af vores arbejde med at forbedre håndteringen af voldtægtssager for jer alle sammen og til de gode drøftelser, vi forhåbentlig skal have på det tidspunkt, hvor vi ikke bare skal tale lovgivning, men vi også skal tale om, om vi gør det godt nok hele vejen: Hvordan bliver man modtaget, når man kommer og vil anmelde det her?
Hvordan er det, vi skal arbejde med det?
Hvordan er det, vi kan gøre noget ekstra for ofrene, så vi kommer hele vejen rundt?