Katrine Daugaard (LA), 2024-04-25:
Tak for det, formand.
Den har længe været gal på det specialiserede socialområde.
På børne- og voksenhandicapområdet har vi siden kommunalreformen været vidne til en enorm afspecialisering og et voksende bureaukrati.
Der ses alt for ofte en sagsbehandling fuld af fejl og lovbrud samt en ledelse, der leder til forråelseskulturer og har for lidt fokus på faglighed og kvalitet.
Desværre har socialminister Pernille Rosenkrantz-Theil skubbet og skubbet specialeplanlægningen og i det hele taget ikke ønsket at inddrage Folketingets partier tilstrækkeligt, ligesom der heller ikke er sket meget i forhold til den helhedsorienterede indsats, som jo ellers skulle sikre udsatte borgere øget kvalitet og en mere helhedsorienteret indsats region og kommune imellem.
Når jeg siger, at der intet er sket, er det faktisk ikke helt korrekt, for ministeren og regeringspartierne har jo brugt de penge, der i 2023 var afsat til den helhedsorienterede indsats, på andre ting som f.eks. at finansiere varmechecks til udvalgte lejere i almene boliger.
Der er heller ikke overblik over, hvor der mangler bosteder, eller hvilken grad af specialisering de skal have.
Jeg har heller ikke kunnet få svar på en række spørgsmål, som jeg har stillet ministeren i forhold til Tranæsudvalgets anbefalinger, ligesom ministeren heller ikke har villet svare på, om hun finder #enmillionstemmers kritik af Tranæsudvalgets anbefalinger relevant.
I stedet har svaret lydt, at Tranæsudvalgets anbefalinger ikke er regeringens politik, og det er et svar, der kan synes tragikomisk, når regeringen i »Aftale om kommunernes økonomi for 2024« jo netop følger flere af de konkrete anbefalinger fra den første delrapport som f.eks. indførelse af takstloft på tilbud underlagt selvmøderprincippet, udvidelse af den kommunale botilbudskapacitet og eftersyn af tilsyn med sociale tilbud.
Dermed konstituerer regeringen jo netop anbefalingerne fra ekspertudvalgets første delrapport som regeringens politik.
Jeg forestiller mig, at vi inden længe vil se, at flere af de resterende anbefalinger bliver implementeret.
I Liberal Alliance tager vi beslutninger og udvikler politik ud fra evidens og fakta, og derfor finder jeg også kritikken af Tranæsudvalgets 19 anbefalinger interessant.
For Tranæsudvalget kritiseres i høj grad for at give en række anbefalinger, som jo ikke bygger på empiriske undersøgelser, men som tværtimod begrundes med interne drøftelser i udvalget og med, hvad kommunerne angiveligt oplever som problemer.
Jeg finder det stærkt foruroligende at lave store ændringer på handicapområdet ud fra sådan et grundlag.
Tranæsudvalget havde fået til opgave at finde ud af, hvad årsagerne til, at udgifterne er steget så meget, er, men trods en række registeranalyser er det ikke lykkedes at finde en samlet forklaring.
Hvorfor i alverden har man ikke undersøgt og afdækket mere?
Det kunne f.eks. være at afdække, hvor mange solisttilbud der er på offentlige og ikkeoffentlige botilbud, over de sidste 5 år.
Det kunne have været at kigge ind i takstudviklingen og udgiftsspændet.
Det kunne have været at kigge ind i en målgruppe, der arbejdes med, om vi snakker midlertidige eller varige tilbud, samt hvilken kvalitet der overhovedet laves på de enkelte tilbud.
Det leder mig egentlig hen til, at regeringen nu blindt har valgt at følge udvalgets anbefaling i forhold til at udbygge de kommunale botilbud for over halvanden milliard kroner.
Ankestyrelsen får af Tranæsudvalget også skyld for at være udgiftsdrivende, men man forholder sig ikke rigtig til, at Ankestyrelsen jo faktisk underkender det serviceniveau, som kommunerne har lagt, af en grund.
Så når lovgivning i så stor grad ikke overholdes, og når man i mange kommuner har en alt for ringe økonomistyring, giver det ikke LA anledning til at give kommunerne mere frirum.
Nu kan det godt være, at jeg siger noget, som er en stor overraskelse for ministeren og regeringens ordførere, men det kan faktisk være udgiftsdrivende ikke at give borgerne det rette tilbud og den rette kvalitet fra start, og derfor synes jeg også, at det er utrolig trist at erfare, at 73 pct. af de, der udskrives fra psykiatrisk behandling, ikke får den lovpligtige udskrivningsaftale og derfor i al for stor grad ikke ryger til de rigtige tilbud.
Jeg forestiller mig, at der går mange, mange penge spildt her.