runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Mette Frederiksen (S), 2024-10-03:
Som jeg sagde det før, er den eneste langsigtede løsning, jeg kan få øje på, en tostatsløsning, og jeg er meget, meget optaget af, at vi har en levedygtig stat, der hedder Israel, også i fremtiden.
På denne kæmpe jordklode har vi kun et sted, hvor jøder skal kunne leve i sikkerhed, og det kan de så ikke i dag på grund af Hamas, som har angrebet ind i Israel, på grund af Hizbollah, som angriber hele tiden, og på grund af Iran.
Og må jeg bare tilføje her for Folketinget: Læg mærke til det stadig tættere samarbejde mellem Rusland og Iran.
Der er en sammenhæng i alt, hvad vi oplever lige nu, og intet kan ses uafhængigt af hinanden.
Derfor synes jeg, vi som internationalt verdenssamfund bliver nødt til at forholde os til, hvordan vi kan få en tostatsløsning til at virke.
Så sagde hr. Martin Lidegaard tidligere i dag, at Radikale Venstre og Socialdemokratiet ofte har været enige på uddannelsesområdet.
Det må jeg sige faktisk ikke er en erfaring, jeg deler.
Jeg synes ofte, vi er enige på det grønne område, men på uddannelsesområdet er vores vægtning simpelt hen forskellig.
Jeg synes, Radikale Venstre har prioriteret universiteterne.
Jeg synes, man har prioriteret de boglige uddannelser.
Jeg synes ikke, man har givet en tilstrækkelig opmærksomhed til alt det andet, og så er der pengene, som, når man har siddet med ved bordet, er gået nogle bestemte steder hen, og det er der, mange af os her i Folketinget nu siger, at det ikke nytter noget, at det bliver ved på den måde.
Pelle Dragsted (EL), 2024-10-03:
De der små perfide bemærkninger ud mellem sidebenene om, at vi ikke skulle kunne lide, at folk arbejder eller kan forsørge sig selv: Skal vi ikke holde op med dem?
Jeg synes, det er plat.
Hvad angår kommentaren om Rusland, tror jeg, der var mange danske industriarbejdere, som arbejder på skiftehold nat og dag, som syntes, det var lidt mærkeligt at få at vide, at de går hjem kl. 16.
Men lad den gamle historie ligge.
I regeringsgrundlaget står der, at arbejdsudbuddet – altså udbuddet af arbejdskraft – skal vokse langt mere, end hvad regeringen allerede har gennemført med reformer.
Vil statsministeren stå ved det i regeringsgrundlaget?
Skal danskerne stadig væk arbejde mere, eller var det rigtigt, når statsministeren ved afslutningsdebatten sagde, at det mente statsministeren ikke mere?
Det er sådan set bare kernen i mit spørgsmål: Arbejder danskerne for lidt, skal vi arbejde mere, eller arbejder danskerne allerede meget, som statsministeren sagde under afslutningsdebatten?
Martin Lidegaard (RV), 2024-10-03:
Jeg har to spørgsmål.
Jeg skal forsøge at gøre det kort og præcist.
Det er meget forskellige spørgsmål.
Det ene handler om uddannelse.
Jeg tror jo egentlig, at statsministeren og jeg er enige om, at nu skal vi have nedbrudt skellet mellem hånd og ånd og det, at noget bliver opfattet som finere end andet, og om, at alle unge, uanset om de er mest bogligt interesseret eller praktisk orienteret, skal have mulighed for at forfølge den uddannelse, de gerne vil have.
De muligheder skal gives til alle unge.
Så vi vil gerne lave en ny uddannelse, vi vil gerne have erhvervsrettet hf, og vi vil også gerne lave campusser, som regeringen gør.
Mit spørgsmål til statsministeren er derfor bare: Hvorfor insisterer Socialdemokratiet på, at der så skal være et langt højere adgangskrav til den ene form for uddannelse end til den anden?
Mit andet spørgsmål handler så om Mellemøsten og i forlængelse af spørgsmålet fra Inger Støjberg om, hvad det egentlig er, statsministeren vil gøre for at gennemtvinge fred.
Nu læste jeg også Weekendavisen, der er udkommer her i morgen.
Der står: »... det er ikke med de gamle virkemidler.
Vi må skille parterne ad.
Så spørger journalisten, om det er militært til stede, og statsministeren siger: »Det skal jeg jo ikke designe, men jeg synes ikke, man skal afvise noget.
Jeg tror ikke, der er anden vej.«
Hvordan vil statsministeren tvinge en fred igennem?
Mette Frederiksen (S), 2024-10-03:
Jo, og før de sager, vi snakker om her, var det også en ung politibetjent.
Og det er jo en stribe af sager, som er så uforståelige for os andre, i forhold til at man kan opføre sig på den måde.
Det repræsenterer jo en ligegyldighed over for andre mennesker og for nogens vedkommende givet også en ligegyldighed over for det samfund, jeg skulle til at sige, som de er en del af, men det er de så ikke, for når man opfører sig på den måde, er man jo ikke en del af vores fællesskab.
Det bliver vi også nødt til at bruge retspolitikken til at kunne sige, altså at det er man ikke.
Jeg er også meget påvirket af den der sag.
Mette Thiesen (DF), 2024-10-03:
Tusind tak for det svar.
Jeg glæder mig rigtig meget til at forhandle den her kommende strafreform, det skal jeg være fuldstændig ærlig at sige.
Tak for det meget ærlige svar.
Jeg er meget enig med statsministeren i, at det også er nogle mennesker, der slet ikke burde være her.
Jeg står faktisk og bliver lidt berørt.
For jeg synes, vi ser rigtig mange sager om det her.
Der var også en sag i Randers i sommer.
Det er så kynisk, det er så frygteligt og kommer så ekstremt tæt på med nogle mennesker, som burde have vidst langt bedre og burde have vidst, at deres handlinger ville koste andre mennesker livet.
Så bare tak for et meget, meget ærligt svar.
Jeg glæder mig rigtig meget til, vi skal forhandle den her strafreform.
Forhåbentlig kommer den her form for vanvidsbilisme til at blive takseret som manddrab.
Mette Frederiksen (S), 2024-10-03:
Det er nok en af de kommentarer, man ikke kan få mig til at sige nej til en.
Min erfaring siger mig også, at man altid skal kigge ordentligt ned i det.
Det er en familie, der fik smadret deres liv, og det er to børn, der har mistet deres forældre.
Og så vidt jeg har kunnet se, var det så to yngre mænd, som givet har været påvirket, og som lå og kørte ræs.
Så jeg vil overhovedet ikke afvise det der.
De har jo altså slået to andre mennesker ihjel.
Det, der foregik der, var så grusomt.
Det er, mens jeg har været statsminister, vi har fået bestemmelserne om vanvidskørsel, og det er jeg rigtig glad for.
Og jeg må indrømme, at jeg, hver eneste gang vi tager bilen fra et af de der mennesker, hvoraf nogle af dem jo slet ikke burde være i vores land, har jeg en utrolig stor glæde, og det bliver ikke mig, der står og kommer til at trække fra i forhold til vores evne til at straffe dem.
Mette Thiesen (DF), 2024-10-03:
Tusind tak, og tak for en rigtig god tale, hvor statsministeren også nævner det her med vanvidsbilisme.
Den 6. juli i år tror jeg mange af os læste om en rigtig, rigtig frygtelig ulykke på Hillerødmotorvejen.
Det gjorde jeg også selv, og kort tid efter tiggede der en besked ind på Aula, og tingene kom lige en tak for tæt på, meget tæt på.
Det har i hvert fald min sommer været meget centreret om.
Er det ikke noget, der skal takseres som manddrab og ikke som uagtsomt manddrab?
Mette Frederiksen (S), 2024-10-03:
Alle i regeringen og alle her i Folketingssalen ved godt, at danskerne arbejder meget.
Vi er et af de lande, der har de allerhøjeste både erhvervs- og beskæftigelsesfrekvenser.
Det er hævet over enhver diskussion.
Det er så også nødvendigt, fordi vi ønsker at kunne finansiere vores velfærdssamfund og vi ønsker at komme videre på den grønne omstilling og der er en masse udgifter også i fremtiden, der skal finansieres.
Men det er jo en mærkelig diskussion, det her, for lige nu har vi ca. 43.000 unge, der hverken er i gang med skole eller i gang med arbejde.
Hver gang vi flytter en af dem ud på arbejdsmarkedet, i stedet for at vedkommende f.eks. er på kontanthjælp, så øger du arbejdsudbuddet, og så øger du beskæftigelsen.
Nej, det er fantastisk, for det løfter et ungt menneske og giver muligheder.
Vi bliver nødt til at diskutere det her mere konkret: Det at have et arbejde og at gå på arbejde er jo noget af det, rigtig mange af os danskere sætter allerallerhøjest, men selvfølgelig skal det være en balance også med vores familieliv.
Men det synes jeg er en helt relevant diskussion, og jeg tror, det er noget, alle børnefamilier forholder sig til: Hvordan sikrer man den rigtige balance mellem sit arbejdsliv og sit familieliv?
Jeg ville ønske, at vi så også alle sammen havde en diskussion om vores skærmtid og den tid, vi så bruger sammen med andre mennesker, men det er noget andet.
Det her er jo i høj grad et overenskomstanliggende i Danmark, og der er ganske mange, der i deres overenskomster sidder, hver gang der forhandles overenskomster, og kigger på balancen mellem muligheden for at kunne være fleksibel på sit arbejde, have mulighed for at holde barsel, barnets første sygedag og andre ting.
Så det er jo ikke kun et anliggende for Folketinget.
Det er i høj grad også et anliggende for arbejdsmarkedets parter, men det er en interessant diskussion.
Jeg tror ikke, vi bare sådan lige kan sætte et punktum for den, men det er en relevant diskussion, og det er jo så også en, vi må snakke med arbejdsmarkedets parter om.
Pia Olsen Dyhr (SF), 2024-10-03:
Jeg er jo enig i, at Radikale Venstre er lidt besværlige.
Sidst gjorde vi det jo med Dansk Folkeparti; måske kunne vi finde andre, vi kunne lave det med.
Det kan man også, selv om man er i rød blok.
I forhold til den anden diskussion vil jeg sige, at jeg faktisk synes jeg, at tallene for den voksende antisemitisme er dybt, dybt foruroligende.
Jeg har lige læst Martin Krasniks interview med statsministeren, hvor jeg synes statsministeren siger rigtig mange vigtige og gode ting.
Så det her er ikke så meget et spørgsmål som en konstatering, som jeg gerne vil have statsministerens refleksion over.
Hvorfor er den debat om Israel, Gaza og nu Libanon og Iran blevet så polariseret?
Hvad kan vi gøre for at få tingene tilbage på et spor, hvor der er plads til nuancer, og hvor man godt kan se tingene fra flere sider?
Mette Frederiksen (S), 2024-10-03:
Jeg tror sågar også, at Radikale Venstre ønsker at afskaffe efterlønnen.
Så inden man nu bilder vælgerne ind, at der er stor enighed om det her spørgsmål i venstre side af salen – set fra, hvor jeg står nu – så vil det i hvert fald ikke være korrekt. Jeg er enig i, at S og SF nok ikke er så langt fra hinanden, men der er jo altså også andre partier, hvor det ser lidt mere bøvlet ud.
At en regering er mærkelig, gør den ikke dårlig, og det kan jeg måske få lov til at uddybe senere.
Situationen omkring Carolineskolen er så smertefuld, og jeg håber, jeg har udtrykt mig meget klart og direkte før.
Det er ubærligt, at der er børn i Danmark, der skal gå i skole under politibeskyttelse, og at der ikke er et større oprør omkring det.
Hvad angår den konkrete sikkerhed, er det en opgave for myndighederne hele tiden at vurdere, om der er behov for yderligere initiativer, og det ved jeg at myndighederne hele tiden overvejer, desværre.
Sjúrður Skaale (JF), 2024-10-03:
Jeg ved ikke helt, om jeg har forstået spørgsmålet, altså det om, hvor tæt det, der sker, kommer på os.
Det, jeg forsøgte at sige, er, at det er meget tæt.
Armenien er et land i Europa, og Aserbajdsjan er meget tæt på Europa.
Men det er noget, der sker her hos os, ikke?
Jeg sagde også, at når moskéer i Europa bliver finansieret af Mellemøsten, er det en værdikamp og en blød en af slagsen, kan man sige, og når tusindvis af europæere tager ned og tilslutter sig Islamisk Stat, så er det resultatet af en meget radikal værdikamp, som foregår i Europa i dag.
Helle Bonnesen (KF), 2024-10-03:
Tusind tak for talen, og tak for at tage kristne forfulgte frem i lyset, for det er i sandhed en dagsorden, der fylder alt, alt for lidt.
Tør man spørge, om den næste del af trilogien, altså den næste tale, kommer tættere på Europa, og har ordføreren et syn på, hvor tæt det kommer på os her?
Sjúrður Skaale (JF), 2024-10-03:
Det var også en kommentar, som jeg kan tilslutte mig.
Jeg kan ikke komme med et bud her og nu.
Overordnet er det utrolig vigtigt, at man siger: Det her er det, vi står for.
Det er vores værdier, og vi kan ikke acceptere noget andet.
Det er vores farve, og det er den stat, vi har, og det er de regler, vi har, og de skal følges.
Vi anerkender, at vi har nogle værdier, som i høj grad kommer fra oplysningstiden og fra kristendommen osv.
Det er det, vi står for, og vi kan ikke acceptere, at det undermineres indefra.
Steffen Larsen (LA), 2024-10-03:
Det er jo den her uholdbare situation, hvor den ene side hele tiden er intolerant og den anden side hele tiden er tolerant.
Det skaber en asymmetri i, hvordan vi kulturelt behandler tingene, og en asymmetri i, hvordan vi herinde fra salen tænker og lovgiver om tingene.
Det er jo her, at mit spørgsmål måske endelig når at komme frem.
Hr. Sjúrður Skaale har måske selv tænkt over det.
Det bemærker jeg jo han har.
Når vi ikke har viljen til at påpege skyld og vi ikke har en vilje til at påpege de problemer, der kommer ud af de her islamistiske mørkemænds tilgang, og hvis vi på samme tid endda tilbyder dem en tolerance, der gør, at de midt imellem os kan oprette alt lige fra alternative retsvæsener, men også gøre sådan nogle simple ting som at gå ud og true folk til at blive i ægteskaber, hvor de bliver voldtaget og lignende, så er det jo, at vi står i en situation, hvor vi er nødt til at kigge på den her tolerance og så finde ud af, hvad det er, vi er nødt til at gøre om.
Har hr. Sjúrður Skaale et bud?
Helle Bonnesen (KF), 2024-10-03:
Når jeg sagde »tæt på«, tænkte jeg på, at det fysisk kommer tættere og tættere på os som region og land.
Nu handlede både talen før, men også den her tale jo om randområdet af Europa.
Rent værdimæssigt kommer det jo ind i Danmark.
De områder, der bliver talt om, er jo især fysiske steder, og jeg tænker mere på, hvordan hele problematikken vil rykke tættere og tættere på os, måske ikke fysisk, men i hvert fald mentalt med hensyn til de værdier, vi kan frygte for i landet, altså risikoen for, at det også her kan blive sårbart i forhold til kristendommen.
Sjúrður Skaale (JF), 2024-10-03:
Tak for det.
Det var jo måske mere en kommentar, en god kommentar.
Det kniber nogle gange, og man er lidt i vildrede: Hvad er det egentlig, vores værdier drejer sig om?
Den mangel er det, der gør det muligt, at der sker det, som skete i Aserbajdsjan sidste år, uden at nogen reagerer.
For vi føler ikke, at det er os, der bliver angrebet, men det er det.
Verdens ældste kristne område i verden bliver etnisk udrenset, og vi gør ikke noget ved det.
Man er mere bevidst i de islamiske lande.
Hvis det skete i et islamisk land, ville mange reagere.
Steffen Larsen (LA), 2024-10-03:
Ligesom hr. Frederik Vad var inde på, er det også interessant at observere vores egen kultur.
Den canadiske – tidligere libanesiske – socialforsker Gad Saad kalder det for suicidal empati.
Hvis man altid tolererer ethvert anslag mod en selv og ens egen kultur og man aldrig tolererer anslag mod andres kultur, så får man jo det, at man hele tiden bukker sig ned.
Man bliver dårligere og dårligere til at forsvare det, som jo reelt har gjort, at vi har et godt samfund.
Vi står nogle gange i en situation, hvor vi ikke engang vil anerkende, at en vred islamist har kørt en lastbil igennem et julemarked i Berlin; nej nej, det var jo nærmest en selvkørende lastbil.
Vi kan ikke engang tale om, at islamisten skulle have gjort det her.
Sjúrður Skaale (JF), 2024-10-03:
Det, som jeg kan skimte, og som jeg synes er ubegribeligt, er en form for ikke formel alliance mellem folk fra den yderste venstrefløj, som er materialistiske, og nogle religiøse mennesker, som er alt andet end det.
Man skulle tro, at de var modsætninger, men af en eller anden grund har man fundet sammen i en efter min mening i nogle tilfælde ubegribelig alliance.
Frederik Vad (S), 2024-10-03:
Problemet er jo større end som så, for hvis man følger, hvad der sker på Københavns Universitet, hvis man følger den nye studenterorganisation, der er blevet skabt ude på Roskilde Universitet, og som hedder RUC Intifada, og hvis man følger det, der foregår i mange af de statsligt finansierede kulturinstitutioner, så kan man jo se, at det er den rendyrkede materialistiske tro, som er i højsædet, og man tror, at man kan frigøre en masse mennesker til at blive frihedselskende, velfærdsstatselskende, tolerante mennesker, hvis bare vi bukker og skraber og flytter os gang på gang.
Det er skræmmende.
Jeg er meget enig med hr. Sjúrður Skaale.
Sjúrður Skaale (JF), 2024-10-03:
Jeg synes, det var meget flot formuleret.
Jeg er totalt enig.
Det var det, som var kommunismens store projekt: Slet alt det værdimæssige; lad os tænke fuldstændig materielt.
Det gør jo, at relationer mellem mennesker kommer til at fremstå som relationer mellem ting, og det skaber en åndelig fattigdom, som er ødelæggende på alle måder.
Jeg vil ikke gå ind i den værdipolitiske eller partipolitiske debat i Danmark, men som jeg ser det, synes der at være en form for alliance mellem den yderste politiske fløj og den yderste religiøse fløj, og det er for mig mærkværdigt og ubegribeligt, må jeg sige.
Frederik Vad (S), 2024-10-03:
Hr. Sjúrður Skaale har jo fået den gudsbenådede gave at være sat i det her hus ikke for at fortælle, hvordan virkeligheden burde se ud, men hvordan den faktisk ser ud, og det er et kæmpe privilegie.
120.000 kristne blev sidste år fordrevet fra en del af Europa.
Ingen taler om det, og jeg er sikker på, at hvis man spurgte dele af Alternativets og Enhedslistens bagland osv. om, hvilket religiøst folk der er det mest forfulgte i verden, så ville svaret ikke være, at det er de kristne.
Jeg vil gerne bede hr. Sjúrður Skaale om at reflektere over noget, jeg selv har tænkt over, og som er, at det, der er problemet for venstrefløjen og for nogle socialdemokratier rundtomkring i Europa, og som jo også er noget, vi har kæmpet med herhjemme, er troen på, at den rene materialisme og den rene sekularisme kan slette kulturer fra folks sjæleliv og dermed få det sprog til at forsvinde, der gør det muligt for os at forstå alt det, der skyller ind over vores grænser, som spirer iblandt os, og som har et helt andet sjæleliv med sig og et helt andet sprog, som vi med vores materialisme og sekularisme prøver at slette fuldstændig fra folks bevidsthed.
Er det ikke rigtigt forstået?
Pia Olsen Dyhr (SF), 2024-10-03:
Er der én ting, debatten i dag har givet mig med, så er det, at Socialdemokratiet og SF nok godt kan nå hinanden, når det gælder spørgsmålet om tilbagetrækning og pension, og sørge for, at det faktisk bliver mere retfærdigt.
Men jeg tror, at der, hvor vi måske er uenige, er, i forhold til hvornår det skal ske.
Jeg kan fornemme på statsministeren, at det så skal vente på endnu en kommission.
Men Pensionskommissionen har jo siddet i 3 år – det må vel minde om Velfærdskommissionen – og er kommet med nogle anbefalinger.
Men egentlig tolker jeg det mest, som om man med statsministerens egne ord sidder fast i en mærkelig regering, og det kan statsministeren jo selv løse ved at komme hjem til rød blok.
Men eftersom vi nok skal løse det her, vil mit spørgsmål egentlig handle om noget andet og mere alvorligt.
Jeg ved, statsministeren deler min vrede og frustration; jeg vil bare høre, om det giver anledning til, at vi kan gøre yderligere.
Mette Frederiksen (S), 2024-10-03:
I mine øjne er det at arbejde for en tostatsløsning ikke at lægge hindringer i vejen; det er at insistere på en vej frem, hvor man tvinger alle palæstinensere til at acceptere staten Israels ret til at eksistere, og hvor Hamas nedlægger sig selv som terrororganisation, men hvor der selvfølgelig også er en erkendelse og en anerkendelse fra Israels side, i forhold til at palæstinenserne har ret til at leve i en stat.
Nu har vi så en ny konflikt på grund af Hizbollah, som i snæver forstand jo ikke har noget at gøre med den palæstinensiske sag, og hvor det jo i øvrigt er legitimt, at Israel svarer på de enorme modangreb, Hizbollah har tilvejebragt, selv om Israel skal tage hensyn til civile befolkning, hvad enten vi taler om Libanon eller Gaza.
Inger Støjberg (DD), 2024-10-03:
Men hvad er det præcis, statsministeren forestiller sig at der skal ske?
Det var det ene.
Det andet er, at jeg ærlig talt mener, at statsministeren entydigt bør bakke op om Israel i den her sag nu og lade Israel gøre sit arbejde færdig i stedet for at lægge hindringer i vejen for det.
Det kan jeg så bare konstatere at vi nok er uenige om.
Men hvad er det præcis, statsministeren tænker at der skal gøres?
Mette Frederiksen (S), 2024-10-03:
Det, jeg er optaget af, er, at staten Israel bliver ved med at eksistere.
Nu bliver der henvist til et interview, jeg giver i Weekendavisen i morgen.
For at Israel på sigt kan eksistere og være sikker på at kunne tilvejebringe sine borgere den sikkerhed og den tryghed, som man selvfølgelig har behov for, er en tostatsløsning i mine øjne den eneste farbare vej frem, og den tostatsløsning er svær at etablere i en situation, hvor Hamas selvfølgelig ikke ønsker den, fordi de slet ikke anerkender staten Israel, men hvor der – og her vil jeg gerne tilføje: desværre! – heller ikke i den siddende regering i Israel er opbakning til en tostatsløsning.
Derfor synes jeg, at det internationale samfund skal presse hårdere på for, at der kommer en tostatsløsning.
Sjúrður Skaale (JF), 2024-10-03:
Som jeg sagde, er det en kamp, som foregår.
Det skal man ikke være blind for.
Man skal ikke være blind for, at der er en kamp, der foregår i vore lande.
Demokratiet er meget tålmodigt.
Det accepterer, godtager og tager imod alt og har derfor mange gange svært ved at sætte sig imod, når det bliver truet.
Derfor ligger det meget hos borgerne og hos et politisk system, som er sig bevidst, hvad det er for nogle værdier, man må stå på.
Inger Støjberg (DD), 2024-10-03:
Jeg deler det fuldstændig.
For at blive lidt i emnet, og så alligevel ikke, vil jeg sige, at statsministeren tidligere på ugen har talt om en mulig international militær intervention i Mellemøsten, og jeg kan forstå via medierne, at statsministeren også udtaler sig om det i Weekend-Avisen i morgen.
Og jeg må sige, at jeg er noget mystificeret over, hvilke planer det egentlig er, statsministeren har.
Altså, Israel er p.t. i gang med at nedkæmpe to stærke terrorbevægelser, to modbydelige terrorbevægelser, nemlig Hamas og Hizbollah, alt imens Iran også angriber Israel, som er det eneste lillebitte demokrati, omringet af ufrie kræfter.
Og hvad er det helt præcis, statsministeren påtænker i forhold til det her?
Sjúrður Skaale (JF), 2024-10-03:
Kristendommen, som jeg forsøgte at sige i min tale, har jo været meget brutal og meget dogmatisk.
Den er blevet reformeret.
Der er ikke nogen anden mulighed.
Det er den eneste mulighed.
Den eneste mulighed er en reformation af islam.
Mikkel Bjørn (DF), 2024-10-03:
Grunden til, at jeg spørger, er jo, at der ikke er nogen steder i verden, hvor der eksisterer islamisk åndelighed og islamisk spiritualitet, uden at de politiske sider og alle de negative sider – segregeringen, klanerne osv. – følger med.
Det kan man måske som individ.
Jeg tror da, der findes folk i Danmark, der identificerer sig selv som muslimer, men som ikke drager de politiske konsekvenser af den tro, de siger de bekender sig til.
Men kan islam som fænomen eksistere åndeligt og spirituelt, uden at de politiske dele følger med?
Sjúrður Skaale (JF), 2024-10-03:
Man kommer ikke uden om, at det, man kalder for sharia, er en del af islam.
Det er i direkte modsætning til en demokratisk stat, altså i forhold til hvordan man adskiller det private og det politiske.
På den måde er der også en modsætning.
Hvis man tager sharia og det skal efterleves og man ser sharia som en del af det, så er det svært at forene med et demokrati, og det er måske også grunden til, at der ikke er så mange velfungerende muslimske demokratier.
Mikkel Bjørn (DF), 2024-10-03:
Tak for det, og tak for en god tale.
Jeg vil gerne spørge hr. Sjúrður Skaale om den adskillelse, som han laver mellem den åndelige, spirituelle islam og så den politiske islam.
Jeg er med på, at den adskillelse nok kan laves på individniveau, men kan den virkelig laves, hvis vi taler om islam som fænomen?
Er det ikke sådan, at alle steder, hvor islam, også som åndelighed og spiritualitet, vinder frem, skrider respekten for retsstatens segregering, og at alle de steder vinder klaner frem osv.?
Er sandheden ikke, at islam som religion, også som åndelighed og spiritualitet, i sin essens er en totalitær og dogmatisk ideologi?