Marie Bjerre (V), 2023-04-13:
Tak for ordet, og tak for en rigtig god debat.
Seks ud af ti danskere mener, at vi har ligestilling i ledelse.
42 pct. af de mandlige lønmodtagere mener, at der i høj grad er ligestilling på det danske arbejdsmarked; det samme gælder kun for 16 pct. af de kvindelige lønmodtagere.
48 pct. af mændene og 38 pct. af kvinderne har i en undersøgelse fra MEGAFON fra 2019 erklæret sig enige i, at kampen for ligestilling mellem kønnene er gået for vidt.
Det er tal og undersøgelser, der afspejler en af de måske største ligestillingsudfordringer i Danmark, nemlig at der er en udbredt forestilling om, at vi har ligestilling.
Fakta viser noget andet.
Der er en stor uoverensstemmelse mellem, hvad danskerne tror om ligestilling, og hvordan det rent faktisk forholder sig med ligestillingen.
Erkendelsen er ikke ny.
Men hvad gør vi så for at vende billedet?
Det er altså fakta, som viser, at der fortsat i høj grad er behov for at fremme reelt lige muligheder.
Jeg tror, at det handler om også at få mændene og drengene med.
Nej, ligestillingskampen skal også handle om de kønnede udfordringer, som spænder ben for mænds og drenges lige muligheder.
Det skal ikke være på bekostning af et tydeligt fokus på kvinders manglende ligestilling, for
det blik er der både historisk og nutidig grund til at fastholde.
Kvinder har gennem tiden skullet kæmpe for at få de samme rettigheder som mænd: stemmeret, adgang til det politiske liv, adgang til uddannelse og arbejde, ligeløn, retten til ikke at blive diskrimineret, til ikke at blive afskediget ved graviditet og til ikke at skulle acceptere seksuel chikane, retten til fri abort.
Det er rettigheder, som vi heldigvis i dag er enige om.
Det er rettigheder, som er helt grundlæggende i det danske samfund.
Der skal være lighed for loven – for kvinder såvel som for mænd.
Det har vi ikke, når fakta viser, at 44 pct. af de største virksomheder ikke har en eneste kvinde i deres bestyrelse; at 0,1 pct. af investeringer går til startups med kun kvindelige stiftere, mens 89,1 pct. går til startups med udelukkende mandlige stiftere; at kvinder i gennemsnit tjener 7 pct. mindre end mænd med det samme job på den samme arbejdsplads; at hver femte unge kvinde har været udsat for uønsket seksuel opmærksomhed det seneste år, mens det er mindre end hver 20. unge mand; at der i gennemsnit dræbes en kvinde hver måned af dennes partner eller ekspartner; og at otte ud af ti ofre for partnerdrab er kvinder.
Normer og stereotype forestillinger om køn er fortsat en barriere for, at kvinder og mænd reelt har lige muligheder i vores samfund.
Men hvor kvinderne halter efter mændene i arbejdslivet, i politik, i ledelse og i forskning og er mere udsatte for partnervold, seksuel chikane og overgreb, ja, så er mænds sundhed dårligere end kvinders, mænd er mere kriminelle, oftere hjemløse, dårligere uddannet, de tager mindre barsel og er sjældnere bopælsforældre for deres børn efter en skilsmisse.
Derfor skal vi også tale om mænd og drenge, når vi taler om ligestilling.
Sådan tror jeg at vi hen ad vejen kan vende billedet.
Sådan tror jeg at vi får en konstruktiv dialog om de udfordringer, der stadig er, og som er en barriere for reelt lige muligheder.
Det skal ikke være på bekostning af kampen for kvinders ligestilling, men skal ske samtidig med den.
Noget af det første, jeg kastede mig over som ligestillingsminister, var at få afsluttet arbejdet i forhold til partnervold og partnerdrab, som min forgænger har igangsat.
Vi har sammen afsat et historisk højt beløb til initiativer i en ny handlingsplan mod partnervold og partnerdrab.
Vi skal nemlig ikke acceptere, at kvinder dræbes, fordi de er kvinder.
Vi skal ikke acceptere, at kvinder – eller mænd – udsættes for partnervold.