Katarina Ammitzbøll (KF), 2020-01-24:
Jamen det er jo en interessant diskussion, vi har, og jeg kan rigtig godt lide, at den har bredt sig ud over det, at vi sidder og taler om et uddannelsesloft.
Vi har set på uddannelsesloftet; vi har været med til at stemme for det, og man må også sige, at det jo bare er blevet italesat som et loft, som en begrænsning.
Men det hedder jo loven om dobbeltuddannelser, hvilket betyder, at man altså ikke bare også kan uddanne sig sideværts på statens regning.
Men man kan gå ud og bruge sin uddannelse, arbejde videre, og så kan man få endnu en uddannelse.
Og der er faktisk også ret mange undtagelser fra den lov om dobbeltuddannelse.
Vi har heller ikke kunnet finde tal for, hvor mange der kommer i klemme, så vi har egentlig sagt: Okay, vi kan godt være med til at se på, om uddannelsesloftet skal fjernes, men vi skal have en ansvarlig finansiering.
Jeg synes, det er meget vigtigt, at vi faktisk ser på, at det, vi skal være med til, er, at vi skal se på vores uddannelsessystem hele vejen gennem livet, frem for at vi – som nu – hele tiden ser på de 95 pct. af vores ressourcer, som ligger i de etablerede uddannelser.
Vi skal tænke nyt, og vi skal skabe klarhed for de unge.
Der er 32 erhvervsakademiuddannelser og 101 erhvervsfaglige uddannelser, så de unge bliver jo forvirret over, hvilken vej de skal.
Og derfor tænker vi ikke, at det der med, at man skal gøre sin bachelor færdig, nødvendigvis er et virkelig stort pres.
Det er faktisk godt at gøre sin uddannelse færdig og gå ud at bruge den.
Men så skal man tænke på, at det ikke er en blindgyde; man kan uddanne sig videre.
Flere undersøgelser viser faktisk, at det her vil påvirke beskæftigelsen negativt med 1.200 personer.
Og nu har vi jo altså bare igen et forslag, der vil virke negativt på beskæftigelsen.
Det er vi selvfølgelig også lidt kede af.
Det, der jo er humlen i det her, er: Hvor er det, pengene skal komme fra? Så vi kan sige, at vi egentlig gerne ville stemme for det, men vi sagde også nej til det på finansloven, for vi vil ikke bare hæve skatterne for at løfte det her.
Når det er fuldt indfaset, koster det 370 mio. kr.
Vi vil f.eks. hellere se på, at man kunne spare op til 4 mia. kr. på effektivisering af jobcentre og beskæftigelse – altså finde pengene og så komme med et forslag.
Og så kan vi få det fjernet.
Så derfor må vi stemme nej, for vi synes, der er nogen herinde, der virkelig må se på, at vi bare ikke har penge til det hele – ikke hvis vi vil have den store grønne omstilling, ikke hvis vi vil uddanne os hele livet, ikke hvis vi vil have en sund velfærd for vores gamle, som jo bliver ældre.
Vi har så mange udgifter, og vi har så højt et serviceniveau.
Vi skal nogle gange også tænke på, at den offentlige sektor ikke bare yder en stor service, men at den altså også er sådan noget, vi er fælles om; noget, vi passer på; noget, vi er ansvarlige over for.
Så jeg tror, der ligger meget mere i, at vi også kan hjælpe de unge til at gå den rigtige vej.
De skal heller ikke være bange for at stoppe op, gå ud at arbejde og komme tilbage i uddannelsessystemet.
Vi har faktisk et supergodt uddannelsessystem, og det er faktisk ret fleksibelt.
Og med fleksibilitetspakken har man jo også det retskrav i dag, at man kan tage sin bachelor, gå ud at arbejde og komme videre.
Så desværre må vi jo altså stemme nej, og det gør vi, fordi vi ikke har fået noget forslag, der vil betyde, at pengene passer.
Jeg tror endda, at vi også hørte Mette Frederiksen sige, at hun ville bruge arveafgiften til at finansiere uddannelse.
Og det har jo igen en negativ indvirkning på beskæftigelsen.