Karina Adsbøl (DF), 2019-11-26:
Tak for det, formand.
Det her beslutningsforslag er jo en justeret udgave af et forslag fra sidste samling, hvor der var et flertal, der var klar til at støtte det, men det nåede på grund af valget desværre ikke til afstemning.
I Dansk Folkeparti har vi kæmpet for at forbedre vilkårene for anbragte børn og deres familier samt netværk og ikke mindst plejefamilierne.
I debatten i dag har jeg også fortalt om en dreng, der stod for at skulle fjernes fra sine plejeforældre og i stedet for skulle på en institution i Næstved – en beslutning, som hverken han, plejeforældrene eller hans biologiske far bakkede op om.
På intet tidspunkt i det forløb blev drengen hørt i sagen.
Kommunerne skal gøre alt for at sikre stabilitet omkring barnet, og så er trusler om at fjerne et barn jo helt skævt.
Plejefamilien var modig.
Vi indkaldte den daværende minister i et samråd og fik afværget flytningen.
Først og fremmest skal det jo ikke være sådan, at man er nødt til at stå frem i pressen for at få medhold i en grotesk sag, for det er ikke uden omkostninger for de involverede.
Derudover kan vi gang på gang stadig væk høre og læse om, at børn ikke bliver inddraget, selv om det udtrykkeligt står i loven.
Så kære minister, hvordan vil ministeren sikre, at kommunerne efterlever vores lov?
Mener ministeren, at der er behov for sanktioner?
Det betyder selvfølgelig, at man skal inddrage dem, det handler om, nemlig børnene, familierne, organisationerne m.fl., som alle sammen kan gøre os klogere på, hvordan vi sikrer kvaliteten i de her sager, og hvordan retssikkerheden bliver styrket.
Derudover handler det også om en vidensopsamling af den viden, vi allerede har på området.
Det, der sker i dag på anbringelsesområdet, er systemsvigt, og området sejler.
Det skal der rettes op på.
DF mener, at en kommune, der laver mange fejl i sagsbehandlingen, skal kunne pålægges et taskforceforløb.
Det skal man ikke kunne takke nej til.
Lige nu er det Frederiksberg Kommune, der er i søgelyset, og da byrådet mødte op til kommunalbestyrelsesmøde mandag den 11. november 2019, blev byrådet mødt med tilråb fra en frustreret borger i kommunen.
Kvinden fik sin datter anbragt i 2014, og denne anbringelse blev ved byretten erklæret ulovlig i maj 2019.
Men Frederiksberg Kommune er blot en kommune blandt mange.
I kommunens pressemeddelelse var de i øvrigt så frække at skrive, at der ingen tegn var på, at børn eller familier har lidt overlast.
Professor i socialret Kirsten Ketscher udtalte til avisen, at det er en stor og en ressourcestærk kommune, som tilsyneladende har udsat børn og forældre for et systematisk svigt.
I Dansk Folkeparti mener vi, at man skal sikre, at en børnesamtale ikke blot bliver et flueben, men at barnet og den unge selvfølgelig altid skal have oplyst deres rettigheder, herunder ret til besidder.
Det er også noget, der halter gevaldigt.
Børn over 12 år skal vide, at såfremt de vil klage over, at de skal hjemgives, har klagen opsættende virkning.
Det har Ombudsmanden gjort klart i sin redegørelse over fire hjemgivelsessager fra den 7. november 2018, som kan findes på Ombudsmandens hjemmeside.
Når børn partshøres, skal det ske på en måde, så barnet forstår, hvad sagen drejer sig om, og fremgangsmåden bør være hensynsfuld.
Det er et centralt budskab i en konkret sag om underretning, som Ombudsmanden også har gennemgået.
Så synes jeg også, at man skal overveje, om det er godt nok, at det er børn på 12 år, der har ret til en advokat i tvangsanbringelsessager.
Det kan godt være, at vi herindefra skal kigge på, om vi skal sætte aldersgrænsen ned.
Og der er flere, der tidligere i dag har nævnt Justitias rapport, som beskriver, at f.eks. i 2017 blev 54 pct. af de påklagede afgørelser omgjort.
Vi har også debatteret, at tre til fem gange om ugen modtager Landsforeningen Autisme henvendelser fra familier, som oplever, at deres kommune truer med en anbringelse af deres barn.
Og det er ikke kun forældre, der har børn med autisme, der oplever dette.