Pernille Vermund (NB), 2021-01-22:
Vi debatterer i dag de udfordringer, der følger af indvandringen, og som presser danskerne til at ændre deres levevis og adfærd.
Men problemerne – og problemet – kommer ikke af indvandringen som sådan; problemet er islam og årtiers fejlslagen asyl- og familiesammenføringspolitik i forhold til folk fra de muslimske lande.
Udlændinge fra både vestlige og østasiatiske lande kommer hertil i et rimeligt antal.
De bidrager økonomisk til vores samfund, overholder generelt vores love og tager i høj grad vores værdier til sig.
Det samme kan man desværre ikke sige i forhold til migrationen fra de muslimske lande, fra Stormellemøsten.
Selv om der gudskelov er gode folk imellem, har de seneste årtiers asyl- og familiesammenføringspolitik været en fiasko, både for Danmark og for de mange nytilkomne, der tydeligvis mistrives iblandt os.
Alt for mange lever på kanten af samfundet og tærer på solidariteten uden at bidrage til fællesskabet.
Det ved vi med snart 40 års smertelige erfaringer i bagagen.
Det er den islamiske kultur og levevis, der er uforenelig med den danske, og det er den politiske del af islam, der er i opposition til vores demokrati og frihedsrettigheder.
I Danmark bygger vores nationale værdifællesskab på frihed, ligeværd, demokrati og retsstat.
Vi er et dannet folk med en grundlæggende respekt for hinanden, vores historie, vores kristne fundament, vores kongehus og vores fælles myndigheder; et folk, der kan tale sammen om tingene og leve i fred side om side i frihed og frisind – uanset køn, oprindelse, tro, seksualitet og sociale forhold.
Men det er ikke givet, at det altid vil være sådan, for danske værdier som ytringsfrihed, religionsfrihed, ligestilling og vores ret til at forsamle os er under pres.
Jo mere indflydelse islam får i vores samfund, jo mere svækkes vores frihed, de værdier, der gør os danske, og den kraft, der holder os sammen.
Det er desværre, hvad vi ser i disse år.
For politikere har i årtier ladet islam få stadig større indflydelse.
I Nye Borgerlige ser vi et stort behov for at værne om den kultur og de værdier, der giver os frihed til at bestemme, hvordan vi vil indrette vores tilværelse.
På lang sigt betyder kultur- og værdipolitik alt.
Det er vores særlige danske værdier, der har gjort vores samfund velstående.
Derfor er vi nødt til at løse udlændingepolitikkens problemer fra bunden.
Det skal være slut med lappeløsninger, der udelukkende laves, fordi politikere ikke har modet og viljen til at gribe fat om nældens rod.
Islam skal ingen indflydelse have i samfundet.
Vi skal ikke bøje af for islamiske særkrav, og vi skal lidt acceptere en stadig mere forrået tilværelse for os selv og de danske familier.
Danmark skal være et frit og trygt land at leve i.
For det første skal vi gøre op med knap 40 års fejlslagen asyl- og udlændingepolitik.
Der skal indføres et stop for spontan asyl i Danmark og indføres et nyt asylsystem.
Kriminelle udlændinge skal ud, og så skal vi naturligvis stille krav om selvforsørgelse til alle udlændinge.
For det andet skal vi sørge for, at islam ingen indflydelse får i vores samfund, hverken gennem fordøren eller gennem bagdøren.
Vi skal ikke tillade offentlig særbehandling af muslimer, hverken i svømmehaller, daginstitutioner, på uddannelsessteder eller andre steder i det offentlige rum – ingen kønsopdelt svømmeundervisning, halalmad, bederum eller anden form for særbehandling.
Vi skal ikke tillade piger at tage det muslimske tørklæde på, når de skal i skole.
Hvad de gør i deres fritid, må de selv om.
Vi skal heller ikke tillade kvinder i offentlige stillinger at være tildækket.
Muslimske tørklæder kan man have på i fritiden; ikke på arbejde i det offentlige.
Hvad private virksomheder gør og tillader, må de sådan set selv om.
Vi kan vælge dem fra os som forbrugere, hvis vi ikke bryder os om det, og det gør mange af os ikke.
Vi skal ikke give tilskud til muslimske gymnasier og skoler.
Islam undertrykker de demokratiske værdier, som det danske samfund bygger på, og de muslimske skoler skal derfor ikke have offentlig støtte.
Og vi skal fjerne anerkendelsen og dermed de særlige privilegier til de islamiske trossamfund, der fastholder kvinder i tvangsægteskaber og prædiker had mod det danske samfund, jøder og homoseksuelle.
Endelig skal vi kæmpe for vores ytringsfrihed, afskaffe racismeparagraffen og sætte hårdt ind over for imamer, der opfordrer til vold mod kvinder, homoseksuelle og anderledes troende.
Jeg håber, at det her er noget, som vi en anden dag kan finde fælles fodslag om.