Charlotte Broman Mølbæk (SF), 2022-06-08:
Tak for det.
Jeg kan næsten forudse, at debatten her i dag vil give anledning til alle mulige anekdoter, og det er i virkeligheden også rigtig dejligt.
Jeg synes, den her debat er utrolig vigtig.
Den handler jo bl.a. om, hvad der gjorde os selv glade, da vi var børn – det er i hvert fald det, det bringer op i os, når vi diskuterer det her – og hvad der for os var de spændende eventyr.
Det er jo også det, vi ønsker for vores børn og alle de andre børn, der vokser op i Danmark, altså at de har mulighed for at udfolde deres fantasi og bare kan få lov til at lege og være børn.
Jeg er jo selv pædagog, og jeg har også arbejdet i daginstitutioner, klubber og alle mulige forskellige steder og været en del af den hverdag og set, hvordan det er, og hvad det betyder, når børn får lov til at udfolde deres fantasi, hvor en sten lige pludselig bliver til verdens mest kostbare diamant, og hvordan en legeplads pludselig kan være verdens sværeste borg at indtage.
Jeg har desværre også set kolleger, som havde store drømme og håb for deres gerning, men som ikke har tiden, rammerne eller muligheden for at kunne udfolde det til barnets bedste.
I SF er vi enige i, at vi skal styrke børns muligheder for at udfolde deres fantasi og måske også udvide den, og legepladserne styrker børnenes motoriske udvikling og stimulerer i virkeligheden også deres eventyrlyst; men det gør skoven også, og det gør de skumgrave, man har i visse haller, også.
Det findes rigtig mange forskellige steder.
Det kan være i daginstitutionerne, når de render med saksen, fordi de nu lige pludselig har lavet en eller anden leg, hvor de leger, at det er en lille kniv eller en anden ting, de har i hånden; det kan også være, når de lige pludselig finder ud af, at de kan kravle op på taget af redskabsskuret og hoppe ned derfra.
På den måde kan man finde risikofyldt leg alle mulige mærkelige steder.
Og i virkeligheden er det måske også en helt anden tænkning, vi skal have, så vi ikke siger, at det er os, der skal fremme børnenes fantasi.
Jeg tror, at fantasien bor i børnene og eksisterer i sig selv, så det handler måske mere om, at vi ikke skaber nogle rammer, hvor vi kommer til at lukke ned for fantasien.
Men det sker også, når de er sammen med dyr.
Der er jo forskellige fritidssteder, hvor der er dyr, som man kan være sammen med, og der er skoven, som jeg også tidligere har sagt.
Så der er mange forskellige steder, hvor man kan have lige præcis de her rammer, og vi har alle sammen haft hver vores rammer, som vi har udforsket, da vi var børn.
Det er vigtigt for os i SF, at det ikke er noget, vi detailstyrer fra Christiansborg.
Vi har sådan set enormt meget tillid til pædagogerne, og det er jo også det, det er opstået af.
Idéen om skrammelegepladserne er ikke opstået på Christiansborg – den er noget, der er opstået derude, og det skal vi sådan set blive ved med at give de bedste vilkår for.
I stedet for at vi politikere stirrer os blinde på et enkelt redskab til at stimulere fantasien, så har vi brug for både skrammellegepladser, men faktisk også mange andre konkrete tiltag.
Så kommer vi over til det område, hvor vi synes at Christiansborg har lidt større betydning i den her sag.
Det er noget med at lægge et loft over forældrebetaling, så der er tilskud til dem, der har allermindst.
Vi vil gerne have bedre normeringer i sfo'erne og fritidstilbuddene, så det ikke bare er en opbevaring af børnene, men så pædagogerne kan få lov til at udfolde de drømme, der faktisk i første omgang gjorde, at de tog uddannelsen.
Da folkeskolereformen blev indført, tog man pengene fra fritidspædagogikken og brugte dem til gennemførelsen af de længere skoledage.
Skulle vi ikke prøve at tænke nyt, som spørgerens parti jo også plejer at sige?
Lad os give sfo'erne og fritidstilbuddene deres egen lov, som ikke bare er et vedhæng til skoleloven, men som er sin egen lov med sit eget formål.
Det ville være med til at skabe stærkere rammer for netop nogle af de ting, som vi snakker om her, som f.eks. skrammellegepladser, byggelegepladser og steder – jeg kan ikke engang huske, hvad de hedder – hvor man har masser af dyr, som børnene også går og passer, eller hvad det nu end er, der giver mening lokalt set.
Det siger sig selv, at hvis pædagogerne får lov til at sætte deres faglighed i spil, så stiger deres lyst til at gøre en forskel eksplosivt, og det giver vores børn bedre mulighed for at trives i fritidspædagogikken, hvilket giver dem bedre vilkår for at være fantasifulde.