Aki-Matilda Høegh-Dam (SIU), 2023-03-14:
Tak for svaret.
Når det så er sagt, vil vi gerne spørge lidt mere ind til udenrigsministerens kommentar om et inuitregister og oprindelige folks rettigheder, idet det lød lidt, som om – og nu skal jeg få det bekræftet – retten til at være et oprindeligt folk, retten til at blive anerkendt som et oprindeligt folk, ikke ses som en forlængelse af menneskerettighederne, hvilket det jo ellers netop er.
Så skal det forstås på den måde, at der ikke skal være ret til at kunne kalde sig selv inuk og være registreret som inuk, ifølge udenrigsministerens egne betragtninger?
Tidligere kolonimagter, heriblandt Danmark, har altid været dybt afhængige af oprindelige folks viden.
Til endnu en arktisk redegørelse bliver der talt en del om geopolitik, klima, internationale aktører, forsvar, søfart, forskning og ressourcer, og ja, alle disse emner er yderst vigtige, men når jeg læser disse rapporter, kan jeg ikke lade være med at undre mig over, om man i rapporten kommer til at glemme, hvem man laver disse initiativer for.
Som folkevalgte politikere er det jo netop vores fornemste opgave, at vi forhåbentlig arbejder for det folk, den befolkning, der valgte os til at repræsentere dem.
Men når jeg læser rapporter som disse, føles folket, vi gør det her for, lidt glemt imellem internationale arbejdsgrupper, ressourcefordeling og teknik.
Som en repræsentant valgt på vegne af det grønlandske folk vil jeg derfor gerne benytte muligheden i dag til at fremhæve vigtigheden af de oprindelige folks rettigheder i Arktis – for det folk i kongeriget, som rent faktisk kalder Arktis deres hjem, nemlig kalaallit og inuit.
Jeg startede talen med at sige, at tidligere kolonimagter altid har været dybt afhængige af vores intergenerationelle viden.
Det eksempel, vi også kan komme ind på, er noget, som mange danskere også er stolte over at kunne bruge, for at Danmark netop kan opretholde dansk suverænitet over vort land.
Det er en oprindelig metode, en taktik, en teknik, en viden, der er opbygget gennem flere generationer, og som i dag bliver brugt af Danmark under navnet Siriuspatruljen.
Jeg kan godt forstå, at man er stolt af det.
Vi kalaallit/inuit er nemlig også meget stolte af vores viden omkring de nødvendige færdigheder, vi i samspil med vores qimmit, altså vores slædehunde, har opbygget for at kunne klare en af verdens mest barske naturer – en viden, der er blevet videreført fra generation til generation, hvor man aflæser isen, havet, vinden og stjernerne, og ja, for at det ikke skal lyde så eksotisk, kan man med vestlige briller måske kalde det en form for arktisk meteorologi og miljøstudie, hvor man har kombineret teori med træning, i forhold til hvordan man både opdrager hundene og bygger slæden og alle værktøjerne, der indgår heri.
Den viden er så kompleks, at man sagtens kunne skabe en hel uddannelse inden for emnet, kombineret med selve teorien og den praktiske træning.
Når det gælder oprindelige folks vidensystem, bliver det hverken anerkendt med medaljer eller diplomer, hvis ikke det er nedskrevet og undervist i på en anerkendt vestlig facon, hvilket nok også er derfor, disse komplekse vidensystemer ikke indgår i samspil med større arktiske redegørelser som i dag.
Men blot fordi det ikke er nedskrevet og undervist i på en meget bestemt måde, betyder det jo netop ikke, at den viden og uddannelse er uden værdi.
Desværre er det ofte således, at flere aktører ikke ser denne værdi, indtil deres eget folk får gavn af og brug for den viden.
Siriuspatruljen var dog blot et enkelt eksempel, men det samme koncept kan jo findes i store dele af det oprindelige inuitfolks viden angående både det arktiske miljø, biodiversitet, teknik, træning og meget mere.
Arktisk politik er jo oftest for danskere et synonym for storpolitik.
De menneskelige omkostninger, som politiske beslutninger kan have, er jo helt naturligt tættere på de folk, som er knyttet til de områder, der er tale om.
Det er også klart, at nærpolitik ikke udelukker storpolitik, men når man har mennesker fra specifikke områder til at varetage områdets storpolitik, hænger de to kategorier unægtelig naturligt sammen.
Arktis er jo vores hjem, og det er afgørende, at vores stemme og bekymringer først og fremmest bliver hørt i alle diskussioner i forbindelse med Arktis.