runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
René Christensen (DF), 2018-03-02:
Så har vi igen et beslutningsforslag om satspuljen.
Det er ikke første gang, vi har set det, og det er jo sådan set positivt nok.
Men jeg vil sige, at det, der er interessant her sådan en fredag formiddag, alligevel er, at Socialdemokratiet meget markant siger, at man faktisk ikke ønsker det her mere.
Og det er fuldstændig rigtigt, som det bliver sagt fra Enhedslistens side, at så kan man tælle lidt på fingre, for det er jo faktisk sådan, at det er Folketinget, der bestemmer.
Der er selvfølgelig forligskredse osv. osv., men hvis Folketinget vil et eller andet, er det faktisk Folketinget, der bestemmer.
Så jeg synes, at den udmelding, der meget kort kom heroppe fra talerstolen fra Socialdemokratiets side, om, at man ikke ønsker den satspulje, som vi kender i dag.
Det åbner da i hvert fald op for noget, for jeg kan da tælle til 97, og det er da et markant stort flertal i Folketingssalen for at lave noget andet.
Finansministeren redegjorde jo også meget godt for, hvad det er for nogle nye tanker, der ligger i satspuljen, altså hvordan man i satspuljekredsen arbejder med at få pengene til at blive til flere, hvordan vi kan lave mere socialt arbejde for de samme penge, og det er jo et tankesæt, som vi i Dansk Folkeparti er meget enige i.
Kort og godt vil jeg sige, at Enhedslisten og Dansk Folkeparti jo flere gange har krydset klinger, men måske ikke så hårdt i forhold til den her dagsorden, for der er selvfølgelig nogle ting, vi er enige om.
Dansk Folkeparti har sågar været ude af satspuljen til at starte med, og der var også en enkelt gang, vi var ude, men så kom vi ind igen.
Hvorfor gjorde vi så det?
Men jeg vil sige, at jeg gerne vil rose Enhedslisten for at have sat det her til debat i dag i Folketingssalen, og jeg vil også gerne rose Socialdemokratiet for fuldstændig firkantet at have meldt ud fra Folketingets talerstol i dag, at den model, vi kender vedrørende satspuljen i dag, ønsker man ikke fremadrettet.
Det vil vi tage op, og vi vil sådan set også gerne diskutere det sammen med Enhedslisten – også uden for forligskredsen – for der er jo faktisk et markant flertal i Folketinget, som siger, at man gerne vil se på noget andet.
Så jeg synes, det har været berigende at høre, særlig det, som Socialdemokratiet har sagt, for Folketinget er stadig væk den lovgivende magt.
Det er Folketinget, der kan lave ting om, og som jeg hører det, er der 97 mandater for at lave det her om, og det skal man jo måles på.
Man skal ikke måles på, hvad man siger, men man skal måles på, hvad man gør.
Pernille Rosenkrantz-Theil (S), 2018-03-02:
Altså, de eneste, der lige nu ikke er med til at afvikle satspuljen, er sådan set Enhedslisten, for Enhedslisten er det eneste parti, der ikke er med til at foretage den bevægelse, vi er i gang med.
Så det er en forkert beskrivelse at sige, at der er alle mulige mandater rundt om regeringen eller sådan noget.
Venstre og Konservative og Dansk Folkeparti og Liberal Alliance og Alternativet og SF og Socialdemokratiet og Radikale Venstre er med til at afvikle satspuljen, sådan som vi kender den.
I virkeligheden vil jeg lave invitationen omvendt.
Måske skulle Enhedslisten se at komme ind i kredsen, for det er sådan set der, det foregår.
Det foregår ikke ved, at man fremsætter tilfældige beslutningsforslag i Folketingssalen.
Pernille Skipper (EL), 2018-03-02:
Så kan vi også godt konkludere, at der ikke er bred opbakning til satspuljen, som finansministeren siger der er, for der er jo faktisk, når man begynder at tælle, et flertal herinde, der af alle mulige forskellige grunde og med alle mulige andre alternative modeller siger, at man ikke ønsker satspuljen, som vi kender den i dag.
Jeg vil bare slutte af med en invitation til Socialdemokratiet, for vi prøver hele tiden på fra Enhedslistens side at finde ud af, hvordan vi gør det her, så vi kan få jer andre med.
Skulle vi ikke sætte os ned og finde det flertal til at lave noget andet og få den her satspulje afskaffet, eller er det fint nok med det der lille ryk, man har gjort?
Stopper man her fra Socialdemokratiets side?
Tak for det.
Jeg er i øvrigt meget enig i det sidste.
Jeg vil også gå så langt som til at sige, at jeg er enig i, at man kan have hver sin analyse af, om man skal sidde med i en forligskreds eller ej.
I Enhedslisten er det rigtig vigtigt for os, at man, når man sidder med i en forligskreds, også kan stå inde for finansieringen af det, man laver.
Jeg vil bare gerne høre Dansk Folkepartis ordfører, om det i Dansk Folkeparti er af de samme årsager som i Enhedslisten, at man ikke bryder sig om satspuljen, altså både konstruktionen med uddelingen af puljer og uigennemsigtighed og kortsigtede projekter, men sådan set også der, hvor pengene kommer fra, altså finansieringen.
Pernille Rosenkrantz-Theil (S), 2018-03-02:
Det er jo et utrolig dejligt spørgsmål at få lige præcis det år, hvor man har lavet en aftale om den sociale investeringsfond.
Efter vores bedste overbevisning skal det være sådan, at man overgår fra at have de her seancer, hvor man fordeler mindre beløb til projekter, der så varer i 3 år, hvorefter de fleste af dem bliver afviklet i igen, og til at man har den sociale investeringsfond, som er ved at blive etableret, ja, faktisk mens vi sidder her i salen, fordi det er præcis det, de arbejder på i øjeblikket i Finansministeriet på baggrund af den brede aftale, der blev lavet om det.
Efter vores bedste overbevisning, som vi også har meldt ud i offentligheden ad flere omgange, skal der være tre spor i satspuljen.
Der skal være et driftsspor, det vil sige mange flere af de ting, vi kender, f.eks. Mødrehjælpen.
Altså, der har været brug for Mødrehjælpen i 100 år, og det kommer der nok også til at være i fremtiden, så hvorfor skal Mødrehjælpen søge med jævne mellemrum?
Det skal de heller ikke, for vi skal have driftsspor.
Så skal vi have et udviklingsspor.
Det er det, der ligger i det, jeg kalder den lille sukkerskål inden for den sociale investeringsfond, og det ligger ovre i Finansministeriet nu.
Så skal der være det, der hedder de store sociale investeringsprogrammer, og det er det, der er den store sukkerskål – altså den store investeringsfond, som ligger under Finansministeriet.
Efter vores bedste overbevisning er det det ryk, der skal ske, for at man får løsrevet det her satspuljesystem fra den knopskydning, der har været tidligere.
Pernille Skipper (EL), 2018-03-02:
Jeg kan nogle gange få fornemmelsen af, at selv den dag, jeg bliver udroteret af Folketinget, vil fru Pernille Rosenkrantz-Theil stadig væk stå på talerstolen og tale om Enhedslisten, som om hun er eksperten – men det får vi se.
Det er ved at være nogle år siden, og der er få år til, at også jeg ikke længere skal være i Enhedslisten - eller i hvert fald i Folketinget, ja, Folketinget, bare rolig.
Jeg er ikke på vej til den samme tur.
Finansministeren siger, at der er bred opbakning til satspuljen, og fru Pernille Rosenkrantz-Theil nævner så også selv, som jeg jo rigtig nok også husker, at Socialdemokratiet har en kongresbeslutning om at være imod satspuljen.
Jeg vil bare spørge sådan helt lavpraktisk, for det sidste, der bliver sagt, er så, at hvis man skal afskaffe satspuljen eller afvikle satspuljen, skal det ikke være sådan her – hvordan skal det så være?
René Christensen (DF), 2018-03-02:
Det er jo mere komplekst end som så.
Selvfølgelig er der finansieringsdelen, det er vi enige i.
Der er nogle udfordringer i forhold til den.
Men Rigsrevisionen er også lige kommet med en rapport om satspuljen, hvor man har evalueret brugen af de her mange penge.
Vi skal jo altså huske på, at vi taler om over 14 mia. kr., som kører rundt inde i det her hjul.
Det viser sig, at man har sat mange innovative projekter i søen, fordi man mente, at det var her, man skulle blive klogere.
Og sådan en pulje skal vi have.
I et samfund som vores skal vi også turde sætte nogle penge af og så sige: Det virkede ikke, og derfor stopper vi med det.
Eller: Det virker rigtig godt, det vil vi gerne arbejde videre med.
Men så nytter det jo ikke noget, at evalueringsprocesserne faktisk har været ret ringe.
Det er der så heldigvis blevet rettet op på.
Vi ønsker jo, at vi slet ikke har de her ansøgningspuljer.
Vi ønsker også, at man fra Folketingets side kan gå ind og tilgodese projekter, som man gerne vil sætte i gang, hvor kommunerne måske sidder lidt på hænderne.
Så det, at vi kæmper mod satspuljen, er fra Dansk Folkepartis side ikke et udtryk for, at man skal stoppe udviklingen af socialpolitikken.
Det er mere sådan måden, man gør det på, og selvfølgelig finansieringen.
Laura Lindahl (LA), 2018-03-02:
Jeg og Liberal Alliance deler sådan set ambitionen om, at man på sigt skal flytte midlerne fra satspuljen over på finansloven.
Vi er ikke tilhængere af det her projektregime, hvor man sådan set ikke styrer finanserne i forhold til socialpolitikken optimalt.
Vi synes, det ville være bedre, at man fandt ud af, hvad det er, der virker, som man så lægger over på finansloven og sikrer en varig drift af.
Vi er ikke enige i, at overførselsindkomsterne skal stige det ekstra år for år.
Det er nok ikke så overraskende, at vi i Liberal Alliance også synes, at det er sådan forfejlet at sige, at det er modtagerne af overførselsindkomsterne, der finansierer satspuljen, fordi de i et eller andet teoretisk scenarie ville være steget mere, hvis man ikke havde haft den her satspulje.
Man bliver jo som overførselsindkomstmodtager ikke fattigere af, at andre mennesker får en større lønstigning.
Sådan fungerer det jo ikke.
Og det kan sagtens give grobund for, at man kan diskutere satspuljen videre, altså i forhold til hvordan den skal være fremadrettet.
Carl Holst (V), 2018-03-02:
Jeg oplevede det måske mere som nogle synspunkter, som ordføreren fra Enhedslisten kom med.
En enkelt refleksion alligevel, selv om det ikke var et spørgsmål måske.
Man kan jo også have den tilgang til måden, satspuljen er finansieret på, at den er med til at sikre, at det kan betale sig at arbejde.
Pernille Skipper (EL), 2018-03-02:
Det kan man nemlig ikke.
Man kan ikke bare være med og fordele pengene.
Man skal også vil være med til at finde dem, og det, som hr. Carl Holst læser op, er jo en blåstempling af finansieringen, den oprindelige satsregulering, som jo altså betyder, at man regulerer overførselsindkomsterne mindre end løn- og prisudviklingen, og at både kontanthjælpsmodtagere, men også folkepensionister, mennesker med handicap og sygdom ifølge Finansministeriet selv har færre penge mellem hænderne, end de ellers ville have haft, hvis man ikke havde satsreguleringen, men også af den topskattelettelse, der blev givet i 2012, så vidt jeg husker, hvor man netop også tog pengene fra selv samme mennesker på overførselsindkomster, syge, ældre osv.
Carl Holst (V), 2018-03-02:
Jeg er enig, hvilket også er baggrunden for, at jeg ikke på noget tidspunkt har brugt det udtryk: I kan bare være med og fordele pengene.
Pernille Skipper (EL), 2018-03-02:
Jeg vil starte med at sige til hr. Carl Holst, at det jo er fuldstændig rigtigt, når hr. Carl Holst kan genkende noget af det, der står i Enhedslistens forslag, som noget af det, man har sat i gang.
Det hører vi i øvrigt også ros for, om end ikke jubel og begejstring, og nu er alt løst, men dog ros fra de mange mennesker, som arbejder og også bøvler rigtig meget med satspuljen for at få lov til at arbejde med mennesker med problemer.
Hr. Carl Holst læser jo en vigtig passage op om finansieringen, og hvad man tilslutter sig og ikke tilslutter sig, og Enhedslisten får jo tit at vide, måske ikke så tit af en Venstremand, men fra andre partier, at vi bare burde være med og sidde og fordele pengene, men hr. Carl Holst vil jo så nok give mig ret i, at man ikke bare kan være med til at sidde og fordele pengene uden at stå inde for, hvor de kommer fra, ikke sandt?
Carl Holst (V), 2018-03-02:
Tak til Enhedslisten for at rejse debatten og drøftelserne omkring satspuljernes fremtid.
Enhedslistens stillingtagen og holdning til satspuljer er velkendt, det er derfor, at partiet ikke er repræsenteret, når vi laver satspuljeforhandlinger, men enkelte gange lejlighedsvis kan de godt være med ved forhandlingerne, selv om der er finansiering af satspuljerne i det, vi arbejder med, senest her i forbindelse med skilsmisseforhandlingerne.
Der har i debatten lidt været en tilgang, der hedder: Er der overhovedet et flertal i Folketinget for at have satspuljer?
Hvad mener partierne, og hvad med finansieringen af den og principperne omkring den?
Det får mig til lige i starten at gentage, hvad der rent faktisk skete, da man lavede satspuljeaftalen for 2016 indgået i oktober 2015.
Det var den daværende rene Venstreregering, der lavede en aftale med alle partierne forud for satspuljeaftalen minus Enhedslisten, hvori der står, at partierne tilslutter sig fuldt ud principperne for satsreguleringen, satspuljens tilvejebringelse, anvendelse, udmøntning og administration.
For mig er det en understregning af det brede fundament, der er i forhold til at arbejde med satspuljeaftalen, og den måde, den er finansieret på.
Så kan man have forskellige tilgange til det.
Et par bemærkninger til beslutningsforslaget fra Enhedslisten.
Jeg synes, at nogle af de ting, man efterspørger som intentionerne i forhold til fonden, er med i den måde, vi allerede har arbejdet på i de senere år.
Og når jeg siger det på den måde, så vil jeg sige, at vi ved, at vi i de senere år har haft en bedre fokusering på, hvordan vi får de mere overordnede, strategiske sager og ikke enkeltsager.
I det, jeg siger her, er der måske så også en lille erkendelse af, at der i noget af kritikken fra tidligere har været noget at komme efter.
Jeg taler om den sociale investeringsfond helt, helt overordnet, hvor vi netop ser helheder og ikke små sager, jeg taler om stærkere social mobilitet i et udviklings- og investeringsprogram, som jeg selv betragter som to eksempler på, at man nu er begyndt på det, som Enhedslisten med deres beslutningsforslag egentlig ønsker.
Afslutningsvis vil jeg godt sige, at min forsvarstale for satspuljesystemet ikke må tages som udtryk for, at vi bare kritikløst skal videreføre det, der er, for vi skal selvfølgelig hele tiden være bevidste om, hvordan systemet er i forhold til administrationsomkostningerne ved at administrere midlerne.
Hvordan får vi flest muligt penge ud til de socialt udsatte og ikke til administration; hvordan sørger vi for, at der er en driftssikkerhed, så vi ikke går fra projekt til projekt, men at vi støtter udviklingsprojekter med henblik på at vurdere, om disse projekter måske kan få en driftsstøtte, hvis de overholder – og det er min tredje pointe – det, der også er intentionerne, nemlig at det, vi støtter, har en effektgørende forskel, altså at vi får evidens for, hvad der virker, og hvad der ikke virker?
Det tror jeg vi kan finde fælles fodslag om at gøre i fremtiden
Pernille Skipper (EL), 2018-03-02:
Jeg er jo så rørende enig i, at der skal være en udviklingsmulighed, der skal være en udviklingspulje.
Det er sådan set også en del af det beslutningsforslag fra Enhedslistens side, som vi behandler i dag.
Det skal der være, sådan at man netop kan sende penge ud og sige, at vi tager en chance for at se, om vi kan udvikle noget nyt.
Så det har vi sådan set også taget højde for i det her beslutningsforslag.
Det, jeg måske leder lidt mere efter, er: Hvor er det præcis, vi er uenige?
Er det kun i vurderingen af at være inden for eller uden for forligskredsen, eller er det også indholdsmæssigt?
For hvis vi indholdsmæssigt er enige, kan vi jo begynde at lave det der arbejde sammen om at få det her forandret til det rigtige, også selv om vi er uenige om, om man skal være inden for eller uden for forliget.
Lisbeth Bech Poulsen (SF), 2018-03-02:
Det, jeg prøvede at sige før, var, at når vi har et satspuljeforlig, er vi bundet sammen om, at der skal være den her opadgående regulering, fuld regulering minus de 0,3 pct.
Hvis der ikke er det, altså hvis vi ikke er bundet sammen, er det afhængigt af et hvilket som helst flertal, om man vil sige, at i år skal overførselsindkomsterne overhovedet ikke stige, overhovedet ikke, og så bliver de meget mere udhulet end i dag.
Det er derfor, at jeg er en lille smule bekymret for at lade det være op til f.eks. et borgerligt flertal at sige, at vi synes slet ikke, at overførselsindkomster skal stige, overhovedet.
Der må jeg bare sige, at Dansk Folkeparti støtter en borgerlig regering, støtter fattigdomsydelserne, støtter et kontanthjælpsloft.
Derfor må hr. René Christensen undskylde mig, at jeg ikke har hundrede procent tillid til, at Dansk Folkeparti ikke ville udhule overførselsindkomsterne.
Men hvis vi kan få lavet et lovforslag med finansiering, der hegner det ind, så det ikke bare året efter er tilbage til, som det var før 1990 med ingen regulering,
så er vi interesseret.
René Christensen (DF), 2018-03-02:
Som udgangspunkt er det jo sådan, at når man er en del af forlig, står man på mål for det, og så arbejder man selvfølgelig for at lave ændringerne inden for forliget.
Men det, det bare har givet mig og Dansk Folkeparti i dag, er, at det mandat, vi kan bruge i den forligskreds, jo er blevet markant stærkere af, at Socialdemokratiet har stået her på Folketingets talerstol og fuldstændig åbent sagt, at den model, vi har i dag, ønsker man ikke.
Der er ikke et flertal i forligskredsen, men der er jo trods alt et flertal i Folketingssalen, som er enig i den analyse, som Socialdemokratiet er kommet med i dag, og som Dansk Folkeparti også har givet udtryk for.
Det vil vi benytte os af.
Derfor vil jeg bare gerne sige tak for, at vi har fået Socialdemokratiet til at sige det så firkantet og klart i dag.
Man kunne næsten tro, at det her var sådan for sjov, men det sker jo faktisk i Folketingssalen.
Med skattereformen fra 2012, da SF sad i regering, besluttede man faktisk, at man ikke skulle regulere overførselsindkomsterne, altså at der skulle være nul.
Det der tilfældige borgerlige flertal, der kunne finde på at gøre det, var altså en socialdemokratisk ledet regering med SF som støtteparti.
De valgte, at man ikke skulle regulere overførselsindkomsterne.
Altså, prøv nu lige engang at stoppe en lille smule for, hvad man står deroppe og siger fra Folketingets talerstol.
Det bliver sådan lidt vittigt.
Man bare for at gå tilbage, for det blev der jo ikke svaret på: Har SF interesse i at være en del af et tilfældigt flertal, som ønsker at lave om på finansieringsmodellen af satspuljen?
Anders Johansson (KF), 2018-03-02:
Tak for det, formand.
Lovforslaget, som vi behandler, udmønter, som flere har været inde på, den aftale, som alle Folketingets partier indgik sidste år, og det har til formål at få ryddet op i den her store mængde skatterestancer, som der er opstået i kølvandet på problemerne med EFI.
Aftalen om at afskrive så stor en mængde fordringer, som SKAT har til gode hos danskerne, var ikke og er ikke nogen nem beslutning, men det viste sig desværre i løbet af forhandlingerne, og i takt med at der kom oplysninger om udfordringerne med fordringernes retskraftighed, at ressourcerne til at inddrive dem ville være så omfattende, at det ikke bare ville være en dårlig forretning for det offentlige, men at det ganske enkelt også ville være fuldstændig umuligt at skaffe hænder til at løse opgaven.
Det ville kræve omkring 12.000 årsværk at få retskraftighedsvurderet de her 13,3 millioner fordringer.
Men det viste sig, at det ville give nogle andre udfordringer, nemlig at så skulle man løbende opdatere de her systemer og løbende sende meddelelser ud til dem, som skyldte penge til det offentlige.
Så det var desværre heller ikke nogen løsning.
Og derfor stod det også klart, at det var en bunden opgave, at vi fik ryddet op i fortiden for at kunne komme fremad og for at kunne få opbygget en ny og mere effektiv inddrivelse.
Fra Det Konservative Folkepartis side har vi haft et særligt fokus på, at man i hvert fald ikke skulle annullere de fordringer, som havde med særligt anstødende gæld at gøre, som kunne stride mod retsfølelsen, f.eks. sådan noget som bøder og lignende, ligesom det også var en del af aftalen, at der fremover ville blive mulighed for at lave det, der hedder særskilt lønindeholdelse, hos personer fra det kriminelle miljø, hvis de ikke havde nogen officiel betalingsevne.
Og det synes vi er et vigtigt redskab for at skabe respekt omkring udstedelsen af bøder til folk, der f.eks. ikke har nogen betalingsevne.
Men ellers er det meste blevet sagt af de forrige ordførere, så jeg vil bare afslutningsvis sige, at den her afskrivning selvfølgelig ikke har været nogen nem eller sjov opgave for nogen partier.
Men jeg er faktisk glad for, at vi, når det så kommer dertil, bredt står sammen om det her oprydningsarbejde, for jeg tror faktisk, det er nødvendigt, at vi alle sammen er med til at tage ansvar og i fællesskab få løftet den tillid, som det er nødvendigt at få genoprettet, til SKAT, for den er virkelig blevet sat på prøve i det her forløb.
Så det bliver et langt, sejt træk at få genopbygget danskernes tillid til SKAT, men man kan sige, at med det, vi får gjort nu, får vi i hvert fald skabt et grundlag for, at man i fremtiden kan få lavet en mere effektiv inddrivelse og dermed også få lagt et grundlag for, at vi kan få genopbygget tilliden til det danske skattevæsen.
Så med de bemærkninger skal jeg sige, at vi selvfølgelig støtter lovforslaget.
Lisbeth Bech Poulsen (SF), 2018-03-02:
I forhold til hvad den forrige taler, hr. Leif Mikkelsen fra Liberal Alliance, sagde, vil jeg gerne rose det her forslag, selv om man selvfølgelig ikke kan sige, at det er en så glædelig begivenhed.
Jeg vil gerne rose, både partierne, der er med, og skatteministeren for at have prøvet at rette op på en situation, der selvfølgelig har været fuldstændig uholdbar og uacceptabel, og som er resultatet af 12 års misrøgt af SKAT og en blind tiltro til, at EFI kunne komme op at stå – eller 7-9-13-systemet, som man kunne kalde det – hvor skiftende regeringer har forventet, at man kunne erstatte en masse medarbejdere i SKAT med et digitalt system, som aldrig kom op at stå.
Jeg synes også, at det er på sin plads fra Folketingets talerstol faktisk at sige undskyld til alle de medarbejdere i SKAT, både dem, der blev afskediget, uden at der egentlig var et grundlag for det, men også dem, der har skullet lægge ører og ryg til de problemer, der har været i SKAT igennem mange år.
Det synes jeg faktisk er på sin plads.
Nu bliver vi jo så nødt til at træffe nogle valg for at få SKAT på ret køl igen, og der synes jeg, at vores skatteminister har gjort et godt stykke arbejde.
Jeg har også sagt flere gange, at jeg ikke synes, at den genopretningsplan går helt så langt, som den burde.
Der er brug for flere ressourcer i SKAT, både til inddrivelse af gæld, men også til kontrol og forebyggelse.
Men så langt, så godt.
Vi synes, at vi har taget nogle vigtige skridt nu, og en del af det er jo så at gennemføre lovgivningen i dag og afskrive noget gæld, specielt til dem, som i forvejen ikke vil have betalingsevne, dem, der er socialt, økonomisk udsatte.
For som min kollega fra DF også var inde på, vil det at skulle afsætte 12.000 årsværk til at gennemgå det her manuelt betyde, at vi aldrig, i hvert fald så langt ud i fremtiden, vi kan se, vil kunne få SKAT på ret køl igen, for alle ressourcer – flere end dem, der er mulige – skulle gå til det her.
Og det har været en principiel diskussion i kredsen netop om rimeligheden i at afskrive store gældsposter, fordi vores samfund hviler på en forventning om, at der er ret og pligt, at der er fairness, at folk betaler den skat, de skal, og betaler den gæld, der er opstået.
Derfor støtter vi også det her lovforslag, og jeg vil også gerne samtidig nu, hvor jeg også har rost skatteministeren, opfordre til, at vi fortsat bliver ved med at kigge på, om der er ressourcer i SKAT, både til gældsinddrivelse, til forebyggelse og til at sætte ind der, hvor vi desværre kan se på de compliancetal, vi får, at der stadig væk er et stort efterslæb.
Og vi har fået et problem, der faktisk er større end økonomi, nemlig et demokratisk problem, hvis folk ikke længere føler, at der er en solidaritet ved den måde, vi finansierer vores velfærdssystem på, og en går den, så går den-kultur.
Det skal vi have gjort op med, og det kræver de ressourcer, der allerede er sat af, og højst sandsynligt også flere end dem.