Pernille Skipper (EL), 2021-04-06:
Tak for det.
Jeg vil igen starte med at hilse fra SF's ordfører, som er optaget af meget vigtige gerninger, og så vil jeg også sige, at vi jo har været inde på mange af de generelle problematikker, som blev nævnt i den forrige debat om et nærmest enslydende forslag, som handlede om ret til ambulant behandling for voldsudsatte.
Nu handler det om ret til ambulant behandling for voldsudøvere.
Jeg synes, det er godt og vigtigt, at vi også tager den diskussion.
Der er for stor en tendens til, at man i den politiske debat og i Folketingssalen diskuterer voldsudøverne eller dem, der begår en eller anden form for kriminalitet for den sags skyld, som nogle, der kan straffes eller trues med straf til at holde op med det, og en tendens til udelukkende at fokusere på ofrene.
Men hvis vi vil volden til livs, bliver vi nødt til at gå lidt mere voksent til værks på en eller anden måde, og det betyder jo, at vi skal behandle mennesker, der begår vold, og hjælpe dem til at slippe volden.
For som en tidligere ordfører også har sagt, er rigtig meget af den vold, der begås, jo drevet af manglende redskaber til at kunne kommunikere på andre måder.
Og det er for manges vedkommende noget, man selv har lært som barn af ens forældre, nemlig at det var sådan, man kunne tale til andre mennesker, altså igennem vold.
Så jeg har præcis samme indstilling til det her forslag som til det forrige, vi behandlede.
Jeg kan indgående huske noget, som vil være en lille ekstra historie her: Jeg ved ikke lige, hvor mange der følger med i dag, men hvis der er nogen, der gør, kan jeg sige, at de ikke nødvendigvis ved, at man, når man sidder i sådan en finanslovsforhandling, har mange skitser; det er simpelt hen sådan en lille liste over alt det, man gerne vil lave.
Det skal jo stemme, og det er det forbistrede ved det, for vi har alle sammen flere forslag, end der er penge, og det er også den situation, som forslagsstilleren møder i dag.
Men det, der så sker nogle gange – man kan jo godt sidde og snakke en masse om alle de ting, man gerne vil – er, at man så får en ny version af den her såkaldte skitse, hvor man opdager, at man har fået en indrømmelse.
Og der vil jeg bare sige, at jeg kan huske lige så tydeligt, både da de 75 mio. kr. til krisecenterpladser, hvor klokken nemlig var omkring 2 om natten, pludselig stod på en skitse i finanslovsforhandlingerne – den første, vi lavede – og da Dialog mod Vold pludselig stod på skitsen fra sidste års finanslovsforhandlinger med en permanent bevilling.
Det var et af de der øjeblikke, som man sådan husker og tænker: Der fik vi den sørenjenseme – man må ikke bande.
Grunden til, at jeg fortæller historien, er, at jeg ved, at jeg ikke var den eneste inde i det der forhandlingslokale, for jeg sad rent faktisk med nogle folk fra nogle andre partier, som havde det på præcis samme måde.
Sågar kassemesteren, finansministeren selv, syntes, tror jeg, at det var en af de dejligere indrømmelser at give inde i det forhandlingslokale.
Og når jeg siger det, ja, så siger jeg det, både fordi det er en god historie, men også fordi jeg gerne vil understrege, at vi faktisk mener, at det her er et vigtigt område.
Vi bliver ved med at tale om det fremover, og vi kan slet ikke afvise, at det kommer op i finanslovsforhandlinger.
Men skal tingene blive til virkelighed ud over et beslutningsforslag, skal vi ind og finde pengene til det.
Så tak for forslaget.
Jeg håber, at vi får et øjeblik som det, jeg omtalte, igen i forbindelse med næste finanslov.