Peter Hummelgaard (S), 2020-05-26:
Mange tak for ordet, og også tak for den meget direkte opfordring fra hr. Torsten Gejl på samrådet i Beskæftigelsesudvalget den 27. februar om at tage ordet under andenbehandlingen af B 34 om en total afskaffelse af gensidig forsørgerpligt, som man kalder det i borgerforslaget.
Det er vigtigt for mig indledningsvis at slå fast, at regeringen bakker fuldt op om selve muligheden for at fremsætte og behandle borgerforslag i Folketinget.
Derfor vil jeg selvfølgelig gerne for min del bidrage til en god afsluttende debat af det her borgerforslag, ikke mindst når nogle har haft den oplevelse, at borgerforslaget ved førstebehandlingen blev diskuteret på et fejlagtigt grundlag.
Det er også derfor, at jeg har mødtes med gruppen bag borgerforslaget og talt med flere, som er optaget af spørgsmålet.
Det har givet mig en bedre forståelse af intentionerne, og det har bekræftet, at der er et stort demokratisk engagement i den her sag, som jeg både anerkender og har stor respekt for.
Gennem Folketingets behandling af beslutningsforslaget har jeg og finansministeren gennem svar på en række spørgsmål og et samråd om emnet haft lejlighed til at præcisere de forskellige tvivlsspørgsmål, der opstod.
Men under behandlingen blev der stillet et mere generelt spørgsmål om, hvordan vi, altså Folketinget og regeringen, for fremtiden håndterer borgerforslag, når det som dette forslag kun løst beskriver, hvad det præcis er, man ønsker at opnå, eller hvis der er tvivl om, hvad der er forslagets intentioner.
For mit eget vedkommende vil jeg gerne sige, at vi fremover tidligere i processen vil søge at afdække nærmere, hvad hensigten og rækkevidden med et forslag er, hvis det som i denne sag er uklart, og den uklarhed synes jeg jo også i meget betydelig grad har vist sig i debatten i Folketingssalen i dag.
Med det sagt
vil jeg bevæge mig tilbage til selve indholdet i beslutningsforslaget om fjernelse af gensidig forsørgerpligt.
Jeg har noteret mig Beskæftigelsesudvalgets betænkning, herunder både at et flertal har indstillet beslutningsforslaget til forkastelse, og at Enhedslisten og Alternativet har stillet fire ændringsforslag, som de har indstillet til vedtagelse.
Enhedslisten og Alternativet fremhæver, at en afskaffelse af aftrapningen af ydelser i pensionssystemet som følge af en eventuel partners indtægt vil medføre merudgifter efter skat, tilbageløb og adfærd på knap 0,5 mia. kr. årligt.
0,5 mia. kr. om året er nu også ganske mange penge, som vil kræve hårde prioriteringer, også i den her tid.
For det første synes vi i regeringen selvfølgelig, at man på en eller anden måde skylder at anvise, hvorfra den finansiering skal komme, og for det andet synes jeg også, at debatten i dag har vist, bl.a. med Karsten Hønges henvisning til det spørgsmål, der blev stillet tilbage i december måned, at lige præcis det forslag og den måde, det er indrettet på, også har betydelige negative virkninger for en lang række folkepensionister.
Alligevel er det jo ikke økonomi og prioriteter, som optager mig mest i det her spørgsmål.
Derfor ændrer præciseringen af beslutningsforslaget med Enhedslisten og Alternativets ændringsforslag ikke på regeringens stillingtagen.
Når det ikke er økonomien, der er den afgørende faktor i den her sag, så skyldes det, at forslaget ændrer ved et bærende princip i vores velfærdssystem, nemlig at vi målretter ydelserne til dem, der har mindst og har brug for mest.
De lavere satser og den fælles indtægtsregulering er med til at sikre en hensigtsmæssig og målrettet brug af skattefinansierede ydelser, og at vi kan opretholde det velfærdssamfund, vi har i dag.
Det betyder ikke, at jeg ikke har sympati for ønsket om, at ydelserne var højere – det tror jeg sådan set gælder for rigtig mange ydelsesmodtagere – men for at det samfundsøkonomisk kan løbe rundt og at vi kan opretholde det bærende princip i velfærdssamfundet, vi har i dag, nemlig at der er en rimelighed i, at ydelserne målrettes dem, som har mindst, bakker regeringen derfor ikke op om beslutningsforslaget, ligesom jeg også noterer mig at et flertal i Folketinget ikke gør det.
Tak for ordet.