Bent Bøgsted (DF), 2020-02-04:
Tak for forklaringen fra hr. Karsten Lauritzen.
Det har jeg helt forståelse for, for Dansk Folkeparti er også med i aftalen.
Jeg skal bare lige høre om noget.
Nu har vi haft en del diskussioner, og hr. Karsten Lauritzen er jo forsvarsordfører, men så har han en kollega, hr. Hans Christian Schmidt, der har den helt stik modsatte holdning, i forhold til hvad hr. Karsten Lauritzen står og siger – i hvert fald udadtil giver han indtryk af det.
Jeg ved ikke, hvad der sker i Venstres gruppe, men hvem står for forsvarspolitikken og det her om Flyvestation Skrydstrup?
Er det hr. Karsten Lauritzen, der bestemmer, hvordan det skal være, eller er det hr. Hans Christian Schmidt?
For ifølge hr. Hans Christian Schmidt skal der ske helt andre ting og sager nede i Skrydstrup, men er det sådan, at Venstre vil føje hr. Hans Christian Schmidt, eller har hr. Karsten Lauritzen hele Venstres opbakning til den linje, som hr. Karsten Lauritzen nævner her fra talerstolen?
Tak for det, formand.
Jeg tror, jeg vil starte der, hvor hr. Lars Boje Mathiesen stoppede, nemlig med toget.
Det er det, der sker med EU-toget.
Man er stået på, og hvis ikke man står af i tide, fortsætter man til EU's endestation, som er en fælles EU-nation, hvor vi har givet afkald på rigtig mange af de muligheder, de regler, de love og den selvstændighed, vi har i Danmark.
Det her er et af de spor, hvor man egentlig må erkende, at mange fortsætter til endestationen, men i Dansk Folkeparti har vi valgt at sige, at det skal vi ikke være med til.
Vi skal stå af.
Når man kigger på det, der sker i EU, er det jo lidt mærkværdigt, at Det Europæiske Råd før brexit havde besluttet at give medlemslandene mulighed for at indeksere velfærdsydelser som bl.a. børnepenge, dagpenge osv.
Det var så godt nok afhængigt af, at Storbritannien blev i EU, men da de så holdt fast i, at de skulle have deres brexit, siger Det Europæiske Råd: Nej, nej, så skal de andre lande godt nok ikke have lov at få den mulighed for at indeksere sociale ydelser.
Det var sådan en pression mod Storbritannien, altså at de trods alt kunne få lov til det, hvis de blev i EU, og så var de jo nødt til at give de andre lande det også.
Men da det ikke lykkedes at tryne Storbritannien og de holdt fast i deres egen indstilling til, at de ville ud af EU, besluttede de store herrer og damer nede i Bruxelles, nede i Tyskland og Frankrig, – det er såmænd nok de to lande med hr. Emmanuel Macron og fru Angela Merkel, der er i spidsen af det hele – at fjerne den regel.
Så skulle det ikke være sådan.
Så skulle Danmark i hvert fald ikke have den mulighed, og der var heller ikke nogen andre lande, der skulle have mulighed for at indeksere.
De tryner lige alle andre lande igen.
Så kommer regeringen godt nok og siger, og det gjorde den tidligere regering også, at de arbejder for, at vi skal have mulighed for at indeksere dagpenge, og at de arbejder for, at vi skal have mulighed for at indeksere børnepenge og beskytte de sociale regler.
Men vi kan ikke gøre det, fordi EU siger, at vi ikke må.
Vi er nødt til at indordne os under EU-reglerne.
Og de fleste partier her i Folketinget er jo EU-venlige partier, så når fru Angela Merkel i Tyskland og hr. Emmanuel Macron i Frankrig bjæffer, piber de danske EU-partier.
Det er egentlig det, der er resultatet af det.
Man underkaster sig én gang for alle det store stygge EU: Danmark skal i hvert fald ikke have lov at have nogen selvstændighed; de skal ikke have lov at bestemme selv.
Men hvis ikke man tager en prøvesag og finder ud af, hvordan noget er, opnår man ingenting.
Derfor er opfordringen jo, at man skal tage en prøvesag på det her og sige til EU: Det her vil vi simpelt hen ikke være med til; Danmark bestemmer selv over sine dagpenge.
Vi må tage en sag ved EU og se, hvordan EU stiller sig til det, i stedet for bare fra starten af at sige: Nej, det må vi nok ikke, fordi når EU siger, at vi ikke må, så må vi ikke, og så skal vi heller ikke prøve på det.
Jeg har altid lært fra barn af – det er måske også derfor, jeg har været ude på arbejdsmarkedet i lang tid, inden jeg kom ind i Folketinget – at man skal prøve at opnå det, man gerne vil, og hvis ikke man prøver, opnår man ingenting.
Og det er det, der sker i den her situation.
Det betyder jo så også noget i forhold til de nye regler, der nok også kommer, hvor dagpengeperioden for udlændinge bliver sat ned, så man kun skal være 1 måned i Danmark for at have ret til at få 6 måneders dagpenge med hjem, hvis man søger arbejde.
Det vil sige, at bulgarere kan komme til Danmark i 1 måned, og hvis de ellers har optjent dagpenge i Bulgarien, kan de få dagpenge med sig og leve som grever og baroner, hvis de så tager derned i 6 måneder.
De betaler ikke ret meget for at være medlem dernede og optjene dagpenge, og dagpengene er heller så store.
Det svarer kun til 6.900 danske kroner.
De har billigere varer, billigere købekraft, billigere huslejer og det hele.
Og så siger ministeren, at det jo er for dem, der har været her i Danmark, og at de har stiftet familie.
Vi har en hel del polakker i Nordjylland, der har taget familien med, også rumænere, og de kunne da aldrig drømme om at tage til deres hjemland og søge arbejde.
De bliver da i Danmark.
Her har de bedre forhold, og de har taget familien med og det hele, og når de har gjort dét, rejser de da ikke til det land, de kommer fra for at søge arbejde igen.
Ministeren må også kunne høre, at det lyder sådan lidt mærkeligt.