Torsten Gejl (ALT), 2017-04-21:
Tak til Enhedslisten for at rejse den her debat, som jo ligger meget fint her, nemlig før førtidspensions- og fleksjobreformen skal evalueres.
Reformen fra 2012-2013 har givet anledning til rigtig, rigtig meget debat både i og uden for Folketinget.
Den har ført til utallige samråd og forespørgsler og masser af historier i pressen om syge og pressede borgere, som hang fast i ressourceforløb med jobprøvning og indimellem sengepraktikker, som de egentlig bare blev dårligere af.
Den har ført til masser af demonstrationer, hvor syge danskere og alle dem, der bekymrer sig om dem, har prøvet at gøre opmærksom på deres problemer.
Den har også ført til oprettelsen af en lang række facebookgrupper, som »Jobcentres ofre«, »Syge siger stop« og »Reformer får ikke lamme til at gå«.
Som navnene antyder, er der tale om syge danskere, der føler sig umådelig pressede – ikke bare af deres sygdomme, skader og sociale udfordringer, men også af det system, de troede ville hjælpe dem, hvis de blev ramt af ulykker.
Problemet er, at ressourceforløbene er blevet et næsten ubestigeligt bjerg mellem meget syge borgere og den førtidspension, som er den eneste løsning for mange, og som halvdelen af dem alligevel ender med at få.
De åbenlyse problemer med reformen har medført en række små lapninger.
Det har dog ikke været nok til at forhindre de problemer, som borgerne oplever med ressourceforløbene, og derfor heller ikke nok til at dæmpe protesterne mod dem, hverken fra politikerne eller befolkningen.
Det har betydet, at man både i forligskredsen bag førtidspensions- og fleksjobreformen og i satspuljekredsen har lavet endnu en række indsatser for at skabe bedre ressourceforløb.
I satspuljekredsen har vi i Alternativet været glade for at lægge stemmer til en pulje med ca. 40 mio. kr. til at forbedre og målrette ressourceforløbene, så der kommer et styrket fokus på borgerinddragelse, kommunernes sagsbehandlingstider og et bedre match mellem borgerne og virksomhederne, når der skal etableres praktikophold.
Puljen forsøger bl.a. at løse et af de problemer, som de borgere, der selv har været i berøring med ressourceforløbene, igen og igen fremhæver, nemlig de alt, alt for lange sagsbehandlingstider.
Problemerne omkring ressourceforløbene er dog så komplekse, at der skal mere til, før demonstrationerne stopper, før alle de dårlige historier i medierne stopper, og før borgerne kan koncentrere sig om at få det bedre, uden at så mange af dem skal bruge kræfter på at være i en proces, der bare gør dem dårligere.
Jeg modtager stadig væk henvendelser fra borgere, der er taknemlige for den hjælp, som de fik til at komme videre i deres liv.
Så det skal også siges, at der også findes eksempler på gode ressourceforløb og på borgere, der er glade for deres ressourceforløb.
Jeg modtager henvendelser fra borgere, som er utrolig glade for den måde, som de blev mødt på af deres sagsbehandler og ressourceteamet, og som føler, at de indsatser, de har været igennem, har givet mening i deres liv.
Men det berettiger ikke til, at andre syge og svage borgere slides op i meningsløse jobprøvninger og endeløse ressourceforløb.
Ressourceforløb skal kun være for dem, der har glæde af det.
Derfor er vi glade for, at førtidspensions- og fleksjobreformen skal evalueres i år, og vi håber på, at forligskredsen har hjerte og mod til at åbne reformen og justere den på plads, så vi ikke spilder ressourcer på, at samfundets mest udsatte borgere får aktiviteter, der ikke er relevante for deres liv.
Det er ikke ideer til forbedringer af reformen, der mangler.
I Alternativet har vi i lang tid drøftet ideer til forbedringer af førtidspensions- og fleksjobreformen sammen med både eksperter, organisationer og brugere.
Mange syge borgere har efterspurgt den ændring, der er i det forslag til vedtagelse, som Alternativet sammen med DF og Enhedslisten har fremsat i dag, nemlig at man skal kunne få tilkendt en førtidspension, hvis ens arbejdsevne er på under et bestemt antal timer om ugen, f.eks. 10 timer.
Så skal man kunne få sin førtidspension.
Man kan så vælge at gå ud i et minifleksjob, men det er dér, man skal kunne slippe.
Jeg vil slutte af med at videregive nogle af de ideer til forbedring, som kommer fra borgere, der er direkte eller inddirekte berørt af ressourceforløbene.
Jeg tolker nemlig den her debat, som at forligskredsen faktisk er åben over for at lave de forandringer, der skal til, og ikke kun til at tæve kommunerne på plads.
Jeg hører, at hr. Leif Lahn Jensen ligefrem siger, at man er klar til at tage fat på de massive problemer, der er.
Jeg hører også fru Laura Lindahl være åben over for, at det godt kan være, at det er lovgivningen, der skal justeres.
Her har danskere, som vi er i kontakt med, og som har været i berøring med ressourceforløbene, foreslået en stærkere socialpolitisk vægtning af visitationskravene, så færre ender i et ressourceforløb, hvor udfaldet alligevel bliver en tilkendelse af førtidspension.
Det er én idé.
En anden idé til forligskredsen er, at et ressourceforløb fortsat udformes som et tilbud, men gøres til en skriftlig kontrakt mellem borger og kommune med klare mål for indsatsen, perioden og en exitstrategi.
Mulighederne for exit af et ressourceforløb skal nemlig sikres på en måde, så vi aldrig opnår, at en borger bare ender på en ny offentlig ydelse, som resulterer i nye udredningsforløb, herunder kontanthjælp osv. Nu kan jeg se, at formanden har rejst sig op, så jeg vil slutte med at sige, at disse og andre forbedringsforslag fra borgerne allerede er sendt til forligskredsen, og i Alternativet håber vi på, at partierne bag førtidspensions- og fleksjobreformen vil bruge disse og alt den anden tilgængelige inspiration til at justere reformen på plads, så vi kan give vores mest udsatte borgere den støtte, de har brug for, til at komme videre i deres liv.