Mads Olsen (SF), 2026-02-05:
Tak for ordet, formand.
Som den forrige taler sagde, er det her jo en festdag for de mange, som vi i dag siger ja til skal have dansk statsborgerskab – i hvert fald inden for det næste stykke tid, for der er lige nogle formaliteter først.
Men der er også hele den her politiske diskussion omkring indfødsret, hvor det her må siges at være en temperaturmåling af området.
Lad mig starte med det positive, det lette først, nemlig at ønske et stort tillykke til alle jer, der lige om lidt bliver danske statsborgere.
For når Folketinget er færdige med behandlingen af det her punkt, er det ikke bare et punkt på dagsordenen, som man kan sætte et flueben ud for, det er en milepæl i jeres liv, og det er faktisk en stor dag for Danmark også.
Dansk statsborgerskab ikke bare en kupon, man trækker i en automat; det er ikke en formalitet; det er ikke et stempel, man bare får udleveret.
Det er en nøgle til at høre til og være en del af det, vi kalder Danmark, ikke bare som land, men også som fællesskab som Danmark.
Danmark er demokrati og rettigheder, ligestilling og frihed, foreningsliv og tillid.
Ja, Danmark er et land, hvor vi må tro, tale og leve, som vi vil, men hvor vi også forventer noget af hinanden, for i Danmark lever vi ikke bare side om side, nej, vi lever sammen, og vi er et land, hvor fællesskabet griber ind, når man falder, hvor vi hjælper, når nogle bliver syge, og hvor uddannelse ikke skal afhænge af, hvad ens forældre tjener.
Man kan næsten høre det som en slags dansk grundmelodi – »Der er et yndigt land« – men det er kun yndigt, hvis vi passer på det, og hvis vi holder fast i, at frihed, tillid og fællesskab er hinandens forudsætninger.
Her kommer statsborgerskabet ind, for med dansk indfødsret følger ikke bare rettigheder, der følger også et ansvar – et ansvar for at bidrage, for at tage del, for at stå vagt om demokratiet og respekten for andre mennesker.
Det er lige præcis derfor, det betyder noget.
Det er lidt som i matador, hvor man hurtigt finder ud af, at Korsbæk ikke bare er en by; det er også et fællesskab med spilleregler, uskrevne såvel som skrevne, og man bliver ikke en del af det bare ved at flytte ind.
Man bliver en del af det ved at deltage i uenighederne, i arbejdet, i drømmene og i ansvaret.
Derfor giver det mening, at vi i dag kan sige: Nu hører jeg ikke bare til i hverdagen; nu hører jeg også til i demokratiet.
På vegne af SF vil jeg derfor ønske jer et varmt tillykke og held og lykke fremover.
Det er dem, som for manges vedkommende er opvokset her i landet, taler perfekt dansk og er fuldt ud velintegreret, men som er kommet hertil som det, der på lovforslaget hedder bipersoner, hvad man kan være, indtil man fylder 18 år, og som, fordi regeringen har udskudt lovforslaget på baggrund af EU-formandskabet, derfor når at fylde 18, inden det her lovforslag er færdigbehandlet og der er grundlovsceremoni osv., og derfor ikke når at blive danske statsborgere i den her omgang, og som derfor må vente i adskillige år, inden de bliver det.
Jeg har snakket med mange af de her borgere, og det er danskere, der siger, at det betyder noget, at man kan tage med på studieturen, og at man kan tage på udlandsophold, når man studerer.
Det betyder noget for ens liv, ikke bare følelsen af at høre til, følelsen af at kunne deltage i demokratiet, i valghandlingen, som forhåbentlig kommer meget snart, men også de helt lavpraktiske ting som f.eks. muligheden for at blive politibetjent.
Det er ærgerligt, at de ikke er det.
Så er der jo også hele den her snak om danske værdier.
Jeg forstår helt ærligt ikke, hvordan man som Dansk Folkeparti kan stå her og sige, at man ikke vil give statsborgerskab til antidemokrater – det er en fin holdning, som vi sådan set også bakker op om i SF – og så samtidig ikke vil afvise at samarbejde yderligere i fremtiden med en mand, der har delt en video fra en nordirsk gruppe, der poserer med våben og i deres video siger til politikerne: I er legitime mål, og vi kender deres bevægelser.
Det er altså en mand, der på det punkt er det tætteste på en antidemokrat, vi kan komme, fordi han opfordrer til vold på baggrund af politiske meninger.
At man ikke kan afvise at samarbejde med sådan en mand og samtidig stå her og belære andre om, at man ikke skal give statsborgerskab til folk, der er antidemokrater, når man har haft sådan en antidemokrat af store dimensioner inde på Christiansborg, inde på demokratiets højborg, ja, det kunne jeg sige meget mere om, men jeg har kun 5 sekunder tilbage, så jeg vil bare nøjes med at sige, at det forstår jeg simpelt hen ikke.
Men SF støtter lovforslaget.