Søren Pape Poulsen (KF), 2018-10-25:
Tak for det, og tak til ordførerne for de mange overvejelser og indlæg her i dag.
Sikke en god debat, det har været.
Lovforslaget gennemfører som bekendt en række af initiativerne i regeringens udspil »Ét Danmark uden parallelsamfund – Ingen ghettoer i 2030«.
Efter årtiers fejlslagne udlændinge- og integrationspolitik står vi i en situation, hvor alt for mange indvandrere og efterkommere er endt uden tilknytning til det omgivende samfund, uden uddannelse, uden job og uden at kunne tilstrækkeligt dansk.
Der er opstået parallelsamfund, og det kan og skal vi ikke acceptere.
Vi skal have et sammenhængende Danmark, der bygger på demokratiske værdier som frisind, frihed, ligeværd, tolerance, ligestilling.
Vi vil sætte en stopper for den udvikling, hvor de, der lever i parallelsamfund, ikke møder det almindelige Danmark, og vi vil sætte en stopper for, at vi nogle steder ser en adfærd, der er i strid med de danske værdier, som vores samfund bygger på.
Vi skal forebygge og vi skal nedbryde parallelsamfund, og derfor er det nødvendigt, at vi reagerer, hvis et boligområde igen og igen oplever utryghedsskabende kriminalitet, og at vi sikrer, at alle børn får en god start på livet, og det er netop det, som er formålet med lovforslaget.
Først og fremmest slår vi jo med lovforslaget hårdt ned på kriminalitet, der kan fastholde et område i utryghed.
Vi har gennem årene set eksempler på, at unge dominerer et boligområde med vold, trusler, hærværk og afpresning, så trygheden og sikkerheden for beboerne og andre, der færdes i området, har lidt alvorlig skade.
Det er selvfølgelig helt uacceptabelt, og derfor giver lovforslaget politiet et nyt værktøj i kampen mod den form for utryghedsskabende kriminalitet – det, som kan blusse op i en periode, og man så kan sætte ind over for.
Politiet får mulighed for at indføre en skærpet straf-zone i et afgrænset tidsrum, hvis der i et område opstår et ekstraordinært kriminalitetsbillede, som er væsentlig egnet til at skabe utryghed for beboere og andre, der færdes i området.
Det er jo et værktøj, der kan bruges alle steder i Danmark, hvor politiet vurderer at betingelserne er opfyldt.
Der kommer til at stå – det her er jo politisk – hvad det er, der skal være opfyldt, hvad det er for nogle ting, der gør, at man lige pludselig fra politidirektørens side kan sige, at der nu er en skærpet straf-zone.
Hvis man så begår kriminalitet der, ja, så bliver man straffet med dobbelt straf.
Det har der været mange kommentarer til i dag.
Jeg får nok også lejlighed til at svare på noget af det, men det er mig en gåde, at vi kan have en debat her i dag, der handler om, hvorvidt det her er lighed for loven eller ej.
Det ligger simpelt uden for min fatteevne, at vi kan have sådan en debat.
Altså, når man i et område ser, at det er blusset op – der er måske brændt containere af, sket ekstra mange indbrud, og der er sket en hel masse ting – og vi så indfører en skærpet straf-zone for at dæmpe det ned, så gælder det jo alle, der vælger at lave kriminalitet i det område, uanset hvor de bor og hvor de kommer fra.
Når vi nogle gange diskuterer det her, er det, som om summen af kriminalitet er konstant, eller som om kriminaliteten bare vil flytte sig.
Det er jo ikke det, det handler om.
Det handler om i en periode at sætte ind i boligområder, hvor det, der foregår, beviseligt er helt galt, fordi det er blusset op, og at vi derfor skal have bragt det ned igen.
Det er derfor, der bliver sat ind.
Jeg kan så forstå, at dem, der mener det her, har tænkt sig at fremsætte et forslag i Folketingssalen, der handler om, at hvis man kører for stærkt ved et vejarbejde, f.eks. i Holbæk, skal man ikke straffes hårdere i dag, selv om det er en skærpende omstændighed, hvis man kører for stærkt, hvor der er et vejarbejde, fordi der er nogle, vi skal passe på.
Men det kan jeg så forstå er fuldstændig i strid med alle retsprincipper og et tegn på ulighed for loven.
Det er jo sådan set det samme her.
Jeg er enig i, at en skærpet straf-zone tit vil være i et udsat boligområde; det er da klart.
Det er da klart, fordi det er der, man kan se der bliver begået meget kriminalitet: Nogle unge rødder render rundt og sætter ild til alt muligt og begår hærværk eller vold.
Så er det da godt, at de borgere, der bor i det område, ved, at vi står på deres side, og at vi sætter ind med ekstra tiltag, der gør, at de her rødder kan blive dæmpet ned og kan mærke konsekvensen af deres handlinger.
Jeg blev i øvrigt utrolig overrasket over noget af fru Rosa Lunds indlæg.
Jeg citerer det ikke ordret, fordi jeg simpelt hen ikke kunne nå at skrive det ned, fordi jeg blev så begejstret.
Enhedslisten sagde noget med, at hvis man lavede hærværk og andre ting, ja, så kunne det være, at man skulle rydde op efter sig selv.
Det handlede om at sætte tidligt ind, gøre noget tidligere, og at tingene havde en konsekvens.
Jeg glæder mig til den 6. november, hvor vi skal diskutere regeringens ungdomskriminalitetspakke, som jeg hører en stor opbakning til fra Enhedslisten her i dag.
Jeg ved godt, at det ikke er det her lovforslag, men med de bemærkninger bliver det jo en fest, vi skal have den dag, med opbakning fra et helt, helt uventet sted.
Der kommer sikkert spørgsmål om strafzoner, og det diskuterer jeg gerne, for det handler sådan set om, at vi stiller os på de rigtiges side, altså på lov og orden-siden, på de menneskers side, der vil bo i et fredeligt samfund.
Men det er jo ikke kun i boligområderne, vi skal skabe tryghed.
Det skal vi også inden for hjemmets fire vægge.
Vi skal sikre os, at børn får en god start på livet.
Det kan have alvorlige og vidtrækkende konsekvenser for et barn, hvis forældrene sender barnet til udlandet til forhold, der kan bringe barnets sundhed eller udvikling i fare.
Det kan jo være tilfældet i forbindelse med såkaldte genopdragelsesrejser.
Det kan være ødelæggende for et barns fremtidige muligheder, hvis det på genopdragelsesrejsen udsættes for vanrøgt og mishandling, eller hvis barnet bliver socialt isoleret i udlandet.
Med lovforslaget sætter vi hårdt ind over for sådan en negativ påvirkning og understreger over for forældre, der overvejer at sende deres barn til udlandet til skadelige forhold, at det ikke kan accepteres.
Det er samtidig vigtigt, at vi tager de nødvendige skridt for at forhindre, at forældrene kan sende deres børn på sådanne udlandsophold.
Derfor er der i lovforslaget lagt op til, at politiet i sager, hvor der er grund til at antage, at et barn vil blive sendt på en såkaldt skadelig rejse, skal kunne inddrage barnets pas eller nægte at udstede det, så forældrene ikke har mulighed for at sende barnet til udlandet.
Nægtelse af udstedelse af et pas skal selvfølgelig ikke være en straf for barnet.
Derfor vil barnet kunne få udstedt et midlertidigt pas – et såkaldt provisorisk pas – hvis det er nødvendigt for barnet for f.eks. at komme med på en lejrskole eller deltage i et sportsstævne.
Endelig er det helt afgørende for, at børn får en god start på livet, at det bliver opdaget så tidligt som muligt, hvis der er et barn, der har behov for særlig støtte.
Det kan f.eks. være, fordi barnet bliver udsat for vold eller overgreb i hjemmet.
I den forbindelse spiller fagfolk en helt central rolle.
Ud over forældrene er det oftest fagpersoner som pædagoger, lærere og sundhedsplejersker, der har den tætteste kontakt til børnene.
Det betyder, at fagpersonerne er i en position, hvor de tidligt kan opdage, om et barn har behov for særlig støtte, og underrette kommunen om det.
Her har lederen af f.eks. dagtilbud og skoler et særligt ansvar for at understøtte kulturen og for, at der sker underretning, hvis man bliver bekendt med børn, der mistrives.
Derfor gennemfører det her lovforslag en generel skærpelse af straffen i straffeloven for pligtforsømmelser begået af ledere i det offentlige, så lederne i højere grad bliver bevidst om deres store ansvar og om konsekvenserne, hvis de ikke lever op til det.
Jeg har jo selv været skolelærer i 10 år.
Der er jo en pligt til, at man underretter om det, hvis man ser noget.
Men det her skal sådan set mere sende et signal om, at vi ikke er i mål endnu.
Det er jo ikke sådan, at vi siger, at vi har et perfekt samfund, og at der slet ingen problemer er.
Vi er nødt til at være opmærksom på den her skærpede pligt.
Der mener vi så, at det er et ledelsesmæssigt ansvar at sikre, at der er den rigtige kultur på den enkelte arbejdsplads.
Derfor er den her skærpelse lagt ind.
Men man kan jo være helt rolig, for hvis alt er, som det skal være, kommer den her skærpelse ikke i brug.
Jeg synes bare også, det er et vigtigt politisk signal at sende fra Folketinget at sige: Det her skal I tage alvorligt. Vi har allerede implementeret mange initiativer for at bekæmpe parallelsamfund.
Det her lovforslag er endnu et skridt på vejen.
Med de bemærkninger skal jeg endnu en gang takke for indlæggene, og jeg vil se frem til den videre behandling af forslaget og ikke mindst til den debat, der måske følger af indlægget her.