Pia Kjærsgaard (DF), 2021-01-22:
Så er vi igen samlet for at drøfte og debattere regeringens værdipolitik med fokus på de udfordringer, der er.
Og vi kan jo allerede høre på nuværende tidspunkt, at der kan være stor enighed om, at der er rigtig mange udfordringer – med et pænt og positivt ladet ord – som følger med indvandringen.
Det er jo, som jeg sagde, blevet en fast årlig tradition, hvor Folketingets partier kan vende den udlændingepolitiske situation og sætte fokus på nogle aktuelle emner.
Lad mig starte et sted, hvor der i årevis har været et problem.
I årtier har det været sådan, at Danmarks Statistik opdeler verdens lande i vestlige og ikkevestlige lande.
Sagen er, at gruppen af ikkevestlige lande spænder enormt vidt og er meget upræcis i forhold til at sætte fingeren på ømme punkter, altså der, hvor problemerne med indvandrerne er, som vi i mange år ikke måtte tale højt om.
Lige så længe jeg kan huske – og det er efterhånden længe – har eksempelvis personer fra ikkevestlige lande haft en højere kriminalitetsrate end vestlige personer eller for den sags skyld danskere.
Det har f.eks. herboende personer fra Thailand, Filippinerne og Brasilien følt sig meget stødt over og faktisk med god grund.
For dykker man dybere ned i tallene, viser det sig, at personer fra de nævnte lande har en lav kriminalitetsrate og en høj beskæftigelsesrate i modsætning til personer fra Libanon og Somalia og statsløse palæstinensere m.fl., men det kommer ikke frem, når det hele blandes sammen i én stor pærevælling, som hedder ikkevestlige.
I Dansk Folkeparti har vi derfor efterlyst en opdeling af gruppen ikkevestlige.
Vi har foreslået en gruppe af muslimske lande, da vi har en klar fornemmelse af, at det er personer fra de lande, der udgør de store problemer.
Integrationsministeren har før jul bekendtgjort, at man fremover vil bruge en ny landegruppe, der kaldes MENAP-lande, og som består af typiske lande i Mellemøsten: Afghanistan og Pakistan, og så er Tyrkiet kommet til.
MENAP-landene er en international gruppering, og ministeren har så suppleret, som jeg sagde, med Tyrkiet, fordi vi har mange indvandrere derfra.
MENAP-landegruppen er en nyskabelse, og jeg opfatter det som en klar indrømmelse til alle dem, der har interesseret sig for det her område i årevis.
Pr. 1. januar 2020 var der 516.000 indvandrere og efterkommere fra ikkevestlige lande i Danmark, og af dem kommer godt 280.000 fra MENAP-landene, altså de lande, som giver enorme problemer for det danske samfund.
Nu bliver det muligt at sætte fingeren mere præcist på de problemer og udfordringer, der er med herboende personer fra de lande.
Vi skal handle på et oplyst grundlag, for vi skal have svesken på disken, som integrationsministeren plejer at sige.
Jeg går derfor ud fra, at Integrationsministeriet og Danmarks Statistik nu vil begynde at sprøjte statistikker ud med tal for den nye gruppe, så vi kan få et klarere billede af problemernes omfang med herboende folk fra Mellemøsten.
Så må jeg sige – og det er jo i modsætning til sidste år – at der er kommet et nyt problem.
Vi lever i en tid, hvor corona fylder rigtig meget, og uden undtagelse skiller mange indvandrere og efterkommere sig også ud her – desværre til den negative side.
I sensommeren 2020 begyndte det at komme frem, at smitten med coronavirus steg voldsomt i indvandrertunge kommuner.
Det somaliske og libanesiske miljø var hårdt ramt i Aarhus, og også på den københavnske vestegn var smitten blandt indvandrere stor.
I B.T. forklarede en indvandrer med libanesisk baggrund den 12. august om årsagen hertil: Grundlæggende lever muslimer efter den retningslinje, at det liv, vi lever nu, er en test.
Det vil sige, at der venter noget bedre, når vi er døde.
Det betyder, at man har en ligegyldighed over for coronavirus; det er alligevel højere magter, som bestemmer, om man får coronavirus.
Altså, alene sådan en sætning siger jo, hvor langt vi er fra hinanden.
Og det, der er problemet, er jo også, at det i familierne er sådan, at konen lytter til manden, i forhold til hvad man skal gøre i forhold til coronavirus, og manden lytter til imamen i stedet for at lytte til Søren Brostrøm.
Og det tror jeg ikke er særlig fornuftigt, men det er sådan, det er.