Mette Abildgaard (KF), 2025-05-16:
Tak, formand.
Tak for ordet, og tak til SF for at tage initiativ til den her debat.
Hvis ens børn ikke trives, trives man heller ikke selv.
Sådan tror jeg alle forældre har det, uanset hvor gamle ens børn måtte være.
Jeg tror også, at I kender udtrykket små børn, små problemer – store børn, store problemer.
Det er et udtryk, jeg som småbørnsmor har sat spørgsmålstegn ved, særlig efter sådan en nat med et par tænder, der er ved at bryde igennem, når man ikke har fået så meget sammenhængende søvn.
Men jeg må nok alligevel også sande, at jo ældre mine egne børn bliver, rummer udtrykket alligevel en vis sandhed, for jeg tror, at de fleste forældre ved, at der ikke er noget, der gør mere ondt, end hvis vores børn ikke trives, og i særdeleshed, hvis ikke de trives i de fællesskaber, som de møder, når de vokser op.
Jeg tror, at vi som forældre må have som mål, at vi evner at opdrage børn, som evner at begå sig i fællesskaber.
Der er ikke noget menneske, der har nok i sig selv.
Vi har alle sammen brug for at indgå i fællesskaber.
At føle en form for samhørighed er et fundament for det gode liv.
Vi har brug for at spejle os i andre, i at modtage respons fra andre.
Hvis vi skal minde os selv om, at man nok skal komme igennem det, også når livet er svært, har vi også brug for at se andre komme igennem det, når livet er svært, og det er jo det, vi gør i fællesskaberne.
Vi har brug for, at andre har tiltro til os og forventer noget af deres.
Derfor mener jeg ikke, at vi kan tale om trivsel uden også at tale om fællesskaberne i vores samfund.
Men ja, hvordan går det egentlig med vores børn og unges trivsel?
Jeg prøvede at spørge min 6-årige datter, før jeg puttede hende i går aftes.
Jeg fortalte hende, at vi skulle have den her debat i salen i dag, og jeg tænkte, at endelig var der noget, der måske interesserede hende lidt.
Jeg fortalte, at det handler om trivsel, og så siger hun: Jamen mor, hvad er trivsel?
Jeg prøvede at forklare hende, hvordan jeg så på trivsel, og jeg spurgte: Hvad skal der til, for at du ikke trives?
Jamen det er jo bare et spørgsmål, om man har det godt med vennerne – apropos det med at indgå i fællesskaber.
Det tror jeg er vigtigt at huske på, hvilket jeg også synes Liberal Alliances ordfører tidligere fik gjort klart.
Men kommissionen peger også på en bekymrende udvikling, som jeg også hørte blive anerkendt.
Vi kan se, at andelen af unge med dårlig trivsel stiger, særlig hos de unge piger.
Et af de fællesskaber i vores børns liv, som jeg tror er allervigtigst, og det har jeg valgt at dedikere min taletid til i dag, er vores folkeskole.
Jeg er enig i meget af det, der er sagt.
Der er mange gode anbefalinger, der bliver interessant at arbejde videre med.
Jeg vil hæfte mig ved folkeskolen og det fællesskab, den udgør.
Mere end 110.000 danske børn har over 10 pct.s fravær.
Over 10.000 børn har været væk fra skolen i mere end 3 måneder.
Det er rystende tal!
Bag de tal gemmer sig børn og familier i dyb krise.
Sidste år blev der udbetalt 2,2 mia. kr. i tabt arbejdsfortjeneste til forældre, som måtte blive hjemme på grund af mistrivsel.
Vi Konservative mener, det er på høje tid med en national handleplan, og vi har fremsat et beslutningsforslag her i Folketinget, og vi kommer til at blive ved med at have fokus på det her område.
Lad os inspirere af eksempelvis Hvidovre Kommune, som har vist, hvordan man med en helhedsorienteret indsats virkelig kan gøre noget på det her område. Tiden er stukket af fra mig.
Jeg er lige kommet retur fra barsel og har nok lidt undervurderet, hvor hurtigt tiden forsvinder i sådan en forespørgselsdebat her.
Jeg havde et afsnit, jeg i virkeligheden havde glædet mig til at tale om, nemlig hvordan vi også skal huske familien i det her, hvordan fundamentet for trivsel, også når livet er svært, skal skabes i familien.
Så når vi snakker om børn og unges trivsel, må vi ikke glemme også at snakke om, hvordan vi styrker familierne og giver familierne kompetencerne til at hjælpe børn og unge.
Det må blive en anden gang.
Tak for ordet.