Pia Kjærsgaard (DF), 2019-12-05:
Lovforslaget er jo en næsten uændret genfremsættelse af L 192 fra i foråret, der ikke blev færdigbehandlet før folketingsvalget.
Det er godt, at 14 nugældende love reduceres til 3, og at antallet af bekendtgørelser reduceres fra 40 til ca. 20.
Det er mere brugervenligt at samle mange love i én lov, og de fleste love videreføres blot i dette nye lovforslag.
Det er godt, at loven vil ændre navn fra tidligere at have heddet dyreværnslov til nu at skulle hedde dyrevelfærdslov.
Det er mere i pagt med tiden og signalerer jo også et andet syn på dyr i dag end tidligere.
Man kan sige, at tidligere var synet på dyr, at de skulle værnes mod dårlig behandling og dyrplageri; nu er sigtet en ordentlig behandling af dyr.
I forhold til det lovforslag, som Folketinget behandlede i foråret, er lovens formål udtrykt i § 1
blevet udvidet og præciseret.
Den tidligere version var for vag, og nu er det bedre.
Lovens § 1 og 2 er grundlaget for loven.
De er udgangspunktet for, hvordan dyr skal behandles, og alle efterfølgende paragraffer skal ses i lyset af dem.
Som nævnt er det godt, at § 1 er ændret til det bedre, men § 2 er stadig væk uændret.
Dansk Folkeparti ønsker, at bestemmelsen præciseres, så det fastslås, at dyr er levende og sansende væsener, der skal behandles forsvarligt og beskyttes bedst muligt mod smerte, lidelse, angst, varigt mén og væsentlig ulempe.
Tilføjelsen er altså, at dyr også er sansende væsener.
Det er noget, vi har diskuteret før, og egentlig kan det overraske negativt, synes jeg, at ministeren ikke har taget det med denne gang.
Flere organisationer peger i deres høringssvar på det samme.
Jeg håber, at ministeren af sig selv vil være imødekommende og komme med ændringsforslag eller indrømmelser om denne tilføjelse; ellers må andre jo gøre det.
§ 3 er også uændret fra i foråret.
Vi ønsker »naturlige« indsat før »adfærdsmæssige og sundhedsmæssige behov«.
Også her gælder det, at hvis ikke ministeren selv kommer med indrømmelsen om tilføjelsen, kommer vi med ændringsforslag.
Lovforslaget indeholder mange ministerbeføjelser.
Ministeren får derved ret til at udstede bekendtgørelser på mange områder.
Et af disse områder er udtrykt i lovforslagets § 25, stk. 2, hvor ministeren får beføjelse til at fastsætte regler om aflivning, herunder slagtning, af dyr.
Jeg går ud fra, at bekendtgørelsen om slagtning og aflivning af dyr, der er fra 2014, fortsat vil være gældende.
Den indeholder i §§ 9-11 regler for slagtning efter religiøse ritualer, og de regler er efter mange års diskussion blevet bedre.
Jeg tager det med, selv om det ikke lige direkte står i lovforslaget, for jeg synes faktisk, at det hører med.
Der er et udbredt ønske om, at man som forbruger skal kunne se, om det kød, man køber, er slagtet rituelt eller ej, altså en mærkningsordning.
Endvidere kunne det være godt, at ministeren kunne sikre offentligheden viden om de afgifter, som virksomheder betaler for halalcertifikater og lignende, da disse afgifter finansierer forskellige islamiske aktiviteter.
Jeg skal opfordre ministeren til at gøre mærkning af rituelt slagtet kød lovlig og til at skabe gennemsigtighed, med hensyn til hvad pengene til halalcertifikater går til.
Det sidste her ved jeg godt falder lidt uden for behandlingen af lovforslaget, men når nu vi behandler det her meget store forslag, synes jeg som sagt faktisk, at det skal med, for der er så mange ministerbeføjelser, at det må være fair at tale om en af de bekendtgørelser, som mange borgere uden tvivl går op i.
Så jeg håber, at vi får et rigtig godt forslag omkring dyrevelfærd til sidst.