Mette Abildgaard (KF), 2025-06-04:
Tak for det.
Vi Konservative har været med til at indkalde til den her forespørgselsdebat, og det har vi, fordi det er afgørende for os, at vi skaber mere viden om de adoptioner, der er sket til Danmark, og under hvilke forhold de er gennemført.
Det skylder vi dem, det handler om, altså at lære af det, blive klogere, give afklaring.
Fokus i dag er på Sydkorea og de mange adoptioner, der skete derfra særlig i 1970'erne og 1980'erne, og her er konklusionerne jo klare: Der er sket alvorlige svigt i forbindelse med den internationale adoption, der har været, heriblandt til Danmark.
Vi har mange adopterede fra Sydkorea i Danmark, og derfor er der mange, der er berørt af det her, og det har jeg meget stor forståelse for.
Der har manglet et lovpligtigt samtykke for biologiske forældre i adoptioner.
Statsakkrediterede adoptionsbureauer har bevidst forfalsket adoptionspapirer og forbyttet børns identitet for bl.a. at imødekomme den store efterspørgsel på børn fra vestlige lande, heriblandt Danmark, og der har været økonomi indblandet.
Man har brugt flere år på undersøgelsen, og man har set på rigtig mange sager.
Nu siger jeg »sager«, men det er jo egentlig et frygteligt udtryk, for det er jo børn – børn og forældre, der uretmæssigt er blevet taget fra hinanden.
Forældrene er i nogle tilfælde blevet frarøvet deres børn, mens børn i andre tilfælde er blevet frarøvet deres forældre.
Det er både skrækkeligt og hjerteskærende.
Det gælder f.eks. Mia, som kom til Danmark som ganske spæd.
I hendes papirer stod der, at hun var for tidligt født, og hun blev bortadopteret, fordi hendes forældre ikke havde midlerne til at tage sig af et for tidligt født barn.
Men i virkeligheden fik Mias forældre at vide, at deres datter var død, og så blev hun bortadopteret.
Som forberedelse til debatten i dag genså jeg et DR-program, Horisont, hvor man mødte Louise.
Hun havde altid troet, at hun var adopteret som et forældreløst hittebarn, men det viste sig ikke at være sandt.
Hun siger meget præcist i programmet: Det må være en menneskeret at vide, hvem man er, og hvad man kommer fra.
Den refleksion var særlig opstået hos hende, efter hun selv var blevet mor, og det kan man jo godt forholde sig til.
Derfor er vi Konservative også optaget af, at vi i Danmark gør alt, hvad vi kan for at hjælpe de adopterede med at få indsigt i deres egne papirer og i deres egne sager.
Det kræver, at vi styrker PAS-ordningen, og derfor er vi også utrolig glad for, at vi derudover nu afsætter 20 mio. kr., som skal gå til at ansætte personale på ambassaderne i Sydkorea, Indien, Vietnam og Libanon.
Det drejer sig om personale, der skal hjælpe danske adoptanter med at få adgang til deres egne papirer og dermed også deres egen historie.
Det har man gode erfaringer med fra Chile, og dem bygger vi nu videre på.
Endelig er vi også rigtig glade for, at der bliver afsat 15 mio. kr. til uvildig, juridisk rådgivning til adoptanter, så man kan få hjælp til at få sin sag vurderet, altså om der er grundlag for at rejse et erstatningsansvar, og så er det op til domstolene at vurdere, om det skal tilkendes.
Jeg føler utrolig meget med de mennesker, børn og voksne, som er ofre på det her område.
Vi vil i Det Konservative Folkeparti gøre, hvad vi kan for at hjælpe den enkelte med at få indsigt i sin egen sag – de, der ønsker det, vel at mærke.
For vi er også nødt til at sige, at man ikke kan tage alle adoptanter over én kam; der er også nogle, der ikke ser sig tilbage, efter at de er blevet adopteret.
Tak for ordet.