runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Joachim Hoffmann-Petersen (KF), 2026-02-18:
Nogle gange byder livet på finurligheder, man ikke selv forventede.
For at citere Forrest Gump: Livet er som en æske chokolader.
Man ved aldrig helt, hvad man får.
I dag har jeg så trukket at holde en tale om støttestrømper.
Det havde jeg altså ikke lige set komme.
Jeg havde heller ikke lige set komme, at jeg skulle stå på landets fineste talerstol og forholde mig til afgrænsningscirkulæret, men sådan kan livet jo byde på mange finurligheder, og godt for det.
Dagens lovforslag handler om at sikre bevilling af individuelt tilpassede kompressionsprodukter.
Det adresserer en konkret og veldokumenteret problemstilling.
Igennem mange år har der hersket kaos mellem kommunerne og regionerne, fordi kompressionsprodukter både kan være et hjælpemiddel og et behandlingsredskab afhængigt af det konkrete formål.
Jeg tror, at man skal være jurist eller embedsmand for at kende den her forskel.
Jeg lærte det i hvert fald ikke på lægestudiet.
Men faktum er, at den her uklarhed har betydet, at borgere ikke har fået udleveret de produkter, de har ret til og brug for.
Det går jo ikke.
Det er ikke rimeligt, at borgerne skal vente på, at to myndigheder diskuterer ansvaret, og hvem der skal betale regningen.
Aftalen fastlægger, at regionerne skal udlevere 1 års forbrug i forbindelse med hospitalsbehandling og under fortsat behandling.
Kommunerne overtager ansvaret ved varigt behov efter mere end 1 år eller ved nyopstået behov uden et hospitalsforløb.
Det fjerner gråzoner og reducerer konflikter og styrker borgerens retssikkerhed, og godt for det.
Men hvis Folketinget skal lovgive, hver gang der er tvivl om afgrænsningen mellem kommuner og regioner, kommer vi til at få travlt.
På et eller andet tidspunkt fristes man til at fundere over, om ikke den her lov er et godt eksempel på, hvorfor der i Borgerligt fundament er beskrevet konceptet »én regel ind, to regler ud«.
Det går ud på, at en minister skal pege på to paragraffer, der kan afskaffes, hver gang der indføres en ny.
Ikke desto mindre kan Det Konservative Folkeparti stemme for forslaget.
Katrine Daugaard (LA), 2026-02-18:
Tak, formand.
I Liberal Alliance bakker vi op om forslaget, ikke fordi det er stor og smuk reformpolitik, men fordi det er helt basal oprydning i en snitflade, der alt for længe har været så tåget, at almindelige mennesker er endt som kastebold mellem kommune og region.
Det er jo i virkeligheden ret enkelt: Kompressionsprodukter kan være afgørende for at forebygge sorg, infektioner, smerter og forværring og for, at man kan fungere i hverdagen.
Men i årevis har borgerne oplevet, at systemet bruger mere energi på at diskutere, hvem der skal betale, end på at sikre, at borgeren faktisk får det, vedkommende har behov for.
Det er ikke en teoretisk problemstilling.
Ældre Sagen har gentagne gange peget på sager, hvor ældre med behov for kompressionsstrømper har været kastebold mellem myndigheder, og hvor begge parter afviser at udlevere dem, selv om behovet er tydeligt.
Ergoterapeutforeningen har dokumenteret konkrete eksempler.
En borger ved navn Annette oplevede at få frataget sin genbevilling, ventede et halvt år, fik begyndende skader og endte med selv at betale 15.000 kr., mens de offentlige systemer skubbede ansvaret rundt.
Det er præcis den slags absurditeter, der undergraver tilliden til velfærdsstaten.
Lovforslaget løser et meget konkret juridisk problem.
Servicelovens § 115 spærrer for det i dag, hvis hjælpen kan bevilges efter anden lovgivning.
Men netop på det her område har uklarheden om afgrænsningen mellem hjælpemidler og behandlingsredskaber gjort, at borgeren i praksis kan stå uden noget som helst, mens systemet afklarer det i ugevis og månedsvis.
Med det foreslåede § 115, stk. 2, får kommunalbestyrelsen mulighed for at yde støtte til individuelt tilpassede kompressionsprodukter efter § 112, uanset at hjælpen måske også kunne ligge et andet sted.
Det er sund fornuft, og det er et skridt væk fra kassetænkning og hen imod et system, hvor borgeren ikke betaler prisen for myndighedernes gråzoner.
Når det er sagt, fortjener ministeriet også et lille svirp, for det her er ikke en ny erkendelse.
Ankestyrelsen har skiftet praksis og ophævet principmeddelelser på området, netop fordi konstruktionen ikke hang sammen.
Branchen og aktørerne har i årevis påpeget, at borgere falder mellem to stole, fordi ansvaret er opsplittet og uklart, og alligevel har det taget meget lang tid at få lavet den helt nødvendige juridiske nøgle, så kommunerne faktisk kan handle, når borgerne står der.
Det er godt, at vi nu står her, men det er ærlig talt også på tide.
Vi ser lovforslaget som en nødvendig lappeløsning, der sikrer borgeren her og nu, men vi forventer også, at regeringen følger op med den mere grundlæggende og varige afklaring af snitfladen mellem behandlingsredskaber og hjælpemidler, så vi ikke skal lave særregler produkt for produkt, når systemet knirker.
For borgeren skal ikke være projektleder i sin egen sag.
Borgeren skal have hjælpen, og så må det offentlige altså selv finde ud af resten bagefter.
Derfor støtter Liberal Alliance lovforslaget, og jeg skulle hilse fra DF og sige, at de også støtter det.
Sophie Hæstorp Andersen (S), 2026-02-18:
Tak for den meget positive modtagelse af lovforslaget om kompressionsprodukter, som vi har til førstebehandling her i dag.
Som sagt udspringer lovforslaget af, at det lige nu er uklart og står uklart, om kompressionsprodukter som f.eks. individuelt tilpassede støttestrømper og andet skal gives af hjemmeplejen i kommunen som et hjælpemiddel efter serviceloven eller udleveres af hospitalet i regionen som behandlingsredskab efter sundhedsloven.
Det gør, at alt for mange falder ned i netop en bermudatrekant og falder ned imellem to stole.
Uklarheden bunder i, at et kompressionsprodukt, som det så smukt hedder, kan være både et hjælpemiddel og et behandlingsredskab, alt efter hvad formålet er for den enkelte borger.
Uklarheden betyder jo, at vi i dag ser borgere, der kommer i klemme i systemet og ikke får udleveret de produkter og hjælpemidler, som de har brug for, men må vente på, at kommune og region slås om, hvem det er, der har ansvaret.
Uklarheden betyder også, at borgere, der i flere år har fået udleveret de her kompressionsprodukter af kommunen, pludselig har fået at vide, at deres bevilling ophører.
Det oplevede både Jesper og Vivi, som pressen skrev om, i 2024 og i 2025.
Aftalen udstikker de overordnede rammer for, hvornår der skal udleveres de her produkter som f.eks. støttestrømper af hospitalet i regionen og af hjemmeplejen i kommunen.
Lovforslaget skal fjerne de juridiske barrierer, som man har oplevet der er i serviceloven, så det bliver sikret, at borgerne får de ting, de har behov for og ret til, i stedet for at blive kastet rundt mellem hospitalet og hjemmeplejen.
I sit høringssvar ved den eksterne høring udtrykker Ældre Sagen, hvis medlemmer jo ofte er dem, der kommer i klemme og ikke får hjælp, stor tilfredshed med, at der nu kommer juridisk klarhed på området,
og de er meget positive over for forslaget.
Under den samme høring er der fra Kommunernes Landsforenings side og Ankestyrelsens side også blevet peget på, at hvis hjemmeplejen i kommunerne skal kunne give kompressionsprodukter til borgerne i alle de tilfælde, hvor de efter aftalen har ansvaret, ja, så er der faktisk behov for, at vi yderligere tydeliggør i forslaget de tilfælde, hvor de efter lovforslaget har ansvaret, altså at hjemmeplejen i kommunen også skal kunne give kompressionsprodukter til borgerne som hjælpemiddel, selv om der egentlig er tale om et behandlingsmæssigt formål.
Det er jeg naturligvis lydhør over for, så derfor vil jeg arbejde på at stille et ændringsforslag til lovforslaget, så alle juridiske barrierer for, at denne aftale kan føres ud i livet, kan blive ryddet af vejen, og så Jesper og Vivi og alle andre borgere med behov for kompressionsprodukter kan få hjælp uden at komme i klemme i systemet.
Med det sagt er jeg glad for at kunne konstatere, at der her i Folketinget ser ud til at være bred opbakning til lovforslaget, og jeg håber, at det selvfølgelig også gælder det ændringsforslag, som jeg vil stille.
Jeg ser frem til behandlingen af lovforslaget i Socialudvalget og stiller mig naturligvis til rådighed i den sammenhæng og håber på, at vi kan få en hurtig behandling.
Tak for ordet.
Karina Adsbøl (DD), 2026-02-18:
Så synes jeg da ærlig talt, at regeringen skal komme i gang.
Altså, det nytter jo ikke noget, at man kan begå myndighedssvigt uden at det har nogen konsekvenser, uanset hvem der begår de her myndighedssvigt.
Ulovligheder er ulovligheder, hvad enten det er myndighederne eller andre, der begår dem.
Og selvfølgelig skal man tage hånd om det her og tage hånd om de her piger, og det skal man også fremadrettet.
Vi ved, at der forekommer negativ social kontrol, og vi ved, at vores kvindekrisecentre er overfyldt med kvinder med anden etnisk baggrund, som også kommer med børn.
Erik Veje Rasmussen (V), 2026-02-18:
Problemet er jo nok, at hvis man skal straffe myndighederne, altså en eller anden kommunal sagsbehandler, med en bøde på 20.000 kr., så går det jo typisk fra den lokale børnehave, skole eller noget andet.
Det gør det trods alt ikke, når det er en borger, der er tale om.
Jeg vil så sige, at de piger, som vi snakker om her i relation til at blive gift bort som mindreårige, skylder vi meget mere end det.
Vi skylder dem så meget i det danske samfund i relation til deres skolegang, deres muligheder for at gå til sport og alt mulig andet.
Så det, som vi snakker om her, er jo dybt sørgeligt, men det er bare en lille del af en stor sammenhæng
Nu har jeg hørt det der »statsautoriserede pædofili« nogle gange, og det lyder også godt, og det er endnu federe, når man kan referere en anden for at have sagt det.
Der, hvor filmen knækker sådan en lille smule for mig, er, at så vidt jeg har forstået, er det Folketinget her, der laver lovgivningen, og der har man så på det tidspunkt haft en lovgivning, som betød, at man via kongebrev eller på anden vis kunne få anerkendt sit ægteskab med en under 18.
Hvem er det, der så har været årsagen til det her statsautoriserede pædofili?
Hvem er så den skyldige, synes taleren?
Joachim Hoffmann-Petersen (KF), 2026-02-18:
Selve citatet kommer jo fra den tidligere socialminister.
Men den skyldige er jo selvfølgelig altid hovedsagelig familien og den ægtefælle, som nu skal til.
Men det, vi behandler her, er jo ikke overgrebet på barnet.
Det er det administrative overgreb fra statens side, og det er derfor, vi er nødt til at nedsætte en kommissionsundersøgelse.
Erik Veje Rasmussen (V), 2026-02-18:
Det var bestemt ikke det, jeg mente.
Det, jeg mente, var, og nu skal jeg give svaret også, at det jo er Folketinget; det er jo Folketinget.
Det er jo ikke en eller anden mand, der har siddet derude og opfordret til pædofili.
Det er Folketinget, der ikke har indrettet lovgivningen, således at det ikke kunne finde sted.
Joachim Hoffmann-Petersen (KF), 2026-02-18:
Men efter Folketinget vedtog lovgivningen, blev vores egen lovgivning jo ikke overholdt, og det skal vi til bunds i.
Katrine Daugaard (LA), 2026-02-18:
Jeg vil også bare sige tusind tak til Konservatives ordfører for at støtte Danmarksdemokraternes meget gode forslag her.
Altså, jeg har altid følt mig en lille smule konservativ også, ved siden af at være liberal.
Jeg vil sige, at et af de steder, hvor jeg så ikke har været konservativ alligevel, faktisk har været på jeres socialpolitik, for jeg har været meget uenig med de tidligere ordførere omkring, hvor Konservative har ligget.
Der er virkelig sket noget med Konservative for nylig og her før ferien, hvor I stemte for en forvaltningsdomstol og nu også stemmer for det her.
Jeg har stor ros til Konservative for, at I er kommet om på borgernes side her og kræver ordentlig retssikkerhed.
Det er virkelig dejligt.
Joachim Hoffmann-Petersen (KF), 2026-02-18:
Altså, faktum er jo, at langt de fleste mennesker er konservative; det er bare ikke alle, der har opdaget det endnu.
Men jeg er da glad for, at ordføreren for Liberal Alliance også har indset det åbenlyse.
Lotte Rod (RV), 2026-02-18:
Tak til formanden.
I Radikale Venstre har vi siden 1905 kæmpet for kvinders rettigheder, og det strider mod alt i mig, når piger bliver giftet væk med gamle mænd eller drenge med ældre kvinder for den sags skyld.
Derfor er det her et virkeligt problem, som vi skal tage meget alvorligt.
Men man kan godt synes, at det er et vigtigt problem, uden at svaret så bliver, at man skal nedsætte en kommission.
Jeg mener, det er helt åbenlyst, at vi har brug for at sige meget tydeligt, at ægteskaber, der er indgået på den her måde, hvor unge piger er blevet giftet væk med ældre mænd, er fuldstændig uacceptable, og at vi er meget tydelige med, at det accepterer vi ikke i Danmark.
Det skal vi blive bedre til.
Det kan også godt være, vi skal gøre mere for at hjælpe pigerne.
Jeg kender ikke de konkrete sager nok til at vide, hvad vi kunne have gjort bedre, men jeg mener ikke, at svaret er at lave en kommissionsundersøgelse.
Jeg mener tværtimod, det er ministerens ansvar at sikre, at loven bliver overholdt, og at man bruger de greb, vi har i ministerierne, til at sørge for, at det selvfølgelig også sker.
Karina Adsbøl (DD), 2026-02-18:
Jamen altså, den her tilsynsundersøgelse viser jo netop, at loven ikke er blevet overholdt.
Den viser jo netop, at man har blåstemplet ægteskaber.
Det er derfor, vi har fremsat det her beslutningsforslag, også i forhold til hvem der bærer ansvaret for årtiers svigt af mindreårige piger, og hvem der sørger for, at de ansvarlige bliver stillet til ansvar.
Samtidig skal de piger, som danske myndigheder har udsat for statsautoriseret pædofili have en officiel undskyldning og en anerkendelse af den uret, den danske stat har udsat dem for.
For det her er jo et kæmpe myndighedssvigt.
Derfor vil jeg høre Radikale, hvorfor Radikale netop ikke mener pigerne skal have oprejsning.
Lotte Rod (RV), 2026-02-18:
Det er et kæmpe svigt.
Vi anerkender i Danmark ikke ægteskaber, hvor piger er blevet giftet bort til gamle mænd.
Det skal vi blive meget bedre til at sige fuldstændig tydeligt, så der ikke er nogen, der er i tvivl om det.
Men det bliver jo ikke bedre af, at Danmarksdemokraterne vil nedsætte en kommission.
Så det her handler jo om, at vi herinde i Folketingssalen er enige om det.
Derfor tak til ordførerne for at tage det op, for I har jo været med til at skubbe på her, og det er vigtigt, men løsningen er bare ikke at lave en kommission.
Erik Veje Rasmussen (V), 2026-02-18:
Jeg vil starte med at sige, at da jeg debatterede med De Konservatives ordfører før, omtalte jeg det her med, at det før 2017 jo lovgivningsmæssigt var Folketinget, der var den statsautoriserede pædofiliring.
Det, den konservative ordfører talte om, var så, hvordan det var efter 2017
Jeg vil lige spørge forslagsstilleren: Hvad er det, vi i virkeligheden taler om?
Nu var vi ovre hos ministeren før og se, og der er måske fem sager i Glostrup, en i Hørning, to i Næstved osv.
Hvilken straf synes man egentlig vil være passende?
For alt tyder jo på, at det, der er sket, er, at der er blevet begået en række fejl ude i kommunerne.
Tror man virkelig på, at vi vil opnå noget som helst ved at begynde at straffe de enkelte embedsmænd eller den enkelte kontorchef, eller hvad er det i virkeligheden, man tror?
Karina Adsbøl (DD), 2026-02-18:
Nu har pædofili jo heller ikke været tilladt før 2017, og der var også nogle klare krav der i forhold til kongebrevet.
Men det, der er i det her, er jo, at hver gang der bliver begået et myndighedssvigt, så bliver der jo ikke placeret noget ansvar.
Der er ikke nogen, der påtager sig skylden for det.
Det er jo også vigtigt i forhold til at sikre oprejsning for pigerne.
Vi ser, at der sker svigt på svigt, og at myndighederne begår lovbrud, og det kan man jo så gøre konsekvensfrit.
Det ser vi bare gang på gang.
Derfor er det da vigtigt, at der bliver taget ansvar.
Hvis en ganske almindelig borger begår lovbrud eller ikke indleverer de rigtige oplysninger til en eller anden sag eller noget andet, så skal hammeren nok falde, men hver gang myndighederne begår fejl og ikke overholder lovgivningen, sker der ingenting.
Som der også står i forslaget, ønsker vi jo, at der er nogen, der ligesom stilles til ansvar for det her, og vi ønsker netop også, at de her piger får oprejsning.
Så jeg kunne egentlig godt tænke mig at høre ordføreren om noget, for der er jo netop forskel på en juridisk undersøgelse og en historisk undersøgelse, også i forhold til ansvaret, i forhold til oprejsningen og i forhold til f.eks. en erstatning.
Min bekymring går på, at de her jo ikke har fået hjælp.
Altså, vi er jo bekendt med, at der er blåstemplet i hvert fald 86 ulovligheder i forhold til ægteskaber, ikke?
Siden har der ikke været nogen konsekvenser, ud over at man så laver en lille undersøgelse.
Hvad tænker ordføreren omkring det?
Mener ordføreren, at der skal være en konsekvens, og mener ordføreren, at man skal give en undskyldning og eventuelt en erstatning?
Erik Veje Rasmussen (V), 2026-02-18:
Jeg vil starte med at sige, at alt det, der gik forud for 2017, var lige så forfærdeligt, som det er i dag.
Det er jo rigtigt, som der bliver sagt, at det var en blåstempling, fordi det var tilladt i Danmark.
Efter 2017 er det en anden sag.
Der har vi haft en lang række eksempler, 86 faktisk, på, at der i modsætning til lovgivningen er givet enten anerkendelse af udenlandsk indgåede ægteskaber eller anerkendt danske ægteskaber.
For det er også klart, at hvis der rundtomkring i Danmark er ægteskaber, som bliver opretholdt, som er ulovligt indgået, og som ikke omhandler de undtagelser, som der er i loven, så er det jo en overskridelse af den danske lov, og så må der skrides ind fra Ombudsmanden side eller fra ministeriets side.
Karina Adsbøl (DD), 2026-02-18:
Jeg vil bare sige tak til den konservative ordfører for en god tale og også tak for støtten til det her forslag, for det er netop så vigtigt i forhold til det, der er foregået.
Netop det, der er foregået, er jo statsautoriseret pædofili, og det er en blåstempling, der har været fra myndighedernes side.
Det er selvfølgelig utrolig vigtigt at komme helt til bunds i det, også i forhold til at få placeret et ansvar, men også i forhold til oprejsning til de her piger.
Så jeg vil bare sige tusind tak for støtten.
Tak for det.
Udfordringen er jo, at man har anerkendt det her.
Myndighederne har blåstemplet de her sager, hvor børn er blevet gift med ældre mænd.
Og det, man vil gøre fra regeringens side, og grunden til, at vi kæmper for det her, er jo, at man vil lave sådan en lille historisk undersøgelse.
Vi vil gerne have afdækket det juridiske og politiske ansvar og ligesom komme med de her anbefalinger, så det aldrig nogen sinde kan ske igen – aldrig nogen sinde kan ske igen.
Men nu er det sådan, at når myndighederne begår fejl, så har det ingen konsekvenser.
Hvem er det, der samler de her børn op?
Hvem er det, der samler op på dem?
Tænk sig engang, at det har man blåstemplet fra Danmarks side, og så vil man ikke stå til ansvar for det, men kun lave en lille historisk undersøgelse.
Thomas Danielsen (V), 2026-02-18:
IVU, altså det her planlægningssystem, har skabt en række problemer, og der var jo ikke nogen, der havde ønsket, at det var sådan, og kunne vi lave det om, havde vi selvfølgelig gjort det.
For det er jo bare en rigtig, rigtig træls situation, som vi alle står i.
Men vi står der nu, og det betyder, at det nødvendigvis kan være svært lige at have en togfører, som altså ikke er den, som fører toget, men den, som servicerer kunderne i toget.
Betyder det så, at man skal aflyse toget, hvis der sikkerhedsmæssigt ikke er noget problematisk ved at køre det?
Det synes jeg selvfølgelig det vil være helt logisk at vi ikke skal gøre, hvis lokoføreren, som altså er ham, der kører toget, nu finder det ansvarligt.
Det er jo sådan, proceduren er, og det, der hedder en nødprocedure ...
Så kommer vi ind i det næste spørgsmål.
Leila Stockmarr (EL), 2026-02-18:
Jeg vil egentlig gerne starte med at spørge, om ministeren kan svare ja eller nej til, om ministeren, hvis jeg skal forstå ham ret, afviser, at der i DSB i de sidste 3-4 måneder har været en udvikling hen imod, at der er flere og flere tog, der bliver enmandsbetjent på strækninger, der ikke er godkendt jf. sikkerhedsreglementet.
Kan ministeren be- eller afkræfte det – ja eller nej?
Det næste er, at togførerne jo ikke kun er ansat for det tilfælde, at der skulle være et behov for en evakuering, men at de er ansat til at kunne varetage akut opståede situationer på et tog, altså døre, der ikke lukker ordentligt, og passagerer, der kan komme i uføre på perronen.
Synes ministeren ikke, det er problematisk, at der f.eks. i november kører et tog mellem Fredericia og Odense, der er så langt, at det ikke får lov til at stoppe på stationen, fordi der kun er en lokomotivfører, og det så kører forbi Middelfart?
Thomas Danielsen (V), 2026-02-18:
Der er jo en lang række kompleksiteter med vores jernbanedrift, og vi investerer i stort set samtlige strækninger, som skaber en dårligere regularitet og rettidighed, og det var da nemmere at lade være med at lave alle de her investeringer, som gør, at køreplanerne hænger bedre sammen.
Samtidig har vi flyttet vores driftscenter i DSB, hvilket jo bliver et gode, men det har selvfølgelig også skabt nogle kompleksiteter.
Så er der det her IVU-system, som er rigtig træls, fordi det har skabt så mange problemer, som det har.
Men jeg kan slet ikke forstå, at man går op i, om der bliver tjekket biletter ved passagererne, frem for om toget kører.
Leila Stockmarr (EL), 2026-02-18:
Det er det, jeg reagerer på.
Når de ansatte, også lokomotivførerne,
siger til mig, at de har ondt i maven over at være alene i et tog, eller man som togfører kender sine opgaver og ved, hvor mange sikkerhedsopgaver, man varetager, og man er på et tog, der er op til 300 m langt, så har vi nogle udfordringer.
Anerkender ministeren, at vi, såfremt vi får dokumenteret, at der er en udvidet brug af enmandsbetjeninger, også på strækninger, der ikke er godkendt til det, jf. sikkerhedsreglementet, har en udfordring, hvor det kan være en kilde til usikkerheder, og der kan være en risiko for, at passagerer kan komme til skade, hvis det ikke bliver adresseret og løst, og vi igen kommer tilbage til, at brugen af enmandsbetjening kun sker, hvis det er en absolut nødprocedure?
Thomas Danielsen (V), 2026-02-18:
Alle skal overholde reglerne, selvfølgelig skal de det.
Det, der officielt hedder en nødprocedure i den her sammenhæng, er i bund og grund en sikkerhedsprocedure, og det betyder jo bare, at lokoføreren, som altså er den, som fører toget, skal overtage de opgaver, som togføreren, som altså ikke er den, som fører toget, har, f.eks. at sikre sig, at der ikke er nogen, der er på vej ind i toget, når det kører, osv.
Derfor er der særlige regler for længden af tog, for perronen, og hvordan man skal kunne se toget osv.
Men alt det her vil jeg jo meget gerne tilbyde spørgeren al den introduktion til, som man fortsat ønsker, allerede i næste uge, så vi kan dykke ned i alle de usikkerheder, der kan være.
Sascha Faxe (ALT), 2026-02-18:
Mener ministeren, at der er udvist rettidig omhu, og at Danmark har det fornødne miljøberedskab, hvis der skulle ske en olieulykke i dansk farvand, f. eks med et skib fra den russiske skyggeflåde?
Sascha Faxe (ALT), 2026-02-18:
Vi har jo lige sat 1,5 pct. af bnp mere af, i forhold til at vores beredskab også har sikkerhed på andre måder.
Det her er jo i den grad en sikkerhedstrussel mod både mennesker og natur, når vi har den her udfordring.
Vi har en del folketingsmedlemmer, som ikke engang var født, da det her startede, ikke?
Så det giver ligesom et perspektiv på det.
Det er jo dejligt, at de to ministre vil sætte sig sammen, men for mig at se tror jeg egentlig, at det er en umulighed, at vi kan handle på det her rimelig hurtigt.