Pernille Rosenkrantz-Theil (S), 2018-01-09:
Tak for det.
Det her lovforslag har jo for så vidt været utrolig lang tid undervejs ved det, at vi har brugt god tid på at lande den aftale, som ligger bag.
Og når der har været god tid undervejs, er det, fordi det ikke er helt uproblematisk at beskæftige sig med præcis det her område.
For det, vi taler om, når vi taler om Kofoedsminde, og det er det, vi taler om, når vi taler om det her lovforslag, er en enkelt specialinstitution i Danmark, som har borgere, der har fået dom; det vil sige, at de er blevet dømt for et kriminelt forhold, men de er ikke strafegnede.
Det vil sige, at de er på Kofoedsminde, fordi de er blevet dømt for et kriminelt forhold – en del af dem på grund af pædofili, vold eller mord.
Så vi taler om en gruppe, som man på den ene side skal passe rigtig meget på, fordi det er en sårbar gruppe borgere – det er derfor, de ikke er strafegnede – som udfører kriminalitet.
På den anden side skal man i sagens natur også beskytte børn, f.eks. imod de seksuelle overgreb, som nogle af dem har været udsat for.
Så det er altså et dilemmafyldt farvand, vi bevæger os ind i, og det er også derfor, vi har brugt rigtig god tid på at diskutere den her aftale.
Der har været nogle ganske alvorlige eksempler på overgreb, der har fundet sted via smartphones, altså simpelt hen fordi det at have adgang til internettet betyder, at man kan udøve overgreb mod børn pr. langdistance.
Og i Socialdemokratiets bog er det altså ikke sådan, at det er en menneskeret at have adgang til smartphones.
Der står utrolig mange gode ting i menneskerettighederne – dem skal vi værne om –
en af dem er ikke, at man skal have adgang til en smartphone.
Derfor har det været magtpåliggende for os, at vi ikke bare aftalte nogle ting, som strammede op, men at vi faktisk aftalte nogle ting, hvor man kunne se for sig, at man kunne hindre kriminaliteten i at foregå inde fra Kofoedsminde.
Vi mener, at vi efter lange tovtrækkerier og mange diskussioner, mange venden tingene på hovedet og prøve forfra igen er nået frem til en løsning, hvor vi kommer tættere på at kunne præcis det.
Så det er altså en del af det her lovforslag, at vi giver mulighed for at nedlægge forbud mod telefoner med internetadgang.
Dernæst åbner vi også mulighed for, at man kan have et afskærmningslokale.
Det har vi faktisk haft en hel del diskussioner om.
Og når vi går ind for det, er det, fordi vi i mange tilfælde mener, at det vil mindske magtanvendelsen over for borgeren.
Når man har brug for et afskærmningslokale, kan det typisk være, fordi en borger er udadreagerende, og hvis man ikke i den situation har et afskærmningslokale, er den eneste måde at pacificere folk på ved fysisk magtanvendelse.
Det kan være decideret indgribende over for borgeren; det kan også være decideret farligt for den, der skal lave indgrebet.
Der kan et afskærmningslokale, hvor man hele tiden har visuel og i øvrigt auditiv kontakt med borgeren, være mildere både for borgeren, men også for dem, der arbejder på Kofoedsminde.
Så der er altså tale om en måde at kunne afskærme og håndtere en voldsepisode på Kofoedsminde på, som vi mener er mildere både over for de ansatte og over for de indsatte i gåseøjne.
Derfor er vi meget tilfredse med, at vi har fået det landet på den måde.
Man skal jo passe meget på, når man skærmer af, når man har at gøre med borgere, som f.eks. lider af udviklingshæmning eller andet
– altså det her med, i hvilket omfang borgeren overhovedet kan tåle så at sige at være afskærmet.
Det vil sige, at det her med bare at lave isolation på samme måde, som man kan gøre det i et almindeligt fængsel, simpelt hen ikke duer over for den her gruppe borgere, fordi det vil være et overgreb mod borgeren.
Det er jo hele tiden den balance, vi skal finde, når vi taler om borgere, der er straffet for ganske alvorlige forhold, men som er straffritaget, fordi de f.eks. kan have et handicap som det at være udviklingshæmmet; vi skal passe på den borger, der sidder på Kofoedsminde, også.
Det er det, debatterne omkring aftalen har handlet om.
Det er det samme, når vi taler om at kunne åbne breve.
Det er også meget indgribende i forhold til privatlivets fred, og der har det været vigtigt for os, at når man åbner et brev, er det for at konstatere, om der er ulovlige forhold i forbindelse med den brevveksling, der er foregået.
Det er ikke, fordi man skal ind at læse de breve, der bliver udvekslet.
Det er også skrevet ind i teksten, og det er vi også rigtig godt tilfreds med.
Så samlet set kan man sige, at vi faktisk synes, at det har været gavnligt, at vi har brugt så god tid på det, fordi det betyder, at vi har fået hegnet det ind, som er problemet, altså at der bliver udført kriminelle handlinger pr. telefon, fordi der er internetadgang, samtidig med at vi har givet nogle redskaber, som også medarbejderne på Kofoedsminde, kan jeg jo se, har ytret sig positivt om.
Så vi tror, vi har ramt de balancer rigtig godt, og derfor kan Socialdemokratiet selvfølgelig støtte lovforslaget.