runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Sophie Løhde (V), 2019-10-09:
Ja, der er jo altså to professorer i sundhedsøkonomi, som bl.a. har besvaret DR's forespørgsel, og som konkluderer, at der ikke er nye bevillinger til psykiatrien i 2020; der er ikke sat penge af til en 10-årig psykiatriplan.
Altså, der er alene en videreførsel af de ekstra penge til psykiatrien, som den tidligere regering prioriterede, og derfor spørger jeg igen: Når man sætter velfærden først, hvorfor skal psykiatrien så sættes sidst?
Magnus Heunicke (S), 2019-10-09:
Regeringen har, som det fremgår af forståelsespapiret, forpligtet os til at lave en 10-årsplan, et 10-årsløft af psykiatrien, og det skal handle bl.a. om flere sengepladser, det skal handle om at styrke alle mulige parametre.
Jeg har allerede haft de første drøftelser og møder med interessenter, både patientforeninger og medarbejdergrupperinger og fagforeninger og andre.
Det arbejde fortsætter, i øvrigt også sammen Danske Regioner og forhåbentlig også sammen med et flertal i Folketinget.
Ole Birk Olesen (LA), 2019-10-09:
Vil ministeren sørge for, at S-togets linje E i 2020 igen stopper på Friheden Station?
Det var et rigtig fornuftigt og sagligt svar fra transportministeren.
Men det står i skærende kontrast til, hvad Socialdemokratiet lovede vælgerne på Vestegnen, før folketingsvalget blev udskrevet.
Socialdemokratiet indkaldte mig til to samråd, dengang jeg var transportminister, for at få mig til at sørge for, at DSB igen begyndte at stoppe på Friheden Station.
Man samlede et flertal i Folketinget, som krævede af mig, at jeg skulle få DSB's S-tog til igen at stoppe på Friheden Station.
Det var hr. Morten Bødskov, som i dag er skatteminister i regeringen, som stod i spidsen for dette forsøg på at få DSB tvunget til at stoppe på Friheden Station.
Derfor troede vælgerne på Vestegnen selvfølgelig, at Socialdemokratiet, hvis de kom til magten, ville få S-toget til at stoppe på Friheden Station.
Nu kan jeg forstå, at den nye transportminister har fuldstændig det samme synspunkt, som jeg havde, dengang Socialdemokratiet krævede noget af mig, som ville være tåbeligt.
Det er fint at komme til besindelse i forhold til sådan nogle ting, men hvordan kan det være, at Socialdemokratiet, før valget blev udskrevet, krævede, at toget skulle stoppe på Friheden Station, når ministeren nu her kan forklare, hvorfor det er et virkelig dumt krav?
Benny Engelbrecht (S), 2019-10-09:
Som jeg gjorde opmærksom på, er det altså tungtvejende tekniske udfordringer, der er årsagen til standsningsplanen.
Men forventningen er, at årsagerne til disse tekniske udfordringer vil blive løst til løvfaldssæsonen 2021.
Derfor opfatter jeg det som naturligt, at DSB igen overvejer at standse på Friheden Station, når problemerne er løst, og det er altså forventeligt i 2021.
Ole Birk Olesen (LA), 2019-10-09:
Jamen igen vil jeg sige, at det var et rigtig, rigtig fint svar, som fuldstændig lignede det, jeg gav, dengang jeg blev stillet et spørgsmål, hvori Socialdemokratiet krævede af mig, at jeg med køreplanen for 2020 – ja, faktisk allerede den fra 2019, men hvis det ikke skulle kunne lade sig gøre, så den fra 2020 – skulle sørge for, at S-togene igen stoppede på Friheden Station.
Og ikke alene skulle det være linje E på Friheden Station, men også linje Bx på Hvidovre, Rødovre og Brøndbyøster Stationer.
Der skulle jeg også sørge for at de stoppede.
Kan ministeren oplyse, om han vil få linje Bx til at stoppe på Hvidovre, Rødovre og Brøndbyøster Stationer?
Benny Engelbrecht (S), 2019-10-09:
Tak for spørgsmålet.
DSB har ud fra et samlet kundeperspektiv vurderet, at det i forbindelse med køreplanen for 2020 er mest hensigtsmæssigt, at linje E ikke stopper på Friheden Station.
En tungtvejende årsag til, at DSB har valgt at indrette køreplanen på den måde, er tekniske udfordringer i relation til udrulningen af signalprogrammet, og det medfører en længere rejsetid, hvorfor der er behov for færre stop med hensyn til at få køreplanen for 2020 til at passe.
Henning Hyllested (EL), 2019-10-09:
Men hvis jeg nu hævder, at pengene er til stede – og det hævder jeg med henvisning til de aftaler, der er indgået – kan ministeren så ikke bekræfte, at det ud fra tekniske og planlægningsmæssige betragtninger og for den sags skyld også finansielle betragtninger faktisk ville være muligt at igangsætte projektet med Vestfynbanen, hvis man ville det, og at det er regeringens ønsker og prioriteringer, der gør, at man venter til 2023?
Martin Geertsen (V), 2019-10-09:
Vi har simpelt hen i månedsvis forsøgt at få ministerens parti til at definere tydeligt, hvad det egentlig er, man forstår ved nærhospitaler.
For hvis man går tilbage til august måned sidste år, tror jeg det var, hvor den nuværende statsminister ligesom lancerede det her, så var det på baggrund af, at der var lukket mange hospitaler rundtomkring i landet, og det syntes statsministeren var en kedelig udvikling, som man måtte forstå at statsministeren så gerne ville bremse, selv om der har været behov for at foretage – og man har foretaget, og det har vi jo været enige om både herinde og rundtomkring i de danske regionsråd – en øget specialisering i det danske sundhedsvæsen, sådan at patienterne kunne få en tiptop behandling på tiptop moderne sygehuse.
Så mit første spørgsmål går i virkeligheden mere på, hvad det egentlig er, ministeren forstår ved et nærhospital.
Hvordan definerer ministeren det?
Må jeg så ikke i forlængelse af det sige: Når man taler om hospitaler, giver det jo nogle associationer hos folk, og jeg kan jo se, at ministeren i et svar til fru Sophie Løhde på spørgsmål nr. 121 svarer – ikke uden at være en smule polemisk: »I modsætning til det VLAK-regeringen foreslog med deres sundhedsreform, vil det således fortsat være regionerne, med demokratisk valgte regionsråd, der har ansvaret for sygehusene i det danske sundhedsvæsen.«
Det er det, ministeren svarer fru Sophie Løhde.
Og nu kommer ministeren så her og svarer mig, at det er regeringens ambition, at man gerne vil etablere nogle hospitaler med statslig hånd.
Karina Adsbøl (DF), 2019-10-09:
Men det må ministeren jo be- eller afkræfte i den her spørgetime: Vil ministeren sikre, at der fortsat er midler til at videreføre de 23 initiativer i demenshandlingsplanen?
Det var det ene spørgsmål.
Så kunne jeg jo godt tænke mig at følge lidt op på det, der blev sagt i den tidligere spørgetime.
For når man læser forståelsespapiret i forhold til ældreområdet, er det jo desværre ikke ret meget, der står om det.
Det eneste, der står man vil, er: »Øge værdigheden i ældreplejen.
Med det mål at give de ældre mest mulig selvbestemmelse og værdighed igangsættes et arbejde, der skal reducere unødvendige dokumentationskrav, kontrol og minuttyranni i ældreplejen og dermed frigøre tid til arbejdet med den enkelte ældre«.
Det er jo sådan lidt interessant, at der netop kom en rapport i 2018, når ministeren tidligere her i spørgetimen sagde, at der nu bliver nedsat et arbejde med KL, altså at der faktisk ligger en rapport her, »Forenkling af regler og dokumentationskrav i ældreplejen«, fra januar 2018.
Men nu vil ministeren så sammen med KL iværksætte endnu et arbejde omkring det; det virker da mærkeligt.
Men det kan ministeren jo også kommentere i den her spørgetime, altså hvorfor man iværksætter et arbejde, som egentlig har været iværksat, altså når der ligger en færdig rapport fra januar 2018.
Men tilbage til spørgsmålet om demenshandlingsplanen: Der må ministeren redegøre for, hvilke af de 23 initiativer der ikke skal fortsætte, når ministeren svarer, at man delvis vil kigge på det her område.
Ministeren må jo svare på: Hvor mange midler har regeringen tænkt sig at sætte af til at videreføre demenshandlingsplanen, som partier bredt i Folketinget netop står bag?
Magnus Heunicke (S), 2019-10-09:
Svaret på det ene spørgsmål er: Ja, der er en rapport fra januar 2018, og hvis man synes, at alt går fjong, er i orden og går godt i ældreplejen, så skal man ikke gøre mere.
Det synes vi ikke det gør, så derfor er der behov for at sætte arbejdet på dagsordenen igen.
Det var 15 sekunder.
Så til spørgsmålet om forhandlingerne om den ny reserve efter satspuljen: Det er jo ikke mig, der kan sidde og fordele de penge; det er et flertal i Folketinget, der kan det.
Vi håber, jeg håber, at der vil være opbakning til at prioritere demensindsatsen i de forhandlinger.
Karina Adsbøl (DF), 2019-10-09:
Okay, jeg får jo flere svar her.
Det ene var, at ministeren sagde, at man ville arbejde på en delvis finansiering i finanslovsforhandlingerne.
Og det andet var, at reserven efter satspuljen så skal forhandles sammen med de partier, der står bag.
Det er så positivt, og det vil vi gerne være med til fra Dansk Folkepartis side, altså at forhandle den del.
Men skal jeg så bare forstå ministeren sådan, at der ikke er penge med fra regeringens side, altså at det simpelt hen er andre partier, der skal finde pengene, såfremt demenshandlingsplanen skal videreføres?
Magnus Heunicke (S), 2019-10-09:
Tak for det spørgsmål.
Jo, det var alle partierne fra satspuljeforliget, der tilsluttede sig og var med til at aftale, hvad der skulle ske med satspuljen, og der er jo så også en restfinansiering fra satspuljen, som man kan forhandle om.
Og det er jo desværre ikke – eller nok heldigvis ikke – noget, jeg kan sidde og gøre selv, men noget, som Folketinget skal mødes om.
Så må man jo gøre op med sig selv, om man som parti vil være med til at prioritere demensindsatsen fremover.
Karina Adsbøl (DF), 2019-10-09:
Men hvis jeg forstår ministeren helt korrekt, er der ikke fra regeringens side afsat nye midler til demenshandlingsplanen.
Som jeg forstår det, ministeren siger, er det noget, der skal forhandles i forhold til reserven fra satspuljen.
Så regeringen har ikke prioriteret at sætte det her på dagsordenen til finanslovsforhandlingerne.
Det næste spørgsmål, jeg vil stille, er: Hvor mange midler har regeringen helt præcis tænkt sig at sætte af til demenshandlingsplanen?
Magnus Heunicke (S), 2019-10-09:
Med al respekt er det måske en debat som den her, der faktisk har gjort, at alle de regeringer, der før har prøvet, ikke rigtig er nået i mål med det.
For hver gang man åbner sådan en debat, får man straks spørgsmålene: Har I ikke lige tre hurtige?
Og tør I virkelig pille ved den her ting?
Jeg appellerer virkelig til, at Folketinget går med, og det hørte jeg også spørgeren give udtryk for i sin indledende kommentar.
Det er virkelig vigtigt, og det er også vigtigt, at vi så ikke siger: Jamen det der kan ikke lade sig gøre, og det der går ikke, og det der er ikke konkret nok.
Nej, det er ikke konkret nok endnu, men vi skal altså nå hen til en bedre styring af vores offentlige sektor til gavn for vores medarbejdere og vores ældre.
Jeg skal lige se på uret.
Der er 30 sekunder.
Tak for det, formand.
Jamen vi har aftalt med KL i økonomiaftalen, som jeg selv var med til at indgå på vegne af regeringen, at undersøge, hvorfor der er nogle både centrale og decentrale krav til dokumentation i ældreplejen, og det gælder både, når det er offentligt, og når det er privat, og derfor er det vigtigt også at have frit valg med i det.
Vi har aftalt at undersøge, hvorfor de er der, med det mål at reducere i dokumentationsbyrden.
Det gælder altså bredt set, også for det frie valg; dem, der vælger det private, og dem, der har det offentlige.
Anne Honoré Østergaard (V), 2019-10-09:
Kan ministeren nævne tre unødvendige bureaukratiske regler, som regeringen konkret vil afskaffe for at frigøre flere varme hænder til ældreplejen?
Magnus Heunicke (S), 2019-10-09:
Tak for det her spørgsmål.
Jeg har 2 minutter til mit indledende svar, og så vil jeg godt indlede med at citere fra statsministerens åbningstale fra Folketingets talerstol i sidste uge, hvor statsministeren sagde: Medarbejderne er ved at drukne i alle de gode intentioner om, hvordan de udfører deres arbejde bedst muligt.
Jeg forstår godt dem, der lader bureaukratiet gå ind ad det ene øre og ud af det andet og bruger kræfterne på at være sammen med borgeren.
Vi har brug for en nærhedsreform, hvor vi skruer ned for detailstyringen oppefra og skruer op for faglighed og ledelse ude på institutionerne.
Det er altså helt afgørende – hvis jeg må udfolde det her citat – at medarbejderne i ældreplejen kan bruge deres faglighed, og at vi har tillid til, at de gør deres arbejde.
De skal, som jeg var inde på tidligere,
ikke hænge deres faglighed og erfaring i garderoben.
Tværtimod skal de tage den i brug i hverdagen og bruge alt det, de ved og kan, til at give den bedst mulige pleje og omsorg til borgeren.
Det er jo det, der er hele formålet.
Økonomiaftalen med kommunerne, som jeg henviste til i mit tidligere svar, og som blev indgået i september måned, er jo netop en aftale, hvor vi lader pengene følge med, når vi bliver flere ældre.
Men vi aftalte altså også, at vi er nødt til at kigge bredt på krav, regler, procedurer osv., som vi og kommunerne selv har formuleret, hvis vi skal løse de udfordringer, vi står over for, og det er, tror jeg vi alle sammen må erkende, ikke nogen let opgave.
Jeg og regeringen er også helt med på, at vi ikke er de første, der forsøger.
Man har forsøgt før, og man er også nået et stykke vej før, men det ændrer ikke ved, at vi skal blive ved med at have ambitionen om og modet til at tage de skridt.
Derfor vil vi altså sammen med KL analysere det her med det formål at reducere arbejdsbyrden, og så skal vi sammen kigge på, om medarbejdernes albuerum er blevet for lille og reglerne er blevet for mange.
Det er for tidligt at konkludere på det arbejde, men tak for interessen for området.
Det er meget vigtigt.
Anne Honoré Østergaard (V), 2019-10-09:
Vi er fuldstændig enige i, at vi skal have vores medarbejdere til at koncentrere sig om selve kerneopgaven frem for dokumentation og kontrol.
Nu refererede ministeren jo selv til statsministerens åbningstale, og under åbningsdebatten forsøgte vi fra Venstres side at få svar på, hvilke bureaukratiske regler regeringen helt konkret vil afskaffe.
Kan ministeren komme det nærmere?
For vi kunne ikke få noget svar den dag.
Så kan ministeren komme det nærmere, meget gerne med eksempler?
I mit spørgsmål startede jeg jo også med at bede om tre eksempler.
Magnus Heunicke (S), 2019-10-09:
Det her ser vi ikke som et arbejde, som går ud på bare at sløjfe nogle unødvendige eller overflødige regler.
Hvis det var så let, må jeg være ærlig at sige, at jeg har så stor tiltro til den tidligere regering, at jeg tror, at den havde gjort det.
Spørgeren kommer jo fra et tidligere regeringsparti.
Det her er et meget, meget mere grundlæggende arbejde, hvor vi også er nødt til at være ærlige og sige, at vi skal have Christiansborg med, at vi skal have patientforeninger, pårørende grupper, fagforeninger, ældreråd, interesseorganisationer, Ældre Sagen, KL, som der er lavet aftale med, osv., med.
Så det er et grundigt arbejde, og der er ikke sådan lige en snuptagsløsning med fjernelse af tre regler.
Hvis det bare var så let, tror jeg, at mange problemer var løst hurtigt.
Anne Honoré Østergaard (V), 2019-10-09:
Nu synes jeg, at jeg lidt kan forstå på ministeren, at forslagene måske ikke lige er på trapperne,
så derfor tillader jeg mig at spørge en gang til og lidt mere konkret: Er det servicemål, man tænker på?
Er det møder om patienternes status og videre forløb, som skal reduceres, eller hvad er det?
Kan ministeren ikke komme med et eller andet konkret?
Magnus Heunicke (S), 2019-10-09:
Det ene vedrører, at der ikke er midler, og det andet, hvor mange midler der er.
Vi foreslår fra regeringens side at videreføre en del af de her initiativer i demenshandlingsplanen.
Men som jeg læste op i mit indledende svar, er det jo også sådan, at en del af de initiativer allerede er derude nu og i funktion i vores kommuner og regioner, altså konkrete værktøjer til at højne vidensniveauet, med hensyn til en bedre tidlig indsats, hvordan man spotter demens tidligere, og hvordan vi får sikret uddannelse af vores medarbejdere.
Det er jo alle gode ting, som er derude, og som skal fortsætte og kun kan fortsætte, hvis der er en ordentlig økonomi for vores kommuner, og det har den her regering sikret med vores økonomiaftale.
Martin Geertsen (V), 2019-10-09:
Nu kunne det jo være fristende for mig at hoppe direkte over i en langvarig diskussion med ministeren – og tak for svaret – om de 1.000 sygeplejersker, som man har finansiering for, men som muligvis eller faktisk med ret stor sandsynlighed ikke findes på arbejdsmarkedet, men lad os tage det på et senere tidspunkt.
For, minister, vi ved jo helt konkret, hvad det er for nogle udfordringer, vi ser ind i i det danske sundhedsvæsen.
Vi ved, at der bliver flere kronikere, vi kan se ind i – og heldigvis for det – at der bliver flere ældre medborgere, og vi ved, at der desværre bliver flere diabetikere, så den udfordring kender vi.
Vi kender også en anden udfordring, nemlig at alt, alt for mange patienter – jeg tror, vi alle sammen kan nogle historier om det, også nogle personlige beretninger – er faldet ned mellem forskellige stole i det danske sundhedsvæsen, er faldet ned mellem den praktiserende læge og hospitalet og mellem hospitalet og kommunerne.
Så vi kender sådan set over en bred kam de udfordringer, der er i det danske sundhedsvæsen.
Den daværende regering, altså VLAK-regeringen, lavede jo en sundhedsaftale, som adresserede nogle af de her problemstillinger, som bl.a. handlede om at få kittet almen praksis, kommuner og hospitaler noget bedre sammen i form af de her sundhedsfællesskaber og i det hele taget en styrkelse af det nære sundhedsvæsen.
Jeg synes, at det, når vi nu kender udfordringerne, så også kunne være formålstjenligt både for regeringen og for sundhedsvæsenet og de mange andre aktører, der er på området i al almindelighed, at ministeren blev en lillebitte smule mere konkret på, hvad der så er for et politisk afsæt, altså hvad det er for nogle konkrete løsninger, som ministeren tænker at man vil prøve at løse og adressere nogle af de her udfordringer, man har i det danske sundhedsvæsen, med.
Magnus Heunicke (S), 2019-10-09:
Tak for uddybningen.
Jeg må sige, at jeg virkelig ser frem til de drøftelser, både de rent tekniske og de politiske efterfølgende, med spørgeren her.
For der er stor indsigt, og der er stor interesse, kan jeg mærke, og det håber jeg kun kan blive godt.
For min ambition er at lave en bred aftale.
Om det lykkes, kan jeg jo ikke vide – det kræver jo, at vi alle sammen er med – men vi vil i hvert fald fra regeringens side gøre meget for at få lavet en bred aftale.
Martin Geertsen (V), 2019-10-09:
Lad mig så lægge en præmis ind her.
Hvis nu vi siger, bare som et tænkt eksempel, at vi er enige om – ministeren og jeg – at vi skal have nogle sundhedsfællesskaber, som kitter hospitaler, kommuner og praktiserende læger og muligvis andre aktører sammen i det nære sundhedsvæsen, vil ministeren så være indstillet på at proppe penge i de her sygehusfællesskaber, altså hvis vi antager, at vi kan være enige om den præmis, at der skal etableres sundhedsfællesskaber rundtomkring i det danske landskab på sundhedsområdet?
Magnus Heunicke (S), 2019-10-09:
Jeg synes, vi er for langt nede i detaljerne til, at det giver mening at have en debat om det her.
For sagen er jo den for mig at se, at strukturen bag vores sundhedsvæsen, regioner, sygehusfællesskaber, sundhedsfællesskaber, som der bliver sagt her, er noget af det, som det gik galt med i den tidligere regerings arbejde.
Derfor vil jeg gøre alt, hvad jeg kan, for at det bliver et grundigt arbejde, og gøre, hvad jeg kan, for at lykkes med det, som ikke lykkedes den sidste regering, nemlig at få en bred aftale, så der er ro og sikkerhed og tryghed omkring vores sundhedsvæsen.
Martin Geertsen (V), 2019-10-09:
For udfordringerne presser sig jo på?
Magnus Heunicke (S), 2019-10-09:
Ja, vi er allerede i gang med KL og Danske Regioner efter den aftale, vi har lavet.
Mit mål er, at vi laver en tidlig inddragende proces, også med Folketingets partier, også en proces, hvor vi altså starter før de endelige politiske forhandlinger, hvor man også har mulighed for at spille ind i samarbejde og i samspil med alle de andre organisationer, som skal bidrage.
Martin Geertsen (V), 2019-10-09:
Mener ministeren, at der er behov for nærhospitaler i det danske sundhedsvæsen?
Magnus Heunicke (S), 2019-10-09:
Tak for spørgsmålet.
Sundhedsvæsenet er kernevelfærd – det tror jeg alle danskere er enige om, det er alle Folketingets partier i hvert fald enige om, og det registrerede jeg også i åbningsdebatten – alle uanset pengepung, uddannelsesniveau eller geografisk bolig skal have en god behandling, hvis man har brug for det, og det får vi jo alle sammen før eller siden.
Vi prioriterer sundhedsvæsenet højt i regeringen.
Regeringen har også varslet, at den vil indkalde til politiske forhandlinger om en sundhedsaftale, der skal sætte rammen for et endnu bedre sundhedsvæsen, hvor der er mere tid til patienten, bedre samarbejde mellem sygehus, kommune og almen praksis og mindre ulighed i sundhed, og regeringens afsæt for de politiske forhandlinger, som kommer, vil være en bred og inddragende proces.
Det står også allerede nu i aftalerne med regioner og kommuner, at de skal inddrages, men vi vil også lytte til patienterne, personalet, de pårørende og alle, der har noget at komme med i den her debat, for at få input til løsninger på sundhedsvæsenets udfordringer, så vi kan få en god og ambitiøs sundhedsaftale, der kan gøre sundhedsvæsenet endnu bedre.
Det er det, jeg er optaget af.
Så vil jeg sige til spørgeren her – det har jeg sagt før, og det synes jeg er værd at gentage – at der også er elementer fra den tidligere regerings sundhedsudspil og sundhedsaftale, endda en lang række elementer, som jeg mener vil være fornuftige og gode at videreføre en til en, og det vil også være en del af regeringens sundhedsudspil.
Martin Geertsen (V), 2019-10-09:
Mener ministeren, at der er behov for en sundhedsaftale hurtigst muligt?
Karina Adsbøl (DF), 2019-10-09:
Tak for det.
Vil ministeren sikre, at der stilles krav til den kommunale hjemmepleje om at varetage den sociale omsorg, som har så stor betydning for trivslen hos de svageste ældre borgere, særlig set i lyset af at klippekortordningen i mange kommuner bliver sparet væk?
Magnus Heunicke (S), 2019-10-09:
Godt, tak.
Tak for det her spørgsmål.
Det er utrolig vigtigt, at der er tid til omsorg, tid til den enkelte ældre, tid, der kan bruges både til at hjælpe, men også til at drage omsorg.
Så lad mig starte med at slå fast, at der ikke er fjernet nogen som helst midler fra klippekortordningen til plejehjemsbeboere.
Kommunerne får via bloktilskuddet overført midlerne, som det også var aftalt.
Jeg må også være ærlig at sige, at jeg synes, at det virkelig er ærgerligt og trist, hvis der er kommuner, der har sparet eller vil spare klippekortordningen helt væk.
Vi hører gang på gang, at vores kommuner råber på, at de vil have færre puljer og færre øremærkede midler, og det synes jeg er relevant, og det vil vi lytte til – det giver jo mindre bureaukrati – ligesom man skal gøre op med detailstyring og regulering og have faglighed og tillid og alt det, vi talte om tidligere i den her spørgetime.
Men det betyder så også, at når man så giver pengene uden at have ansøgninger og uden at have øremærkede midler, jamen, så er det op til kommunerne at prioritere velfærden for de ældre, også når det gælder det her, vi taler om i dag, nemlig klippekortmidler, som altså ikke længere er øremærket.
Mange plejehjemsbeboere er med god ret glade for klippekortet, og jeg vil også godt herfra opfordre kommunerne til at fortsætte ordningen, for det handler altså om at prioritere velfærden.
Jeg vil også gerne slå fast, at kommunerne i dag har pligt til at give vores ældre den nødvendige hjemmehjælp, hvis der er opgaver, som den ældre ikke kan klare selv.
Og det kan bestå i, at hjemmehjælpen i forbindelse med besøget tager sig tid til en god snak – det er jo social omsorg.
Så vi skal have tillid til medarbejderne; vi skal have færre regler og dokumentationskrav.
Og derfor er den rigtige vej for mig at gå ikke at indføre nye regler, nye ansøgninger og nye bureaukratiske ting, men at lave den her nærhedsreform, som vi også har talt om i den her spørgetime.
Og så en kæmpe opfordring til vores kommuner: Det her handler altså om nogle af vores svageste ældre medborgere, som virkelig har brug for klippekortordningen.