Jacob Mark (SF), 2019-12-03:
I SF har vi længe arbejdet for at få ændret og afskaffet nogle af politikernes lukrative vederlags-, orlovs- og pensionsvilkår.
Vi har arbejdet for det i sidste folketingsperiode uden de store fremskridt.
Vi løftede det i forhandlingerne om forståelsespapiret.
Og så rejste vi det igen op mod finanslovsforhandlingerne.
Og når vi synes, det er vigtigt at tage den her debat og få ændret på vilkårene, så er det, fordi jeg oplever, at det kan bidrage til politikerlede.
I SF mener vi, at det kan skabe en manglende forståelse for, hvad det er, der foregår inde på Christiansborg.
Hvorfor skal de sidde og have særlig gode orlovsmuligheder?
Hvorfor skal de have særlig gode eftervederlagsvilkår?
Hvorfor skal de have tjenestemandspensioner på speed, som jeg har kaldt dem?
Derfor har vi været optaget af at få det lavet om.
Det beslutningsforslag, der ligger her, indeholder punkter, som SF kan støtte.
Vi mener, at det skal laves om, at man kan få 2 års eftervederlag, ligesom Vederlagskommissionen sagde.
Vi mener, at det er godt at kigge på reglerne for sygeorlov.
Vi mener, at omkostningstillægget skal væk, fordi det er håbløst forældet, at man skal modtage et omkostningstillæg for at dække porto og alt muligt andet, som mange partier allerede dækker, eller som vi ikke har udgifter til.
Så det er sådan der, hvor vi står.
Så har vi fået et rigtig godt tilbud i SF.
Vi har nemlig fået et tilbud om at indgå i realitetsforhandlinger om at få ændret det her.
Jeg var egentlig allerede ude tidligere i efteråret og sige, at vi ville fremsætte de her beslutningsforslag, endda ikke engang samlet.
Vi ville tage dem enkeltvis for at diskutere urimeligheden i hvert enkelt vilkår, fordi vi synes, at de er urimelige.
Det gjorde vi jo lidt i afmagt, fordi vi ikke syntes, at det rykkede sig herinde.
Men de sidste par måneder er der faktisk sket et ryk.
Jeg oplever egentlig, at partierne på tværs af Folketinget erkender, at der er brug for, at man ændrer de lukrative vilkår, der er, og at man skal tage udgangspunkt i de anbefalinger, som Vederlagskommissionen er kommet med.
Der har faktisk siddet nogle og arbejdet de her vilkår igennem.
Det synes jeg er interessant, for når der så er realitetsforhandlinger, når der har været det ryk, som har ladet vente på sig, så er der jo mulighed for, at det faktisk bliver til virkelighed.
Derfor støtter vi ikke det forslag, som ligger her.
Hvis realitetsforhandlingerne ender med at løbe ud i sandet, så er det klart, at vi vender tilbage.
Vi kunne sagtens have valgt en model, hvor vi sagde, at vi overhovedet ikke ville diskutere det, Vederlagskommissionen er kommet frem til i forhold til lønstigninger.
Og så kunne vi bare være gået målrettet efter kun at få afskaffet lukrative vilkår.
Så ved alle herinde godt, at så var det aldrig blevet til noget.
Så ville det ende med, at vi aldrig lavede en aftale.
Derfor har SF åbent sagt, at hvis det er det, der skal til, så er det den vej, vi går.
Og der er også noget fornuftigt i, at det ikke er politikere selv, der skal definere, hvad vi skal tjene i vederlag, og hvordan vores pensioner skal se ud, men at vi lytter til nogle eksperter.
Så derfor er jeg egentlig ret optimistisk i dag, altså fordi jeg oplever, at nu rykker vi, og at der nu faktisk er et ønske om at ændre vilkårene.
Det vil vi ikke sætte på spil ved at træffe det lette valg, nemlig at stemme for det her beslutningsforslag.
Vi vil have nogle forhandlinger.
Vi vil have ændret de her vilkår.
Og løber det så ud i sandet, må vi vende tilbage her i salen og tage endnu en debat.