Alex Vanopslagh (LA), 2020-01-28:
Tak for det.
I gamle dage havde man en kanariefugl i kulminen, i mineskakterne, når der skulle graves, og kanariefuglen var der til at varsle om, hvornår iltniveauet blev for lavt; når kanariefuglen drattede om, var det på tide at komme op.
På samme måde gælder det graden af antisemitisme; det er sådan set kanariefuglen i kulminen, når det kommer til det frie samfund, og hvorvidt det frie samfund er under pres.
Og derfor er jeg egentlig glad for, at statsministeren og nu også i dag alle partier i Folketinget sætter fokus på det her problem.
De jødiske danskere skal kun opleve, at det officielle Danmark giver vores uforbeholdne støtte og urokkelige opbakning til at bekæmpe antisemitismen overalt, hvorfra den viser sit uvæsen, uanset hvorfra den antisemitisme så opstår.
Det er selvfølgelig vigtigt at kunne tale om, hvor den opstår – det har vi også gjort i dag – og jeg synes, det er så fint, at vores statsminister har sat ord på, at det er særlig blandt ikkevestlige indvandrere, at den opstår i dag, og særlig blandt venstrefløjen.
Det er ret veldokumenteret, det burde være ukontroversielt at nævne, men det er til gengæld bekymrende, og det er selvfølgelig noget, vi skal tage med os i det videre arbejde.
Desværre har vi igennem årtier, ja, faktisk århundreder set jødeforfølgelser.
Vi har set det i det gamle Rom, i de arabiske lande, i Frankrig, i Polen, i Rusland, i Tyskland før nazitiden og selvfølgelig i Tyskland under nazismen og for den sags skyld også i det kommunistiske Sovjetunionen.
Antisemitismen har egentlig eksisteret lige så længe, som selve jødedommen har.
Det er klart, at det jo er enhver form for og enhver afart af religiøs intolerance, der skal bekæmpes, men lige præcis antisemitismen har til alle tider udgjort og udgør stadig en sådan helt særlig form for intolerance, der sådan afhumaniserer og fordømmer jøder alene for deres ophav.
Og derfor fortjener den en særlig opmærksomhed og sådan en særlig ihærdighed i bekæmpelsen af den.
Der er det også relevant at kunne tale om antizionisme, for antisemitisme og kritik af staten Israel er to forskellige ting – det anerkender vi også – og man kan sagtens komme med en legitim kritik af staten Israels handlinger, som ikke er antisemitisk, men der findes også den type kritik, som helt bevidst går lige til grænsen for at dække sig ind under blot at være antizionisme.
Og det er den antizionisme, hvor man sætter spørgsmålstegn ved staten Israels ret til at eksistere, ved det jødiske folks ret til en stat, og der mener jeg, at man bevæger sig over i noget, hvor antizionismen egentlig bare er en ufortyndet antisemitisme.
Den antizionisme er i sig selv en af de største årsager til antisemitismens fremmarch i Europa, og den er desværre på fremmarch.
Det så vi også for nylig med det bestialske hærværk rettet mod de jødiske gravsten, vi hører jævnligt historier fra Nørrebro, hvor tallene fra Rigspolitiet taler også deres klare sprog, når man kan se, at der er en stigning i hadforbrydelser begået mod jødiske danskere.
Det skal bekæmpes, og derfor bakker vi op om, at der bliver lavet en national handleplan imod antisemitisme.
Vi mener også, det er rimeligt, at der holdes særlig øje med muslimske friskoler, og at der sker en grundig kulegravning og afdækning af både omfanget af antisemitisme i Danmark, udviklingen i den, og hvorfra den opstår – ligesom vi i øvrigt også bør bakke op om ønsket fra Det Jødiske Samfund, som nemlig mener, at Danmark officielt skal tiltræde den såkaldte ikke juridisk bindende arbejdsdefinition af antisemitisme lavet af The International Holocaust Remembrance Alliance.
Det er noget, de har råbt op om i noget tid, og jeg tænker egentlig, at det er noget af det, der kan indgå i det videre arbejde.
Uanset hvad, er det vigtigt, at det får vores opmærksomhed.