runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Simon Kollerup (S), 2020-04-22:
I forhold til det med, at man mindst betaler 25 pct.: Der er jo faktisk nogle medarbejdergrupper, hvor man alene betaler 10 pct., fordi man der kan få 90 pct. kompensation fra staten til ikkefunktionærgrupperne.
Jeg tror bare, at vi skal huske hinanden på, at her har vi med en trepartsaftale at gøre.
Et trepartssystem, som jeg ved spørgerens eget parti og også regeringen værner om og mener er vigtigt for vores samfund.
Og udkommet af den aftale, også de justeringer, der er lavet, er jo noget, der baserer sig på de balancer, der nu engang er i trepartsaftalen.
Torsten Schack Pedersen (V), 2020-04-22:
Altså, udfordringen gælder jo også for en mindre virksomhed, hvor en medarbejder er meget specialiseret: Man har kun en medarbejder til den samme funktion, og hvis den medarbejder er hjemsendt, kan de øvrige medarbejdere være afskåret fra at udføre deres arbejde.
Men jeg synes, at det centrale må være: Synes ministeren, det er rimeligt, at i forhold til den del af lønnen, som virksomheden selv betaler, kan virksomheden bede om, at medarbejderne arbejder?
Simon Kollerup (S), 2020-04-22:
Jeg vil starte med at svare på spørgsmålet om den specialiserede medarbejder, der er hjemsendt: Jeg vil bare gentage, at virksomheden kan, når den ansøger om lønkompensation, for hver medarbejder angive et antal dage, hvor medarbejderen alligevel er på arbejde.
Det er en rigtig central fleksibilitet i den her ordning, som jeg tror vil være til gavn for mange virksomheder, måske også den omtalte virksomhed med den her specialiserede medarbejdere.
Og så er det sådan, at hjemsendelseskravet jo gør, at det er for virksomheder, som kan stå over for store fyringer på grund af covid-19, og derfor synes jeg også, det er rimeligt nok, at man er hjemsendt, når man får støtten.
Torsten Schack Pedersen (V), 2020-04-22:
Tak for det.
Det er bedre end ingenting, bestemt, men man ønsker mere fleksibilitet, og særlig efterspørges der det, at i forhold til den del af lønnen, som virksomheden selv betaler, er det okay, at medarbejderne arbejder i virksomheden for at gøre virksomheden klar til at skrue op igen, til at forbedre virksomheden, til at investere i virksomhedens udvikling og til at sikre sig, at virksomheden kan klare sig på den anden side.
Simon Kollerup (S), 2020-04-22:
Jeg synes, vi skal huske på, at det her er en trepartsaftale.
Det skal Venstre huske på, det skal regeringen også huske på.
Og derfor er der fundet de rigtige balancer i den måde, ordningen er skruet sammen på.
Jeg synes, der med parternes mellemkomst er lavet meget fine fleksibiliteter i ordningen, og i virkeligheden tror jeg måske, at vi har en kollektiv opgave, og derfor tror jeg, at det her spørgsmål er meget nyttigt – hvis der er nogen, der trods alt sidder og ser med – i forhold til at oplyse om mulighederne for virksomhederne til også at bruge den yderligere fleksibilitet, der er lagt ind.
Andreas Steenberg (RV), 2020-04-22:
Hvorfor har regeringen besluttet, at det ikke er et anerkendelsesværdigt formål at lade danske statsborgeres ægtefæller, samlevere og kærester fra udlandet komme på besøg og søge ophold, og hvornår agter regeringen at åbne op for det igen?
Mattias Tesfaye (S), 2020-04-22:
Tak for spørgsmålet.
Det er selvfølgelig klart, at det kan føles og også er indgribende ikke at kunne besøge sin ægtefælle eller sin faste samlever.
Det kan man jo ikke have andet end fuld forståelse for.
Når vi tilbage i marts som led i den generelle nedlukning af Danmark har indført nogle midlertidige indrejserestriktioner ved grænsen, skyldes det, at effekten af de mange og omfattende beskyttelsesforanstaltninger ikke må blive undergravet af personer fra udlandet, der fortsat kan indrejse frit.
Vi besluttede derfor, at kun personer med et anerkendelsesværdigt formål skulle tillades at indrejse.
Ved fastlæggelsen af anerkendelsesværdige formål har det haft betydning, om der var tale om formål, som var nødvendige, eller formål som i lyset af den ekstraordinære situation kunne tåle en udskydelse i en periode.
Omvendt vil et familiebesøg i udgangspunktet godt kunne udskydes.
Situationen er fortsat ekstraordinær, men sammenlignet med andre europæiske lande ser kurven i Danmark nu fornuftig ud, og vi har derfor kunnet påbegynde en gradvis og en kontrolleret genåbning af Danmark.
I den forbindelse har vi også set på muligheden for at udfase de indførte indrejserestriktioner for visse grupper af nære familiemedlemmer.
Det vil dog fortsat være sådan, at personer, der har symptomer, der kan stamme fra covid-19, vil blive afvist på grænsen.
Andreas Steenberg (RV), 2020-04-22:
Det har jeg jo næsten lyst til at give ministeren hånd på.
Det må vi så ikke, men så kan jeg jo i hvert fald rose den beslutning, for det er jo sådan set lidt af en nyhed, at regeringen nu også har besluttet, at ægtefæller og samlevere må komme på besøg, altså ikke kun hvis man vil flytte hertil, men at de også må komme på besøg.
Det synes jeg er en fornuftig og klog beslutning og en rigtig beslutning.
Jeg synes, det er forkert, at man ikke fra starten har ladet ægtefæller og kærester komme på besøg.
Jeg synes, det burde være det vigtigste for en stat at beskytte, at borgerne kan se den ene person, som de elsker allerhøjest og selvfølgelig gerne vil være sammen med.
Så det synes jeg er rigtig fornuftigt, og stor ros for det – det burde ministeren og regeringen få et skulderklap for – og det glæder mig rigtig meget, og jeg ved også, at det glæder rigtig mange mennesker, som ikke har kunnet se deres ægtefælle, som måske bare har boet på den anden side af Øresundsbroen eller et andet sted.
Det, som jeg så vil spørge ministeren om, er, om det også gælder kærester.
For man kan jo godt være kæreste med en person, og for nogle tæller det på samme måde som at være gift.
Jeg synes i hvert fald, det vil være logisk, at også kærester kan komme på besøg, og jeg vil så spørge, om regeringen også vil tage kærester med i forhold til åbningen af grænsen.
Mattias Tesfaye (S), 2020-04-22:
Jamen det sidste kan jeg sådan set sagtens følge, men vi er jo ikke i en situation, hvor tusind mennesker fra sidste lovforslag og 1.700-1.800 mennesker på det næste lovforslag nægter at give hånd til en person af det modsatte køn.
De vil meget gerne deltage, men de kan ikke deltage, fordi vi har de her anbefalinger fra sundhedsmyndighederne.
Det er jo ikke et udtryk for, at de ikke vil indoptage danske normer eller udvise respekt for myndighederne.
Det er et udtryk for, at vi har aflyst de her ceremonier, og så er vi jo inde ved sagens kerne: Skal vi stille tildelingen af statsborgerskaber i bero, indtil Sundhedsstyrelsen ændrer sine anbefalinger, eller skal vi lave en suspendering?
Vi har valgt det sidste.
Pia Kjærsgaard (DF), 2020-04-22:
Ministeren har valgt at stå imellem to stole, og det synes jeg bare ikke særlig meget om.
Nu nævner ministeren gartneren.
Jeg synes jo selvfølgelig, at det skal omfatte alle i offentlige institutioner.
Men hvis jeg f.eks. skal fremhæve et hverv, et job, et arbejde, så er det en sagsbehandler, der måske skal sagsbehandle en families meget alvorlige sag i familieafdelingen.
Er det rimeligt, at den her sagsbehandler skal fremstå tydeligt over for den familie med sin egen religiøse overbevisning?
Mattias Tesfaye (S), 2020-04-22:
Det kan f.eks. være en sagsbehandler, der sidder i jobcenteret og skal vurdere en sag om førtidspension.
Det kan have enorm betydning for den enkelte og for den enkeltes familie.
Og sådan en kvinde eller mand, der sidder i jobcenteret i dag, må godt bære tørklæde eller have et kors i en halskæde.
Det har vi ikke nogen planer om at lave om på.
Pia Kjærsgaard (DF), 2020-04-22:
Nu kom ministeren selv ind på det hverv – man kan nævne mange andre – hvor jeg kan forestille mig, at det må være meget, meget hårdt for en familie at skulle stå og argumentere for synspunkter og arbejde sammen med en, der så åbenlyst, på en provokerende måde, synes jeg, viser sit religiøse tilhørsforhold.
Det synes jeg altså vitterlig er et meget, meget stort problem.
Det vil jeg bare gerne ændre.
Mattias Tesfaye (S), 2020-04-22:
Det har spørgeren selvfølgelig ret til at bede om.
Det er klart, at der for sygeplejersker og sundhedspersonale også er nogle hygiejnemæssige hensyn, som nogle gange må trumfe alt, men hvis ikke der er de hygiejnemæssige hensyn og det handler om at fremstå upartisk, så tror jeg, at vi skal fastholde, at der, hvor vi ønsker at offentligt ansatte fremtræder helt ekstraordinært upartisk, skal være der, hvor de f.eks. er dommere, politifolk eller i forsvaret.
Vi har i hvert fald ikke nogen interesse i eller ønske om også at udbrede det til folk, der er ansat i f.eks. et jobcenter eller på et plejehjem eller andre steder.
Jens Henrik Thulesen Dahl (DF), 2020-04-22:
Tak for det.
I lyset af at vi som samfund beder vores sundhedspersonale om at arbejde med en øget risiko for at blive smittet med covid-19, er ministeren så indstillet på at sikre, at eventuelle følgeskader af covid-19 for dette personale anerkendes som en arbejdsskade?
Peter Hummelgaard (S), 2020-04-22:
Det tror jeg vi alle er helt enige om.
Jeg ved, at der har været usikkerhed om, hvorvidt covid-19 kan anerkendes som en arbejdsskade.
Derfor har det været helt afgørende for mig at få skabt klarhed om reglerne for anerkendelse af de medarbejdere, der desværre bliver syge med covid-19 på arbejdet.
Jeg er derfor glad for, at Arbejdstilsynet i dag har udsendt en vejledning om reglerne for vurdering af arbejdsskadesager om sygdom med covid-19.
Vejledningen skal sikre, at der er fuldstændig tryghed om, hvordan sundhedsmedarbejderes sager behandles i arbejdsskadesystemet, hvis de bliver syge med covid-19 på deres arbejde, og at de kan få en erstatning, hvis sygdommen har varige følger.
Jeg kan fortælle, at det nu fremgår helt klart af vejledningen, at man godt kan få anerkendt sygdom med covid-19 som en arbejdsskade.
Det må der ikke være tvivl om.
Og det gælder alle ansatte, også uden for sundhedssektoren.
Det vil være en konkret vurdering i den enkelte sag, hvor nogle job vil indebære en stærk formodning om, at man er blevet smittet på arbejdet.
Det kan f.eks. være ansatte i sundhedsvæsenet, der arbejder på intensivafdelingen og er i direkte kontakt med smittede patienter, men det kan også være andre i sundhedsvæsenet eller f.eks. i plejesektoren.
Det er nogle af de ting, som vejledningen beskriver nærmere.
Jeg håber, at vi med vejledningen kan bidrage til, at særlig medarbejdere i sundhedssektoren oplever en større tryghed ved at behandle og pleje syge medborgere, der er smittet med covid-19.
Og jeg vil gerne slutte af med at understrege, at jeg i den kommende tid kommer til at følge udviklingen på arbejdsskadeområdet tæt.
Jens Henrik Thulesen Dahl (DF), 2020-04-22:
Tak for det.
Det er godt at høre.
Det har været diskuteret i mange sammenhænge, hvordan sundhedspersonalet skal bruge værnemidlerne.
Der har været en vejledning om, at man skulle bruge værnemidler, hvis man stod over for personer, som var smittede med covid-19, eller som udviste symptomer på det.
Hvis der ikke var nogen symptomer, behøvede man ikke at bruge værnemidler.
Det har været den enkelte medarbejder, der med sin faglighed skulle vurdere, om det var nødvendigt.
Nu beder vi så vores sundhedspersonale om at udføre deres arbejde og dermed udsætte sig for den smitterisiko, der er ved det.
Derfor er vi også fuldstændig enig med ministeren i, at vi selvfølgelig skal sikre, at der kan anerkendes de arbejdsskader, som der måtte være behov for, og vi er glade for, at man, siden vi stillede det her spørgsmål i fredags, hen over weekenden faktisk har formået at få forhandlet en vejledning og få den ud i dag.
Det synes jeg sådan set er rigtig godt gået – og der er vi rigtig glade for, at vi har fået skubbet til det.
I vejledningen er der så stadig væk beskrevet en lang række vurderinger, der skal foretages, før arbejdsskaden kan blive fastslået.
Ministeren siger også selv, at det er vigtigt, at det står krystalklart, at man kan anerkende coronavirus som en arbejdsskade, hvis sygdommen skyldes arbejdet.
Det, der er selvfølgelig stadig kan give bekymring derude, er så lige præcis det der med, at det er hvis det skyldes arbejdet.
For hvordan er det så, det bliver dokumenteret?
Noget af det, jeg gerne vil spørge ministeren om for at skabe ro blandt medarbejderne, er nogle konkrete eksempler.
Man kommer hos mange borgere, man kommer på mange plejehjem, og man bruger ikke værnemidler, for der er ikke nogen, der umiddelbart vurderes at være smittet.
Peter Hummelgaard (S), 2020-04-22:
Jeg tror, at jeg overlader den konkrete sagsbehandling af arbejdsskader til Arbejdsskadestyrelsen.
Men det, jeg vil svare hr. Thulesen Dahl, er, at den formodningsregel, som der nu er indsat i vejledningen, jo i virkeligheden er, at hvis man formodes at måtte være blevet smittet som en del af ens arbejde, har man ret – selvfølgelig, hvis man opfylder de andre kriterier om, at det har givet varige mén eller noget, der er værre – til en arbejdsskadeerstatning, og at få det anerkendt som arbejdsskade.
Det vil sige, at bevisbyrden så at sige er blevet vendt om.
Det er også derfor, tror jeg, at en række at de organisationer, der har været ude at bede om det her, kalder det for en kæmpesejr – det skrev FOA – for det skaber meget tryghed for i hvert fald en lang række af de frontlinjemedarbejdere, der er derude.
Jens Henrik Thulesen Dahl (DF), 2020-04-22:
Vi anerkender også, at man med det her et nået et rigtig langt skridt ad vejen.
Det, jeg jo sådan set bare efterlyser, er nogle eksempler, der betrygger.
Altså, det, der er beskrevet i vejledningen, er jo f.eks., hvis man er på en intensivafdeling, hvor der er covidpatienter – det giver næsten sig selv – og man i øvrigt i anden sammenhæng er inde, hvor der er åbenlys smitte.
Så det, jeg egentlig spørger om, er mere, om man, hvis man er ude i den daglige pleje, så også skal dokumentere, at man konkret har været udsat for nogen, der var smittet, og hvor mange.
For der har man jo den samme usikkerhed, og det er måske der, hvor man har brugt de færreste hjælpemidler.
Peter Hummelgaard (S), 2020-04-22:
Uden at jeg skal kunne gå helt ind i det, også af frygt for, at nogle tolker det som en præcedens, fordi jeg tænker et eller andet eksempel: Det er klart – som jeg også selv tolker vejledningen – at hvis du, eksempelvis som sosu-medhjælper, er ude at besøge mange ældre medborgere, hvor man senere finder ud af, at en række af de medborgere har været smittet med covid, og du så en rum tid efter selv får symptomer og efter en test bliver konstateret smittet med covid, så er det, vil jeg sige, formodning nok til, at du er blevet smittet som en del af dit arbejde.
Men det er jo klart, at det beror på den konkrete sagsbehandling og oplysning af sagen.
Men grundlæggende er vejledningen jo tilrettelagt efter, at en formodning er nok.
Bent Bøgsted (DF), 2020-04-22:
Tak for det, formand.
Jeg synes, det er alle tiders, at der kan blive sat gang i at få styr på coronavirus i forhold til arbejdsskader, og det har været tiltrængt i lang tid.
Nu står der så i vejledningen, at diagnosen covid-19 er stillet, og at der skal være tale om en påvirkning inden for 5 dage i form af en påviselig smitterisiko på arbejde.
Vi har jo her igennem opstarten haft en hel del eksempler på nogle, der har været på arbejdsmarkedet, og som ikke har kunnet få lov til at blive testet, selv om de havde symptomer.
Det sidste eksempel var så en tømrer – den sag kender beskæftigelsesministeren også godt – som døde af det.
Det var så ikke sundhedspersonale, men hele det tømrersjak var smittet.
Men han døde af det, og han kunne ikke få lov at blive testet, og jeg har også kendskab til folk, der har gået på institutioner, og som ikke har kunnet få lov til at blive testet.
Men hvad gør man ved dem?
For de har ikke fået stillet en diagnose, så det vil sige, at de ikke er omfattet af de her regler.
Mattias Tesfaye (S), 2020-04-22:
Jeg vil godt sige, at jeg anerkender fuldstændig, at man skal sondre mellem forskellige grupper i den offentlige sektor, og at der selvfølgelig er enorm forskel på at være dommer i byretten og være en gartner, der slår græs, for den ene skal fremstå langt mere upartisk end den anden.
Og vi er i hvert fald af den opfattelse, at selv om man er i en borgernær funktion, f.eks. som ansat i et jobcenter, er det ikke noget problem, at man har et tørklæde på.
Så vi har valgt at sætte grænsen dér, hvor man beklæder et embede, hvor det er virkelig afgørende, at man ikke signalerer religiøst eller politisk tilknytning.
Pia Kjærsgaard (DF), 2020-04-22:
Det er rigtigt: Altså, ministeren er tilhænger af, at dommere og politifolk og nu også folk i forsvaret ikke skal bære religiøs hovedbeklædning.
Det er jeg selvfølgelig hundrede procent enig i.
Men omvendt har ministeren jo ikke noget problem med, at gartneren eller rengøringsassistenten i børnehaven bærer tørklæde, hvis ministeren altså ikke har ændret holdning siden den 13. november 2018.
Det var det, han gav udtryk for under behandlingen af B 36, som var et DF-beslutningsforslag om at forbyde alle offentligt ansatte at bære religiøs hovedbeklædning på arbejdet.
Ministeren sagde dengang: »Vi har ikke noget problem med, at borgere signalerer tilknytning til en bestemt religion, heller ikke selv om de er offentligt ansatte.«
Men kan ministeren ikke se, at netop de personer, som har funktioner, som er midt imellem de funktioner, som ministeren lige har nævnt – det kunne være den kommunale sagsbehandler, det kunne være sundhedsplejersken, der kommer i private hjem – ligeledes indtager et sådant hverv, at de beklæder et embede, som faktisk er hævet over dem som privatpersoner?
Mener ministeren, at det højner integrationen, at der oprettes bederum på de danske uddannelsesinstitutioner, og mener ministeren, at Folketinget skal forbyde disse?
Mattias Tesfaye (S), 2020-04-22:
Den første del af spørgsmålet kan jeg svare meget klart nej til.
Jeg tror ikke, det er gavnligt for integrationen.
Nogle beder fem gange om dagen, nogle går med tørklæde, nogle drikker alkohol, andre gør ingen af delene, og friheden til at praktisere sin religion, som man vil, er helt central i et demokratisk samfund.
Omvendt ser vi, at nogle unge oplever at blive udsat for et urimeligt pres fra religiøse jævnaldrende, der f.eks. fortæller dem, at de skal deltage i en bøn eller gå klædt på en bestemt måde.
Det ønsker vi selvfølgelig ikke, heller ikke på danske uddannelsesinstitutioner.
Bøn og andre religiøse handlinger styrker den her form for kontrol på skolerne, og jeg mener ikke, at skolerne skal være antireligiøse, men de skal være ikkereligiøse.
Derfor hilser jeg faktisk den her diskussion om bederum velkommen.
Jeg tror, det var Grundtvig, der sagde: Kirken skal ikke være skole, men skolen skal heller ikke være kirke.
Det er min holdning, at lokaler på offentlige uddannelsesinstitutioner ikke bør bruges til forkyndelse og bøn.
Det har jeg sagt før, også før valget.
Det vil jeg også gerne gentage.
Vi kan se fra en tidligere kortlægning, at bederum eller fordybelsesrum eller stillerum eller andagtsrum, eller hvad de nu bliver kaldt, tilsyneladende eksisterer i et rimelig begrænset omfang.
Det ser ud til, at ledelserne på uddannelsesinstitutionerne faktisk er i stand til at håndtere det her problem selv, og derfor har jeg heller ikke nu og her noget grundlag for at konkludere, at det er nødvendigt med et lovindgreb.
Jeg vil dog godt understrege, at hvis det viser sig ikke at være tilfældet og der opstår bederum på f.eks. gymnasierne i et større omfang, så synes jeg ikke, at vi skal afvise, at der kan være behov for et lovindgreb.
Mere generelt synes jeg også, at vi har et ansvar for som politikere ikke altid at gribe til ny lovgivning som løsning på enhver udfordring, medmindre udfordringen viser sig at have sådan en vis størrelse.
Pia Kjærsgaard (DF), 2020-04-22:
Jeg synes, det er en stor udfordring.
Ministeren er faktisk grundlæggende imod bederum, men ønsker ikke at lovgive.
Det er lidt ærgerligt, synes jeg, men sådan er det.
Jeg synes, det vil klæde det danske Folketing ikke at lade det være op til hver enkelt uddannelsesinstitution at skulle håndtere det her.
Jeg synes, det var klogt og fremsynet for 3 siden, da ministerens parti var i opposition.
Man kan måske forstå det sådan, at ministeren dengang mente, at der skulle være lovgivning til det.
Sådan hørte jeg det i hvert fald.
Nu har ministeren alle muligheder for at handle og stå forrest i forhold til at lovgive, og det er vel en af ministerens vigtigste opgaver at sørge for, at de mennesker, der kommer her til Danmark, bliver integreret, og ikke mindst at komme udfordringer i forkøbet.
Mattias Tesfaye (S), 2020-04-22:
Først havde vi en diskussion, og så blev der foretaget en undersøgelse af, hvor stort omfanget af bederum var, og ifølge den undersøgelse fra Undervisningsministeriet var der 27 ud af 1.261 institutioner, som havde besvaret undersøgelsen med, at de havde et bederum eller lignende facilitet.
Nogle steder blev det benyttet af kristne og kristne foreninger, andre steder var det mere et stillerum; andre steder blev det også benyttet af muslimer.
Jeg tror, at vi helt generelt skal forsøge at håndtere problemer, når de når et vist omfang, og indtil da skal vi også have tillid til, at de offentlige ledelser, der er, er i stand til at håndtere problemerne.
Pia Kjærsgaard (DF), 2020-04-22:
Altså, den diskussion har vi haft før i andre sager, som også har drejet sig om udlændingelovgivningen, hvor ministeren egentlig ikke synes, det er slemt, og når først det bliver rigtig slemt, så kan det godt være, man vil overveje at lovgive.
Det må jeg sige at jeg altså er imod.
Jeg synes, det er på det tidspunkt, hvor man kan mærke, at der er en masse i gære, som på et tidspunkt kan blive meget, meget uoverskueligt, at man skal handle.
Og jeg må bare sige – så må jeg jo så spørge ministeren igen i anden omgang: Hvis nu ledelserne viser sig ikke at være i stand til at håndtere problemet og der opstår bederum på skolerne i større omfang, så vil vi ikke afvise, at der kan være behov for lovindgreb.
Det var faktisk også det, ministeren sagde dengang.
Mattias Tesfaye (S), 2020-04-22:
Jeg siger det samme, som jeg sagde dengang, og det var, at hvis der viser sig at opstå rigtige, konkrete problemer i virkeligheden, så synes jeg også, vi har et politisk problem.
Det synes jeg.
Og så vil jeg heller ikke afvise, at der skal lovgives om det.
Det sagde jeg også før valget, og det holder jeg fast i.
I de eksempler, der har været, på, at der har været noget, der kunne minde om religiøs social kontrol i forbindelse med f.eks. en fredagsbøn, synes jeg faktisk, det har vist sig, at skoleledelserne har været i stand til at håndtere det.
Vi skal selvfølgelig ikke vente, til at det er vokset os over ørerne, men vi må i det mindste kunne forvente os af hinanden, at der skal være et vist praktisk, virkeligt, ægte, reelt problem, før vi begynder at gribe til lovgivning.
Pia Kjærsgaard (DF), 2020-04-22:
Jeg har lyst til at gentage, hvad jeg sagde før, men det gør jeg ikke, for jeg synes, man skal gribe det an på en måde, der afspejler, at det er noget, der rører rigtig, rigtig meget på sig, og det gør sig gældende i forhold til mange områder i udlændingelovgivningen.
Jeg kan ikke helt forstå, hvorfor det skal være den enkelte skoleleders opgave at sige nej til de her bederum eller for den sags skyld sige: Ja tak, vi vil meget gerne tilbyde det lige netop her på vores uddannelsesinstitution, for der er rigtig mange elever, der vil bruge skolens faciliteter til at bede.
Skal jeg helt grundlæggende forstå det således, at ministeren er imod bederum på uddannelsesinstitutionerne?
Det er et spørgsmål.
Mattias Tesfaye (S), 2020-04-22:
Til det er svaret: Ja.
Jeg er enig i det, der vistnok var et citat fra Grundtvig, nemlig at kirken ikke skal være skole – skolen skal ikke være kirke.
Jeg mener ikke, det hører til på en dansk uddannelsesinstitution, og vores holdning er, at vi har tillid til, at det er de danske skoleledelser i stand til at administrere.
Hvis det viser sig, at det er de ikke, så må vi diskutere lovgivning.
Det budskab kom jeg med før valget, og det står jeg fast på.
Pia Kjærsgaard (DF), 2020-04-22:
Mener ministeren, at offentligt ansatte i borgernære funktioner bør forbydes at bære muslimsk tørklæde, og mener ministeren, at Folketinget skal lovgive om det?