Dennis Flydtkjær (DF), 2021-03-23:
Det her beslutningsforslag handler, som det allerede er blevet nævnt, om at fremme, at man bruger cyklen noget mere på arbejdet – ikke på vej til arbejde, men når man er på arbejde og skal til og fra møder, over til en anden virksomhed, hen til et plejehjem, eller hvad det nu kan være.
Så listen er jo rigtig lang, og som ordføreren for forslagsstillerne også har nævnt, står der også i forslaget, at man har lavet en analyse, der viser, at samfundet sparer 8 kr. for hver kilometer der køres ekstra på cykel.
Det er jo i hvert fald et kæmpe potentiale, man skal se på om man kan få udnyttet, og potentialet er jo ikke blevet mindre af, at vi nu har elcykler, så man måske kan komme længere omkring på cykel, end man måske kunne tidligere, hvor man så var tilbøjelig til at tage bilen.
Som det også er blevet nævnt i debatten, er det jo sådan, at kørselsgodtgørelsen er ca. 50 øre, når man kører på cykel, og omkring 3,40 øre, når man kører i bil, og vi synes egentlig, det kunne være fornuftigt at få en diskussion om, om man ikke godt kunne ligestille de to satser, så man giver et langt større incitament til at tage cyklen i stedet for.
Selvfølgelig skal det stadig væk være på samme måde som i dag, hvor det er en decentral beslutning, at man som kommune eller virksomhed selv kan vælge at sætte en lavere sats.
Det, vi fastsætter her, er jo bare satsen for, hvornår det er skattefrit.
Man kunne også vælge at sige, at satsen skulle være 5 kr., hvis man ville det, men så er den del, der ligger mellem det statsfastsatte beløb og det, man selv vælger at give, bare ikke skattefri.
Så jeg synes egentlig, det kunne være udmærket, at vi fra statens side sagde, at vi godt ville give den her motivation til det, og så må man jo decentralt derude finde ud af, hvor man skal lægge beløbet, og så kan man jo godt holde fast i, at det skal være lavere end 3,40 øre, hvis man vil det.
Vores eneste anke i det her er egentlig ikke, at man har finansieret det af råderummet, for det er sådan set fair nok, at man vælger at finansiere det på den måde, men man kunne godt lige have gjort sig den umage at fortælle, hvad prisen var, så man også kunne tage det med i betragtning, når man behandlede forslaget, for jeg har ingen anelse om, om det koster 5, 50 eller 100 mio. kr., og det er jo selvfølgelig noget, man er nødt til at tage med i overvejelserne i forbindelse med sådan et forslag.
Så vil jeg egentlig også godt komme med en principiel bemærkning til det.
Det er jo rigtigt, er det i dag er sådan, at satserne er fastsat på den måde, at man bliver kompenseret ud fra sine faktiske udgifter, og det er derfor, satsen er højere for en bil, end den er, når man kører på cykel, og det er jo rigtigt nok, at det så er det princip, man så går væk fra.
Men det fik mig til at tænke på, at når vi prøver at lave adfærdsregulering, som man gerne vil prøve med det her, altså at man gerne vil have, at folk i højere grad tager cyklen, så er det jo typisk sådan, at når vi f.eks. lægger afgifter på et eller andet, så er det jo også, for at folk skal spise mindre slik eller ryge mindre.
Og der er det jo ikke sådan, at vi siger, at så skal den afgift, man pålægger, stå mål med de udgifter, man har til, at folk ryger eller spiser slik.
De to ting hænger jo ikke sammen.
Hvorfor skulle det så ikke gælde den anden vej, så man ikke pålægger en afgift for at straffe folk for at gøre det rigtige?
Her giver vi en tilskyndelse ved at give en ekstra skattefritagelse.
Det er det samme princip, så er det så ikke også fair nok, at det ikke nødvendigvis står mål med omkostningerne ved at køre på en cykel eller køre i en bil?
Jeg mener bare, at hvis man binder et nej til det her op på, at der skulle være et skatteprincip om, at det kun må dække omkostningerne, så vil jeg sige, at det jo ikke gælder ved afgifter, så hvorfor skulle det gælde, når man giver en tilskyndelse til noget?
Så jeg synes godt, man kunne binde det op på det principielle og sige, at det kan man vel godt forsvare, hvis det er det, man vil.
Som det også allerede er fremgået af de korte bemærkninger, jeg har haft, så synes jeg egentlig godt, man kunne prøve det her af.
Jeg er ikke sikker på, om man skal gøre det til en permanent ordning, men hvorfor ikke sige, at man prøvede det i et år og sagde: Lad os se, hvad der sker?
Provenueffekterne er ifølge skatteministeren utrolig små, og man ved ikke, hvad effekten af det er, men det er da i hvert fald åbenlyst, at det er en god idé at få flere til at tage cyklen, så hvorfor ikke prøve det i et år og sige: Lad os se, hvad der sker?
Hvis der er rigtig mange, der begynder at cykle, og det ikke koster ret meget, så kan vi gøre det permanent; koster det rigtig meget, og der ikke er nogen der cykler, og folk snyder med det, så skal vi nok ikke gøre det.
Så min pointe er sådan set bare, at vi måske kunne overveje at ændre det her beslutningsforslag i udvalgsbehandlingen, så der bliver tale om en slags forsøgsordning i stedet for.
Det kunne jeg da også forestille mig at foreslagsstillerne måske kunne leve med, i stedet for at det bare blev et nej.
Så er det trods alt bedre, at man får sat noget i gang og får nogle erfaringer, får lavet nogle undersøgelser, eller hvad det kan være, for at komme videre med forslaget.