Jeppe Kofod (S), 2020-11-11:
Tak for det, formand, og tak til forslagsstillerne for denne lejlighed til at redegøre for regeringens politik over for Tyrkiet.
Indledningsvis vil jeg også understrege, at Danmark jo, som alle er bekendt med, står skulder ved skulder med Frankrig, også i den svære tid, som Frankrig har været igennem og er i.
Siden de to seneste forespørgselsdebatter om Tyrkiet i oktober sidste år er Tyrkiet blevet ved med at påkalde sig stor international opmærksomhed, ikke kun i Danmark, men også i de øvrige EU-lande og NATO-lande, og desværre er det ikke nogen positiv opmærksomhed; tværtimod.
Tyrkiet har fortsat sine provokationer, og det har ført til klare fordømmelser fra den danske regering og fra hele EU.
Jeg vil gerne indlede min besvarelse med at redegøre for regeringens holdning til den tyrkiske regerings udmeldinger efter drabet på den franske skolelærer Samuel Paty den 16. oktober og for de skridt, regeringen har taget i den forbindelse.
Drabet i Frankrig var en forfærdelig ugerning.
Det var en fuldstændig meningsløs reaktion på, at en fransk lærer blot udførte sit arbejde.
Siden da er der sket nye terrorangreb i Nice og i Wien.
Regeringen har taget utvetydig afstand fra de fuldstændig forfærdelige terrorangreb.
Vi har udtrykt vores dybeste sympati med ofrene, det franske folk og den franske regering.
Det er tragisk, at Frankrig nu igen skal udsættes for terror efter angrebene på Charlie Hebdo og Bataclan.
Ytringsfrihed er en helt grundlæggende værdi i et demokratisk samfund.
Når vores grundlovssikrede ret knægtes, skal vi for alt i verden kæmpe imod.
Demokrati handler om at kunne ytre uenigheder frit uden brug af vold og magt.
Det er nødvendigt at stå sammen på tværs af religion og politisk overbevisning i kampen for ytringsfrihed og mod terrorisme og voldelig ekstremisme.
Tyrkiets reaktioner på drabet i Paris er rystende.
I stedet for at udtrykke sympati og kondolence besluttede den tyrkiske regering at opfordre til boykot af franske varer.
Det er helt indlysende et skridt i den forkerte retning, og præsident Erdogans gentagne personlig udfald mod præsident Macron er også fuldstændig utilstedelige.
Jeg har selv gjort det helt klart over for den tyrkiske regering, at denne adfærd er helt uacceptabel, både over for den tyrkiske handelsminister og over for den tyrkiske udenrigsminister, forrige fredag.
Jeg understregede, at ytringsfriheden er en helt grundlæggende værdi i et demokratisk samfund, og jeg tog endvidere klart afstand fra enhver opfordring til handelsboykot.
Over for den tyrkiske udenrigsminister opfordrede jeg til, at Tyrkiet gør sit for ikke at nære de kræfter, der nu opfordrer til had og vold.
Jeg noterer, at Tyrkiet faktisk respektfuldt kondolerede efter terrorangrebene i Nice og Wien.
Tyrkiets konflikt med Frankrig er blot den seneste af de tyrkiske udenrigspolitiske provokationer og udfordringer.
I det østlige Middelhav har Tyrkiet længe ageret i modstrid med internationale havretsregler.
Tyrkiets uenighed om maritim afgrænsning med Grækenland og Cypern bør selvsagt løses gennem forhandling og ikke på konfrontatorisk vis gennem ensidige handlinger, som vi har set.
Senest har Tyrkiet pustet til ilden i Kaukasus gennem sin direkte støtte til Aserbajdsjan i konflikten om Nagorno-Karabakh – en konflikt, som igen er brudt ud i lys lue.
I Mellemøsten er Tyrkiet også med til at spille en tvetydig rolle.
Ganske vist er Tyrkiet en vigtig NATO-partner, som har ydet væsentlige bidrag i kampen mod ISIL, men Tyrkiet forsøger samtidig at forfølge sin helt egen, snævre dagsorden, bl.a. med uacceptable militære aggressioner i det kurdisk dominerede område i Syrien.
Det har jeg flere gange klart fordømt.
Jeg har derfor også i EU arbejdet for den strengest mulige fælles linje med fokus på konkrete tiltag.
Så vi har kunnet få en klar fordømmelse fra et samlet EU og en fælles restriktiv EU-linje i forhold til våbeneksport til Tyrkiet.