Dina Raabjerg (KF), 2024-05-30:
Tak for ordet.
Der er jo så mange gode ting at sige om unge og fritidsjob.
Unge med fritidsjob får generelt højere karakterer til afgangsprøven i 9. klasse.
De føler selv, at de klarer sig bedre fagligt.
Der er en større sandsynlighed for, at de starte på en ungdomsuddannelse 2 år efter 9. klasse.
Fritidsjob har altså en positiv indflydelse på de unge, både på deres faglige og mentale trivsel, og de har en bedre overgang til ungdomsuddannelse.
Der er jo sådan set ikke noget at sige til, at det er sådan, for de unge lærer jo helt vildt meget af at have et arbejde.
Vi ved også, at et fritidsjob bidrager til de unges økonomiske forståelse og ansvarsbevidsthed.
Oven i det kan man så lægge, at de lærer, at de har en værdi, at der er noget, de kan, og at de faktisk kan noget, som der ovenikøbet er nogen der vil betale dem for.
Så det er lutter gode ting, der er i at have et fritidsjob.
Begge mine biologiske børn har haft fritidsjob, siden de var 13 år, så det har været meget tidligt, og den yngste startede med at muge ud i en stald; den yngste, som landmanden nogen sinde havde haft ansat.
Og det er ikke småting, hvad jeg har måttet lægge øre til om køer, om deres forskellige personligheder, om bakterier, flora og rengøring i stalden.
Der er altså noget disciplin i at lære sådan noget.
Nu kom hr. Kim Valentin med alle sine gode minder, og det fik mig til at tænke på en historie med min datter.
For hun har arbejdet rigtig meget, og på et tidspunkt fik hun jo brugt sit frikort op.
Jeg har aldrig nogen sinde set så sur og gal en mokke som den dag, hun kom hjem med sin lønseddel og de havde taget hendes penge.
Nu skal jeg ikke sige noget om konservativ skattepolitik, men det er jo faktisk også en god anledning til at sætte sig ned med sine børn og fortælle om, hvordan hele samfundet hænger sammen.
For hvad var det nu, de her penge gik til?
Jeg kunne høre SF tale om arbejdsmiljøet og kassemedarbejdere.
De har også stået med folk, der har begået tyveri, og har skullet håndtere kontakt til politiet.
Vi kan jo godt skærme vores børn fra det, men for mig er det lidt vigtigere, at man har nogle gode rammer omkring det.
For det, jeg kan se, er, at jeg har to børn, der har lært at stå i nogle meget vanskelige situationer og håndtere det, og jeg synes, de kan noget i dag, hvor de er meget stærkere og har mange flere ressourcer, end jeg havde, som havde fritidsjob hjemme i min fars virksomhed og virkelig blev pakket ind.
Så det kan altså også noget at stå i sådan nogle situationer.
I min egen hjemkommune har man lavet sådan noget, der hedder spirejob, på plejehjemmene, og her ansætter man unge i fritidsjob.
Noget af det, som Ikast-Brande Kommune har fået ud af det, er, at der også er mange unge, som vælger at søge videre som enten sygeplejerske eller sosu, fordi de får smag for det.
Så på den måde er der også noget at hente i en langsigtet investering fra arbejdsgivernes side.
Som vi har snakket om, er andelen af unge, som har et fritidsjob, faldet, og det er sådan en pænt stor nedgang, vi har haft de seneste 10 år.
Vi kan se af det materiale, vi har fået, at det bl.a. skyldes manglende forældreopbakning, og at de unge har svært ved at navigere i jobsøgningen, at arbejdsgiverne nøler med at ansætte dem på grund af lovgivningen, og at det sidste især rammer de yngste.
Jeg håber, at vi ikke kun kommer til at kigge på lovgivningen, men måske også kommer til at gøre noget omkring oplysning, så vi også får forældrene på banen her.
Skide godt – hov, det må jeg ikke sige.