Magnus Heunicke (S), 2021-05-19:
Tak for ordet, formand.
Det er dagens sidste forslag, og det er et borgerforslag om hurtig og rigtig hjælp til familier ved spædbarnsdød.
Jeg vil godt indlede med at udtrykke min dybeste medfølelse med alle forældre, som oplever det værste, man kan forestille sig, nemlig at miste et lille barn.
Når det værst tænkelige sker, er det helt afgørende, at vi som samfund rækker hånden ud til forældrene og sikrer, at forældrene ikke overlades til selv at finde rundt i et system, som kan være en jungle; at forældrene tilbydes hjælp af alle relevante myndigheder og de organisationer, vi jo også har, der står klar til at hjælpe.
Så derfor tak til initiativtagerne bag borgerforslaget, som vi så her i dag behandler som et beslutningsforslag.
Med det her beslutningsforslag foreslås det, at sundhedsplejersker tilbydes en efteruddannelse, der skal sætte dem i stand til at yde den her relevante støtte og praktiske hjælp til forældre, som mister deres barn ved uventet død, for ifølge beslutningsforslaget kræver det styrkede kompetencer hos sundhedsplejerskerne.
Der er også en række andre elementer i forslaget vedrørende den konkrete hjælp, som sundhedsplejersker skal tilbyde.
På den ene side er det jo virkelig godt med et meget grundigt og helt konkret arbejde.
På den anden side vil det være svært at indføre en til en i virkeligheden.
Derfor vil jeg gennemgå nogle af hovedelementerne her – og gennemgå, hvordan vi forestiller os man kan komme videre i den retning og den ånd, som vi læser i forslagets tekst.
Det er, som jeg startede med at sige, helt afgørende, at vi som samfund rækker ud til forældre og tilbyder dem hjælp og altså på mange områder får vendt det om, så det altså er samfundets opgave at tilbyde den hjælp og at række ud til forældrene.
Derfor vil jeg sige, at vi fra regeringens side støtter det her beslutningsforslags intention om at sikre, at der er den rette og lettilgængelige hjælp og støtte til forældre, som mister et barn.
Og vi vil iværksætte en række initiativer, som skal sikre, at den hjælp når bedre ud til forældrene.
Dem vil jeg gennemgå her.
Det første initiativ er efteruddannelse af sundhedsplejersker.
Det er ikke præcis som foreslået, men det er for os at se og ifølge den faglige rådgivning, vi har fået, et element, som vil kunne imødekomme en del af det element i forslaget her.
I dag er det sådan, at sundhedsplejerskerne i kraft af deres grunduddannelse som sygeplejersker og efteruddannelse til sundhedsplejersker har kompetencer til at varetage støtte til sorgproces; det er det, vi taler om her.
Så de skal være med til at forhindre, at der sker komplicerede sorgreaktioner, for når det handler om sorg, er der også mulighed for at forebygge, at det bliver til komplicerede sorgreaktioner.
Men man må også sige, at viden om netop sorgprocesser og sorgteorier heldigvis har udviklet sig meget de seneste år, og Sundhedsstyrelsens faglige vurdering er, at det er relevant at se nærmere på at udvikle netop et modul til efteruddannelse, en form for kursus, der netop omhandler de nyeste teorier om sorg og krisekommunikation.
Og det arbejde vil vi igangsætte.
Mange kommuner har også en formaliseret praksis i forhold til at tilbyde familier besøg og række ud til dem, når de har mistet et barn.
Der har vi fået lavet en rundspørge fra Sundhedsstyrelsen til godt halvdelen af vores kommuner, og heraf kan vi se, at langt, langt de fleste kommuner har en formaliseret praksis i forhold til at tilbyde familier besøg, efter at de har mistet et barn – langt de fleste, men ikke alle.
Konkret har man været i kontakt med 54 kommuner, og de 52 af dem har meddelt, at de har en formaliseret praksis, mens der så er 2 ud af de 54 kommuner, der ikke har det.
Og det er det overblik, vi har på nuværende tidspunkt.