Jens Joel (S), 2020-03-17:
Tak til formanden for ordet, og tak til Folketinget for at rykke sammen med meget kort varsel og behandle endnu et hastelovforslag – den her gang på området for børn og undervisning.
Det er jo en ekstremt alvorlig situation; det ved vi alle sammen, og jeg har måske lyst til at starte derude, hvor det sker lige nu.
Altså, det er under en uge siden, at statsministeren annoncerede, at vi trådte op på den meget store klinge, i forhold til at der ville ske meget store ændringer i samfundet.
Den lovgivning, vi nu skal behandle i dag, er en rammelovgivning, som selvfølgelig på den ene side skal fjerne nogle af de krav til kommunernes levering af pasningsgarantier, bestemte måltider, sprogstimulering eller andet, som under normale omstændigheder ville gælde, fordi vi godt ved, at der vil være ting, som man ganske enkelt ikke kan leve op til i den nuværende situation og ikke alle steder, og derfor lægger lovgivningen jo op til at suspendere nogle af de krav, vi normalt stiller ude i kommunerne.
På den anden side skal lovgivningen sætte en ramme for, hvad vi så gør nu.
Hvordan sikrer vi, at der bliver taget sig godt af vores børn og unge, hvis der er behov for, at der skal tages af dem?
Og hvordan sikrer vi, at de børn og unge, som har brug for undervisning eller socialpædagogiske tilbud, faktisk får det i den her situation?
I forhold til det element, der handler om nødundervisning, kan man jo sige, at det, når den fysiske undervisning på skolerne bliver suspenderet, er ret vigtigt, hvad man skal sætte i stedet for.
Og der siger vi jo klart og tydeligt, at pligten til at undervise, institutionernes ansvar, lærernes ansvar for rent faktisk at tilvejebringe undervisningen, altså videreføre undervisningen, jo er uforandret.
Men det er selvfølgelig også vigtigt at sige, at selv om man uforandret har opgaven, og selv om de lige nu kæmper en brav kamp for at få etableret fjernundervisning, opfølgninger, få stillet gode opgaver, og få sikret, at vi får flest mulige med i den her situation, så ved vi selvfølgelig godt, at det ikke er en fuld erstatning for den dagligdag, man vender ryggen, om man så må sige, og at det ikke er det samme, som det ville være under normale omstændigheder.
Ikke desto mindre er det vigtigt, at undervisningen kører videre på bedst mulig måde.
Så er der en diskussion om fravær og opfølgning, og der vil jeg sige, at det set med socialdemokratiske briller jo selvfølgelig er klart, at reglerne om indberetning til kommunalbestyrelser, træk i børnecheck og nogle andre ting bliver suspenderet.
Men det er vigtigt for Socialdemokratiet, at lærerne har et ansvar for dels at tjekke, om eleverne deltager i undervisningen, dels at sikre, at dem, der ikke måtte deltage i undervisningen, faktisk ikke svæver frit.
Og det er derfor, vi har pålagt dem, at man dagligt har kontakt med eleverne.
Det er simpelt hen et spørgsmål om at sige, at i forhold til dem, som måske har sværest ved at komme på fjernundervisningen, og som har sværest ved at tage imod undervisningen derhjemme, har lærerne en pligt til at række ud og spørge: Kan vi hjælpe med at få dig med på platformen her, eller er det nogle andre ting, der står i vejen for, at du er tjekket ind til undervisning i dag?
I forhold til nødpasning er der jo to ting, som man skal holde sig for øje.
Der er nogle, hvor vi har brug for, at deres forældre går på arbejde i sundheds- og ældresektoren, og hvor der selvfølgelig er nødt til at være et pasningstilbud til de børn; der skal etableres nødpasning til dem.
Men der er også nogle steder, hvor vores børn og unge har brug for at være i pasning, fordi de faktisk er vurderet til at skulle væk fra den forældrebaggrund eller den hjemmebaggrund, de ellers ville være overladt til, og derfor sikrer vi, at det også fortsætter i forhold til nogle af de steder, hvor det er begrundet i barnets behov for at være et andet sted end derhjemme.
Og det kan jo både være på sociale institutioner, hvor man ikke lukker ned, altså i de socialpædagogiske tilbud, men det kan også være i skoler, hvor man sørger for, at der er nogle elever, som også fysisk har et sted at gå hen i de dagtimer, som de har brug for.
Endelig skal vi jo sikre, at det her ikke får konsekvenser for ...
Sorry, jeg kan se, der foregår en masse, så jeg vidste ikke, om formanden havde en besked?
Jeg tror, vi er nødt til at rykke sammen om det her og sige, at der må vi sende de unge mennesker bedst muligt videre, uanset at det kræver nogle løsninger hen ad vejen.
Tak for det.