René Gade (ALT), 2017-05-02:
I Alternativet har det været en balanceakt af de større at tage stilling til det her forslag, og sådan er det tit, når det kommer til NATO.
Vi mener, at NATO i dag er væsentlig for Danmarks sikkerhedspolitik.
Vi har svært ved at se, hvordan vi p.t. skal indrette os uden den sikkerhed, den alliance har skabt.
Vi kunne ønske os et større og stærkere samarbejde med de europæiske lande – det kan vi arbejde hen imod.
Vi kunne ønske os endnu mere initiativ og støtte til FN's fredsarbejde og FN's indsats i det hele taget – det støtter vi så vidt muligt.
Så når vi siger ja til det her lovforslag, vel vidende at det kan blive opfattet som en aggression og en provokation af netop Rusland, som Enhedslistens ordfører var inde på tidligere, så har vi da gjort os mange tanker om, hvad det egentlig er, man forventer vil være Ruslands tilbagemelding på sådan en oprustning, og hvad der egentlig vil ske, og det kan vi jo ikke vide. Men det, vi ved, er noget, som jeg også selv har oplevet, da jeg var i Talinn med den amerikanske ambassade.
Det er efterhånden lang tid siden, men jeg har godt nok henvist til det besøg ret mange gange efterhånden, for det var ret interessant at opleve, hvordan befolkningen i de baltiske lande egentlig opfattede truslen.
I det her lovforslag drejer det sig også om Polen, men det var de baltiske lande, jeg besøgte.
Der er jo også et stort russisk mindretal i dele af regionen, og der er nogle dér, der i den grad ikke vil have den beskyttelse, der kommer fra NATO's side.
Jeg tror, at man kan sige, at det er en symbolsk beskyttelse, for jeg tror såmænd ikke, at Rusland kunne finde på at gå ind over grænserne, men jeg forstår frygten for, at det kunne ske.
Når vi prøver at sætte os i deres sted som NATO-medlemsland, synes jeg, at vi bliver nødt til at gå ind og hjælpe dem, for vi er medlem af NATO, og vi ville forvente den samme velvilje over for os i form af en symbolsk beskyttelse, hvis det var Danmark, det drejede sig om, og derfor er vi for lovforslaget.
Så er der et par ting, jeg skal have spurgt ind til.
Det er bl.a. finansieringen.
Der er lagt op til, at det er et 12-månedersbidrag, men det bliver også sagt meget tydeligt, at det er noget, vi forventer at fortsætte med.
Hvor skal pengene tages fra, og hvordan skal prioriteringen være?
Hvad kan vi egentlig forvente os med hensyn til den samlede beløbsstørrelse?
Umiddelbart kan jeg ikke se, at det vil ændre vores position.
Der er selvfølgelig altid en grænse, men jeg tænker, det er væsentligt, at vi siger ja til det her.
Så hvad skal ikke prioriteres, når vi bidrager med så anselig en styrke?
Så er der hele dialogen med Rusland.
Hvad er det for et forum, vi i dag har dialogen med Rusland i fra NATO's side?
Jeg tænker ikke, at den danske dialog med Rusland er den væsentligste her.
Det er simpelt hen NATO's dialog, USA's dialog med Rusland, det drejer sig om.
Hvad gør vi egentlig med Trump siddende i den ene side og Putin i den anden?
For vi vil ikke ud i en situation, hvor Rusland bliver en fjende.
Jeg ved godt, at det er inde i billedet i dag, at Rusland er fjenden, men vi har simpelt hen ikke råd til som land, at Rusland bliver en geopolitisk eller en krigspolitisk fjende.
Der synes jeg at vi i den retorik, der bliver brugt i dag, har et problem, for hvis vi etablerer Rusland som fjende, så vil de også være en fjende, og de vil opfatte vores artikel 5-indsats her for at hjælpe de baltiske lande og Polen som en direkte provokation.
Hvis vi ikke tager os meget, meget i agt, er NATO's rolle her på et tidspunkt lige så ødelæggende for den diplomatiske indsats, der skal foretages, som Ruslands er, fordi det vil blive en optrapning.
Det synes jeg er meget fornuftigt, men vi er meget opmærksom på de risici, der også vil være her.
Så hvad er det for en dialog, vi kan føre med Rusland fremover?
Der har jeg ikke hørt så meget nyt om at NATO har skiftet position.
Jeg hører ikke, at retorikken fra NATO's side over for Rusland er blevet mere imødekommende over de seneste år.
Det må vi jo se på, når vi får responsen.
Jeg er enig i, at Rusland naturligvis vil opfatte det her som en aggression, men Rusland gør det samme, og der er vi for så vidt enig i, at den måde, man bedst taler til Rusland på, er også at vise styrke.
Men vi skal være bevidste om, at det, det så reelt kan ende med, er en optrapning og en eskalering og en koldkrigstilstand igen.
Der skal vi for alt i verden sige nej.
Det er ikke så nemt for mig at se, at dialogen med Rusland bliver ført på det rigtige niveau lige nu, så det vil vi blive ved med at presse på for.
Så kunne vi godt tænke os at høre lidt om Danmarks rolle i NATO.
Kan vi egentlig byde ind med noget?
Kan vi gå ind og sige, hvad vi gerne vil byde ind med?
De 2 pct. kommer vi ikke til at bakke op om at vi skal nå, men kunne man byde ind med andet end krigsmateriel?
I det hele taget så vi gerne en lidt stærkere dialog fra Danmarks side med NATO, sådan at NATO kan agere på vores vegne over for Rusland.
Men vi bakker op om forslaget.