Jens Henrik Thulesen Dahl (DF), 2021-03-17:
Tak for det.
Danmark er et dejligt land, og i Dansk Folkeparti kæmper vi for, at Danmark også er et dejligt land at leve i både i morgen og om 100 år, uanset hvor man bor.
Men vores land står over for en trussel – en trussel, vi ikke har snakket nok om, og som splitter Danmark.
Forskellen mellem land og by er blevet for stor.
Store dele af vores land kæmper med affolkning og døende lokalbefolkning.
Mange yngre danskere vælger livet på landet fra på grund af uddannelses- og karrieredrømme i storbyerne.
Det kan man ikke fortænke dem i.
Det er jo godt, at vores ungdom uddanner sig og har ambitioner, men gode job og uddannelse skal være muligt i hele Danmark og ikke kun i storbyerne.
Som hele Danmarks parti tolererer vi i Dansk Folkeparti ikke, at den skæve udvikling mellem land og by fortsætter, og i en hyldest til det gode liv i provinsen har vi derfor i sidste uge lanceret en national strategi for vores landdistrikter, landsbyer og øer – vores bud på en nærhedsreform.
I Dansk Folkeparti mener vi, at de videregående uddannelser, erhvervsakademier, professionshøjskoler og universiteter, skal ligge inden for en rimelig geografisk afstand i hele landet og være spredt ud.
Det er samtidig vigtigt, at vi får flere højtuddannede til land- og yderkommunerne.
For det første er det godt for sammenhængskraften, for vi skal have uddannelsesmæssig mangfoldighed i hele Danmark, og for det andet er det afgørende, at virksomhederne i landdistrikterne kan rekruttere medarbejdere med relevante uddannelser.
Vores ambition er, at langt flere mellemlange og lange uddannelser skal flyttes ud af storbyerne.
Hvorfor skal de videregående uddannelser absolut ligge i de største byer?
Med den udvikling, vi ser i dag, skal de unge tage til storbyen, hvis de ønsker en universitetsuddannelse, men det betyder også, at mange akademikere bliver i de store byer efter endt uddannelse.
Dansk Folkeparti så gerne, at den eksisterende ordning med uddannelsesstationer også omfattede universiteter, sådan at et fakultet kunnet tilbyde dele af en uddannelse i områder, hvor adgangen til videregående uddannelser er geografisk begrænset, eller hvor der er et smalt udvalg af videregående uddannelser, og hvor der er lokal efterspørgsel efter arbejdskraft.
Vi ser f.eks. lokal efterspørgsel efter en jurauddannelse i Esbjerg, fordi Esbjerg Kommune har et stærkt advokaterhvervsliv.
Vi kan se, hvor godt det er for en by som Herning, at Institut for Forretningsudvikling og Teknologi under Aarhus Universitet er beliggende i byen.
Det tiltrækker unge og skaber liv og arbejdspladser.
Sådan nogle eksempler skal vi have flere af, og vi har også allerede hørt om nogle af dem fra de foregående ordførere.
Vi skal styrke etableringen og udbygningen af campusområder i landdistrikterne.
Fordelen ved campusser er studieboliger tæt på uddannelsen, et socialt studiemiljø samt faglige og ressourcemæssige gevinster ved at have flere uddannelser under samme tag og administration.
Campusser kan ud over at tilbyde studieboliger etablere samarbejde mellem uddannelserne, offentlige og private institutioner og arbejdsmarkedet.
Ud over at vi skal have flere campusområder i landdistrikterne, skal vi i højere grad have flere forskellige uddannelsesniveauer sammensat på fællescampusser.
I dag er der ikke tradition for at blande universitetsuddannelser og erhvervsuddannelser, men enkelte steder som f.eks. på Campus Slagelse i Region Sjælland eksperimenteres der med det.
I Slagelse er Syddansk Universitet til stede sammen med en professionshøjskole og et erhvervsakademi, og etableringen af Campus Slagelse har været en betydelig årsag til, at byen på det seneste har oplevet høj vækst i antallet af tilflyttere.
Uddannelserne i Slagelse deler faciliteter som bibliotek og kantine, har et fælles studieliv og fredagsbar.
Selv om Slagelse ikke betegnes som land- eller yderkommune, må dets fællescampus alligevel betragtes som en model, der kan kopieres til landdistriktskommuner.
Ud over effektivisering ved sammenlægning af lokaler og administration er der også sociale gevinster ved sammenlægning af uddannelser under samme campus.
Endelig skal vi også bruge dimensioneringen som et aktivt værktøj til udbredelse af studiepladser.
Modellen bør i højere grad end i dag tage højde for behovet for uddannelsesinstitutioner i hele landet.
Ved at sætte en øvre grænse for optaget på en række videregående uddannelser i storbyerne sænkes antallet af studiepladser i de største byer, og dermed styrkes grundlaget for uddannelse i alle dele af landet.
I dag er der kun et fåtal af uddannelser, der er dimensioneret, og der er ikke nogen lokal dimensionering i den nuværende model – og så alligevel.
Prøv at tænke på medicinstudiet.
Her konstaterede vi for år tilbage, at der var mangel på læger, specielt mangel på læger ude på landet uden for de store byer.
Hvad har vi gjort?
Der er oprettet et medicinstudie i Aalborg, fordi hele Nordjylland havde en udfordring.
Der er en filial af SDU på vej i Esbjerg med kandidatuddannelsen i medicin, og den starter i 2022.
På medicinstudiet gør vi jo netop det, at vi sikrer studiepladser ud over landet og med dimensioneringen understøtter, at de studerende vælger de forskellige tilbud.
Så summa summarum: Vi skal gøre noget, vi skal gøre det snart, og derfor vil jeg bare opfordre regeringen til at indkalde til forhandlinger snarest.
Vi skal i gang.
Det skylder vi Danmark.
Tak for ordet.