Morten Østergaard (RV), 2018-12-05:
Jeg vil da gerne starte med at sige, at jeg synes, at det er et godt og vigtigt skridt, som verdenssamfundet tager, når den her erklæring bliver tiltrådt af en bred kreds af lande.
Vi kan jo glæde os over, at det har et stærkt dansk islæt, idet det var hr. Mogens Lykketoft fra Socialdemokraterne, der i sin egenskab af formand for FN's generalforsamling efter eget udsagn var med til at sætte det i gang, og den danske regering – til trods for mine uenigheder i den hjemlige udlændingepolitik – har jo arbejdet på, at erklæringen skulle kunne blive til virkelighed.
Derfor er det jo en positiv og glædelig situation, vi står i.
Derfor vil jeg også sige, at det for Radikale Venstre er klart, at vi gerne skriver under på erklæringen, og at vi støtter varmt op om, at Danmark gør det, og jeg er egentlig glad for, at vi nu får debatten.
Så vil jeg da egentlig opfordre folk til at læse erklæringen.
Man kan tage afsnit 13 frem – det er jo der, hvor det fremgår med al ønskelig tydelighed, hvad det er, den handler om – og så sortere alt det der fra, der handler om den ene religion eller fremmede magter, der vil sørge for, at vores samfund skal laves helt om og alt det der, men bare tage afsæt i, hvad der står.
Der står i erklæringen, at det anerkendes, at en sikker, ordentlig og regulær migration virker for alle, når den finder sted på en velinformeret, planlagt og konsensusbaseret måde.
Det skriver vi gerne under på.
Migration bør aldrig være en handling udført i desperation.
Det kan vi også godt skrive under på.
Når migration udføres i desperation, skal vi samarbejde med henblik på at respondere på migranter i sårbare situationers behov og adressere de respektive udfordringer.
Så bliver det jo det kaos, som har udspillet sig for befolkningernes øjne i kølvandet på den seneste flygtningekrise.
Så vi skal da netop samarbejde.
Endelig – og det burde jo glæde alle, uanset hvad man mener i udlændingepolitikken – må vi samarbejde med henblik på at skabe forhold, der tillader, at samfund og individer lever i sikkerhed og værdighed i deres egne lande.
Og det skriver vi også gerne under på.
Vi ønsker ikke en verden, hvor folk flygter for at leve.
Alle elementer har jo udfordringer.
Men det er, fordi der er udfordringer, der skal løses, og det gælder selvfølgelig dem, som over hals og hoved er flygtet fra klimaforandringer, sult eller umulige forhold i deres hjemlande.
De er i en sårbar situation, og det skal vi håndtere.
For ellers overlader vi dem jo bare uden nogen form for fremtidsperspektiv, indtil de en dag står ved vores dør og vi synes, det er helt forfærdeligt.
Så selvfølgelig skal vi da samarbejde om det.
Men den regulære migration giver jo også udfordringer, og hr. Søren Søndergaard har peget på nogle af dem, og ja, vi skal da samarbejde om, at folk, der tager lovligt ophold i et andet land, f.eks. for at arbejde, får ordnede forhold og behandles ordentligt og med respekt, også med deres forskellighed, og det er det, som erklæringen handler om.
Derfor vil jeg sige, at jeg, selv hvis jeg havde Dansk Folkepartis perspektiv, hvor hele holdet fra kampagnerne, annoncerne, derude, tegneserieholdet, om man vil, er samlet her i dag, så også ville synes, at erklæringen var god, fordi den vil skabe ordnede forhold der, hvor der i dag er kaos, skabe svar der, hvor befolkningen i dag står tilbage med spørgsmålstegn.
Det er derfor, den her erklæring er god for Danmark, god for Europa og god for verden.