Mette Frederiksen (S), 2023-05-31:
Tak for det, formand, og tak til alle partier for en god debat.
For nogle uger siden mødte jeg min dobbeltgænger i Cirkusrevyen.
Jeg starter selvfølgelig her, fordi man må sige, at ordet krise har været en rød tråd, hvis man ellers kan tale om en rød tråd i dag.
Men det har i hvert fald været et ord, der har været nævnt mange gange, og det har selvfølgelig gjort, at jeg har siddet og reflekteret lidt over både mit og regeringens forhold til ordet krise.
Men spøg til side, for jeg er optimist af natur.
Vi danskere lever i verdens bedste og mest fantastiske samfund, og jeg er fuldstændig og aldeles overbevist om, at vi kan gøre fremtiden bedre end nutiden.
Men samtidig mener jeg ikke, at der er en modsætning mellem at være optimist og så at se udfordringer, eller kald det kriser, i øjnene.
Der er jo flere forskellige måder at gå til verden på.
Man kan slå udfordringer hen som pjat og sortsyn og sige, at det nok skal gå.
Man kan også gemme sig bag nedrullede gardiner, når udfordringerne banker på, for det nytter jo alligevel ikke noget at gøre noget ved det.
De to typer, den overoptimistiske og den pessimistiske, er umiddelbart meget forskellige, og så alligevel ikke.
Den ene siger, at det nok skal gå.
Den anden siger, det nok skal gå – galt.
Men begge har en svaghed til fælles: De forsømmer at handle.
Alt det, der er lykkedes i Danmark i de seneste år, er jo netop lykkedes, fordi vi har taget problemerne i opløbet.
Vi har lige været igennem en pandemi.
Hvordan reagerede vi danskere?
Var det med modløshed, ved at håbe, at det ligesom gik over af sig selv?
Nej, vi gjorde det modsatte, og i kraft af vores fælles indsats i hele samfundet var Danmark et af de lande, der klarede den allerbedst, både sundhedsmæssigt og økonomisk.
I dag er krigen tilbage på vores kontinent, en umenneskelig, urimelig og uhørt angrebskrig på et fredeligt europæisk land.
Er det lykkedes Putin at splitte os europæere?
Er det lykkedes Putin at splitte Vesten?
Nej, vi har reageret med at stå sammen, vi har støttet Ukraine, og vi gør det fortsat.
Et tredje eksempel er klimaforandringerne.
Det er vores generations største udfordring.
Har vi været handlingslammede?
Nej, i hvert fald ikke i de senere år.
Vi har aftalt en klimalov med et af verdens mest ambitiøse klimamål, truffet beslutninger og fremlagt udspil, der indfrier 2025-målet, og vi er næsten tre fjerdedele ad vejen til 70 pct. i 2030.
Vi har skruet op for ambitionerne, og som fru Pia Olsen Dyhr meget rigtigt sagde tidligere i dag, har vi gode betingelser.
Meget går godt.
Det går faktisk rigtig godt.
Der er høj beskæftigelse og lav arbejdsløshed.
For en socialdemokrat bliver det ikke meget bedre end det, fordi det jo handler om, at folk har et arbejde.
Oven i det har vi overskud på de offentlige finanser, og inflationen er begyndt at falde.
Jeg tror, det var landets finansminister, der forleden kaldte det for et lille mirakel.
Nu kommer mirakler jo sjældent af sig selv, om muligt nogen sinde, og at vi står stærkt i dag er ikke kommet af sig selv.
Det skyldes en ansvarlig økonomisk politik og reformer, der har gjort dansk økonomi robust, en aktiv krisepolitik, et højt uddannelsesniveau – den danske måde at gøre tingene på.
Men at noget går godt, betyder jo ikke, at vi så skal læne os tilbage her i Folketinget.
Og der er simpelt hen én ting, Folketinget må opklare for mig her resten af natten, eller hvor lang tid vi fortsætter.
For når jeg tænder min radioavis derhjemme om morgenen, er der meget, meget ofte nyheder, der handler om det samme og starter og slutter samme sted, nemlig om manglen på medarbejdere.