Alex Ahrendtsen (DF), 2025-11-07:
Tak, formand.
Man kunne jo godt sige, at det her var et meget simpelt, enkelt lille lovforslag.
Man kunne også sige, at det her er et kæmpestort skridt – og hvorfor?
Det er, fordi vi nu atter er en del af 2.500 års europæisk kulturhistorie.
Der havde eksisteret biblioteker før grækerne, bl.a. i Egypten og hos assyrerne, men det var med biblioteket , at europæerne for alvor begyndte at samle bøger.
Det lod vi være med at gøre i 2014 med folkeskolereformen.
Det var under tidligere undervisningsminister fru Christine Antorini, at det skete.
Jeg var meget imod det under forhandlingerne, og jeg nævnte også i min ordførertale, at jeg syntes, det var noget mærkeligt noget, men måtte leve med det, fordi det var en samlet pakke.
Derfor er jeg virkelig glad for, at vi i dag under en socialdemokratisk minister atter kan kalde det for et bibliotek i stedet for et pædagogisk læringscenter.
Det er ikke en lille ting; det er vigtigt, at man kalder tingene ved rette navn.
Et pædagogisk læringscenter – det kunne man jo også kalde en skole.
Et bibliotek er altså en del af en europæisk kulturhistorie, som vi skal værne om.
Under de sidste forhandlinger om folkeskolen, hvor vi har lavet nogle glimrende ændringer, oplevede jeg for første gang, næsten, at være en del af tidsånden – det har jeg ikke prøvet i mange år – idet jeg foreslog, at vi bliver nødt til at vende tilbage til fysiske bøger i skolen og i undervisningen, og til min store overraskelse tog ministeren imod det med kyshånd og udarbejdede så forslaget om en boggave til 0,5 mia. kr., og det vil jeg gerne takke ministeren for.
Jeg synes, det er stort, at man kan omgøre en socialdemokratisk fejltagelse fra 2014 her 10 år senere.
Så tak til ministeren for at have lyttet, så vi atter får fysiske bøger rundtomkring på skolerne og vi atter kalder det et bibliotek.
Det kommer jo fra græsk.
Det har noget med bøger at gøre, og det har noget at gøre med, at man samler bøgerne et sted.
Men i dag er biblioteker noget andet, end de var.
Altså, op til 300-400-tallet læste man bøger højt, så når man gik på biblioteket i det gamle Alexandria i det nuværende Egypten, gik folk rundt og læste højt for sig selv eller sad i et hjørne og læste op.
Det var først fra omkring Augustins tid og fremefter, at man begyndte at læse inde i hovedet.
Så biblioteker har altid været et sted, hvor der har været gang i den, for at sige det på nudansk.
Et bibliotek er jo i dag et kultursted, et samlingssted, ikke bare for bøger, men for alt, hvad der har med det talte sprog at gøre.
Det moderne skolebibliotek i dag er noget andet end dengang, hvor jeg gik i skole, og heldigvis for det!
Bibliotekarer har jo udviklet konceptet, så man i dag forstår, at det talte og det skrevne og det læste sprog er en og samme ting.
Der er biblioteket et fantastisk sted, fordi alle forstår, hvad et bibliotek er.
Det er et sted, hvor det hele drejer sig om bogen, og den tradition skal vi jo fortsætte med at opflaske vores børn og vores unge med.
Det kommer ikke af sig selv.
Et pædagogisk læringscenter er altså ikke et sted, der er specielt attraktivt at gå hen, men et bibliotek er et attraktivt sted.
Derfor er vi meget glade for lovændringen, og jeg vil endnu en gang takke ministeren for det glimrende samarbejde.
Tak for ordet.