Kim Edberg Andersen (NB), 2023-05-17:
Tak for det.
Man kan jo som ordfører fra et parti uden for regeringen godt have lyst til at gå herop, når man har hørt stammedansen, og man kan så vælge to veje.
Jeg kan sige, og det er den, der laver breakingbjælker, at regeringen er imod ligestilling for mænd, jeg kan søge konflikten, og det kommer der ikke noget ud af, eller jeg kan appellere til, at regeringen måske finder en minister, der har lyst til selv at komme med det her forslag og så sætte sit eget navn på det.
For det kan jeg godt leve med.
Jeg kan godt leve med, at man tager et godt forslag, der kommer fra Kim Edberg Andersen fra Nye Borgerlige og så siger, at det er Mette fra Moderaterne.
Det kunne jeg godt.
Det er ikke det, der er vigtigt for mig, og det er virkelig ikke den tilgang, jeg har haft til ligestillingsdebatten, og det er heller ikke den tilgang, jeg har haft til at udforme det her forslag, for det er bare et godt forslag, det er fakta.
For vi ved, at vi heldigvis har haft fokus på kvindernes problemstillinger længe.
De har kæmpet i 100 år for bare at opnå næsten ligestilling – for det er jeg enig med Socialistisk Folkeparti i, altså at vi selvfølgelig endnu ikke er i mål – og så har vi glemt mændene lidt undervejs.
Mange af os mænd er opdraget til at sige, at det går nok, og vi har også hørt om ligestillingskampen for kvinder, så vi tænker også, at den skal vi kæmpe, og så glemmer vi også lidt os selv.
Jeg blev nødt til at gå på toilettet under debatten her, og da jeg kom derud, var der er også en ligestillingsproblematik, som bare er sådan helt lavpraktisk.
Der er et kvindeligt piktogram på den ene dør, men der er ingen mænd nogen steder, og det er jo ikke, fordi jeg vil latterliggøre debatten.
Men jeg vil bare sige, at der ikke er en eneste mand i hele Folketinget, der ville påpege det.
For vi ville ikke tænke over det.
Men havde der været to mandepiktogrammer derude, er jeg sikker på, at der på et eller andet tidspunkt havde været en pige, der havde sagt: Hvorfor?
Hvad er det for noget skidt?
For det er den måde, tonen er på, altså at det er o.k. at italesætte kvindelige problemstillinger, men ikke mandlige.
Med det her vil jeg bare frem til at sige, at jeg tror, vi har nogle blindspots, altså nogle blinde vinkler, i forhold til hvad det er for nogle problemstillinger, mænd rammer.
Jeg tror, vi har nogle blinde vinkler, og jeg tror ikke, fru Marie Bjerre, på trods af at jeg har stor tillid til hende, har en stor pose med alle de blinde vinkler i, som hun bare kan hive frem på bordet til den 1. september og så sige: Se her, Kim fra Nye Borgerlige, nu har jeg løst problemstillingerne, og nu løser vi dem.
Det tror jeg faktisk ikke.
Jeg tror, fru Marie Bjerre lige nøjagtig her er hæmmet af sit eget køn, for der er forskel på, hvordan mænd og kvinder ser verden.
Det er fakta.
Og når der er forskel på, hvordan man ser verden, så er der helt sikkert også forskel på, hvordan verden ser dig.
Jeg ønsker ikke, at det her bliver til, at der her er en udfordring for en mand eller en dreng, og det skal vi have store kommissorier om og sætte masser af milliarder af til.
Det er ikke sikkert, at det er det, der er idéen.
Idéen kan godt være, at vi får en viden frem, og så møder man måske fantastiske klasselærere, som jeg selv har haft, som kan se på Kim i 3. klasse, at han lige skal være opmærksom på det og det i hans liv.
Han skal være opmærksom på, at Familieretshuset har en tendens til at prioritere dem, der får bopælspligten.
Derfor skal han, når han engang skal skilles, også lige være opmærksom på, at han skal ind i kampen hurtigt, inden det her bliver tildelt, sådan at han ikke lige pludselig bliver ramt af en problemstilling, som ikke så meget er baseret på køn, men på, hvem der havde en social omgangskreds, der lige kunne prikke Kim på skulderen og sige: Du skal lige huske, at nu, når I skal skilles, bliver det nok noget grimt noget, og hvis du vil se dine børn ligestillet, skal du hurtigt ind i kampen i forhold til Familieretshuset, for når først de tildeler din stilling i forhold til enten samvær eller bopæl, så klapper fælden.
Det kan jo godt være det, vi kommer frem til her, altså ganske almindelige problemstillinger, som rigtig mange mænd rammer i deres liv, og det er ikke, fordi vi er dummere end kvinder – for det er vi sikkert på mange områder – men fordi vi ikke har det blik for det.
Mænd er simple langt hen ad vejen.
Det er vi, og vi ser måske ikke problemstillingerne så langt fremme i den sociale sammenhæng.
Det kan være, det er noget genetisk, fra dengang vi var jægere og samlere.
Jeg ved det ikke, og hvis jeg ikke ved det – og jeg er snart et halvt århundrede gammel – så er jeg helt sikker på, at fru Marie Bjerre heller ikke ved det med sikkerhed.
Skal jeg sige »ministeren«?
Undskyld, ministeren ved det heller ikke.
Én ting er helt sikker i forhold til de 5,9 mio. kr., som det koster i Norge.