Lars Løkke Rasmussen (M), 2024-11-27:
Tak for det, og tak for at rejse denne hasteforespørgselsdebat.
Det seneste kapitel i historien om Israel-Palæstina-konflikten startede jo med Hamas' brutale terrorangreb mod Israel den 7. oktober 2023 – noget, som regeringen på det skarpeste har fordømt, ligesom vi bl.a. har bakket op om de løbende vedtagelser i EU af sanktioner mod terrororganisationen Hamas.
Helt logisk har vi derfor også siden den 15. oktober bakket op om Israels ret til selvforsvar, men vi har også fra starten lagt vægt på, at denne ret selvfølgelig skal udøves inden for rammerne af folkeretten, herunder den humanitære folkeret.
Det her er altså ikke et spørgsmål om, hvorvidt Israel har ret til selvforsvar – det har Israel – det er et spørgsmål om, hvordan den ret er blevet udøvet.
Netop Israels udøvelse af sin ret til selvforsvar har jo været genstand for utallige spørgsmål og debatter her i Folketinget.
Hele vejen igennem har regeringen konsekvent fremhævet, at det ikke er op til regeringen at stille sig til dommer over konkrete handlinger i konflikten, det er op til de internationale domstole.
I det lys må det også være lidt en fortalelse, når man i den her motivation for et øjeblik siden vil have en bekræftelse på, at regeringen skrider til anholdelser.
Vi lever i et retssamfund; det er ikke regeringen, der anholder nogen mennesker.
Det har vi uafhængige retshåndhævende myndigheder til.
Nu har Den Internationale Straffedomstol så den 21. november udstedt en arrestordre mod Israels premierminister, Netanyahu, og den tidligere forsvarsminister Gallant, og det er vigtigt at fremhæve, at det er en arrestordre, det er jo altså ikke domfældelser.
Men forundersøgelseskammerets tre dommere har altså enstemmigt fundet, at der er rimelig grund til antage, at Netanyahu og Gallant er ansvarlige for krigsforbrydelser og forbrydelser mod menneskeheden, og det er i sagens natur alvorligt.
Samtidig har domstolene udstedt arrestordre mod Hamaslederen Deif for krigsforbrydelser og forbrydelser mod menneskeheden.
Det er uklart, om han stadig lever.
Oprindelig havde chefanklageren anmodet om udstedelse af arrestordre på to andre Hamasledere, Haniyeh og Sinwar, som i mellemtiden er bekræftet døde.
Jeg vil gerne understrege, at det forhold, at arrestordrerne kommer samtidig, for os at se ikke bør ses som en ligestilling af Hamas og den israelske regering – fra regeringens side ser vi da heller ikke nogen intention fra domstolen om at gøre det.
For Danmark gælder, at vi i 1998 underskrev den såkaldte Romstatut, som er det juridiske fundament for Den Internationale Straffedomstol.
Domstolens jurisdiktion trådte i kraft i 2002, og Danmark har fra starten været en fast støtte af Den Internationale Straffedomstol, der yder et vigtigt bidrag til den internationale retsorden.
At stå vagt om den regelbaserede verdensorden, der blev opbygget i kølvandet på anden verdenskrig, har i årtier været en hjørnesten i dansk udenrigspolitik, og sådan er det også i dag, og sådan skal det forblive med at være.
Derfor vil jeg også gerne gentage, hvad jeg allerede har udtrykt offentligt, nemlig at Danmark bakker
fuldt op om domstolens uafhængighed, og at Danmark overholder sine folkeretlige forpligtelser.
Når der er mistanke om internationale forbrydelser, skal det efterforskes og i givet fald retsforfølges.
Skulle nogen med en arrestordre fra Den Internationale Straffedomstol mod sig indfinde sig på dansk territorium, vil det være op til de danske retshåndhævende myndigheder, herunder domstolene, at tage stilling i sagen.
I den forbindelse vil bl.a. de folkeretlige regler om immunitet kunne have betydning for Danmarks forpligtelser i henhold til en arrestordre.
Siden det i sidste ende er danske domstole, der skal træffe afgørelsen om, hvorvidt Netanyahu skal udleveres, vil jeg af helt principielle årsager ikke kommentere på mulige udfald af en konkret sag.
Det er vigtigt at understrege, at Den Internationale Straffedomstol retsforfølger enkeltpersoner og ikke stater eller regeringer.
Det betyder, at arrestordren mod Netanyahu ikke har direkte juridiske konsekvenser for Danmarks generelle samarbejde med andre medlemmer af den israelske regering, israelske partnere eller andre dele af det israelske samfund.
Inden for et retssystem som ICC vil der naturligvis være mulighed for at fremføre disse synspunkter, og min opfordring til Israel er derfor, at Israel i givet fald må søge at gendrive anklagerne inden for den proces, der nu kører ved Den Internationale Straffedomstol.
I øvrigt vil jeg gerne bemærke, at jeg på nuværende tidspunkt ikke har umiddelbare forventninger om, at nogen med en arrestordre fra Den Internationale Straffedomstol, og det gælder helt bredt i forhold til de arrestordrer, der er udstedt, er på vej til Danmark.
Så spørgsmålet om eventuel anholdelse og udlevering er for nærværende et meget hypotetisk spørgsmål.