Martin Lidegaard (RV), 2025-05-21:
Kære kollegaer.
I dag fylder mit parti, Radikale Venstre, 120 år.
Jeg er helt med på, at det ikke er alle her i salen, der nødvendigvis finder grund til at fejre det – men alligevel.
Min tale i dag kommer til at handle om det radikale arvegods, om vores indre forsvar, om dannelse og uddannelse.
Tidens geopolitiske rystelser har jo sat sig både i vores samfund og i os selv.
Og vi Radikale har også selv kastet os ind i debatten med forslaget om en ny europæisk forsvarsunion – og hvem skulle have troet det for bare et år siden?
Men lige så vigtigt som det ydre forsvar er, lige så vigtigt er vores indre forsvar, måske endda vigtigere.
I dagens trusselsbillede fylder konventionelle militære trusler ganske rigtigt mere end for 3 år siden, men endnu mere nærværende og endnu mere aktuelle er andre former for angreb på vores samfund, på vores grundlæggende værdier.
Jeg tænker på de daglige cyberangreb fra kriminelle og stater, f.eks. inden for forsyningsområdet, som allerede er en realitet.
Og jeg tænker på misinformation og manipulation gennem sociale medier.
Jeg tænker på, at vores tilværelse også trues af mere essentielle kriser som klimaet og tabet af arter.
Alle disse trusler skal imødegås med forskellige midler, men ingen af dem kan imødegås uden dannelse og uddannelse.
Det handler ikke bare om truslerne hver især, det handler om demokratiet selv.
Min far var i sine helt unge dage selv modstandsmand sammen med sine to brødre.
Men de kæmpede for et frit Danmark, der i det følgende årtier gudskelov udviklede sig til et fantastisk land.
Min far talte sjældent om de år, men han delte gerne sine erfaringer og konklusioner.
At oplyse unge mennesker, uddanne dem til demokrati og kritisk tænkning, dannelse og ansvar er garanten for demokratiets overlevelse, uanset hvilke fysiske eller militære trusler vi udsættes for.
Dér står kampen hver dag, og her står kampen også i dag, 80 år efter Danmarks befrielse.
Vi må også være bevidste om, hvilket samfund vi vil forsvare, hvad vi passer på.
Det nytter ikke, at vores fjorde og have bliver tømt for liv, at store dele af landet bliver oversvømmet, at vi mister vores besungne natur med brede bøge.
Det nytter ikke, hvis vores demokrati brister ved næste generation, og at den danske kultur visner.
Forsvaret nytter ikke, hvis der ikke er noget at forsvare.
Min far tog sin egen medicin ganske bogstaveligt og blev højskolemand.
I årtier virkede han på Krogerup Højskole, der blev grundlagt af Hal Koch, en af de store tænkere bag demokratiet og det indre forsvar, på et fundament af grundtvigsk tænkning.
Det er netop det, vi skal huske i dag.
Det er det, vi skal spørge os selv om.
Hvordan forbereder vi os?
Hvordan kaster vi lys i mørket?
Dyrker vi samtalen i Hal Kochs forstand, også med dem, vi er uenige med?
Beskytter vi vores minoriteter?
Prioriterer vi at frisætte alle børn og unge gennem nærværende og løftende uddannelse og oplysning?
Lader vi dannelsen blomstrer i en ædel, men også til tider grum kamp om holdninger og ord, der befrugter vores fælles erfaringer?
Det er lyset for mig og for Radikale Venstre.
Eller lukker vi os selv inde, trækker visiret ned, så intet lys eller tvivl kan slippe ind?
Det er mørket.
Valget er vores.
Men uden dannelse og oplysning om konsekvenserne af begge veje er det svært at navigere.
Vores indsats i skolen, ungdomsuddannelserne og voksenoplysningen er afgørende – måske det bedste demokratiske værn af alle.
Så langt kan jeg forstå at statsministeren er enig.
Med hendes ord skal vi bruge samfundsinstitutionerne til åndelig oprustning.
Også vores folkeskole skal have mere fokus på dannelse.
Men for at tage denne åndelige oprustning alvorligt kræver det jo, at vi virkelig vælger skolen til, at vi politikere tager ansvar for at prioritere den og sørger for, at den får de nødvendige ressourcer.