Jan E. Jørgensen (V), 2025-04-22:
Tak for ordet, formand.
Ligestilling er jo et emne, som vi diskuterer ret ofte, og hvor det hele måske godt kan virke lidt som en gentagelse, men det er det ikke, for selv om vi heldigvis har rykket os langt i Danmark og vel nok også længere end de fleste andre lande, betyder det ikke, at kampen er ovre.
Det betyder bare, at vi har et endnu større ansvar for at gå forrest.
I dag behandler vi regeringens perspektiv- og handlingsplan for ligestilling 2025.
Det er en plan med intet mindre end 79 konkrete initiativer.
Det kunne måske godt lyde lidt som noget fra en konference, hvor der bliver fremlagt det ene højtflyvende forslag efter det andet, men bag hvert enkelt initiativ ligger der en tanke om et liv, der kan leves lidt friere, lidt tryggere og lidt mere retfærdigt.
Og det er jo det, det handler om – ikke symbolpolitik, ikke slagord, ikke om, hvem der kan sige ligestilling flest gange i en tale, men om, hvad det her faktisk betyder for mennesker i deres hverdag.
Det handler f.eks. om kvinder, der går alene hjem om aftenen og griber fat om nøglerne i lommen, bare sådan for en sikkerheds skyld.
Det handler om unge mænd, der ikke tør sige højt, at de føler sig ensomme eller pressede, fordi man stadig skal være den stærke.
Det handler om piger i 4. klasse, der allerede har lært, at matematik nok ikke er noget for dem, og drenge, der bliver hægtet af, fordi de ikke passer ind i en skole, hvor man helst skal kunne sidde stille og skrive pænt.
Og hvis vi vil være et samfund, hvor alle mennesker, uanset køn eller identitet, har mulighed for at tage ansvar for deres eget liv, for deres egne valg og for deres egen fremtid, så skal vi også turde tage fat der, hvor det gør ondt.
Der er stadig alt for mange kvinder, som lever i frygt for vold i hjemmet.
Vi ved det, vi har talt om det, og nu må vi også handle.
Det kan ikke være rigtigt, at hjemmet – det sted, der jo burde være det tryggeste i verden – for nogle kvinder er det farligste sted at opholde sig.
Og det er ikke bare kvinder, der bliver udsat for partnervold.
Jeg blev selv overrasket, da jeg læste en undersøgelse fra 2023 foretaget af Det Kriminalpræventive Råd, der viser, at 50.000 er udsat for partnervold, men af dem er 43 pct. mænd.
Derfor er det godt, at den plan, vi lægger fra regeringens side, har til formål at bryde den her voldsspiral, som man kunne kalde det, tidligere med bedre forebyggelse, med styrket rådgivning og med flere tilbud både til ofrene og til udøverne, ikke mindst for børnenes skyld.
Tænk, at være et lille barn, der skal vokse op med vold i hjemmet.
Det barn vokser op i utryghed, og i værste fald risikerer det jo også at arve nogle unoder.
Og det sætter spor, der rækker langt ind i voksenlivet.
Vi er også nødt til at tale om det, vi kalder den negative sociale kontrol, om de piger og kvinder – og det er altså især piger og kvinder med minoritetsbaggrund – som ikke må vælge deres egne venner, deres egen kæreste eller deres egen fremtid.
Det kan godt være, at vi nogle gange bliver bange for at virke fordømmende, men vi må aldrig blive bange for at sige tingene, som de er.
I Danmark bestemmer man altså selv, hvem man elsker, hvem man gifter sig med, og hvornår eller om man vil skilles.
Det skal gælde alle, også dem, der vokser op i et parallelsamfund med stærkt kontrollerende normer.
Derfor støtter vi i Venstre også op om de initiativer, der målrettet bekæmper negativ social kontrol.
Det er ikke et spørgsmål om religion; det er et spørgsmål om frihed og rettigheder.
Vi skal også tage fat på ligestilling i arbejdslivet.
Det danske arbejdsmarked er jo stadig kønsopdelt, og i et eller andet omfang vil det nok blive ved med at være det.
Venstre har ikke som mål, at hver anden negletekniker skal være en mand, eller at hver anden jord- og betonarbejder skal være en kvinde, men vi har som mål, at kvinder og mænd i højere grad skal vælge frit, at kvinder og mænd vælger forskellige brancher.
Eksempelvis er kvinder i overtal i den offentlige sektor, og mænd er i overtal på ledelsesgangene.
Og løngabet er der stadig, ikke så meget fordi nogle får mindre i løn for det samme arbejde, men fordi vi har nogle strukturer omkring orlov, karriereveje og arbejdstid, som gør, at lønnen trækker skævt.
Her skal også passe på, at vi ikke falder i den grøft, at vi tror, at løsningen er, at vi så bare laver nogle kvoter og nogle bøder og noget tvang.
Det tror vi ikke på Venstre.
Det tror vi generelt ikke på, og det tror vi heller ikke, når vi taler ligestilling.
Vi tror på at skabe reelt frie valg for både kvinder og mænd.