runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Roger Matthisen (ALT), 2017-01-19:
Tak for det.
B 30 – forslag til folketingsbeslutning om, at indehavere af et kørekort i kategori B kan føre et køretøj på op til 4.250 kg, når det er en elbil – synes vi har fået en god uddybning af rammerne.
Jeg er egentlig enig med både den ene og den anden ordfører i, at der måske kunne være mere tyngde i beslutningsforslaget, men jeg er egentlig også enig i, at vi er nødt til at skubbe på i forhold til den grønne omstilling af vores transportsektor.
Og hvordan gør vi det i forhold til elbiler?
Jeg synes, at en af de ting, vi skal lægge vægt på i udvalgsarbejdet, er de tyske erfaringer indtil nu; altså, det kan vel ikke være så svært lige at stille dem nogle spørgsmål allerede.
Jeg var inde at se på hjemmesiden for det tyske speditions- og logistikforbund, DSLV, og der tales netop om den her byrdeminimering, at der er mangel på chauffører med stort kørekort, og at forslaget her imødekommer den udfordring, samtidig med at det jo også handler om service.
Det handler om, at vi har nogle erhvervsdrivende, som gerne vil sørge for, at byerne bliver mindre forurenet og har mindre støj, og derfor er det en ekstra service, som de kan tilbyde.
Men det kræver så også, at de kan se, at der lovgivningsmæssigt bliver åbnet op for det, og at der er mindre byrder ved det.
Beslutningsforslaget lægger sig jo egentlig også ud over vores debat om registreringsafgift og vores debat om elbiler.
Hvad gør vi?
Nu er der ikke så mange, der er interesseret i det, hører vi flere gange blive sagt, men det handler jo også om, som vi hørte på konferencen sidste år fra vores producenter af elbiler, at efterspørgslen ikke er stor nok endnu.
Det her kan jo igen også være et incitament til at få branchen til at øge efterspørgslen.
Så alt i alt er Alternativet faktisk positivt indstillet over for forslaget, og vi vil i den videre udvalgsbehandling lægge vægt på, at vi lige får kontaktet de tyske myndigheder om, hvordan det går nu, og at vi så måske også igen begynder at tale om at se på registreringsafgiften.
Er det her en del af en større pakke, som vi skal behandle?
Kim Christiansen (DF), 2017-01-19:
Tak for de oplysninger.
Det var egentlig også lidt det, jeg ville frem til, nemlig at prisen på sådan en elvarebil er 1,2 mio. kr.
Jeg synes, det er lidt søgt, når hr. Karsten Hønge siger, at vi her i Folketinget nærmest har gjort de her biler dyrere.
Det er vel for pokker dem, der producerer dem, der måske ikke har fået volumen i det.
Det var derfor, vi havde afgiftsfritagelsen i en periode.
Det var, for at vi skulle give firmaerne mulighed for at få volumen i det her, så bilerne kom ned i de samme priser.
Det resulterede så bare i, at der kører de her store milliondyre Teslabiler rundt i det københavnske gadebillede og ikke de små elbiler, som vi egentlig gerne ville have haft på gaden for at fremme miljøet.
Hr. Karsten Hønge nævner Rotterdam som eksempel.
Er der dispenseret i Holland for de her biler?
Eller har man bare et ønske om at gøre, ligesom man gør i Tyskland?
Karsten Hønge (SF), 2017-01-19:
I Rotterdam har de en politisk målsætning om, at de vil have varebilerne over på el.
De har ikke på den måde en dispensation, men på forskellige måder understøtter de det politisk, for de har en strategi for, at de vil have varebilerne til at køre på el inde i bymidten.
Men det er også klart, som jeg sagde nogle gange, at det her ikke er nogen revolution.
Jeg sagde direkte, at det her er et lille nøk i retning af at gøre det mere attraktivt at køre i elvarebiler.
Og det er jo sådan med alt, at jo mere attraktivt vi gør noget, jo flere vil producere det, og med tiden vil det også blive billigere.
Det, vi kan konstatere, er, at elvarebilerne strømmer ind på markedet i Norge, i Holland og i Tyskland.
Jeg synes bare, at vi skal være med på den bølge og at vi skal gøre det lettere for virksomhederne.
Det handler ikke kun om, at de skal slås med den økonomiske udfordring, som der jo er, i og med at de er dyrere; der er også nogle forskellige andre ting, de har problemer med, deres rækkevidde osv.
Men pointen er bare, at fremtiden ligger i de eldrevne varebiler, og det her kan være en blandt flere ting, der skal rettes op på, for at det bliver attraktivt for firmaerne.
Det er jo klart, at der endnu ikke er så mange af de her eldrevne varebiler, for der er jo to barrierer.
Af de to biler, som jeg selv sad i i går, kostede den dieseldrevne bil 450.000 kr., og den eldrevne varebil kostede 1,2 mio. kr.
Så der er først og fremmest en økonomisk barriere, som jeg jo synes man skulle gøre noget ved, altså i forhold til prisen på elbiler her i landet.
Men når firmaerne derudover skal kæmpe med, at de skal holde styr på, hvilke medarbejdere der kan køre i hvilke biler, er det yderligere en snubletråd for dem.
Først og fremmest tak for den imødekommende holdning.
Men skulle man ikke sige, at vi her har at gøre med noget, der letter erhvervslivet for de administrative byrder, der er ved at skulle kunne holde øje med, hvem der har hvilke kørekort, samtidig med at det gavner miljøet?
Hvad skulle argumentet være for at vente i nok en tre års tid, inden vi har fået det tyske forsøg afsluttet, rapporteringen færdig og lavet en konklusion på det?
Der vil fra i dag og frem gå adskillige år.
Hvorfor egentlig ikke sætte i gang nu og lave den ansøgning?
Henning Hyllested (EL), 2017-01-19:
Enhedslisten har bestemt sympati for intentionen bag det her forslag, nemlig at udbrede brugen af eldrevne køretøjer og i dette tilfælde altså varebiler.
Det er der i høj grad brug for.
Der er i høj grad brug for den grønne omstilling, også med hensyn til biler og varetransport.
Der er jo faktisk en grund til, at man har fastsat en øvre grænse for vægten på køretøjer, som må køres med kørekort til almindelig bil, altså kørekort B.
Vi er bange for, at der meget hurtigt kommer krav om i forlængelse af sådan et forslag her, at vægtgrænsen for alle varebiler, også de benzin- og dieseldrevne, skal forøges til 4.250 kg, i ligestillingens hellige navn, om jeg så må sige, og man kan jo sagtens høre argumentet: Hvorfor ikke?
Hvorfor er det mere sikkert med elbiler?
Derved kan forslaget nemt komme til at virke som en murbrækker for en generel forhøjelse af vægtgrænsen, og det er vi imod.
Problemet med udbredelsen af elbilerne er jo først og fremmest, at en række partier, Venstre, Socialdemokratiet, De Radikale, Dansk Folkeparti, i hvert fald til at begynde med, vedtog at udfase den afgiftsfritagelse, som de var omfattet af.
Enhedslisten, SF og Alternativet advarede jo dengang imod, at det ville føre til, at salget af elbiler nærmest ville gå i stå, og vi fik faktisk ret.
Elbilsalget er gået næsten i stå, er i hvert fald bremset voldsomt op i 2016.
Så i forhold til det problem er det at forhøje vægtgrænsen for elbiler for kørekort B et meget lille hjørne og altså, som vi opfatter det, ikke uden problemer med hensyn til færdselssikkerheden, og derfor vil vi foreslå, at udvalgsarbejdet, og jeg vil næsten sige for en gangs skyld, når vi snakker om et B-forslag, bruges grundigt og godt til at få klarlagt de forskellige aspekter af forslaget, som der er, og altså herunder de færdselssikkerhedsmæssige.
Det skulle jo så også betragtes som en forberedelse, hvis vi vælger at gå videre ad den her vej.
Jeg anerkender, som ministeren også har været inde på, at det jo er direktivstridigt og sådan noget.
Jeg kunne selvfølgelig vælge at sige, ja, op i ... med det, fordi det jo er EU, og det skal de ikke bestemme, men jeg vil også pragmatisk sige, at det gør de rent faktisk, og vi er medlem af EU, så der kan blive nogle forfærdelige problemer.
Men man kunne jo godt forberede den samme ordning, som man har i Tyskland.
Det kunne være fra Rådet for Sikker Trafik, fra færdselspolitiet eller andre, som har med det her at gøre.
Det kunne være ganske interessant, og vi vil sådan set lade vores stillingtagen afhænge af, at vi faktisk for en gangs skyld får et grundigt udvalgsarbejde om det her forslag.
Karsten Hønge (SF), 2017-01-19:
Tak for de positive ord.
Jeg vil da i den grad give Enhedslisten håndslag på, at jeg synes, vi skal bruge udvalgsarbejdet til at finde ud af, om der er en måde, vi kan få gjort det her på, så bekymringerne kan blive ryddet af vejen - jeg kan forstå på hr. Henning Hyllested, at det er det trafiksikkerhedsmæssige, der mest blokerer for det.
Kunne man ikke forestille sig, at vi lavede den samme ordning, som man har i Tyskland, med et 5-timerskursus, som så skulle kunne rette op på det, i stedet for på forhånd at forudse, at der sandsynligvis sker en spiraludvikling?
Henning Hyllested (EL), 2017-01-19:
Jo, det kunne man givetvis, og jeg vil sige, at hvis det arbejde i udvalget, som jeg håber vi kan komme i gang med, viser, at det er fint og tilstrækkeligt til at kompensere for de færdselssikkerhedsmæssige problemer, der kunne være – jeg kunne jo f.eks. forestille mig, at et af problemerne er, at jo tungere et køretøj er, jo længere er bremselængden.
Og det er jo lige nøjagtig de ting jeg siger at vi gerne vil have afdækket i et udvalgsarbejde, og derfor synes jeg, vi skal give os god tid i udvalgsarbejdet til at gennemarbejde det her.
Henrik Dahl (LA), 2017-01-19:
Jamen det er faktisk det, jeg tænker på, altså de omkostninger for staten, som vil være forbundet med at indføre ordningen, føre tilsyn med den og sørge for, at den bliver brugt rigtigt og ikke bliver misbrugt osv. osv.
Der kan jeg i hvert fald godt have den frygt, at inden man har set sig om, er der altså vokset nogle betragtelige statslige omkostninger frem ved at have en ret smal ordning, som ikke bliver benyttet af ret mange.
Karsten Hønge (SF), 2017-01-19:
Jeg ved jo, at hr. Henrik Dahl er Liberal Alliances antibureaukratiseringsordfører, og derfor er jeg oprigtig overrasket over, hvordan hr. Henrik Dahl kan komme frem til, at det her skulle gøre det mere bureaukratisk.
I de samtaler, jeg har haft ad flere omgange, med indehaverne af det lille varedistributionsfirma Citylogistik i København, siger man så entydigt, at det her vil gøre det mindre bureaukratisk, fordi de ikke behøver at holde øje med, hvem der har stort kørekort, og hvem der har lille kørekort, altså at det her faktisk vil gøre det netop mere operationelt.
En af pointerne med det her er, at det løfter en byrde af.
Man er så nået frem til noget i Tyskland, hvor man har et mindre kursus, men der er dog stor forskel på det og så at have et stort kørekort.
Det her må da entydigt lette byrderne for virksomhederne.
Henrik Dahl (LA), 2017-01-19:
Jo, det gør det – den tanke kan jeg godt følge.
Så vi står altså – endnu en gang, havde jeg nær sagt – med det her problem, som man nogle gange kommer ud for med såkaldte meget store transaktionsomkostninger, altså at prisen for at have ordningen kan blive meget høj.
Disse store transaktionsomkostninger ved ordninger er altså også noget, som jeg mener man bør være meget opmærksom på.
Karsten Hønge (SF), 2017-01-19:
Jeg ville egentlig sætte pris på, hvis hr. Henrik Dahl lige kunne udspecificere, hvad det er for nogle transaktionsomkostninger, der ligger i det.
Det her vil jo gøre den daglige arbejdsgang lettere i firmaerne, fordi de ikke behøver at tage hensyn til, hvem der har hvilke kørekort.
Så hvilke omkostninger er det dog, der kan være på spil her?
Altså, for staten vil der være det i en kort periode, nemlig indtil vi har en dispensation, og så er det på plads.
Og så triller det vel, om jeg så må sige.
Henrik Dahl (LA), 2017-01-19:
Tanken med beslutningsforslag nr. B 30 er jo, som flere andre ordførere allerede også har sagt, sympatisk.
Det er en begrænsning i forhold til at køre i eldrevne varebiler, at grænsen for at bruge et lille kørekort går ved 3.500 kg.
For at forenkle tingene og ikke skulle holde øje med, hvem der har lille kørekort, og hvem der har stort kørekort, så foreslår man at hæve vægtgrænsen med ¾ t.
Men forslaget leder jo også tankerne hen på beretningen om manden, som opfandt et fuldstændig og hundrede procent effektivt middel mod myg, som kun havde den svaghed, at det skulle påføres myggene.
Altså, selvfølgelig er der en stor gevinst her, men der er også rigtig meget bureaukrati bygget ind.
Man kan jo ikke bare lave kørekortreglerne om, for så kommer man i konflikt med kørekortdirektivet.
Så kan man kopiere en tysk ordning; det kræver dog, at man får sendt folk på kursus.
Og der skal søges om tilladelser osv. Som flere også har sagt, er det en særordning for elbiler.
På andre politikområder findes der ordninger helt tilbage fra krigens tid, som stadig væk er særordninger, og som stadig væk gælder.
Så den forenkling, der bliver lagt op til, viser sig jo, når man sådan graver lidt ned i den, ikke at være en forenkling, men at være en stor, stor komplicering af et problem, som måske i virkeligheden ikke er så stort, fordi der ikke er så mange elvarebiler.
Det er sådan set et sympatisk forslag, som trækker meget bureaukrati og mange problemer med sig, og derfor kan vi altså ikke støtte forslaget alligevel.
Søren Espersen (DF), 2017-01-19:
Jeg er glad for de ting, udenrigsministeren siger.
Jeg synes, det er en væsentlig sætning, han kommer med.
Vi skal jo her glæde os over, at vi kan benægte og forfægte, præcis hvad vi vil.
Der er henvist til Tyskland nogle gange her.
I Tyskland er det faktisk strafbart at benægte holocaust.
Det er en situation, vi slet ikke kunne forestille os her.
De kan ikke forstå det, men jeg har forsøgt at forklare det.
Det er jo det, der er selve essensen i netop at have et parlament, som ikke blander sig i, hvad folk siger.
Folk kan stilles til ansvar for det, de siger, ved domstolene, men ellers kan de nægte eller forfægte historiske ting.
Det er jo en luksus, og den skal vi holde fast i.
Anders Samuelsen (LA), 2017-01-19:
Der er et meget bredt flertal bag det forslag til vedtagelse, der ligger nu, og det eneste, Alternativet og Enhedslisten skal gøre op med sig selv nu, er, om man ønsker et splittet Folketing eller et samlet Folketing.
Det er egentlig det, og det ligger på Alternativets skuldre, og det ligger på Enhedslistens skuldre.
Det ligger ikke på andres skuldre – den beslutning må de to partier træffe.
Jeg håber, at de vælger at få os alle sammen i en situation, hvor der er enstemmighed, hvor der bliver sendt et entydigt signal – et entydigt signal om, at vi ønsker, at der skal være ytringsfrihed; at vi ønsker, at man har retten til at bruge ordet folkedrab.
Det synes jeg ville klæde det her Folketing – længere er den ikke.
René Gade (ALT), 2017-01-19:
Jeg vil slå to tykke streger under, at jeg tilsyneladende skylder armenierne, Enhedslisten og Alternativet at sige, at vi på ingen måde er på vej mod en forsoning i den her debat.
Vi har sammen med Enhedslisten strakt os så langt, som vi overhovedet kunne.
Derimod efterspørger vi, at vi nu prøver – hvilket jeg har fået at vide fra formandsstolen er sådan, man gør og bør – at forhandle, idet vi står her.
Jeg lytter mig frem til, at man virkelig ønsker at svare på vores forespørgsel, og så kommer jeg uden at have Enhedslistens accept af det dog med forslaget om at nøjes med at få svar på det ene spørgsmål.
Jeg kan fra Alternativets side sige: Ja, det ville være okay med os.
Og derfor kunne man så tilslutte sig det her.
Udenrigsministeren ser det som sin fornemste opgave at besvare begge spørgsmål på trods af det.
Men altså, hvis vi alle sammen er ude efter at skabe den bedst mulige virkning i forhold til konflikten mellem Armenien og Tyrkiet og anerkende armenierne, så synes jeg, det er bedre at forholde sig til det – i stedet for at vurdere, om man nu har svaret på begge spørgsmål i et spørgsmål, hvor det tilsyneladende er okay for dem, der har stillet det, ikke at få det svar, som udenrigsministeren insisterer på at give.
Anders Samuelsen (LA), 2017-01-19:
Altså, nu bliver det måske mere sådan en leg.
For vi har en tekst, som vi forholder os til; vi har en forespørgselsdebat, som vi forholder os til.
Jeg tror i hvert fald ikke, at man fra formandskabets side vil være med til, at vi redigerer selve formuleringen om.
Så skal vi et eller andet sted finde en enighed om det i salen, altså om, at vi nu bare svarer på noget andet end det, der bliver spurgt om-agtigt.
Altså, der synes jeg måske det ville være lidt nemmere, hvis Alternativets ordfører ville sige: Okay, lad os da få svaret på det spørgsmål.
Hvad er problemet fra Alternativets side, ved at man fra Folketingets side konstaterer, at man fastholder en parlamentarisk tradition for ikke at udstede domme over historiske begivenheder?
Hvorfor er det et problem?
Så ville vi jo have et enigt Folketing – i hvert fald hvis man også kunne få Enhedslisten med på ideen – og lige netop Alternativets ordfører anerkendte jo, at det ville være et langt stærkere signal.
Er det virkelig så høj en pris, at man ikke ønsker at betale den pris fra Alternativets side – altså i bund og grund bare nøgternt at konstatere, at det her ikke er en tradition, vi har i Folketinget, og at det ikke er noget, vi ønsker at bryde med?
Hvad er problemet for Alternativet ved at gøre det?
Er det måske mere Alternativet, der har et problem udadtil?
René Gade (ALT), 2017-01-19:
Jamen tak for debatten.
Jeg er helt enig i, at den har været god.
Først vil jeg sige, at hvis man ikke har bestået eksamen, hvis man ikke svarer på anden del af spørgsmålet, så er jeg fuld af fornyet håb i forhold til at sende ministerspørgsmål og stille spørgsmål generelt.
For jeg synes ikke, at det plejer at være sådan en betingelse, at der bliver svaret på de spørgsmål, der bliver stillet.
Men jeg synes, det er glimrende, hvis det er noget, man går så skarpt op i fra nu af.
Men spøg til side, selv om der også var et glimt af noget meget ægte i det, kunne man så forestille sig, at vi lavede et forslag til vedtagelse, hvor vi, der har lagt op til forespørgslen, er okay med – hvis vi antager, at præmissen fra udenrigsministeren er rigtig – at der kun bliver svaret på det ene spørgsmål?
Altså hvis det er okay for os, er vi ude over det her ordkløveri, hvor jeg godt vil gå så langt som til at sige, at jeg tror, at der også er nogle andre interesser på spil, når vi vil afholde os fra at gå ud med så stærk en melding i forhold til Tyrkiet, en samarbejdspartner i NATO og andre steder.
Kunne man måske mødes om at være okay med kun at svare på et af spørgsmålene, hvis vi – os, der har stillet forespørgslen – er okay med det?
Anders Samuelsen (LA), 2017-01-19:
Jeg ved ikke, om der er sådan en tradition i Enhedslisten med, at hvis de ikke er enige i de svar, som de får – og jeg forsøger faktisk at svare helt seriøst – så får man at vide, at man er useriøs.
Sådan kan det jo ikke være.
Det er ikke en dialog, som fører nogen steder hen.
Jeg synes, jeg svarer seriøst og ordentligt.
Jeg respekterer, at Enhedslistens ordfører vælger at have et andet synspunkt, vælger at ønske, at man kun skal svare på den ene halvdel af de spørgsmål, som er blevet stillet i dag, men det er så en uenighed, vi har.
Vi har en faglig uenighed.
Vi er et sted, hvor vi kæmper for og opfordrer til, at der skal være ytringsfrihed i Tyrkiet; at man kan tage den her problemstilling op; at man skal have lov til at bruge ordet; men vi vil ikke afsige historiske domme i Folketinget, og regeringen vil ikke afsige historiske domme.
Det er vi så bare uenige om, men det behøver ikke at have noget at gøre med, at man er useriøs.
Nikolaj Villumsen (EL), 2017-01-19:
Ærlig talt, jeg synes, det er lidt uværdigt i så vigtig en sag som den her, at udenrigsministeren gemmer sig bag ordkløveri.
Det, som er situationen her, er, at man har en mulighed for at samle Folketinget.
Det kan man gøre på et klart grundlag, hvor man kritiserer den tyrkiske benægtelse.
Det er lige præcis det, der er problemet i den her sag.
Historikerne er fuldstændig enige.
Med fru Mette Bocks ord manglede der bare mod, og der var et problem med fejhed, og det kunne vi jo komme til livs, hvis vi droppede flosklerne og så enedes om kompromisforslaget.
Anders Samuelsen (LA), 2017-01-19:
Men svaret er jo enkelt: fordi det er ikke et kompromisforslag.
Det er ikke et kompromisforslag.
Det er præcis det, jeg har redegjort for.
Der er to elementer, og der bliver svaret på begge elementer.
Det, man vil fra Alternativets side og Enhedslistens side, er kun at svare på det ene element.
Naser Khader (KF), 2017-01-19:
Men vores forslag til vedtagelse omfatter også en kritik.
Vi går faktisk ind og blander os i Tyrkiets indre anliggender, og det synes jeg er vigtigt.
Det er at sige, at de skal give plads til fri forskning, fri presse, og det, der er vigtigt, er, de tyrkiske historikere, forskere og jurister får lov til at forske frit, sådan at de kan komme frem til konklusionen, at der var tale om folkedrab.
Der er ikke nogen her, der har stået og benægtet, at der var tale om et forfærdeligt overgreb imod armenierne fra 1915 til 1923.
Spørgsmålet er, hvad man skal definere det som, og om det er vores rolle at stå og definere det her i Folketinget.
René Gade (ALT), 2017-01-19:
Nu stod jeg forkert, sådan at jeg ikke kunne nå at kommentere hr. Martin Lidegaards bemærkning før, men jeg synes bare, der var noget rigtigt i, at man måske godt kunne acceptere, at der var noget, man undlod at tage med.
Og det er jo lidt der, vi står.
Jeg tænker ikke, at der er noget i det forslag til vedtagelse, som Enhedslisten og Alternativet har fremsat,
som flertallet her i salen ikke kan stå inde for.
Men det er jo den undladelse, det er i mine øjne, altså at understøtte, at man ikke vil tage stilling til benævnelsen folkedrab, der er hele miseren.
Og det er egentlig også det, jeg vil spørge om, altså om ordføreren tror, at det har betydning for armenierne, der følger med her.
Nu er jeg skiftet ind i stedet for hr. Rasmus Nordqvist, men jeg har sjældent oplevet så stor interesse i forhold til noget, jeg sad med med så kort varsel – mange har henvendt sig til mig for at tilkendegive, hvad det egentlig var, der skete, og hvad deres opfattelse var.
Så mit spørgsmål er: Betyder det noget for armenierne i forhold til deres opfattelse af konflikten og i forhold til deres opfattelse af, hvordan omverdenen ser på dem og deres situation, om vi kalder det et folkedrab eller ej?
Naser Khader (KF), 2017-01-19:
Jeg synes ikke, at der under den her proces fra Enhedslistens og Alternativets side har været sådan en imødekommenhed i forhold til at få ét samlet forslag til vedtagelse.
Det virker, som om man var sådan kompromisløs i forhold til teksten.
Jeg kunne egentlig godt have tænkt mig, at man havde gjort lidt mere ud af at få ét fælles forslag til vedtagelse.
Jo, selvfølgelig betyder det noget for armenierne, at det bliver kaldt for folkedrab.
Og mange af os kalder det også til daglig for folkedrab.
Men i forhold til at Folketinget skal ud at definere det som folkedrab, vil jeg sige, at det jo ikke er Folketingets opgave, men historikernes og juristernes.
Så det er ikke en benægtelse af, at der var tale om et folkedrab – jeg siger folkedrab, og det er jo det, man omtaler det som, men der er præcise definitioner af, hvornår man skal kalde noget for folkedrab eller etnisk udrensning.
Det var faktisk den diskussion, der var for nogle år siden mellem Kongressen og FN i forhold til det, der skete i Darfur.
Var det folkedrab eller etnisk udrensning?
Det er sådan juridiske definitioner, som jeg ikke synes vi skal stemme om politisk.
Anders Samuelsen (LA), 2017-01-19:
Ja, jeg er fuldstændig enig.
Jeg synes, at det ville være et stærkt signal, hvis hele Folketinget kunne stå sammen om den her tekst, som inkluderer, at Folketinget beklager, at tyrkisk lovgivning forbyder borgerne og medierne at bruge betegnelsen folkemord.
Det ville være fantastisk, hvis vi kunne stå sammen om det og så samtidig fastslå, at vi hverken har eller ønsker nogen tradition for, at vi skal afsige historiske domme.
Det er de to elementer, vi snakker om.
Jeg synes, det er to fornuftige elementer.
Naser Khader (KF), 2017-01-19:
Jeg kan mærke på spørgeren, at han er ved at nærme sig os – du er meget velkommen.