Kristian Jensen (V), 2017-04-18:
SF har bedt mig om at redegøre for, hvad jeg kan oplyse om forhandlingerne om kommunernes økonomi for 2018, som regeringen og KL inden for den nærmeste tid vil igangsætte, og det gør jeg selvfølgelig gerne.
Men det er bare vigtigt at pointere, at forhandlingerne endnu ikke er sat i gang.
De igangsættes først i løbet af maj måned, og derfor er det selvfølgelig også begrænset, hvad jeg kan oplyse, altså om forhandlinger, der ikke er startet, og om en kommende aftale, som vi ikke er begyndt på.
I stedet vil jeg redegøre for de overordnede rammer for de kommende økonomiforhandlinger.
Udgangspunktet for forhandlingerne om den kommunale økonomi er de samlede rammer for den offentlige økonomi i Danmark.
Det er i den forbindelse først og fremmest vigtigt at understrege, at regeringen ønsker at føre en ansvarlig økonomisk politik, hvor kommunernes økonomi fastsættes under hensyntagen til de samlede offentlige økonomiske rammer.
Ser vi samlet set på dansk økonomi, kan vi konstatere, at vi lige nu er inde i et kraftigt opsving med tiltagende vækst, faldende ledighed og en kraftig fremgang i beskæftigelsen.
Vi har i hvert af årene efter 2009 haft vækst i vores BNP, den private beskæftigelse stiger kraftigt, og ledigheden er på det laveste niveau i 40 år, hvis man fraregner 2007 og 2008, hvor dansk økonomi var overophedet.
Det er en positiv udvikling og en udvikling, som man kun kan glæde sig over.
Det gælder ikke mindst, når det samtidig betyder, at flere og flere kommer i job, og at flere dermed også overgår fra offentlig forsørgelse til selvforsørgelse.
Når det er sagt, er det samtidig vigtigt at understrege, at vi fortsat har underskud på de offentlige finanser, og selv om fremgangen i dansk økonomi isoleret set styrker den offentlige saldo, er det en bunden opgave, at vi i de kommende år gradvis reducerer underskuddene.
Det er ikke mindst nødvendigt i lyset af den demografiske udvikling, vi er inde i, med flere ældre og færre til at forsørge.
Samtidig er der på nuværende tidspunkt behov for en tilbageholdenhed i finanspolitikken, som sikrer, at den økonomiske politik passer til konjunkturerne, så vi får et holdbart opsving i dansk økonomi.
Vi skal imødegå risikoen for overophedning og flaskehalse på arbejdsmarkedet.
Vi skal ikke tilbage til 00'erne, hvor krisen blev forværret, fordi vi havde en periode, hvor de offentlige udgifter løb løbsk.
Det kræver tilbageholdenhed.
Samtidig er det vores ambition, at de samlede offentlige udgifter skal udgøre en mindre del af samfundsøkonomien.
Konkret betyder det, at regeringen har som mål, at basisvæksten i det offentlige forbrug som udgangspunkt skal udgøre 0,3 pct.
Dertil kommer udgifter til muliggjorte reformer som f.eks. SU samt øgede investeringer i danskernes sikkerhed.
De økonomiske rammer for den offentlige sektor vil derfor også i de kommende år være stramme, også selv om vi er lykkedes med at øge prioriteringsrummet gennem yderligere reformer.
Det er nødvendigt, da en sund offentlig økonomi er en forudsætning for, at vi kan skabe vækst og udvikling i hele Danmark, og det er også nødvendigt for, at vi fremover har råd til et stærkt velfærdssamfund.
Samlet set er stramme økonomiske rammer i den offentlige økonomi derfor et grundvilkår i de kommende år uanset regeringens farve.
Det gælder både for stat, regioner og kommuner.
Det stiller store krav til, at vi hele tiden gør tingene smartere i det offentlige, og at vi arbejder for at sikre så megen og god service som muligt inden for de nuværende økonomiske rammer.
Det gælder naturligvis også i kommunerne, som udgør cirka halvdelen af den offentlige økonomi.
Derfor glæder det mig rigtig meget, at regeringen og KL i sidste års økonomiaftale aftalte at indføre et fælles moderniserings- og effektiviseringsprogram, hvor vi understreger, at udviklingen af velfærdsområderne er et fælles ansvar for staten og kommunerne.
Med programmet sættes rammerne for et samarbejde, der skal understøtte kommunerne i at udvikle og modernisere den kommunale service inden for stramme økonomiske rammer og sikre et styrket lokalpolitisk råderum til at kunne prioritere til gavn for borgerne.
Staten har ansvaret for at kunne understøtte kommunernes opgaveløsning med klog regulering, der giver plads til lokal planlægning.
Kommunerne har til gengæld ansvaret for at tilrettelægge en effektiv opgaveløsning inden for rammerne.
Målt i kroner og øre betyder moderniserings- og effektiviseringsprogrammet, at vi sammen har forpligtet hinanden på, at vi hvert år frigør 1 mia. kr. gennem effektiviseringer og regelforenklinger.
Det svarer til et samlet effektiviseringskrav på knap 0,5 pct. af den samlede kommunale serviceramme.
Heraf vil halvdelen forblive i kommunerne, der f.eks. kan bruge pengene til prioriterede kommunale velfærdsområder.
Den resterende halvdel vil, som det fremgår af de vedtagne udgiftslofter, blive taget ud til prioritering bredt i den offentlige sektor, til der, hvor behovet er størst.
Med aftalen om moderniseringsog effektiviseringsprogrammet har kommunerne påtaget sig et medansvar for, at velfærden fortsat fornys, og at der samtidig frigøres et betydeligt råderum.
Det kræver, at vi har 98 ansvarlige kommuner, og det er jeg som finansminister stolt af at vi har.
I forbindelse med forhandlingerne om kommunernes økonomi er det naturligvis også vigtigt at se på den samlede økonomiske situation i kommunerne.
På samme tidspunkt sidste år var en af de største udfordringer for kommunernes økonomi det historisk høje antal flygtninge, som kommunerne stod til at skulle modtage.
Konkret betød det, at vi præcis for 1 år siden forventede, at kommunerne skulle modtage 15.000 flygtninge i 2017, og dertil kom de familiesammenførte.
Det var historisk set
et stort antal, og det var en meget stor opgave, som kommunerne stod over for, og som ville medføre et betydeligt pres på de kommunale udgifter og den kommunale service.
Bl.a. som følge heraf valgte regeringen og KL i økonomiaftalerne for 2017 at tilbageføre mere end 2 mia. kr. af det kommunale omprioriteringsbidrag i 2017 til kommunerne med henblik på at friholde den økonomiske velfærd for merudgifterne til flygtninge.
Udlændingestyrelsen har for nylig nedjusteret landstallet for 2017 til 4.000 personer.
Den glædelige udvikling bidrager til at lette presset på de offentlige finanser og ikke mindst på kommunernes økonomi.
Samtidig viser kommunernes foreløbige regnskaber for 2016 en budgetmæssig underskridelse på servicerammen i omegnen af 3 mia. kr.
Det indikerer altså, at der inden for de nuværende rammer eksisterer et betydeligt råderum i kommunernes udgifter til service.
Det er i den forbindelse væsentligt at have for øje, at kommunerne i starten af årtiet har haft nogle historisk høje investeringsniveauer.
Det skete som følge af store fremrykninger af investeringer for at understøtte vækst og beskæftigelse i en krisetid.
Men med en fremrykning følger, at man efterfølgende holder igen.
Nu er vi, som jeg indledte med at sige, godt ude af krisen.
Væksten stiger, beskæftigelsen er høj, og ledigheden falder.
Dertil kommer, at der aktuelt er en samlet udfordring med at nedbringe de allerede planlagte offentlige investeringer i bygninger og anlæg til de finansierede niveauer i de kommende år.
Det betyder, at de planlagte offentlige investeringer vil nedbringes frem mod 2020.
Tilpasningen af investeringerne er påbegyndt i kommunerne, men den er ikke slut, og det skal vi selvfølgelig også kunne drøfte med kommunerne i de kommende økonomiforhandlinger.
Afslutningsvis vil jeg gerne understrege, at jeg ser frem til de kommende forhandlinger med kommunerne.
Jeg har allerede haft en god dialog med KL og kommunerne forud for forhandlingerne, bl.a. på det kommunaløkonomiske forum og på det kommunale topmøde.
Jeg er overbevist om, at vi i fællesskab og til borgernes bedste kan understøtte en fortsat udvikling og modernisering af den kommunale service inden for de strammere rammer.
For der er ingen tvivl om, at det er nødvendigt, hvis vi også fremadrettet skal have råd til et stærkt velfærdssamfund og råd til en god kommunal offentlig service og velfærd.
Der er i mine øjne ingen tvivl om, at vi gør det bedst i fællesskab – stat og kommuner sammen – og at vi derfor også vedholder den institution, som de årlige aftaler mellem skiftende regeringer og KL har skabt.