Peter Hummelgaard (S), 2025-12-02:
Tak for det, og også tak til forslagsstillerne for det forslag her.
Jeg vil starte med at sige, at jeg i hvert fald kun sjældent er 100 pct. afvisende over for noget som helst.
Det her forslag går ud på at nedsætte en uafhængig privatlivskommission, der skal beskæftige sig med udviklingen i overvågning, databehandling og indgreb i borgernes privatliv i Danmark.
Jeg ser grundlæggende anderledes på behovet for sådan en kommission og også den bekymring, som kommissionen er udtryk for, men jeg ser ikke desto mindre frem til dagens debat, for der er ikke nogen tvivl om, at de balancer, vi skal drøfte i dag, er helt centrale for vores retssamfund og for vores samfund i det hele taget.
Danmark er en meget velfungerende retsstat, hvor borgernes grundlæggende rettigheder respekteres meget højt.
Derfor står jeg altså også fuldstændig på mål for, at de tiltag, som regeringen er kommet med, og som i øvrigt er gennemført igennem de senere år under skiftende regeringer, er både vigtige og rigtige skridt.
Det gælder initiativet om ansigtsgenkendelse, der blev iværksat for at bekæmpe svenske børnesoldater i København; det gælder genetisk slægtsforskning, der blev iværksat på baggrund af et borgerforslag og har til hensigt at finde gerningspersoner i sager af meget alvorlig karakter som f.eks. terror og uopklarede drabs- og voldtægtsforbrydelser; det gælder logning, der har til formål at give politiet og PET vigtig viden, så de kan efterforske grov kriminalitet; og det gælder tryghedspakken, der handler om at bevare og styrke trygheden i alle dele af vores samfund og f.eks. forebygge overfald på S-togsstationer.
Regeringen mener – tilsyneladende i modsætning til forslagsstillerne i dag – at det er muligt både at have en velfungerende retsstat og et effektivt politi og effektive efterretningstjenester, der har adgang til de oplysninger, som er nødvendige for at passe på os alle sammen.
Når vi har styrket tilsynet med Politiets Efterretningstjeneste, handler det jo netop om, at der med de særlige opgaver, som efterretningstjenesterne varetager, også er kontrol.
Når jeg besluttede at afvente i forhold til den sidste år fremsatte PET-lov, skyldes det, at jeg anerkender, at der var et ønske om mere tid til debat.
Jeg kunne samtidig os se, at den del af de påstande, der blev fremsat i den debat, der har været, simpelt hen hvilede på forkerte antagelser og oplysninger.
Det fremgår af beslutningsforslaget, at der efter forslagsstillernes opfattelse er behov for svar på en række spørgsmål.
Det drejer sig om, hvor grænsen for overvågning går i et demokratisk retssamfund, hvad balancen mellem den enkeltes ret til privatliv og fællesskabets ønske om at beskytte sig mod ydre fare skal være, hvilke kontrolmekanismer der bør beskytte borgerne, og hvordan vi sikrer, at teknologisk udvikling ikke bliver til retspolitiske glidebaner.
Derfor ønsker forslagsstillerne en kommission, der bl.a. skal vurdere, hvordan balancen mellem sikkerhed og tryghed og privatliv kan etableres, så Danmark forbliver et åbent og frit samfund.
En sådan kommission skal samtidig give anbefalinger til, hvordan Danmark bedst kan sikre privatlivets fred fremadrettet gennem såvel lovgivning som institutionelle rammer og oplysning.
Jeg er som udgangspunkt ikke enig i, at afvejningen mellem hensynet til privatlivet og hensynet til danskernes tryghed og sikkerhed først og fremmest er et spørgsmål for eksperter.
Det er derimod efter min opfattelse et helt grundlæggende politisk spørgsmål.
Det er os, der har legitimitet til at foretage vigtige og svære afvejninger og også at handle ud fra disse.
Der er ingen eksperter, der kan træffe de beslutninger for os, og der er ingen eksperter, der bedst kan svare på, hvordan afvejningen mellem væsentlige hensyn skal falde ud.
Når det kommer til retssikkerhed, er der ikke et »rigtigt« og et »forkert«, som eksperter kan stille op for os.
Jeg er i øvrigt heller ikke enig i præmissen om, at hensynet til den enkeltes privatliv står i modsætning til hensynet til samfundets tryghed og sikkerhed.
Forudsætningen for frihed for den enkelte borger er tryghed, og man er ikke tryg, hvis man f.eks. skal frygte at blive udsat for grov kriminalitet.