Rasmus Nordqvist (ALT), 2020-02-27:
Det er jo altid lidt sjovt, når man sidder og deltager i de her redegørelser, altså hvordan folk har læst det, de har fået tilsendt fra ministeren.
Jeg kan lige så godt sige det, som det var, nemlig at jeg tænkte: Var det det?
Nu har vi fået en europæer som udenrigsminister i Danmark, tidligere et stærkt medlem af Europa-Parlamentet, og så er der egentlig bare sådan en opremsning af ting.
Hvor er visionerne, hvor er holdningerne, hvor skal vi hen med det her?
Jeg sad og tænkte: Æv.
Det er ikke, fordi områderne, der bliver berørt, ikke er vigtige, for det er jo de helt centrale, og det er det, vi alle sammen taler om, brexit, budgettet, den grønne dagsorden, migration, det indre marked, det sociale, dialog osv. osv. – alt sammen helt rigtige ting.
Men det er bare opremsninger – desværre.
Det gælder også i forhold til alt det her, som jeg synes er ret centralt, nemlig konferencen om EU's fremtid, som jo kunne være rigtig interessant, hvis man var villig til at putte noget interessant indhold i det.
Selv var jeg med, da DiEM 25, en europæisk græsrodsbevægelse, blev skabt i februar 2016, hvor vi netop snakkede om behovet for at lave et enkelt borgerkonvent til at se på EU's fremtid.
Og man kunne forestille sig alt muligt fantastisk, man kunne få ud af det her for udviklingen af vores fællesskab.
Men det virker bare, som om det egentlig handler mest om, at lidt er nok, og at vi helst ikke skal snakke om noget, der kommer til at berøre noget som helst som institutioner eller traktater, for det er alt for farligt.
Men det bliver vi jo nødt til, hvis vi skal udvikle vores fællesskab og vores samarbejde.
Jeg synes, at det, der præger debatten for tiden, og hvor jeg egentlig er lidt ærgerlig over EU-arbejdet i Danmark for tiden, er, at jeg synes, vi har fået en EU-skeptisk regering, og jeg synes, man er skeptisk i forhold til rigtig mange dagsordener.
Jeg bliver tit spurgt, når der er mandatafgivelser i Europaudvalget, hvordan jeg kan sidde og stemme sammen med EU-skeptiske partier som Enhedslisten og Dansk Folkeparti, og det er jo, fordi det, vi sidder og tager stilling til, er regeringens holdning til de ting, der ligger på bordet.
I redegørelsen er der den her lange liste af ting, der går ud på, hvordan vi skal gøre det, når vi skal løse det her, og der har man så valgt en budgettilgang, der meget, meget firkantet handler om størrelsen på det 7-årige budget i stedet for om indhold.
Det kommer jo nok ikke bag på nogen af de ordførere, der er i salen, eller på dem på ministertaburetterne, at det er Alternativets holdning.
Jeg synes, det er ærgerligt, netop når man ser det superarbejde, der er foregået i Europa-Parlamentet, hvor man netop har arbejdet med, hvordan vi kan tage rigtig fat på den grønne omstilling, hvordan vi rigtig kan gøre noget ved den sociale dagsorden, og ikke bare, hvor lidt er nok, og hvordan vi kan holde fast i, at det hele forbliver, som det er, i stedet for den der faktiske forandring, som der skal til.
Da der var europaparlamentsvalg i foråret, gik Alternativet til valg sammen med nogle andre europæiske bevægelser og partier, og det centrale i vores valgkamp var jo en green new deal, altså en reel new deal, der handlede om, hvordan vi sammen skaber en grøn omstilling, hvordan vi sammen sørger for igennem den grønne omstilling at skabe de arbejdspladser, der skal til i Europa, så der er en egentlig jobgaranti, hvordan vi gør det her til et fælles projekt, hvor vi løfter sammen.
Valget gik, som det gjorde, men heldigvis kan jeg se, at valgoplægget, green new deal, nu er blevet til et helt projekt, som rigtig mange parlamentarikere fra den socialdemokratiske gruppe, fra venstrefløjen, fra de grønne har taget op, og der er arbejdet videre med det, og der er kommet en arbejdsgruppe i Parlamentet osv., så det er rigtig fornuftigt.
Men det er bare her, hvor man tydeligt ser, at vi så ser en Kommission, der kommer til med deres lille green deal, som dybest set er en forgrønning af en vækstpakke fra Juncker, og som ikke går ind og svarer på de reelle udfordringer.
Igen kunne vi jo netop med klimaloven i baglommen fra dansk side slå i bordet og sige: Det her er ikke godt nok, vi skal videre.
Det er ikke det, at det forslag, der er i det her, er dårligt, men det er bare ikke nok.
Vi bliver nødt til at forstå i forhold til det punkt, vi står i nu med de udfordringer, vi har, både som nationalstat og som europæere, men også som globalt samfund, at det altså ikke er nok at tænke, hvor lidt der er nødvendigt, nej, der bliver vi nødt til at tænke ambitiøst.