runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Lars Løkke Rasmussen (M), 2025-01-29:
Hverken spørgeren eller jeg sidder i det israelske parlament, og derfor er det jo sådan lidt på armslængde, når jeg bliver spurgt til, hvad det er, jeg lige konkret skal gøre for at sikre, at man gør det.
Vi har presset på meget, meget længe for at få en våbenhvile.
Jeg er glad for, at den er faldet på plads med et design, der matcher det, der jo har ligget på bordet et år eller i virkeligheden mere, og er presset hen over målstregen, ikke mindst også i lyset af en ny amerikansk præsidents indsættelse, hvor begge administrationer ligesom lænede sig ind i det.
Nu handler det om at holde begge parter på det spor.
Den kombination af at lægge et diplomatisk pres, men så i øvrigt også vise, kan man sige, paratheden til at understøtte det – det er jo derfor, det er vigtigt, at vi er der med humanitær hjælp; det er derfor, det er vigtigt, at vi også er der med tilsagn om langsigtet støtte til en opbygning – er det, vi kan gøre, og det er det, vi gør.
Jeg har den tilgang til de her lidt hurtige udmeldinger, som jeg i øvrigt har en tilgang til mange andre hurtige udmeldinger, der falder for tiden, at vi ligesom har brug for at se, hvad den konsoliderede amerikanske position er.
Der er ret meget momentum i den her region – tiden tillader ikke sådan et stort indlæg her – men der er ret meget momentum i den her region i øjeblikket med våbenhvile i relation til Libanon, med et enormt svækket Hizbollah, et svækket Iran og et nyt styre i Syrien, som jeg regner med besøg meget snart selv, og hvor det jo, jeg ved ikke, om man må sige det, både kan blive en dreng og en pige, er et vejkryds, hvor man både kan gå til højre og til venstre.
Men der er også et positivt udfaldsrum, også i forhold til Syrien og Israel; der er golfstater, der engagerer sig; der er et betydeligt momentum.
Jeg håber jo, at Amerika melder sig ind i det.
Der blinker jo en Nobelfredspris sådan lige ude i horisonten, hvis det amerikanske engagement bliver det rigtige.
Det kan jeg jo ikke give en sikker prognose for at det bliver.
Men det er jo det, vi både skal håbe på arbejde for.
Og den måde, EU gør det bedst på, tror jeg, er ved at engagere sig i en permanent, rigtig løsning, og det handler om det, jeg sagde før – og nu lyser den røde taletidslampe – at synliggøre, at vi engagerede der.
Leila Stockmarr (EL), 2025-01-29:
Som ministeren også har været inde på, foregår den her implementering af våbenhvilen jo i en ret bemærkelsesværdig udenrigspolitisk situation med Trump ved roret.
Og der er kommet de her udmeldinger fra Donald Trump senest i søndags, hvor man var ude og sige, at Trump godt kunne se for sig, at man faktisk tog Gazas befolkning og genhusede dem eller fordrev dem til Jordan og Egypten.
Det skaber usikkerhed.
USA er jo ikke bare en allieret med Israel, USA er jo også en af de to mæglere i forhold til at sikre fremdrift i den her våbenhvile.
Der kunne jeg godt tænke mig at høre ministerens sådan analyse af, om det ikke vækker stor bekymring fra dansk side og fra europæisk side, at den nye amerikanske præsident er ude og komme med sådan nogle udmeldinger, der jo må siges at skabe rystelser i fundamentet ikke bare i forbindelse med at realisere en tostatsløsning, men faktisk også i forbindelse med næste fase af våbenhvilen.
Lars Løkke Rasmussen (M), 2025-01-29:
Det er helt rigtigt, at der er masser af politiske risici, og jeg tror også, at det er for usikkert endnu sådan fuldstændig at kunne bedømme, hvad den amerikanske tilgang bliver til det her.
Jeg har også noteret mig de røster, der har været fremme om, om man kunne lave en eller anden udflytning
Jeg tror, det er vigtigt, at vi i EU ligesom får lænet os maksimalt ind i det her positive spor, hvilket jo også betyder, at vi fastholder, altså at vi er ven af Israel – det er også derfor, vi snart skal have et associeringsrådsmøde med Israel igen – og at vi ikke lige sådan, jeg havde nær sagt bruger vores tid på at så tvivl om, hvorvidt intentionerne bag den aftale, man har indgået, rækker til, at den også kan implementeres, og dermed i virkeligheden overlader det til andre, som måske tilbyder sådant et mere frit rum at være dem, Israel relaterer sig til.
Det er mit oprigtige take på det her.
Trine Pertou Mach (EL), 2025-01-29:
Jeg er enig med ministeren i, at det kan ses som og bør være en positiv åleruse, som ministeren udtrykker det.
Men den realpolitiske analyse er så også, at der er ret mange kræfter, som i virkeligheden kan forhindre, at det bliver sådan.
Den nuværende præsident – ikke for at rose den tidligere præsidents linje i forhold til Mellemøsten og et frit Palæstina – har ved tidligere lejligheder, da han sad i Det Hvide Hus sidst, jo faktisk gjort klart, at han ikke var så optaget af, at Israel ikke kunne udvide sine grænser, at Vestbredden ikke godt kunne tilhøre Israel.
Man kan sige, at det i hvert fald ret meget er den samme linje, der bliver lagt an fra USA's side lige nu.
Derfor påhviler der jo faktisk EU og Danmark og resten af verden en helt særlig rolle for at fastholde folkeretten og den internationale retsorden, også i forhold til det her spørgsmål.
Derfor vil det stadig væk være rart at høre ministeren sige noget lidt mere konkret om, hvad det er, man forestiller sig, uden at man skal arbejde for en plan B, men hvordan man forholder sig til en mulig plan B.
Lars Løkke Rasmussen (M), 2025-01-29:
Vi skal jo engagere os med dem, der vil noget andet.
Jeg synes ikke, det er min opgave her i dag at stå og have sådan et beredskabskatalog over, hvad vi skal gøre, hvis ting går galt, når der faktisk nu er en situation, hvor der altså er skabt antydningen af et positivt momentum, og hvor det handler om at holde den path ind til det, der er aftalt, fordi det er, jeg havde nær sagt en positiv åleruse, hvor man kan bevæge sig fra den ene til den anden til den tredje fase med det perspektiv, at man så også i enden af den kommer til at diskutere rekonstruktion af Gaza og dermed også en sikkerhedsparaply i forhold til Israel og dermed ultimativt også en tostatsløsning.
Det er sådan set den positive dagsorden, vi forsøger at engagere os i.
Det er klart som i krystalklart, at det ville være helt uacceptabelt for EU og også for regeringen – og man kunne også vende det om, så det var: for regeringen og heldigvis også for EU – hvis Israel udvider sit territorium, herunder med genbosættelser i Gaza.
Den eneste undtagelse fra det synspunkt, som jeg er nødt til at gøre gældende, er selvfølgelig, hvis der på et tidspunkt kom tale om udvidelser, som sker som led i en forhandlet løsning med palæstinenserne og noget landswap eller sådan noget.
Det kan jeg jo ikke stå og ekskludere.
I regeringens øjne er og forbliver en tostatsløsning den eneste bæredygtige løsning på konflikten.
Det er en løsning, der på den ene side sikrer Israels ret til fred og sikkerhed, og som på den anden side sikrer Palæstinas ret til en levedygtig sammenhæng og demokratisk stat med udgangspunkt i 1967-grænserne og med suverænitet over eget område.
Det er den løsning, vi arbejder for, og det er jo ikke regeringen, der arbejder i et tomt rum.
Altså, vi arbejder med afsæt i en række folketingsvedtagelser over de seneste år, som jeg synes det kan være værd at genkalde sig, for en gang imellem kan man måske komme lidt i tvivl om visse partiers position her, men der er jo sådan set en ret bred dansk politisk enighed i tilgangen til det her.
Det arbejder vi aktivt for at fremme gennem EU, hvor vi bl.a. har forsøgt at løfte, at EU har en stærkere og mere strategisk indsats i forhold til at skabe kompetencer hos det palæstinensiske selvstyre til at løfte deres del af rollen.
Det arbejder vi for i FN, hvor vi i Sikkerhedsrådet tidligere på ugen netop understregede behovet for en tostatsløsning, og hvor vi i december var med til at vedtage en generalforsamlingsresolution, som afviser ethvert forsøg på at ændre Gazas demografi eller grænser, og som understreger vigtigheden af, at Gazastriben forenes med Vestbredden under det palæstinensiske selvstyres myndighed.
Så arbejder vi også for det gennem vores bilaterale diplomatiske relationer.
Som jeg var inde på før, tog jeg så sent som under mit besøg i Israel og på Vestbredden her i forrige uge de her temaer op både i forhold til den israelske udenrigsminister, den israelske minister for strategi og i øvrigt de palæstinensiske samarbejdspartnere, bl.a. den palæstinensiske premierminister.
Trine Pertou Mach (EL), 2025-01-29:
Tak for det.
Mit spørgsmål nummer to lyder: I lyset af den indgåede våbenhvile mellem Israel og Hamas vil ministeren så redegøre for, hvad ministerens overvejelser er om faren for israelsk territorial ekspansion, og hvad ministeren agter at gøre for at sikre, at Israel ikke udvider sit territorium igennem en besættelse af hele eller dele af Gaza?
Lars Løkke Rasmussen (M), 2025-01-29:
Jeg tror, vi har en lidt forskellig indfaldsvinkel her.
Altså, vi har den grundlæggende indfaldsvinkel, at når to parter med et meget, meget langt tilløb og efter et stort internationalt pres har lavet en aftale, så må det være med en grundlæggende intention om, at den aftale skal indfries.
Det er en aftale, der falder i tre faser, hvor begge parter altså helt objektivt har en interesse i, at man bevæger sig fra den ene fase til den næste fase til den tredje fase.
For det er forudsætningen for, på den ene side at alle gidslerne kommer ud, og på den anden side at man får en permanent fred, altså i betydningen fravær af krig, og dermed en mulig genopbygning.
Det er sådan, vi ser det.
Så er det i øvrigt sådan, at vi nu forhåbentlig inden meget længe får det første møde i meget, meget lang tid i EU-Israel-associeringsrådet, som også vil være en lejlighed til, at vi i en EU-kreds, altså direkte over for Israel, gør den europæiske position gældende.
Trine Pertou Mach (EL), 2025-01-29:
Det er rigtigt, at ingen af os sidder i det israelske parlament, og at det heller ikke er os, der er part i den direkte våbenhvileaftale eller våbenhvileaftaleforløbet.
Ikke desto mindre må man jo konstatere, at den her konflikt på alle måder er international og internationaliseret, og derfor er det ikke nok at konstatere, at vi ikke sidder der.
Hvad er det, vores egen rolle kan være?
Jeg kunne egentlig godt tænke mig at spørge ministeren her til slut, om det fra EU-kredsens side har været gjort klart over for Israel, at der er nogle røde linjer, og hvad der sker, hvis Israel ikke lever op til sin del af våbenhvilen.
Tak for det.
Det er godt at høre, at regeringen også opfatter det som totalt uacceptabelt, at Israel på egen hånd ændrer på grænserne og på sit eget territories størrelse og udseende.
Det er også godt at høre, at det ligger i det EU-spor, der er.
Desværre er vi jo også i en situation, hvor der i hvert fald i Israel er klare kræfter og røster, der taler for, at Israel egenhændigt skal kunne ændre på sit territories størrelse og omfang.
Det var en udfordring at få våbenhvilen igennem det israelske parlament.
Det lykkedes.
Der har været røster – det handler ikke så meget om Gaza, men det handler om andre dele af Palæstina, nemlig Vestbredden – hvor israelske ministre har givet udtryk for, at man mener, at det, de kalder Judæa og Samaria, som er det, vi andre kalder Vestbredden, som er palæstinensisk land, palæstinensisk territorie, er en legitim del af staten Israel.
Så det er jo klart, at der er nogle kræfter i det israelske parlament, som faktisk ønsker en territorial ekspansion, og som jo så også er overlappende med de kræfter i Israel, som heller ikke ønsker en tostatsløsning.
Så på den måde er der jo alle mulige politiske, hvad kan man sige, barrierer for, at det her skal lykkes, men dermed også nogle bekymringer, i forhold til hvad det er, den her våbenhvile kan føre til i forhold til en form for genbesættelse.
Det ligger i fase to, hvis ikke jeg husker meget forkert, at Israel skal trække sig endegyldigt ud af Gaza.
Ministeren siger, at ministeren har talt med sine partnere om det på rejsen i Israel og Palæstina.
Hvad er egentlig en mulig dansk reaktion, for så vidt det nu faktisk viser sig at falde ud til den gale side, og at Israel rent faktisk ikke forlader Gaza?
Hvad er de konkrete tiltag, man kunne forestille sig fra dansk og europæisk side?
Morten Messerschmidt (DF), 2025-01-29:
Så kan jeg forstå, at den måde, det er blevet formuleret på i TV 2-programmet »Lippert«, har været mindre klar.
Så gjorde udenrigsministeren sig nogle anstrengelser for at få dementeret den historie, så den ikke blev kolporteret videre til USA og blev en historie derovre, altså det, at den danske udenrigsminister støttede en anden kandidat end Trump, og at det dermed var den officielle position fra den danske regerings side?
Lars Løkke Rasmussen (M), 2025-01-29:
Helt uden at købe ind i det ræsonnement – hr. Morten Messerschmidt har jo en ufattelig dygtig evne til at bygge nogle ræsonnementer op klods på klods på klods, og man skal virkelig tænke hurtigt for at kunne gennemskue, at sammenhængen ikke holder ikke fra klods et til klods ti – så har jeg jo ikke haft behov for at dementere noget som helst, fordi der ikke er noget, der er blevet viderekolporteret.
Det er muligt, at hr. Morten Messerschmidt forsøger at viderekolportere nu.
Men indtil dette sekund i mit liv har jeg ikke haft nogen oplevelse af, at der er nogen, der har viderekolporteret en falsk historie om det.
Vi vil ikke have andet end en god samarbejdsrelation til den nye amerikanske præsident, hvilket jeg i øvrigt også føler mig bekræftet i at vi vil få oven på den samtale, jeg havde med hans egen udenrigsminister sidste fredag.
Sandra Elisabeth Skalvig (LA), 2025-01-29:
Så skal jeg bare lige forstå det helt korrekt, for det, ministeren ligesom siger, er, at en person kan dokumentere sin statsløshed bl.a. ved at dokumentere sine forældres statsborgerskab, bl.a. sin mors, og hvis faren så er ukendt, vurderer de offentlige myndigheder, at så er der sandsynlighed for, at du ligesom er født statsløs.
Men går vi videre med det?
Altså, tager vi kontakt til de syriske myndigheder, eksempelvis hvis den pågældende er fra Syrien, og får dem til at sige: Den pågældende har ikke krav på et syrisk statsborgerskab og er derved statsløs?
Kaare Dybvad Bek (S), 2025-01-29:
Man skal som udgangspunkt selv dokumentere, at man er statsløs.
I alt, hvad der drejer sig om ansøgning om statsborgerskab, har man en oplysningspligt, og man skal oplyse om de relevante dokumenter, som kan dokumentere det.
Det, vi gør, er, at vi kontrollerer, om det er rigtigt, og der er det jo, i hvert fald for alle dem, der har fået asyl, sådan, at det bliver tjekket, når man søger asyl, hvor man rent faktisk kommer fra.
Der er jo mennesker, som kunne finde på f.eks. at søge asyl og påstå, man kommer fra et område, hvor der er krig, mens man faktisk i realiteten kommer fra et område, hvor der er fred.
Og det er noget af det, som Udlændingestyrelsen gennemgår med folk, når de ankommer og søger asyl i Danmark.
Sandra Elisabeth Skalvig (LA), 2025-01-29:
Men vil det betyde, at den pågældende person som udgangspunkt ikke skal forelægge dokumentation for, at man ikke er statsborger i det pågældende land, men at man dermed er statsløs?
Altså, er det korrekt forstået, at det stiller vi ikke krav om, som reglerne er i dag?
Kaare Dybvad Bek (S), 2025-01-29:
Groft sagt er der jo to store kategorier af statsløse.
Nu ved jeg ikke, om jeg kan forklare det hele sådan inden for tidsrammen; jeg skal selvfølgelig beklage, at det ikke har stået tydeligt nok.
Men enten er det folk, der har en palæstinensisk baggrund, eller også er det folk, hvor moren er kendt, men faren er ukendt, og de kommer fra et land, hvor moren ikke videregiver statsborgerskabet.
Så når vi ikke ved, hvem faren er, så kan vi ikke tildele vedkommende statsborgerskab, fordi de ikke vil være tildelt det.
Det kan vi ikke.
Det skal vedkommende jo dokumentere, når man henvender sig, og så vil vi som ministerium typisk henvende os til Udlændingestyrelsen, som i første omgang har givet opholdstilladelse til de her mennesker.
Typisk er det folk, der er kommet som flygtninge, og der bliver det jo fastslået, når de søger asyl, hvor de kommer fra, og de går igennem en proces, hvor de skal godtgøre, at de også kommer fra de områder.
Sandra Elisabeth Skalvig (LA), 2025-01-29:
Tak til ministeren for svar på mit spørgsmål.
Som udgangspunkt ville jeg synes, det havde været nemmere for ministeren rent faktisk at svare på det skriftlige spørgsmål, jeg havde stillet, men det ville ministeren som udgangspunkt ikke svare på – i hvert fald ikke så tydeligt, som ministeren svarer her i salen i dag.
Så det kunne jo have gjort det lidt nemmere.
For man kan sige: De internationale konventioner forpligter os jo ligesom som land til, at vi skal give statsborgerskab på mere lempelige vilkår til statsløse ansøgere, der er født og opvokset her i landet.
Derfor er jeg også meget optaget af, hvor det helt præcis er, bevisbyrden ligger.
Ligger det egentlig hos de offentlige myndigheder at sandsynliggøre statsløshed, eller er det ansøgerens egen opgave at dokumentere det?
Men nu kan jeg forstå på ministeren, at det måske ikke er helt korrekt.
Så kan ministeren ikke komme nærmere ind på: Hvad er det for nogle krav til dokumentation, man stiller til statsløse, når de indsender en ansøgning om statsborgerskab?
Kaare Dybvad Bek (S), 2025-01-29:
Tak for spørgsmålet.
Først vil jeg gerne anfægte den præmis, der bliver stillet op.
Det er sådan, at alle, der søger dansk statsborgerskab ved naturalisation, selv er ansvarlige for at tilvejebringe de oplysninger, som er nødvendige for konstateringen af, om ansøgeren kan optages på et lovforslag om indfødsret.
Ansøgerne har med andre ord oplysningspligt, og hvis en ansøger ikke oplyser sin sag tilstrækkeligt og derfor ikke dokumenterer, at man opfylder alle betingelser, vil det føre til et afslag.
Det gælder selvfølgelig også for statsløse.
Når ministeriet behandler en ansøgning fra en, der angiver at være statsløs, foretager ministeriet altid en grundig undersøgelse af alle sagens oplysninger og dokumenter.
Det gør ministeriet med henblik på at kontrollere bl.a., at ansøgeren rent faktisk er statsløs.
Hvis ministeriet ikke vurderer og kontrollerer ansøgerens oplysninger og dokumenter, kan hvem som helst, som søger dansk statsborgerskab, jo påstå, at man er statsløs.
Det er derfor ikke bare rimeligt, men også nødvendigt, at ministeriet foretager sådan en vurdering og kontrollerer de oplysninger og dokumenter, som ansøgerne tilvejebringer.
Det betyder ikke, at en ansøger behandles efter de særlige regler for statsløse, hvis ministeriet ikke kan sandsynliggøre, at ansøgeren ikke er statsløs, sådan som spørgsmålet ellers kan foranledige en til at tro.
Tak for ordet.
Sandra Elisabeth Skalvig (LA), 2025-01-29:
Finder ministeren det rimeligt, at det er op til danske myndigheder at sandsynliggøre, at en statsløs ansøger til dansk indfødsret rent faktisk er statsløs, eller bør det være ansøgerens egen opgave at dokumentere sin statsløshed?
Mattias Tesfaye (S), 2025-01-29:
Men når vi er optaget af, at det lokale demokrati fungerer, er det, fordi vi tror på, at når borgerne er tæt på beslutningerne, bliver der også truffet bedre beslutninger.
Og det bliver ikke bedre af, at vi flytter det ind i ministeriet og f.eks. har et statsligt tilsyn.
Jeg tror bare, der kommer mere bureaukrati, og at man kommer længere væk fra børnenes hverdag, og det er i sidste ende det, det handler om.
Så alt, hvad vi kan gøre, for at understøtte forældrebestyrelser og sikre og fastholde, at der skal være uvildighed i tilsynet, og at kommunalbestyrelsen har en politisk opmærksomhed på kvaliteten, er det, jeg tror på der i praksis kan bedre børnenes hverdag, og det er vi helt enige om er det, der er målet.
Helena Artmann Andresen (LA), 2025-01-29:
Jeg synes, vi har brug for en minister, der vil gøre op med det her en gang for alle.
Ministeren nævner selv – og det er også vist i undersøgelser – at man godt kan blive hjemmeblind, så jeg forstår bare ikke, hvorfor man ikke vil være helt på den sikre side og sørge for, at det er der ikke nogen der er, ved at have et uvildigt tilsyn.
Man kunne lade sig inspirere af friskoleområdet, hvor det fungerer godt.
Jeg forstår ikke, hvorfor man står så hårdnakket på, at kommunerne skal føre tilsyn med sig selv.
Kaare Dybvad Bek (S), 2025-01-29:
Typisk vil det jo være fastslået ved ansøgningen, når de ankommer til Danmark: Hvad er deres familiære situation?
Hvor kommer man fra?
Kommer man fra Syrien?
Kommer man fra et andet land?
Og det, som vi tager hensyn til, er at sige: Hvis man kommer fra et land, hvor det kun er en kendt far, som kan videregive statsborgerskabet, og man ikke reelt ved, hvem ens far er, er det selvfølgelig også et spørgsmål, som skal gennemgås i detaljer.
Det er jo ikke sådan, at alle, der bare rækker hånden op og siger, at de ikke ved, hvem deres far er, ryger over i statsløsekategorien.
Det er jo noget, hvor vi prøver at finde al dokumentationen for at efterprøve, om de påstande og den dokumentation, som folk kommer med, er rigtige.
Så man kan ikke bare erklære sig statsløs.
Og de fleste af dem, der søger om at være statsløse, og som er under 21 år, bliver afvist – næsten alle mellem 18 og 21 år bliver afvist, når de beder om at blive grupperet som statsløse.
Ja, jeg tror, at der nu står mange af de samme ord, som der gjorde i forbindelse med det tidligere svar.
Jeg vil bare helt overordnet sige, at jeg er enig med spørgeren i, at man for at få en ærlig debat om udlændingepolitikken i Danmark bliver nødt til at have så præcist et vidensgrundlag som muligt, og at jeg i det ministerium, som jeg har ansvaret for, selvfølgelig også kommer til at bede om, at vi har de her kategoriseringer, i det omfang vi ikke allerede har indført dem, hvilket vi jo ellers har gjort i en række andre tilfælde.
Men at bede Danmarks Statistik om at instruere dem i det, kan jeg ikke gøre, sådan som loven om Danmarks Statistik er indrettet.
Mikkel Bjørn (DF), 2025-01-29:
Ja, så får vi mulighed for lidt mere debat:
Mener ministeren, at Danmarks Statistiks opgørelse, i forhold til hvornår man regnes for at have dansk oprindelse, skal præciseres, så børn, hvis bedsteforældre eksempelvis kom til Danmark i starten af 1970'erne, ikke fremover pr. automatik regnes som værende af dansk oprindelse?
Kaare Dybvad Bek (S), 2025-01-29:
Bare for, at det er helt klart, vil jeg sige, at det fremgår af lov om Danmarks Statistik, at Danmarks Statistik er en uafhængig myndighed, og jeg har ikke instruktionsret over Danmarks Statistik.
Vi har i flere år ønsket, at man opgjorde landekategoriseringer ud fra f.eks. MENAPT-kategorien, men det er ikke en praksis, som går igen, i hvert fald ikke i alle Danmarks Statistiks udgivelser.
Det er en opfordring, som vi er kommet med fra regeringen i forhold til den konkrete kategorisering, uden at det er blevet fulgt.
Så det er bare for at sige, at det ikke er sådan, at regeringen kan sidde og instruere Danmarks Statistik i, hvad for nogle tabeller de skal bruge.
Mikkel Bjørn (DF), 2025-01-29:
Det er fint, at ministeren mener, det er et skøn, der ligger hos Danmarks Statistik.
Jeg siger heller ikke, at ministeren skal diktere, hvordan Danmarks Statistik laver de her opgørelser.
Det er det, jeg spørger ministeren om, altså om ministeren ikke vil være med til at skabe det vidensgrundlag i Danmarks Statistiks årlige rapport Indvandrere i Danmark eksempelvis.
For det er ikke muligt i dag, og det vil sige, at vi slører grundlæggende vigtig information for danskerne og for den bredere offentlighed, og det synes vi ikke i Dansk Folkeparti er holdbart.
Mattias Tesfaye (S), 2025-01-29:
Jamen jeg er stor tilhænger af, at der er tilsyn.
Og den kvalitetsundersøgelse af området for 0-2-årige, som spørgeren også selv henviser til, understreger jo også, hvorfor det er nødvendigt.
Men jeg tror ikke på, at det bliver bedre af et statsligt tilsyn.
En kommunalpolitiker fra Høje-Taastrup, , tror jeg det var, sagde, at det faktisk overraskede ham, at de oplysninger var kommet frem i den her rapport, og han går aktivt ind i sagen.
Og i sidste ende er det det, vi har brug for, altså at det lokale folkestyre, den lokale kommunalbestyrelse interesserer sig for kvaliteten i deres daginstitutioner, ligesom de gør på skoleområdet.