Inger Støjberg (UFG), 2021-04-19:
Anklagen rejses i fuld offentlighed, men forsvaret skal føres i små redigerede brudstykker.
Det bliver konsekvensen, hvis det flertal i Folketinget, der for et par måneder siden stemte for at stille mig for en rigsret, afviser det lovforslag, som vi behandler her i dag.
Jeg forstår efter dagens debat stadig ikke, hvorfor det er så vigtigt for nogle partier her i Folketinget at kæmpe imod en øget åbenhed og reel adgang for offentligheden i rigsretssager.
Hvad er det, danskerne ikke må se?
Jeg kan sige det helt klart, og jeg er trods alt den anklagede i sagen.
Jeg har ikke noget at skjule, jeg ved, hvad jeg har gjort, jeg ved, hvad jeg har sagt, og jeg kan stå på mål for det hele.
Og rigsretssager er noget særligt.
Det er et politisk flertal, der beslutter, om der skal rejses en anklage.
Sagen handler om en ministers embedsførelse, og halvdelen af dommerne er politisk udpeget.
Jeg foreslår jo ikke, at man skal slå dørene op og lukke kameraerne ind i enhver straffesag i det danske land, men en rigsretssag, og særlig om et emne som barnebrude, der har været genstand for utallige timers offentlig debat, er altså ikke en almindelig straffesag.
Derfor er offentligheden på papiret, som reglerne er i dag, ikke nok.
I dag kræver det personligt fremmøde, hvis man vil overvære en sag i Rigsretten ved selvsyn, og så skal der jo også lige være plads.
Det vil være offentlighed for de få privilegerede, men ikke for de mange.
Lastbilmekanikeren i Holstebro har jo ikke en reel mulighed for at tage fri nogle og tredive dage i efteråret for at møde op på Christianshavn og håbe på, at der er en plads; men det er derimod noget lettere for advokaten på Frederiksberg.
Måske er jeg naiv, men jeg er ærlig talt rystet over, at der er partier, som jo ellers i andre sammenhænge påstår at kæmpe for mere åbenhed, der pludselig nu her kæmper imod, at danskerne får mulighed for at se, hvad der foregår i Rigsretten.
Det er altså på en eller anden måde med mere eller mindre pinagtige krumspring, at man forsøger at afvise det her.
Måske stoler man ikke på sin egen anklage, måske frygter man, hvad åbenhed kan føre til, jeg ved det ikke, men jeg ved, at det kan betegnes som rent hykleri.
Jeg stoler på danskerne, jeg tror på, at fuld åbenhed er bedre end at forlade sig på at få redigerede brudstykker fra virkeligheden.
Jeg ved også, at jeg ikke er alene om det synspunkt, og derfor vil jeg selvfølgelig også gerne takke de partier, som nu går ind for det her, og som ikke bare har åbenhed som et ideal, når det gavner dem selv.
Jeg vil ikke mindst også rigtig gerne takke den del af pressen, som jo holder fast i deres idealer, og her tænker jeg f.eks. på Information og Anton Geist, der har støttet forslaget, og som fremhæver vigtigheden af størst mulig åbenhed i en sag, der også har principiel betydning for, hvordan ministre kan udøve deres virke.
Det handler ikke om manglende respekt for Rigsretten, som nogle har sagt, tværtimod.
Det gælder både min egen, men også andre, der måtte komme efterfølgende, og jeg er ærlig talt lidt bekymret over, at så mange partier i Folketinget ikke tiltror Rigsretten, hvis formand jo altså er præsident for Højesteret, at kunne tilrettelægge sagen på en ordentlig måde, hvis der skulle stå et kamera i et hjørne.
Jeg ved, at Rigsretten principielt kan tillade transmission af lyd og billede allerede i dag, men jeg ved også, at det primært er en teoretisk mulighed, at Rigsretten vil tillade det i det omfang, som jeg synes danskerne har ret til, nemlig det hele.