Bent Bøgsted (DF), 2017-04-28:
Tak for det, formand.
Det er slet ikke noget, vi som sådan er uenige i – altså at der er problemer med at få kvinderne ud på arbejdsmarkedet – det er måske bare et spørgsmål om tilgangen til det.
For som vi ser det i Dansk Folkeparti, er det sådan, at hvis man skal have succes med at få flygtninge og indvandrere ud på arbejdsmarkedet – også kvinderne, specielt i det her tilfælde, da det handler om kvinderne – så kræver det altså, at vi starter med at stille krav om, at de skal tilpasse sig det arbejdsmarked, vi har.
De skal simpelt hen indordne sig under de arbejdsforhold, der er, for ellers får de ikke fodfæste nok på arbejdsmarkedet.
Det er det, der er vores tilgang til det.
Når det så er sagt, synes jeg, at mange af de ting, som bliver ridset op her i beslutningsforslaget, faktisk er noget, som man kan allerede i dag.
Det er noget, kommunerne skal tage fat i.
Vi mener altså, at det kan foregå i den indsats, som kommunerne skal lave over for kvinderne allerede i dag.
Jeg tror faktisk ikke, at man kan pålægge folk, at de skal have hver sin konto.
Jeg tror ikke, man kan sige, at folk ikke må have en fælles konto – det er selvfølgelig noget, man kan undersøge – men det tror jeg faktisk ikke at man kan gøre.
Og hvis de har hver sin konto, hvad hjælper det så, hvis manden derhjemme, når pengene går ind på kontoen, siger: De skal lige overføres til min konto?
Så er vi lige vidt.
Så hjælper det ikke, at man har hver sin konto.
Det er en problemstilling, som jeg tror det er nødvendigt at grave noget mere i.
Jeg er ikke sikker på, at man kan forlange, at de skal have hver sin konto, og at manden ikke må have indflydelse på kvindens konto, når de er gift.
Det er jeg ikke sikker på.
Og hvis det er sådan, at kvinden ikke er stærk nok til at sige fra over for manden, så hjælper det heller ikke noget at have sin egen konto.
Så er der det her med uddannelsespålægget.
Hvis man er klar til arbejdsmarkedet og man skal have en uddannelse, kan man jo blive flyttet fra at være aktivitetsparat over til at være uddannelsesparat og dermed få et uddannelsespålæg.
Det uddannelsespålæg, vi har i dag,
går op til 30 år i alder.
Det kan være, hr. Karsten Hønge måske lige kan slå helt fast – om ikke før, så når hr. Karsten Hønge nu kommer på talerstolen – at uddannelsespålægget i forslaget skal gå længere op i alder.
Det er sådan, jeg har forstået det, og hr. Karsten Hønge nikker, så det er sådan.
Men vi er jo ikke uvillige til at se på, hvordan man kan lave en indsats, der får dem tættere på arbejdsmarkedet.
Vi har bare det udgangspunkt, at de altså fra starten af skal have forståelse for, hvordan arbejdsmarkedet fungerer, og hvordan de så skal gebærde sig ude på arbejdsmarkedet.
Men først og fremmest gælder det selvfølgelig, at det er den gruppe, der har fået ret til at være i Danmark, og jeg går også ud fra, at det er dem, det drejer sig om.
Jeg tror også, at det er noget af det, som ministeren allerede har sendt ud til kommunerne, altså det med at få kommunerne til at gøre den indsats, de skal.
Vi kan så ikke se noget om finansieringen.
Det er noget uklart, hvad den her indsats vil koste, men det var måske noget, vi kunne få at vide senere.
Men da vi mener, at der er mange af de her ting, der foregår i forvejen, kan vi ikke støtte forslaget.