Mona Juul (KF), 2021-03-10:
Tak for ordet.
Jeg vil nemlig godt starte med at kvittere for nogle gode aftaler om Nordsøen og energiøer, og jeg anerkender også regeringen for den rosende omtale i de udenlandske medier.
Det er flot, og det er godt gået.
Det bringer os desværre bare ikke nærmere 70-procentsmålsætningen, hvilket Klimarådets første rapport jo også konkluderer.
Så på trods af de gode intentioner er regeringens klimaindsats dumpet.
Det er egentlig ikke så overraskende.
Jeg husker tydeligt, da jeg sidste år sammen med fru Mette Abildgaard gennemgik kommende forhandlinger, for jeg forstod simpelt hen ikke, at der hverken var rækkefølge for forhandlingerne, fastsættelse af mål pr. branche eller sektor, og at det hele ikke ligesom lå som elementer i en samlet plan frem mod 70-procentsmålsætningen.
Det var pænt frustrerende, og jeg havde svært ved at få greb om, hvor langt vi egentlig var, og hvem der skulle bidrage med hvad; altså indtil det gik op for mig, at der jo ikke rigtig var nogen plan.
Regeringen havde ikke sat sig for at omsætte mål til handling.
Forhandlinger lå i forskellige ministerier, og der var ikke én samlende figur, der havde ejerskabet – og nu står vi her.
På trods af klimapartnerskaber og et kæmpearbejde fra snart sagt alle brancher og interessenter – senest landbruget – har vi kæmpet os igennem mere end 27 tekniske gennemgange.
Det er alt sammen rigtig godt, det er flot, og det er velmenende, især hvis det havde været i januar sidste år.
Men det virker ærlig talt, som om alle andre end regeringen er i gear, og som om regeringen ikke kan omsætte input til handling.
Der skal hele tiden mere til, der skal hele tiden nogle andre til – ligesom med den grønne skattereform.
Vi ventede faktisk næsten et halvt år på, at regeringen fandt ud af, at den ikke var i stand til at indføre en mere ensartet CO 2 -beskatning.
Så gik der tid med det.
Og vi fik hverken grøn eller reform, og nu skal en kommission så lave arbejdet.
Det tog også sin tid at få det på plads.
Hvorfor blev de dog ikke briefet for længe siden.
Samlet er der nu gået 8 måneder, og det skulle faktisk have været fase et, men rent faktisk er vi i fase nul.
Regeringen kom i det hele taget lidt fodslæbende i gang og ventede næsten et halvt år med at lave aftaler i forhold til klimaloven, altså fra klimaloven var vedtaget, til man præsenterede politik på det første område.
I skal huske tilbage på den 6. december.
Planen var der for affaldssektoren, men den blev først præsenteret i maj.
Man kunne også bare have inviteret os med ind i maskinrummet allerede dengang, som man jo rent faktisk nu gør med landbruget – stor ros for det.
Men hvorfor skulle vi dog vente mere end et år på landbruget, altså på noget af det, der er allersværest, på den sektor, som vi alle sammen ved er kompliceret, fordi der både er følelser og arbejdspladser på spil; for landbruget er dansk kulturarv, arbejdspladser, arvesølv, dna.
Her 15 måneder efter at klimaloven blev vedtaget, ved vi stadig væk ikke, hvad regeringen vil med landbruget.
Hvorfor var det i øvrigt ikke vigtigt, at aftalerne blev forhandlet en ad gangen?
Kunne man ikke have forhandlet affald i Miljøministeriet, landbrug i Fødevareministeriet og transport i Transportministeriet på en og samme gang?
Det tror jeg ville have givet et overblik for os alle sammen.
Jeg synes, at regeringen har været for langsom, og jeg synes, at tiden er blevet brugt forkert.
Man har brugt for lang tid i skjul og været for lidt optaget af at samarbejde med andre partier.
Det har været dårligt for klimaet, og det har været dårligt for erhvervslivet.
Der er brug for beslutninger og klare rammevilkår for at kunne investere i at omstille sig.
Så sent som i går så jeg, at finansministeren – i øvrigt på trods af manglende melding om en CO 2 -afgift – regner med, at både erhvervsliv og landbrug vil træffe kloge beslutninger, fordi de godt ved, at det er den her vej, det går nedad, som der bliver sagt.
Helt ærligt: Det vidner desværre om meget lidt indsigt i, hvad der driver virksomheder og markeder.
Det minder om, når kulturministeren siger, at festivaler kan man planlægge forsigtigt.
Konservative ønsker at se regeringens plan for, hvornår vi når målene i klimaloven.
Vi ønsker, at vi lykkes med det, og vi ønsker at lave løsninger sammen.