runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
René Gade (ALT), 2018-11-27:
Nogle gange er det jo den bedst mulige løsning, man skal gå efter.
Jeg er knap så godt inde i emnet nu, men for et års tid siden, da jeg også var fredsordfører, argumenterede jeg ud fra – og det vil jeg også gøre igen i forhold til det her – at NATO-samarbejdet p.t. er uundværligt for os.
Ja, jeg ville have svært ved at argumentere for, at vi skulle erstatte NATO med noget andet, og jeg ville simpelt hen ikke kunne forsvare, hvad det var for et alternativ, vi ville komme op med, og derfor har vi peget i retning af, at vi bliver nødt til at være en stærk partner i NATO-samarbejdet.
Vi skal stadig væk have to tredjedeles flertal her fra Folketingets side for at gå i krig, og det er meget vigtigt for os, men det er også meget vigtigt for os at sige, at vi jo godt kan præge NATO-samarbejdet.
Og derfor skal vi også præge det her samarbejde i et eventuelt EU-samarbejde, det vil sige: Hvad er det, vi giver x procent til i NATO-samarbejdet?
Kunne det være til fredsbevarende indsatser i højere grad end nu?
Kunne det være, at vi deltog noget mere i vidensbaseret teknologifremme, som også kunne bruges sikkerhedspolitisk?
Det har jeg tidligere løftet over for de siddende forsvarsministre at vi godt kunne tænke os at arbejde med, altså den dialog, man har med NATO, og hvad det er man byder ind med.
I Tallinn var jeg på et tidspunkt ovre at besøge et glimrende cyberawarenesscenter og cybersikkerhedscenter.
Kunne det være Danmark, der foretog sådan nogle initiativer, sådan at det ikke var direkte krigsførelse, vi deltog i, med de midler?
Så helt kort: Ja, der kan garanteret siges meget dårligt også om et kommende EU-forsvarssamarbejde, men vi synes, at der er flere gode tiltag end ikke gode.
Og nej: Det er ikke krigsmateriel, vi ønsker at supportere.
Der må vi så prøve at arbejde i en anden retning.
Eva Flyvholm (EL), 2018-11-27:
Vi er jo meget enige om meget af forsvarspolitikken generelt og om, hvad skal man sige, det fokus, der handler om at få en mere fredsorienteret politik.
Men derfor må jeg også sige, at det undrer mig en lille smule, at Alternativet her ligesom ser den udvikling, der sker i EU, som en bevægelse hen imod mere fred.
Jeg kunne godt tænke mig lige at høre, hvordan ordføreren forholder sig til, at Macron f.eks. siger, at Europa helt sikkert skal øge de militære udgifter – vi skal bare sikre os, at pengene går til europæisk våbenindustri i stedet for amerikansk våbenindustri – og hvordan Alternativet forholder sig til, at der lige nu er planer om at lave den her kæmpestore forsvarsfond, som lige præcis handler om at gå ind og støtte den europæiske våbenindustri for milliarder.
Det er jo det, der ligger på bordet lige nu.
Holger K. Nielsen (SF), 2018-11-27:
Jamen det ved jeg da ikke.
Det er da noget af det, som diskussionen skal handle om: Hvad er det for et indhold, en europæisk sikkerhedspolitik skal have?
Det, som jeg bare tror er en præmis for den diskussion, er, at hvis man skal have en troværdig udenrigspolitik, er man også nødt til at have en militær dimension, for at den kan være troværdig.
Det handler jo ikke om, at vi skal opruste.
Der er alt for mange våben i øjeblikket i Europa, der bliver efter min mening brugt alt for mange penge på forsvar i Europa, også i forhold til hvad man gør i Rusland.
Men der er jo tale om, at vi måske omdisponerer den måde, som vi bruger de udgifter på.
Der er jo tale om, at man ligesom får en diskussion af, hvordan vi i Europa måske kan bruge nogle af de ressourcer uafhængigt af USA.
Så jeg synes, det bliver for defaitistisk, når Enhedslisten siger, at det her bare betyder oprustning.
Der er jo ikke lagt en indholdsmæssig linje på det, Macron er kommet med nogle ideer, men der er jo slet ikke substans og kød og blod på det endnu.
Og derfor synes jeg da, det kunne være vigtigt, hvis også Enhedslisten og venstrefløjen går ind i den diskussion: Hvilken rolle skal Europa have, hvilken sikkerhedspolitik skal Europa have, og hvordan skal det kunne udmøntes?
Henrik Dahl (LA), 2018-11-27:
Jamen vi mener, at EU skal bedømmes på sine resultater, og at det selvfølgelig også skal bedømmes i den kontekst, som det fungerer i, og konteksten for EU har jo ændret sig utrolig meget, fordi store, vigtige lande omkring os ændrer sig, og så tager vi i Liberal Alliance stilling på den baggrund.
Der er jo ikke noget i vejen for at skifte mening, hvis kendsgerningerne ændrer sig.
Det var det, John Maynard Keynes sagde, da han blev bebrejdet, at han havde skiftet mening; han sagde: Jamen kendsgerningerne har ændret sig, og så skifter jeg mening.
Kenneth Kristensen Berth (DF), 2018-11-27:
Ja, man begynder altså at sidde og tænke ved sig selv, om Liberal Alliance i virkeligheden gjorde sig klar til at blive regeringsparti på det der sommermøde.
Det er sikkert noget, historikerne vil skrive om.
Men jeg synes da, det er ærgerligt, at Liberal Alliance også på det her område har opgivet sin kritik eller sin skepsis over for EU.
Altså, kan hr. Henrik Dahl måske sige lidt, bare en lille smule, om, hvor Liberal Alliance stadig væk er EU-skeptiske?
For jeg synes bare, at for hver gang vi har den her debat om EU, er der mere og mere, der peger i retning af, at den der EU-skepsis er blevet parkeret ret meget på sidelinjen efterhånden.
Henrik Dahl (LA), 2018-11-27:
Jamen vi ændrede vores opfattelse året efter i august 2016 i forbindelse med vores sommergruppemøde, hvor vi havde en gennemgående revision af vores arbejdsprogram.
Ved det samme sommergruppemøde besluttede vi også at insistere på, at topskatten skulle afskaffes, og det, at vi havde revideret vores arbejdsprogram, druknede så lidt i den anden nyhed, men jeg er glad for, at jeg kan rette op på det her.
Kenneth Kristensen Berth (DF), 2018-11-27:
Ja, og spørgsmålet går i al sin enkelhed på: Hvornår ændrede Liberal Alliance synspunkt på det her spørgsmål?
For i min forberedelse af det her rodede jeg sådan lidt tilbage i, hvad Liberal Alliance egentlig har sagt om forsvarsforbeholdet.
Da hr. Carl Holst, daværende forsvarsminister, forsøgte at lancere et opgør med forbeholdet i august 2015, udtalte hr. Leif Mikkelsen sig på vegne af Liberal Alliance til Information, og der står følgende i artiklen: »Ikke alle Folketingets parter er imidlertid begejstrede for en kommende folkeafstemning om forsvarsforbeholdet.
Liberal Alliances ordfører Leif Mikkelsen mener ikke, Danmark har brug for mere EU.
Tværtimod.«
Og så er hr. Leif Mikkelsen citeret for at sige: »»Vores forsvarssamarbejde ligger i NATO-regi, og det er helt fint. EU er alt for fodslæbende, det så vi i forhold til Ukraine,« siger han.«.
Så i august 2015 ville Liberal Alliance altså ikke have et opgør med forsvarsforbeholdet, sådan som jeg læser det.
Men vil Liberal Alliance gerne have det nu, eller hvordan skal det egentlig forstås, og hvad har ændret sig?
Henrik Dahl (LA), 2018-11-27:
Tak for det, formand.
Militæranalytikere beskæftiger sig med, hvad der kan lade sig gøre, og politiske analytikere beskæftiger sig med, hvad der er sandsynligt, og begge de to spørgsmål er man jo nødt til at bringe i spil på den måde, som verden har udviklet sig.
Vi har et trusselsbillede i Danmark og i resten Europa, som gør det nødvendigt at se på vores forsvarsforbehold.
Det er jo altså både en diskussion om, hvad der kan lade sig gøre, og hvad der er sandsynligt.
Samtidig kan man så sige, at der er så mange lande rundt om os i Europa, der har ændret sig eller ændret signaler, at vi slet ikke kommer uden om sikkerhedspolitiske diskussioner langt ud i fremtiden.
Det er helt sikkert, at Europa vil have en anden sikkerhedspolitik om 10 år end i dag.
Det vil få en eller anden form for konsekvenser.
Når jeg siger det, er det jo, fordi selv fra vores amerikanske allierede, og det har jo været oppe i diskussionen flere gange, så er hele det multilaterale samarbejde, som vi har forladt os på i Danmark og i Europa siden anden verdenskrig, blevet draget i tvivl og er blevet ramt af identitetskrise og måske ligefrem opbrud.
Det betyder selvfølgelig også, at vi på en eller anden måde bliver nødt til at se i øjnene – det er endnu ikke lagt fast, og det er det, DIIS skal tage stilling til – at forsvarssamarbejdet i EU må styrkes.
Det betyder ikke, at NATO ikke stadig væk er det vigtigste grundlag for vores sikkerhed, når Liberal Alliance betragter verden, for det mener vi det er, og sådan skal det også være i fremtiden.
Et stærkere forsvarssamarbejde i EU vil altid være et supplement, det vil være komplementært til NATO, som er det vigtigste, og en form for ekstra sikkerhed eller mulighed.
Men vi synes også, det er en god idé at få afklaret konsekvenserne ved at stå uden for forsvarssamarbejdet, og derfor er vi selvfølgelig glade for det arbejde, som regeringen har sat i gang, og det synes vi selvfølgelig at vi skal afvente, før vi får en ordentlig debat om emnet.
Derfor støtter vi også det forslag til vedtagelse, som har været forsøgt læst op, og som er blevet læst op, og jeg gør nu gruppearbejdet færdigt ved at sige, at det er Socialdemokratiet, Venstre, Liberal Alliance, Konservative, Radikale Venstre og SF, der står bag det forslag til vedtagelse.
Tak for ordet.
Eva Flyvholm (EL), 2018-11-27:
Jo, det gør vi.
Jeg hæftede mig ved, at forsvarsministeren har skrevet en kronik i Berlingske i dag, hvor han faktisk udråber NATO til at være det største fredsskabende projekt nogen sinde.
Jeg synes tværtimod, at vi har fulgt NATO ind i alt for mange angrebskrige over de seneste 15 år.
Så vi er meget kritiske over for NATO i Enhedslisten.
Det betyder jo ikke, kan man sige, at vi ikke gerne vil samarbejde med vores nabolande.
Vi vil jo f.eks. også gerne have et øget nordisk samarbejde på forsvarsområdet.
Men jo, det er helt korrekt, at vi ikke ønsker fortsat deltagelse i NATO.
Jan E. Jørgensen (V), 2018-11-27:
Jeg glemte at læse forslaget til vedtagelse op.
Jeg glemte også at hilse fra Det Konservative Folkeparti og sige, at de støtter Venstre i denne sag.
Og så havde jeg simpelt hen også glemt, hvad Enhedslisten egentlig mener om NATO.
Altså, mener Enhedslisten ikke fortsat, at Danmark skal meldes ud af NATO?
Eva Flyvholm (EL), 2018-11-27:
Jamen vi er inde i den diskussion.
Jeg synes, det er meget vigtigt, at vi trækker Europa i en mere fredelig retning, altså, den diskussion deltager vi sådan set i hver eneste dag, også fra Enhedslistens side.
Det synes jeg er meget, meget centralt.
Jeg må bare sige, at min bekymring jo er, at jeg ikke synes, at man skal afskaffe det danske forsvarsforbehold i en situation, hvor det, vi ser lige nu i forhold til europæisk forsvarspolitik, er, at det lige præcis går mod mere oprustning.
Hvis vi ser på, hvad Macron har sagt, så siger han jo: Jamen altså, Europa skal øge de militære udgifter, men pengene skal gå til europæiske virksomheder og ikke til amerikanske virksomheder.
Det er jo lige præcis det, der er udgangspunktet, og jeg synes bare ikke, at det kan være en venstrefløjsposition, at vi bare skal sørge for, at pengene går til europæiske våbenindustrier i stedet for til amerikanske.
Jeg vil nemlig lige præcis gerne diskutere nedrustning, og derfor vil jeg ikke binde mig til en politik, som står for oprustning.
Det er det, der er hele dilemmaet her.
Kenneth Kristensen Berth (DF), 2018-11-27:
Tak for det.
Så må vi håbe, at den undrende forsamling ude bag tv-skærmene ikke har forladt os, fordi der lige skulle foregå sådan en omrokering.
Sådan er det.
Vi har jo indkaldt til den her forespørgselsdebat, fordi regeringen i stadig stigende omfang skaber usikkerhed om det danske forsvarsforbeholds beståen.
Allerede i 2015 ønskede den daværende Venstreregering ved den daværende forsvarsministeren hr. Carl Holst et opgør med forsvarsforbeholdet.
Og tilbage i maj 2018 fortalte forsvarsministeren, at han ville af med forbeholdet.
Som forsvarsministeren sagde til Politiken den 18. maj – og jeg citerer: Mit ærinde er på et eller andet tidspunkt at kunne sige, at nu skal vi stemme om vores forsvarsforbehold, men jeg vil bare slet ikke gå ind på hvornår.
Verden er så usikker, at det lige pludselig kan blive aktualiseret.
Med andre ord, lige pludselig kan danskerne stå over for en folkeafstemning om afskaffelse af vores forbehold, hvis altså regeringen finder det betimeligt.
Og for fjorten dage siden, give or take, besluttede regeringen at bede Institut for Internationale Studier om en udredning vedrørende forsvarsforbeholdet og dermed henlægge anbefalingen af et opgør med forsvarsforbeholdet til eksperter på akkurat samme måde, som regeringen har bestilt en rapport, der skal danne grundlag for en beslutning om dansk tiltræden af bankunionen i efteråret 2019.
Det er jo lidt besynderligt, at regeringen har brug for et alibi i form af en flok eksperters udtalelser for at kunne skride til et opgør med det danske forsvarsforbehold.
I Dansk Folkeparti er vi uanset dagens artikel i Berlingske og andet ikke i tvivl om, at det er det, regeringen går og pønser på.
Man skulle jo ellers tro, at regeringen og japartierne sådan efterhånden havde fået nok af syngende lussinger fra vælgerne, når det handler om EU, men det synes åbenbart ikke at være tilfældet.
Alex Ahrendtsen (DF), 2018-11-27:
Under førstebehandlingen af lovforslaget anbefalede vi jo at stemme nej.
Siden hen havde vi et håb om, at vi kunne overbevise regeringen om, at vi skulle gøre yderligere.
Selv om lovforslaget kun handler om revisionsbestemmelsen og en udskydelse af den, er det jo vores formening, at der ingen grund er til at udskyde revisionsbestemmelsen, fordi der er tilpas viden om den.
Der er simpelt hen ingen, stort set, der bruger den ude i kommunerne.
Der er masser af mulighed for at lave internationale grundskoler, nemlig hos de private og hos friskolerne, hvilket vi støtter.
Men vi ser ingen grund til, at man gør det med statslige eller offentlige midler, når det drejer sig om internationale grundskoler.
Vi ved, at bestemmelsen og loven ikke bliver brugt særlig meget ude i kommunerne.
Derfor er der ingen grund til at udskyde det.
Men regeringen var lidt sen om at melde tilbage, om der kunne gøres yderligere ud over udskydelsen af revisionsbestemmelsen, og svaret var desværre negativt.
Derfor meldte vi på forhånd tilbage, at vi under andenbehandlingen ville fortælle, hvad vi ville stemme under tredjebehandlingen.
Og vi vil fortsat stemme imod en udskydelse af revisionsbestemmelsen.
Simon Emil Ammitzbøll-Bille (LA), 2018-11-27:
Det er på vegne af kulturministeren, skal det lige siges.
Det er jo rigtigt, at der er fremsat det ændringsforslag, som hr. Søren Søndergaard nævner, nemlig at bestyrelsesmedlemmer og suppleanter for bestyrelsesmedlemmer udpeget af de fastansatte medarbejdere i DR undtages fra reglen om, at der alene kan ske umiddelbar genbeskikkelse én gang.
Regeringen kan ikke støtte forslaget.
Og jeg synes egentlig også bare, jeg vil rose hr. Søren Søndergaard for at være så fair og selv gøre rede for, at der lidt har været forskellige synspunkter fra en række partier.
For det er altså sådan, at da man lavede det seneste medieforlig, var det et enigt Folketing – et enigt Folketing – på nær Alternativet, der vel var lovligt undskyldt, da det var før det seneste folketingsvalg, der i medieaftalen for 2015-2018 indførte begrænsningen på to beskikkelsesperioder, altså i alt 8 år, og at begrænsningen også skulle gælde for medarbejderne.
Det er jo fair nok, at der er nogle, der har givet det som et kompromis til nogle andre dengang, eller at nogle måtte have skiftet synspunkt, men regeringen og Dansk Folkeparti står jo alene på det synspunkt, som et enigt Folketing var enige om i sidste periode, og det synes jeg sådan set godt vi kan stå på med sådan rimelig god samvittighed.
Erik Christensen (S), 2018-11-27:
Jeg vil sige, at nu er det jo meget, meget sjældent, at vi i partierne får lov til at lave overskrifterne.
Jeg skal ikke kommentere den overskrift, men bare sige, at det ikke er et spørgsmål om, at vi ikke tør.
Det er rent faktisk et spørgsmål om, at vi respekterer, at borgerne nu flere gange har sagt til Folketinget: Vi ønsker sådan set at bevare vores forbehold.
Det er også det, vi tager ad notam, og det er det, vi respekterer.
Kenneth Kristensen Berth (DF), 2018-11-27:
Tak for det.
Udenrigsministeren fæstner sig ved, at USA har bedt Europa om at tage et større ansvar for egen sikkerhed.
Da Emmanuel Macron fik sagt til den franske radiokanal Europe 1, at man også skulle forsvare sig imod Kina, Rusland og USA, blev det taget ganske ilde op af den amerikanske præsident.
Jeg tror ikke, at der fra amerikansk side er noget ønske om en europæisk hær i konkurrence med NATO.
Det er jo ligesom det, der ligger som hele tableauet bag den her debat, altså at vi har en fransk præsident, vi har en tysk kansler, som siger, at vi ikke automatisk kan regne med, at vi får hjælp udefra længere, og derfor skal vi have en EU-hær.
Hvordan forholder udenrigsministeren sig til det spørgsmål?
Kan det virkelig være rigtigt, at vi nu er ved at bevæge os ud i en situation, hvor vi lægger afstand til vores NATO-alliancepartner, en alliancepartner, vi har haft siden 1949, fordi der er nogle, der tror, at vi ikke vil få hjælp udefra i tilfælde af et angreb?
Jamen jeg har noteret mig, at hr. Holger K. Nielsen er blevet tilhænger af et opgør med forsvarsforbeholdet.
Det har jeg noteret mig, jeg har læst artiklen, og selv om jeg begræder, at hr. Holger K. Nielsen nu benægter faderskabet til det, som blev til tilbage 1993, så har jeg noteret det.
Men jeg må også sige til hr. Holger K. Nielsen, at problemet her jo netop er, at det ikke er rigtigt, hvad hr. Holger K. Nielsen siger omkring NATO.
For hvorfor er det, man nu begynder at tale så meget om en EU-hær?
Ja, det har fru Angela Merkel, den tyske kansler, jo sagt igen og igen: Det er, fordi man ikke længere automatisk tør stole på, at nogen på den anden side af Atlanten kommer os til undsætning.
Og der er det bare, jeg siger: Al historisk erfaring på det her kontinent har vist, at hver gang USA bliver sat på sidelinjen eller selv melder sig ud af Europas sikkerhedssituation, går det galt.
Det gik galt efter første verdenskrig, efter anden verdenskrig, det gik galt i Bosnien, og det vil gå galt igen, hvis det er sådan, at USA bliver sat ud på sidelinjen.
Erik Christensen (S), 2018-11-27:
Tak for det, og tak til hr. Kenneth Kristensen Berth for at have indkaldt til den her debat.
Vi kan jo allerede nu fornemme, at der nok er en vis form for uenighed i Folketinget om det her spørgsmål.
Men lad mig kort redegøre for Socialdemokratiets holdning.
Allerførst i forhold til forsvarsforbeholdet ønsker vi ikke at afskaffe forsvarsforbeholdet i den kommende valgperiode, og vi ønsker heller ikke at støtte en folkeafstemning herom i samme periode.
Man kan vel sige, at vores principielle holdning til forbeholdet er velkendt og ikke ændret, men samtidig tager vi altså også danskernes signal om, at vi skal værne om vores forbehold, temmelig alvorligt.
Danskerne har nu to gange med 15 års mellemrum sagt nej til at afskaffe forbeholdene, og det mener jeg faktisk bør mane til eftertanke hos os, der sidder herinde.
Derfor synes jeg heller ikke, at det er på sin plads at begynde at diskutere afstemninger om de resterende forbehold i den kommende valgperiode.
Derudover er det også vigtigt for os at sige, at vi sådan set ikke ser, at der er nogen brændende platform på nuværende tidspunkt, og det mener vi er nødvendigt at der er, hvis vi skal ud og spørge danskerne om en afskaffelse af et forbehold.
Vi mener ikke, den her brændende platform er der lige nu.
Her og nu mener vi faktisk, at der er langt større udfordringer i EU end vores forbehold.
Lad mig blot nævne bekæmpelse af skattesnyd, bedre beskyttelse af lønmodtagerrettigheder og sikring af grænserne.
Så man kan vel sige, at en afskaffelse af forbeholdene ikke står øverst på vores dosmerseddel, og i modsætning til hvad de to ministre siger, mener vi faktisk, at vi fint kan fortsætte vores engagement i Europa med forbeholdene.
Når det er sagt, er det selvfølgelig også klart, at vi fra socialdemokratisk side ser en fordel i, at vi er i regi af EU-samarbejdet på det område, og vi vil også gerne være med i så meget, som vores forbehold overhovedet tillader.
Men udgangspunktet for deltagelse i det samarbejde er vores forsvarsforbehold.
Lad mig slå fast med syvtommersøm, at for Socialdemokratiet er og bliver NATO grundstenen i dansk forsvars- og sikkerhedspolitik, men vi vil da ikke lægge skjul på, at vi ser frem til den eksterne redegørelse for udviklingen i det militære samarbejde i EU, som regeringen har bebudet i sin udenrigs- og sikkerhedspolitiske redegørelse, og den vil vi selvfølgelig gerne debattere, når den kommer.
Tak for ordet.
Kenneth Kristensen Berth (DF), 2018-11-27:
Jeg vil afholde mig fra at diagnosticere den amerikanske præsident – det tror jeg ikke der er nogen her i Folketingssalen der er i stand til.
Men jeg vil sige til hr. Holger K. Nielsen, at det godt kan være, at hr. Holger K. Nielsen har en eller anden ambition om, at Danmark skal være mere aktiv i tredjeverdenslande til fredsbevarende eller fredsskabende operationer eller hvad ved jeg.
Jeg nærer ikke samme begejstring, langtfra.
Vi behøver slet ikke at tage del i flere internationale organer, hvor vi kan sende tropper ud, hverken i Mali eller Den Centralafrikanske Republik, eller hvor i alverden det nu kan komme på tale.
Vi har deltaget alt rigeligt i den slags – jeg synes ikke, vi skal deltage mere i det.
Holger K. Nielsen (SF), 2018-11-27:
Altså, hvis det er, har jeg ikke noget imod, at der bliver foretaget en faderskabstest – på de her ting altså – men det er ikke nødvendigt, for jeg påtager mig gerne det ansvar.
Det, som jo bare er hele situationen, er, at forudsætningerne har ændret sig fra 1992, hvor vi ikke vidste, hvad det her var for noget overhovedet.
Jeg er fuldstændig enig og vil da ikke være med til, at vi skal opbygge en eller anden europæisk styrke til at styrke franske stormagtsambitioner i Afrika f.eks.
Det ser jeg overhovedet ingen grund til.
Men det er jo slet ikke det, der er tale om her.
Jeg stillede ham det spørgsmål, om han har tænkt på, at det her handler om, at man får en militær kapacitet i Danmark, man kan sætte ind i forskellige sammenhænge, og der kommer der yderligere en sammenhæng, man kan sætte det ind i.
I stedet snakker han om USA, og at USA ikke skal stå på sidelinjen.
Der er ingen, der forestiller sig, at man skal bryde med USA, selv om det da er indlysende nok med den nye amerikanske præsident.
Nej, jeg tror egentlig ikke, at vi er enige her, men de fleste her i Folketinget, bortset fra hr. Kenneth Kristensen Berth, er sådan set enige om, at den nuværende amerikanske præsident er en smule uligevægtig – han er ikke rigtig til at regne med.
Derfor er det da meget naturligt, at man begynder at diskutere de her ting.
Dansk Folkepartis ordfører har haft travlt med at finde citater frem fra den store citatbog.
Al den diskussion, som har været der, forudsætter, at man stadig væk er i en NATO-ramme.
Har Dansk Folkepartis ordfører tænkt på, at når man bruger udtrykket europahær, er der ikke tale om soldater med gule stjerner på sokkerne, for så er der jo tale om det på samme måde som med NATO, nemlig at man har nationale militære styrker, som så kan sættes ind i forskellige kontekster, kan sættes ind en FN-kontekst, kan sættes ind i en NATO-kontekst, kan sættes ind i en kontekst af the coalition of the willing og så måske også i en EU-kontekst?
Det er i den sammenhæng, vi snakker om de her ting.
Det kunne måske bringe hysteriet lidt ned.