Astrid Krag (S), 2019-11-12:
Konkret er der spurgt til, hvordan og hvornår jeg vil løse overvågningsproblematikken og hjælpe de familier, der ikke for nuværende kan få hjælp til overvågning af et familiemedlem med indgribende handicap, fordi der ikke er hjemmel i servicelovens § 95, stk. 3, til at yde støtte til overvågning i eget hjem.
Forespørgselsdebatten her er vigtig, for der er tale om en problemstilling, som har voldsomt stor betydning for de berørte familier, og som løbende har været i fokus de seneste år, nærmere bestemt siden en landsretsdom tilbage i 2015.
Det vil altså sige, at vi her står med et problem, som den tidligere regering har kendt til i hele regeringsperioden, uden at der er fundet en løsning.
Jeg vil i den forbindelse gerne kvittere for, at Dansk Folkeparti løbende gennem de sidste 4 år har bragt overvågningsproblematikken op, men omvendt må jeg jo også konstatere, at det ikke er lykkedes at finde en løsning for Dansk Folkeparti i de år, man var parlamentarisk grundlag for den borgerlige regering.
Dommen fra 2015 står fast, at der ikke er hjemmel til at yde overvågning som en del af den samlede hjælp i hjælpeordninger efter servicelovens § 95.
Det er de hjælpeordninger, hvor man får et kontant tilskud til ansættelse af hjælpere til udførelse af personlig pleje og praktisk hjælp i hjemmet.
Det, at der ikke kan ydes overvågning i disse ordninger, har især betydning for de familier, der har hjælpeordninger efter § 95, stk. 3.
Det er de ordninger, hvor de pårørende, typisk forældrene, i hjemmet passer en voksen søn eller datter med et indgribende handicap, som ikke er i stand til at tage vare på sig selv, og hvor der samtidig er behov for overvågning.
Det er altså en meget sårbar gruppe mennesker, som har et massivt behov for hjælp i deres hverdag.
De familier oplever, at de efter dommen fra 2015 er kommet i klemme, og at de reelt kun har to muligheder for at sikre den nødvendige hjælp til deres nærmeste.
Den ene mulighed er, at de selv vælger at stå for overvågningen – ud over den ofte meget omfattende hjælp i hverdagen, som de får støtte til af kommunen og yder som led i deres hjælpeordning.
Det siger sig selv, at det let kan føre til nedslidning, især hvis man yder overvågning om natten og ikke får sin nattesøvn.
Man skal også være meget ufølsom for ikke at kunne sætte sig ind i den frustration, som det må skabe, hvis man føler, at det samfund, man er en del af, ikke træder til med den hjælp, når man virkelig har brug for det.
En anden mulighed er, at familierne oplever, at de er nødt til at lade deres søn eller datter flytte i et botilbud, hvor overvågningen kan ydes, selv om den pågældende ikke er klar til det.
Derfor vil regeringen ikke lade tiden gå – som den tidligere regering.
Vi vil finde en løsning på overvågningsproblematikken.
Vi ved, at der er mange mennesker derude, som venter utålmodigt på, at der kan sikres overvågning som en del af hjælpen i hjælpeordninger efter servicelovens § 95, stk. 3.
Det er de mange borgerhenvendelser og henvendelser fra interesseorganisationer, som jeg løbende får, og som jeg er sikker på ordførerne i Folketinget også får, et tydeligt bevis på.
Den gruppe af mennesker, som har behov for overvågning, er, som jeg også var inde på før, en meget sårbar gruppe, som har behov for hjælp til næsten alt i deres hverdag, både til personlig pleje og til mere praktiske ting.
Desuden har denne gruppe også behov for hjælp ved f.eks. et epileptisk anfald eller fejlsynkning.
Samtidig har disse mennesker nogle pårørende, ofte deres forældre, som til daglig yder en meget stor indsats for at tage vare på og give omsorg til deres nærmeste.
I regeringen arbejder vi aktivt på at finde en model for overvågningen.
Der er flere veje at gå, når man skal opstille en konkret model, men særlig vigtigt er det, at vi får tilgodeset de unge mennesker med omfattende funktionsnedsættelse og deres hårdtprøvede forældre.
Jeg tror, det vel er sådan helt almindelig forhandlingsskik, at man tager forhandlingerne inde i forhandlingslokalet og ikke fra Folketingets talerstol, så jeg kan ikke gå nærmere ind i de konkrete forhandlinger, der pågår lige nu.