Martin Lidegaard (RV), 2019-03-28:
Dette er i enhver henseende en enestående frygtelig sag.
Det er sådan set de tre ting, vi med sikkerhed ved i sagen.
Jeg er nok ikke den eneste, der har haft lejlighed til at modtage henvendelser fra eller talt med pårørende eller ofre fra sagen, og jeg vil sige det samme her, som jeg har sagt til dem, nemlig at hvis der er et parti, der plejer at står vagt om tredelingen af magten i Danmark i den lovgivende, den udøvende og den dømmende magt, så er det Radikale Venstre, og at det næsten er naturstridigt for mig som lovgiver at skulle blande mig i en sag, som jeg ikke har den fjerneste forudsætning for at vurdere, og som jeg ikke har mulighed for at sætte mig ind i i detaljen.
Og i øvrigt har jeg, som jeg allerede har sagt, al mulig tiltro til de relevante myndigheder, og jeg har ikke nogen som helst grund til at tro andet, end at de, når nu det er den største sag, vi har set på vores breddegrader i årtier, har gjort alt, hvad de overhovedet kunne, for at løfte bevisbyrder og efterforskning i den sag.
Når jeg alligevel sammen med resten af min folketingsgruppe er kommet frem til den konklusion, at vi her måske bør tage et skridt videre og bede nogle professionelle folk om at kigge på, hvad der er blevet kigget på, om jeg så må sige – hvordan de forskellige efterforskningsmæssige ting har været lagt til rette, og de påstande, som kommer fra de pårørende og ofrene – så skyldes det, at jeg synes, det er svært at leve med den tvivl, som lige om lidt vil blive evig, fordi vi ikke kan afhøre de mennesker, som det drejer sig om.
Jeg vil gerne gøre det helt klart, at det, vi foreslår eller ser for os, ikke er en undersøgelseskommission, der selv skal afhøre, men en af Folketinget nedsat uvildig ekspertgruppe, der skal se på, om de vurderer, at der er grundlag for at tage efterforskningen op, lytte til de mange påstande fra pårørendegruppen og de ønsker, de har, og kigge på, om det i deres professionelle optik overhovedet giver mening.
Det er en vurdering, som jeg ikke føler mig i stand til at foretage, men som jeg alligevel føler mig så meget i stand til at foretage, at jeg tænker, at der er brug for at sætte et punktum.
Nu nævnte Socialdemokratiets ordfører, at der aldrig ville kunne blive sat punktum i en sag, der ikke bliver opklaret, og det er jeg enig i.
Men der kan blive sat et politisk punktum for vores vedkommende, kan jeg så sige, forstået på den måde, at hvis sådan en gruppe blev nedsat, så ville vi opfatte sagen som afsluttet, når gruppen måtte være kommet til en konklusion, for så kan vi som lovgivende magt ikke gøre mere.
Sådan må det være.
Men det vil også være det ønske, vi har, om ikke andet så for at kunne give pårørendegruppen den ro, som tydeligvis ikke er der, uden at jeg dermed har taget stilling til, om der er noget at komme efter eller ej.
Derfor er det Radikale Venstres overbevisning, at vi vil stå os bedst i den her helt enestående sag ved at få foretaget sådan en uvildig undersøgelse.
Jeg er først blevet præsenteret for forslaget til vedtagelse her ved indgangen til mødet, og derfor har jeg heller ikke mandat fra min gruppe til at tilslutte mig det, men det vil være min indstilling, at vi stemmer for.
Det er ikke for at være polemisk eller være på tværs, men jeg havde da klart foretrukket, at vi kunne være blevet enige om at nedsætte en sådan undersøgelsesgruppe, og jeg håber, at vi vil kunne gøre det på den anden side af et folketingsvalg, for jeg tror, det vil tjene alle til det bedste, herunder i øvrigt også politiet.