Ellen Trane Nørby (V), 2018-11-23:
Tak for det.
Vi skal i dag behandle et beslutningsforslag om at afskaffe brugerbetaling på kommunale akutpladser i hjemmesygeplejen.
Der gav jeg udtryk for det samme og sagde igen, at det aldrig har været den politiske intention, at de ydelser og indsatser, som sker i hjemmesygeplejen, skulle være forbundet med egenbetaling, konkret i form af at det koster noget for borgeren – f.eks. for mad – når han eller hun er henvist til en kommunal akutplads efter sundhedsloven.
Og det er også med det udgangspunkt, jeg i dag betragter beslutningsforslaget.
Som forslagsstillerne også bemærker, har vi over de seneste år set en udvikling, hvor flere sundhedsfaglige opgaver løses i det nære sundhedsvæsen.
Det er grundlæggende positivt, for det er med til at sikre, at borgerne kan modtage en sundhedsfaglig hjælp og behandling, de har behov for, også tæt på eget hjem eller helt ude i eget hjem.
Mange kommuner har f.eks. gennem de senere år også etableret kommunale akutfunktioner, og de kommunale akutfunktioner er en integreret del af hjemmesygeplejen, og det vil sige, at de ydelser, som leveres i akutfunktionen, er sundhedsfaglige ydelser.
Kommunale akutfunktioner skal varetage særlige sygeplejefaglige opgaver, som ikke kan håndteres i den almindelige hjemmesygepleje.
Den udvikling tror jeg ikke man havde forestillet sig, da man lavede det grundlæggende regelsæt for den kommunale hjemmesygepleje for mange år tilbage.
I bemærkningerne til beslutningsforslaget fremgår det, at selve opholdet på en kommunal akutplads reguleres efter serviceloven, mens det sygeplejefaglige indhold reguleres efter sundhedsloven, og at kommunerne derfor kan opkræve egenbetaling for den del af det samlede tilbud, der vedrører opholdet, og at det derudover kan lade sig gøre, fordi de nuværende regler åbner op for fortolkning.
Jeg vil gerne benytte lejligheden til her ved førstebehandlingen i dag at understrege, at det ikke efter Sundhedsministeriets vurdering er en korrekt fortolkning af det nuværende regelsæt.
Tilbud om hjemmesygepleje, herunder tilbud, der gives på en kommunal akutplads, er juridisk alene defineret som en sundhedsfaglig ydelse i sundhedsloven med tilhørende regler.
Sundhedsministeriet har også indhentet ekstern juridisk bistand og konkluderer bl.a. på den baggrund, at kost m.v. er en del af det vederlagsfrie tilbud om hjemmesygepleje, når en borger modtager en indsats fra en kommunal akutfunktion, som er organiseret som en akutplads, og at tilbuddet derfor alene gives med hjemmel i sundhedsloven.
Det har vi også drøftet på samråd J.
At der så alligevel er nogle kommuner, der i dag opkræver egenbetaling, skyldes måske, at der ikke har været tilstrækkelig opmærksomhed på at sondre mellem sundhedslov og servicelov i den udvikling, der har fundet sted på området.
Derfor har Sundhedsministeriet også vurderet, at der kan være behov for at tydeliggøre reglerne på området, sådan at det eksplicit kommer til at fremgå, at kost, sengelinned o.lign. indgår som en del af det sundhedsfaglige tilbud på en kommunal akutplads.
Som jeg sagde på samråd J, er egenbetaling på akutpladser også båret ind i forhandlingerne om finansloven, hvor vi drøfter det med vores gode samarbejdspartner, Dansk Folkeparti,
som jeg også ved er meget optaget af emnet.
Jeg ser også, at de kommunale akutfunktioner er omdrejningspunktet i beslutningsforslaget i tæt sammenhæng med den generelle udvikling af vores sundhedsvæsen; en udvikling, der har gjort, at vi er nødt til at stille krav til opgaveløsningen i de nære sundhedstilbud.
Her kan jeg jo også nævne, at vi allerede har lavet kvalitetsstandarder for kommunale akutfunktioner i hjemmesygeplejen som en del af handlingsplanen for den ældre medicinske patient, som vi har aftalt med Dansk Folkeparti.
Og jeg synes egentlig, at det er et godt eksempel på, at vi jo sådan set allerede er begyndt at stille krav til kvaliteten af den kommunale opgaveløsning på tværs af landet, både når det gælder kompetencer, men også når det gælder udstyr.
Om kort tid vil regeringen præsentere en sundhedsreform, som også skal lægge sporene for sundhedsvæsenet de næste mange år frem.
Det er en reform, som har som sit hovedformål at sikre bedre sammenhæng for patienterne, mere nærhed i behandlingen og også gøre op med de regionale forskelle, vi ser, landet over og også i høj grad at styrke det nære sundhedsvæsen markant.
I dag oplever hver femte patient ikke, at sygehuset samarbejder med den kommunale pleje, når de bliver udskrevet, og det er et af de punkter, som regeringen med reformen ønsker at tage hånd om.
Det er jo i høj grad noget af det, som vi ser et behov for, at der bliver taget hånd om, også når det gælder om at sikre, at man både forebyggende, men også efter udskrivelsen og ved hjælp af de kommunale akutfunktioner sikrer en bedre sammenhæng og en større helhed i patientens samlede forløb.
Vi mener også, at det er til gavn for patienterne at få en behandling, der griber mindst muligt ind i hverdagen, og at det også har en stor værdi at blive behandlet i vante omgivelser – det være sig i eget hjem eller tæt på eget hjem – og det ved vi jo særligt gælder for nogle medborgere i vores samfund, nemlig at det har en endnu større værdi at blive behandlet tæt på, hvor man selv bor, eller helt ude i eget hjem.
Men som sagt vurderer mit ministerium, Sundhedsministeriet, at kost, sengelinned o.lign. er en del af det samlede sundhedsfaglige tilbud på de kommunale akutpladser, og at det bør præciseres i lovgivningen.
Det drøfter vi lige nu med Dansk Folkeparti i finanslovsforhandlingerne.
På den baggrund opfatter jeg beslutningsforslaget som unødvendigt og kan ikke støtte det.