Rune Lund (EL), 2019-10-22:
Finansloven for 2020 skal sætte gang i den mest ambitiøse grønne omstilling til dato, den skal for første gang i årtier øge ligheden, og den skal styrke velfærden.
Ved folketingsvalget i foråret var det for en gangs skyld ikke spindoktorer og politikere, som satte dagsordenen.
Det var forældres og bedsteforældres krav om flere voksne i børnehaverne, der fyldte.
Det var klimabekymrede borgere og især mange unge, der gjorde den grønne omstilling til et hovedtema ved valget.
Der er med rette store forventninger, og det forpligter partierne i det nye politiske flertal.
Vi skal omsætte valget til håndgribelige resultater og forandring, og det skal kunne mærkes allerede ved den første finanslov.
I løbet af det kommende årti skal vi omstille hele vores samfund af hensyn til klimaet, vi skal omstille vores måde at leve på, så vi kan se vores børn og børnebørn i øjnene, og samtidig skal vores velfærdssamfund genoprettes.
Og så skal hullerne i det sociale sikkerhedsnet lappes.
Mennesker med sygdom ender alt for ofte også i fattigdom.
Det rokker ved fundamentet i vores velfærdsmodel.
Problemerne er jo ikke kommet af sig selv.
Højrefløjens politiske beslutninger har bragt os til der, hvor vi er nu.
Det er en regning, der er efterladt af partier, som i øvrigt ofte ynder at omtale sig selv som økonomisk ansvarlige.
Men der er ingen ansvarlighed i at give skattelettelser i baren, hvor de største drinks er til dem, der i forvejen har mest, og så bare skride fra regningen bagefter.
Enhedslistens forslag til finansloven er mere end fuldt finansieret.
Pengene går til at genrejse Danmark som et bæredygtigt velfærdssamfund, og vi vil finde finansieringen i toppen af samfundet ved at bede banker, multinationale selskaber, storaktionærer og virksomhedsarvinger om at bidrage lidt mere.
Vi vil samtidig være med til at sikre, at vi skaber gode job på ordentlige vilkår, og at vi har den nødvendige arbejdskraft uanset konjunkturer.
Det er klart, at når vi vil ansætte flere i velfærdssektoren i de kommende år, skal vi også være med til at sikre, at der rent faktisk er folk at hyre.
Vi går altså til forhandlinger med det mål, at resultatet skal afspejle det budskab, som befolkningen gav os ved valget, og derfor skal en finanslovsaftale kunne mærkes på vores velfærd, og den skal kunne måles i vores klimaregnskab.
Det danske samfund er ekstremt rigt efter enhver målestok, og vores økonomi er blandt de stærkeste i verden, udlandsgælden er lav, og der er også udsigt til et stort overskud på statens regnskab for 2019.
Men velstanden i dag er mere ulige fordelt, end den har været i mange år.
De seneste år har skiftende politiske flertal gennemført en lang række ulighedsskabende reformer for at øge det teoretiske udbud af arbejdskraft, reformer, der hver gang handler om at sænke skatten i toppen og stramme skruen over for ledige og syge.
Der er rigelig råd til at begynde at genoprette velfærden, så man igen kan være tryg, når man igennem livet får brug for samfundets støtte, og der er råd til at hæve ambitionsniveauet i den grønne omstilling, så vores samfund kommer i harmoni med kloden og naturen.
Denne finanslov skal tage de første skridt mod den store grønne omstilling.
Og efter vedtagelsen af finansloven, hvor vi jo ikke kan nå det hele, skal disse tiltag følges op af en række store aftaler inden for f.eks. energi, biodiversitet, transport og landbrug, men vi skal i gang allerede nu.
Det er dog uacceptabelt, at regeringens finanslovsforslag ikke har plads til både grøn omstilling og velfærd.
Statsministeren talte ved Folketingets åbning om velfærden først og om et grønnere Danmark, men man må bare helt nøgternt konstatere, at der slet ikke er penge nok til begge dele.
Og den første finanslov skal altså kunne mærkes på velfærden og måles på klimaregnskabet.
Der skal være penge til minimumsnormeringer, flere sengepladser i psykiatrien og den grønne omstilling.
Men det vil ikke blive virkeligheden med det forslag, som regeringen har fremsat, og det er selvfølgelig uacceptabelt for Enhedslisten.