Katarina Ammitzbøll (KF), 2021-11-24:
Tak for det.
Vi behandler her L 53, lov om elforsyning og andre love.
Vi har energiknaphed, og særlig den vedvarende energi er rigtig, rigtig knap.
Ca. 15 pct. af det samlede energiforbrug i Danmark er grønt, så det haster rigtig, rigtig meget med at få udbygget vores VE-produktion.
Vi har også nævnt flere gange, at der behov for, at vi får nogle strategier på plads – elektrificeringsstrategien, power-to-x-strategien – og at vi får produktion af VE i hele landet.
Det er svært at fastsætte en prismodel for VE uden prognoser for, hvor der produceres, og hvor meget vi skal bruge.
Det er rigtig svært at sætte de rigtige rammevilkår, som vi nu forsøger her.
Det rejste vi også ved stemmeaftalen i juni, som er det, den her lov udspringer af.
Men lovforslaget har også nogle gode ting.
Det lægger op til en generel modernisering af visse dele af elforsyningsloven.
Det er hensigten, at det skal ske gennem en tilpasning af rammerne for elproduktion, transmission, netvirksomhed, handel og øvrige elektricitetsaktiviteter.
Det indebærer også en ophævelse af reglerne om opkrævning af PSO og en endelig afskaffelse af PSO-systemet.
Det lyder godt, men vi lytter også til, at mange aktører er bekymrede, og det gør også os noget bekymrede, for det er store beslutninger, vi står med.
Der er jo en række udestående områder, som f.eks. afgiften for nettilslutning for VE-udbydere, udbygning af infrastrukturen og vedligeholdelsesomkostningerne, og hvordan det egentlig kan skilles ad.
Herunder hører vi jo også, at der er en kritik af udligningsordningen, som ikke længere er på finansloven.
Man kan måske sammenligne det lidt med, at man bygger en motorvej, som skabes af staten, og så er det altså kun nogle få, der må køre på den, og nu skal vi til at gøre det brugerbetalt.
Man har valgt en markedsdrevet vej, og det tror vi også på, men vi mener, det er vigtigt, at vi bruger tiden rigtigt til at sætte nogle ordentlige rammevilkår.
Så spørgsmålet er, om vi ikke også nu her bør undersøge nærmere, om den her udligningsordning kan justeres, så den er i overensstemmelse med statsstøttereglerne, inden vi vælger helt at afskaffe den, set i lyset af at det går for langsomt med VE-udbygningen.
Vi skal jo her se på, hvordan vi kan nå at få den her producentbetaling på plads inden den 1. januar 2023.
Det er der jo altså bekymring om, så spørgsmålet til ministeren er: Hvordan sikrer vi, at vi kan nå i mål med den korte tidsfrist, der er, og alle de processer, der skal være på plads, før man kan meddele til markedet, hvordan den her prisstruktur bliver?
Der er også nogle andre ting i det her, og det er lidt mere teknisk.
Der bliver jo igen lagt flere opgaver over til Forsyningstilsynet, som igen styrkes.
Der skal jo være en effektiv konkurrence, og der skal være vandtætte skotter, men Forsyningstilsynets omkostninger betales af forsyningsselskaberne, og det sker gennem opkrævning hos forbrugerne.
Så vi er ikke helt sikre på, at meromkostningerne til Forsyningstilsynet står mål med effekterne på prisen i det konkurrenceudsatte marked.
Hvis det ikke er tilfældet, kan vi også risikere en højere pris for forbrugerne, og det ønsker ingen af os jo.
Det er jo i forvejen dyrt nok med de stigende energipriser.
Så afslutningsvis vil jeg spørge: Det er en meget stram tidsfrist for ansøgninger om omkostninger afholdt i 2021, så hvordan vil ministeren sikre, at den stramme tidsfrist ikke risikerer at skubbe en regning over på den almindelige forbruger?
Endelig står der i lovforslaget, at der skal være en frisættelse af data, og det er vi også store tilhængere af, men det forekommer, at der er brug for yderligere analyse og afklaring af, hvad det reelt betyder.