Charlotte Broman Mølbæk (SF), 2023-05-10:
Tak for det.
Lad mig, inden jeg adresserer forslaget direkte, tage jer med en 60 års tid tilbage i tiden til Danmarks første kulturminister, idémanden til Statens Kunstfond, Julius Bomholt, en selvbevidst ener med blikket rettet mod fællesskabet.
Og det var lige netop fællesskabet i kulturen, som Bomholt var særlig optaget af.
Kulturen skulle demokratiseres; vi skulle repræsentere forskelligheden for at repræsentere befolkningen og for at kunne repræsentere fællesskabet.
Og hvor havde Bomholt ret.
En af Bomholts første handlinger som kulturminister var da også at få vedtaget loven om folkebiblioteker tilbage i 1964.
Med den blev alle kommuner forpligtet til at oprette et folkebibliotek og dermed sikre alle borgere fri og lige adgang til information.
Han ville bringe kulturen inden for den enkeltes rækkevidde med fri og lige tilgængelighed for alle borgere.
Men de velfærdsorienterede kulturpolitiske visioner kommer ikke kun til udtryk i udbygningen af biblioteksvirksomheden, fortsatte Bomholt; man skulle sikre en tilvækst af nye medier og mange forskellige kulturelle aktiviteter og formidlingsformer for biblioteket – børneteater, filmforestillinger, udstillinger, både fra Danmark og fra resten af verden.
Denne udvikling fik bibliotekerne til at vende blikket mod brugerne og ikke mindst ikkebrugerne af biblioteket, og det skete bl.a. ved at tilføje nye og mere populære kulturelle medier til bibliotekernes samlinger og ved at opprioritere repræsentation af de dengang noget mere marginaliserede kulturformer, bl.a. af kvinder.
Hvem er det, der skal bestemme kulturpuljens repræsentantskab?
Det foreslås, at det skal være fagpersoner, men de personer, der varetager ansvaret i dag i Kunstfonden, er jo også fagpersoner – det er jo også en lang række fagligt kompetente folk, som både er uddannet inden for de forskellige kunstarter og i virkeligheden også udøver kunst.
Det ser vi i SF absolut ikke som nogen udfordring, vi ser det faktisk som en styrke – hellere det, end at politikerne skal beslutte under snævre rammer, alt efter hvilket politisk flertal der er, hvad kunsten og kulturen skal kunne udtrykke.
Der står i beslutningsforslaget, at det skal støtte kunst og kultur, der styrker danskernes fælles historie, identitet og demokratiske forståelse.
Det klinger lidt hult, at vi ved at nedlægge en kunstfond så på den måde skaber mere demokratisk forståelse, som så – skal vi forstå – skal være inden for en ramme af, hvad Dansk Folkeparti synes er okay og ikke okay.
Jeg har mange forskellige gode eksempler på, at Kunstfonden allerede i dag lige præcis understøtter – og også tidligere har gjort det – den slags initiativer i kulturverdenen.
Der er Carl Emil, der for 10-15 år siden fik et legat fra Kunstfonden, og som har lavet meget populære albums sammen med Ulige Numre og også er gået solo, men som også har et nummer med i Højskolesangbogen.
Der er Randers Kammerorkester i Randers Kommune, hvor jeg selv bor, som vi holder utrolig meget af, og som har meget, meget stor betydning lokalt for, at vi også har den klassiske musik tæt på.
De musikere, der sidder i Randers Kammerorkester, er også de musikere, der underviser i musikskolen, og det er absolut også en stor fordel for befolkningen.
Så på den måde har Kunstfonden igennem mange år via deres faglighed og deres knowhow om, hvordan branchen er inden for de forskellige kunstarter, jo i virkeligheden udmøntet det, som Dansk Folkeparti siger, i hvert fald overordnet set.
Så i SF kan vi ikke – og det er nok heller ikke nogen overraskelse for forslagsstillerne – støtte det her forslag.
Vi synes, at den nuværende konstruktion er fin.