Jacob Mark (SF), 2021-04-26:
Jeg blev første gang opmærksom på problemet med hensyn til uddannelsesparathedsvurderingen, da jeg var på besøg på en skole i Køge, og der var en knægt i 8. klasse, der fortalte mig, at han var dødsensangst for at vende hjem til sin far, fordi han havde fået at vide, at han var ikkeuddannelsesparat, og han vidste, at det for faren ville være det største ærestab, at hans knægt ikke var uddannelsesparat.
Jeg tror egentlig bare, at han gerne ville videre i 10. klasse til en start for så at finde ud af, hvad han skulle, men alligevel skulle han altså have stemplet ikkeuddannelsesparat med alle de nederlag, der så følger med.
Og som han sagde: Det føles også lidt som at dumpe i livet.
Så det er en stat, der skal vurdere, hvornår man er personligt eller socialt kompetent.
En anden dag var jeg i Vesthimmerland og sad og snakkede med en skoleleder, som sagde, at de unge føler, at de dumper i livet, når de dumper i uddannelsesparathedsvurderingen.
Så sagde jeg: Det har jeg lige hørt et andet sted – det var i Køge.
Men min påstand er, at alle unge er parate til uddannelse.
Det er ikke alle, der er parate til gymnasium; det er heller ikke alle, der er parate til en erhvervsuddannelse, hvor der også er høje krav i dag; det er heller ikke alle, der er parate til en 10. klasse eller til at komme på efterskole, som der også er mulighed for.
Men så kan det være, at de er parate til en forberedende grunduddannelse, hvor man kommer ud på værkstederne og arbejder, eller til en erhvervsgrunduddannelse, hvor man både er i en virksomhed og lærer det faglige på skolen, eller til en særligt tilrettelagt uddannelse, som er en helt unik dansk uddannelse, hvor man får støtte og hjælp, selv hvis man f.eks. har et handicap, som kræver noget helt særligt.
Alligevel punker vi alle unge oven i hovedet og siger: I er ikke parate til uddannelse.
I stedet for at give dem det stempel ønsker vi – heldigvis sammen med et flertal – at alle unge skal have en plan, at de skal sætte sig ned sammen med en lærer og en vejleder, der vil dem, og som siger: Hvad er dine interesser, hvad er det, du vil, hvad har du forudsætningerne for, og hvad skal du arbejde med?
Og så får de lagt en plan, så ingen går ud af folkeskolen uden at have en plan for sin fremtid.
Det er god uddannelsespolitik.
Jeg blev faktisk så glad, da jeg så det, at jeg skrev om det på min facebookside, for når Venstre rykker på så afgørende et område – og jeg mener, det er afgørende, for man kan faktisk se i forskningen, at uddannelsesparathedsvurderingen er noget af det, der presser de unge allermest – så giver det os en tro på, at vi kan få lavet det her om, så det i stedet handler om at tage udgangspunkt i, hvad de unge kan og vil.
Så det vil jeg gerne sige tak til Venstre for.
Vi kan dog ikke støtte forslaget, om end jeg synes, det er sympatisk, at Venstre nu er begyndt at kæmpe støttepartiernes og regeringens kamp for at nå at indfri forståelsespapiret – det har jeg al mulig respekt for – men i virkeligheden synes jeg, det er for lidt ambitiøst med ekspertgrupper og arbejdsgrupper, som jeg selv har været med til at nedsætte en del af.
Jamen nogle gange skal vi SF'ere lige have det ind to gange.
For mig er det simpelt hen så dejligt, at der er flere partier i den borgerlige lejr, som måske vil være klar til at kigge på at fjerne det der ord ikke – for at finde ud af, hvad de unge så er klar til.
Så det vil jeg bare gerne kvittere for.