Liselott Blixt (DF), 2018-02-08:
Da jeg skulle skrive den her tale til i dag, tænkte jeg, at det var et deja-vu.
Jeg har stået her før.
Jeg har arbejdet med den her lov i 10 år efterhånden – 10 år, hvor vi har villet regulere et marked, som ordføreren før mig også kaldte det vilde vesten.
Hvad var grunden til, at man i 2008 fra Dansk Folkepartis side tog det op i en forespørgsel?
Det var en masse tal, der viste – netop som ordføreren også var inde på – dårlig hygiejne, flere, der besøgte vores sundhedsvæsen, fordi der var sket noget med deres tatoveringer, inflammation og andre ting, hvor der skulle bruges sundhedskroner.
Og vi så, at det her var noget, vi blev nødt til at gøre noget ved.
Og man lavede et forslag til vedtagelse, der bl.a. lød: »Folketinget konstaterer, at der er behov for en regulering af tatovørerhvervet, der sikrer, at tatovører er uddannede og kvalificerede til at udføre tatoveringer, samt at tatoveringsfarver ikke indeholder sundhedsskadelige stoffer. Folketinget pålægger derfor regeringen at tage initiativ til at - etablere en autorisationsordning af tatovører, hvor den enkelte gennemgår et grundkursus i basal viden om hygiejne, sårpleje og brugen af farvestoffer samt lærer at tatovere.
Kurset kan f.eks. udbydes af erhvervets brancheorganisation ...«.
Alle stemte for det forslag til vedtagelse i 2008.
Hvad skete der så?
Så gik der år, hvor ministre trak det i langdrag, indtil der var en minister i 2013, der tog det op og lavede en frivillig ordning.
Tatovørerne kunne vælge at lade sig registrere frivilligt og betale 15.000 kr. for at få et mærke i vinduet eller at lade være, og så skete der ikke noget.
Jeg kan da godt forstå, at de ikke bare betalte 15.000 kr. bare for at være med og blive registreret som virksomhed og få et klistermærke på døren.
Når jeg så kigger på lovforslaget her, vil jeg først sige, at det er dejligt, at vi når til et punkt, hvor vi siger, at nu skal det være obligatorisk.
Men der er stadig væk rigtig mange ting, der mangler.
Grunden til, at vi i det hele taget tog det her op, altså at man skal vide, at det er en tatovør, der kan tatovere, får vi intet af i den her lov.
Hygiejnekravet får vi intet af i den her lov.
Der står, at man kan tage et hygiejnekursus og sætte sedlen op i sin salon, og så har man den.
Der er ikke noget krav.
Altså, der er tatovører, der i dag tager et 6-timerskursus for at få en viden om forskellige hudtyper, hvordan man skal tatovere, hvordan hygiejnen skal være, så vi kan sikre, at de har det.
Jeg mener, at det som minimum bør være en del af loven.
Det bør som minimum være sådan, at alle tatovører, og ikke kun stedet, skal registreres, at man selvfølgelig ikke kan åbne et sted, før man har fået et stempel på, at hygiejne og vask er, som det skal være osv., og at man har ting, som skal være sterile, for sig, og at man har en registrering, så man kan åbne.
For ellers bliver det sådan – som jeg sagde til hr. Flemming Møller Mortensen – at jeg som hjemmehjælper, der godt nok har tatoveringer, men som ikke aner noget om at tatovere, kan åbne en biks og ansætte en masse udlændinge, som i den her lov heller ikke skal betale noget, det er jo gratis.
Og så er det bare mig, som ansvaret påhviler.
Det vil sige, at hvis jeg finder ud af, at nogen af dem, jeg ansætter, gør noget forkert – de glemmer at vaske fingre og tager ikke handsker på, så der kommer kolibakterier ned i tatoveringen – så er det ejeren, der står med ansvaret.
Det er bad luck.
Jeg må måske lukke eller få en bøde.
Men den tatovør kan gå hen et andet sted og gøre præcis det samme.
Hvad er det, vi taler om, når vi taler om læger, der laver fejl?
Så skal vi jo komme efter dem.
De er jo også under huden på folk.
Hvad er det, der gør forskellen her?
Hvis nogen er i tvivl, kan jeg sige, at jeg kommer med nogle ændringsforslag, og jeg håber, at vi får en snak om det i udvalget.
Jeg håber, at vi kan få et flertal, så vi kan gøre noget af det, som tatovørerne også selv ønsker.
De vil faktisk have en mere restriktiv lov end den, ministeren kommer med.
Så det skulle være mine ord.
Men jeg håber, at vi får en rigtig god udvalgsbehandling, og at man lytter til de tatovører, der er derude.