Dennis Flydtkjær (DD), 2025-02-25:
Det kan man jo så høre ud af debatten allerede nu at det ikke er.
Men man kan i hvert fald klart sige, at der har været skiftende regeringer igennem mange årtier nu, som har haft den ambition, at nu skulle der være færre regler og nu skulle der ryddes op i det her, men det går bare stadig væk den forkerte vej.
Derfor er det nødvendigt med det her beslutningsforslag, så der bliver et statsligt regelstop, så man kunne sige, at hver gang der kom én regel ind, skulle der én regel ud.
Så kom der i hvert fald ikke flere regler.
Hvis man bare kiggerpå tre forskellige love, serviceloven, sundhedsloven og folkeskoleloven, er de tilsammen oppe op 103.000 ord.
Prøv at forestille jer, at man er medarbejder og skal starte inden for et område, som arbejder under de her lovgivninger – det er vel næsten en umulig opgave at stille folk, at de skal nå at sætte sig ind i sådan en lovgivning.
Det er nok sjældent, at der er nogen, der skal sætte sig ind i alle tre lovgivninger, men hvis det var alle tre lovgivninger, det gjaldt, var det 103.000 ord, som man lige skulle læse op på for at være sikker på, at man kunne dække det område, man var ansat til.
Det tror jeg ikke der er ret mange der synes er særlig realistisk.
Men hvor kommer alle de her regler så fra?
Man kan jo starte med at sige, at verden er fuld af gode intentioner.
Jeg tror ikke, der er nogen, der har fundet på en masse regler for at gøre det dårligt for nogen, men det, der følger med alle reglerne, er jo, at der kommer øget dokumentation, der kommer øget kontrol, og der kommer øget administration.
Jeg tror også, man er nødt til at have en forståelse for, specielt her i Folketinget, at blot fordi man kan se et problem eller en udfordring, behøver man ikke altid være den bedste til at løse det.
Faktisk tror jeg, at det i forhold til lovgivning, bekendtgørelser og andre ting er ret sjældent, at det er den bedste løsning, hvis man går ned og detailregulerer.
Tværtimod giver det faktisk nogle rigtig dårlige løsninger.
Vi skal være bedre til at skubbe ansvaret nead; det kan være i kommunen, og kommunen skal så skubbe det videre ud til en daginstitution eller en skolebestyrelse.
Jeg nævnte et eksempel i mit spørgsmål tidligere med, at man f.eks. siger, at man ikke skal bruge skærme i daginstitutionerne.
Jeg er enig i, at et barn på måske 4-5 år ikke skal sidde og kigge på en skærm hele dagen, men kunne det tænkes, er det ikke var Folketinget, der skulle lave lovgivning om det?
Kunne det være, at man skulle sige, at det var en kommunalbestyrelse, der godt kunne tage sig af det, eller at man kunne sige, at det var bestyrelsen i daginstitutionen, der skulle tage sig af det?
Så sent som i dag har man sagt, at nu skal man ikke have telefoner i skoletiden.
Men i stedet for at det er Folketinget, der skal vedtage det, kunne det så tænkes, at det kunne man måske også godt som kommunalbestyrelse gøre, altså sige, hvordan man gør det på en skole?
Eller kunne det være, at skolebestyrelsen selv kunne sige: Vi synes heller ikke, man skal have skærme, medmindre man skal ud at tage et billede af en vandsalamander eller noget andet, hvor det giver mening?
Men hvorfor er det, at man tror, at fordi man kan se problemet fra Folketingets side, skal man altid finde på en løsning?
Det, det ender med, er, at der hver gang kommer nye regler, nyt bureaukrati, nyt tilsyn og andre ting, og det er en skidt vej at gå ned ad.
Der er et kæmpe behov og et kæmpe potentiale for at få ryddet op i det her.
27 pct. af alle offentligt ansatte siger, at de bruger mere end 10 pct. af deres dag på administration, der kan undværes.
I ældreplejen siger de, at man kan frigøre en halv times arbejdstid hver dag, hvis der blev ryddet op i de her regler.
Hvorfor er det så vigtigt at have fokus på?
Det er det jo, for den halve time kan man så ikke bruge sammen med de borgere, man faktisk er blevet ansat til at hjælpe.
Og vi står faktisk og mangler medarbejdere i velfærdssektoren, så det kunne jo give rigtig god mening, hvis vi kunne frigøre noget tid, som man kunne bruge på noget andet.
Det er derfor, vi mener, at det kunne give rigtig god mening at indføre et statsligt regelstop, så vi fremover, hver gang vi kommer med nye regler – for jeg medgiver, at der kan være brug for nye regler – i det mindste foreslår at få fjernet nogle andre i stedet for.
Det duer ikke, at man bliver ved med at snakke om det, som man har gjort nu igennem mange årtier.
Der er man simpelt hen nødt til at prøve at få en lidt mere systematisk tilgang til det her, og det kunne være ved at lave et regelstop, sådan at man altid fik fjernet nogle regler, når man indførte nogle.
Jeg kan naturligvis sige, at vi i Danmarksdemokraterne støtter det her forslag, da vi selv er medfremsættere på det.