Sólbjørg Jakobsen (LA), 2026-02-03:
Mange tak.
Jeg synes, at problemstillingen, som belyses i det her beslutningsforslag er ekstremt relevant.
Vi kan se, at det er en problemstilling, som desværre fylder meget.
Det gælder for nogle brancher mere end andre.
Men selve løsningen, der foreslås, kan jeg ikke se noget som helst belæg for kommer til at virke.
Det er ikke, fordi delvis opstart og fastholdelse ikke er løsningen i de fleste sager, for det er det.
Men i langt de fleste sygedagpengesager har vi en medarbejder, der bliver sygemeldt med stress, og vi har en arbejdsgiver, og begge parter vil gerne have, at situationen løser sig så godt som muligt, og i langt de fleste tilfælde indebærer det, at arbejdspladsen giver dem den plads, der skal til, gerne hjælper til, hvor den kan.
Medarbejderen vil gerne tilbage til arbejdet, de savner det typisk, det er et tab, især for dem, der skal stoppe helt og trække stikket helt, før de kan starte lidt op igen.
Så jeg betvivler på ingen måde, at det er den rigtige løsning i langt, langt de fleste tilfælde at starte gradvis op igen, når det kan lade sig gøre.
Det her forslag handler om, at en arbejdsgiver ikke mener, at det kan lade sig gøre, men hvor borgeren mener det, hvor myndighederne mener det, og hvor lægen mere det.
Det vil sige, at man gerne vil tvinge en delvis raskmelding igennem.
Jeg kan kun se to scenarier, hvor man kan få behov for at tvinge en delvis raskmelding igennem.
Jeg tvivler på, at den stressramte vil få det bedre af det.
Den anden situation er, at medarbejderen gerne vil tilbage, og at arbejdsgiveren egentlig også gerne vil have medarbejderen tilbage, men det kan ikke lade sig gøre på grund af arbejdspladsens indretning.
Det vil sige, at der ikke er tale om manglende vilje.
De kan mødes med måske at skulle ansætte to vikarer ud over at have den nuværende medarbejder, og arbejdsgiveren har måske ekstremt dårlige muligheder for at have en delvis sygemeldt med den produktion, eller hvad det måtte være.
Den chef, som rigtig gerne vil have et rigtig godt arbejdsmiljø, gerne vil passe godt på sin medarbejder, tror jeg ikke er særlig åben over for at ansætte nye folk, der før har været sygemeldt med stress, fordi de simpelt hen ikke kan tåle at havne i den situation igen.
Så det eneste, jeg kan se, er, at vi enten kommer til at tvinge medarbejdere ind på arbejdspladser, som overhovedet ikke kan rumme stress på arbejdspladsen, overhovedet ikke er gode til at tage sig af det, eller til at vride armen om på arbejdspladser, der gerne vil give plads, men hvor produktionen eller driften generelt ikke tillader det.
Resten af stederne gør man allerede det her.
Der er fastholdelsesteams rundtomkring i de forskellige velfungerende jobcentre, hvor man faktisk nogle steder har faste medarbejdere, der sidder med faste arbejdspladser, fordi der er mange arbejdspladser, som måske har oplevet sygdom, fordi de har en stor medarbejdergruppe eller et eller andet.
Der kan være alle mulige ting, som taler for, at man har en god praksis på det område.
Det her vil på ingen måde hjælpe stresssygemeldte.
Jeg synes tværtimod, at man i godhedens tegn forsøger at gøre noget godt, men ender med at gøre noget værre.
Jeg kan håbe, at det er uvidenhed, for hvis ikke det er det, kan det kun være populisme, som står bag det her forslag.
I øvrigt må jeg sige, at hvad skal der til for at få særlige rettigheder i vores sygedagpengesystem, afhængig af hvilken diagnose man har.
Der er en verden til forskel på, hvad det er for nogle skånehensyn, man har inden for forskellige diagnoser.
Også inden for forskellige diagnoser for forskellige mennesker kan der være forskellige vilkår, og det er derfor, vi forsøger at gøre systemet langt mere fleksibelt, det er derfor, vi forsøger at afvikle regler som disse, og det er derfor, at Liberal Alliance ikke kan bakke op om forslaget.
Tak for ordet.