Søren Søndergaard (EL), 2018-04-10:
Tak, formand.
Jeg har jo forståelse for, at et parti, som ikke sidder i regering, og som derfor ikke har hele embedsapparatet til sin rådighed, kan have problemer med at gennemarbejde sine forslag helt ned i detaljen.
Jeg har derfor også forståelse for, at sådan et forslag langt hen ad vejen kan have karakter af hensigtserklæringer.
Jeg kan derfor også fuldt ud forstå det, hvis Dansk Folkeparti med det her forslag ville pålægge regeringen at undersøge hensigtsmæssigheden i at nedlægge Statens Kunstfond og erstatte den med seks regionale kunstfonde.
Men det er jo ikke det forslag, vi behandler her i dag.
Det er et forslag om at pålægge regeringen at fremsætte et forslag om nedlæggelse af Statens Kunstfond og i stedet oprette seks regionale kunstfonde.
Hvad er så argumentet?
Ja, det leder man længe efter.
Det fremgår af teksten, at statens kunststøttesystem gennem årene er – og nu citerer jeg – blevet beskyldt for ufolkelighed og indspisthed.
Altså, én ting er, at Dansk Folkeparti i bemærkningerne til sine forslag ikke dokumenterer den beskyldning, men hvad værre er, at man slet ikke med et eneste ord forsøger at argumentere for, at den beskyldning er korrekt – hverken i forslaget i bemærkningerne eller i det materiale, som Dansk Folkeparti har udarbejdet som grundlag, nemlig den folder, som er rundtsendt.
Intet!
Det synes jeg er lidt for tyndt.
Så skulle man hellere have gået skridtet lidt ned og nøjedes med en opfordring til regeringen om at udarbejde noget materiale.
Det bliver altså ikke mindre tyndt af, at en række af de mest oplagte modspørgsmål til forslaget er helt ubesvarede.
Hvorfor skulle det f.eks. føre til mindre indspisthed at flytte bevillingerne tættere på dem, der skal have pengene?
Hvor er logikken lige der?
Jo tættere, man er på dem, der skal have pengene, jo mindre indspisthed har vi.
Og hvorfor skulle det i sig selv blive bedre at lægge ordningen ud i regionerne?
Er det erfaringerne fra sygehusvæsenet, som har ført Dansk Folkeparti til den konklusion?
Svaret blæser fuldstændig i vinden.
Og hvorfor skulle kunststøtten blive mere folkelig, fordi en eller flere deltagere i de nye fonde bliver fundet ved lodtrækning blandt interesserede borgere – og så står der – med dokumenteret kendskab til kultur?
Hvem er det i øvrigt, der skal afgøre, hvem der har et dokumenteret kendskab til kultur?
Hvem er det?
Det fremgår ikke af forslaget.
Er det det til enhver tid siddende politiske flertal i regionsrådet, undtagen, naturligvis, på Fyn, hvor det formentlig er en kommune, der skal tage sig af det?
Fyn er jo ikke en region, men er alligevel udskilt her i forslaget som et selvstændigt sted.
Jeg ved ikke, om det hænger sammen med, at det er der, hr. Alex Ahrendtsen er valgt.
For hvis det er regionsrådet og det politiske flertal, der skal afgøre den slags ting, kan jeg godt garantere, at det bliver så som så med nyskabelsen for slet ikke at snakke om debatskabende kunst.
Men det er måske også det, der er meningen med forslaget.
I Enhedslisten er vi meget villige til at diskutere, hvordan vi organiserer kunststøttesystemet, men det bliver altså nødt til at ske på grundlag af et minimum af konkrete fakta og konkrete overvejelser.
Enhedslisten kan ikke støtte det fremsatte forslag.