Henrik Frandsen (M), 2023-09-07:
Mange tak for ordet, hr. formand.
Nu har jeg jo fået den fantastiske fornøjelse – og den har jeg, hver gang jeg er ordfører – at være nummer tre regeringsordfører, der kommer på talerstolen.
Det indebærer jo en risiko for, at jeg kommer til at sige præcis det samme som de to andre, for vi er meget enige i den her regering.
Vi er faktisk til tider blevet beskyldt for, at en af de store rationaliseringsgevinster, som vi havde høstet i den her regeringsdannelse, var, at vi havde den samme taleskriver.
Jeg kan allerede nu sige, at det ikke kommer til at ske den her gang.
Der var stor forskel på hr. Benny Engelbrechts og hr. Torsten Schack Pedersens tale, og jeg kommer med en helt tredje version af en positiv finanslovstale.
Så I kan glæde jer.
Det ved jeg også I har gjort.
Jeg vil starte med at dvæle ved, hvor godt det egentlig går i den danske økonomi.
Det er jo meget nærliggende, når man har en finanslovsdebat.
I forbindelse med regeringens forslag til finanslov for 2024 kom det frem, at råderummet igen blev opjusteret, nu med 4 mia. kr. Tidligere i år var det 16 mia.
, og det er jo rigtig gode nyheder, for det giver os alle sammen nogle gode forudsætninger for at løse de udfordringer og de ting, vi gerne vil løse fremover, og de ting, vi skal have ordnet samfundsmæssigt.
Vi har mange penge, men penge løser ikke alt, f.eks. i vores sundhedsvæsen.
Men det hjælper til at kunne foretage nogle meget kloge investeringer; investeringer, som kan være med til at fremtidssikre vores sundhedsvæsen, men som også kan være med til at fremtidssikre vores velfærdssamfund.
Derfor har vi også i år, når udsigterne for dansk økonomi ser lysere ud, kunnet foreslå at lave nogle prioriteringer, som vi i Moderaterne er rigtig glade for.
Hvis man lytter til debatten, kan man nogle gange godt få det indtryk, at de ekstra penge, der er dukket op her, sådan lige er kommet ud af det blå, at det er sket ved rent held.
Det kan jeg også sige ikke er tilfældet.
En meget stor del af de ekstra penge, der er fundet i det økonomiske råderum, skyldes vores tårnhøje beskæftigelse.
Vi er næsten oppe på 3 millioner beskæftigede, altså folk, der går på arbejde hver dag.
Jeg tænker næsten, at næste gang man laver en opgørelse, runder vi de 3 millioner.
Vi slår rekorden for beskæftigelse igen og igen.
Det er en tårnhøj beskæftigelse, som bygger på, at vi har en historisk lav ledighed – det giver lidt sig selv; vi har færre på overførselsindkomster, end vi har set i årtier, og sidst, men ikke mindst, har vi haft en meget stor tilgang af international arbejdskraft.
For nylig bekræftede Finansministeriet, at op mod 7 mia. af de 16 mia. kr., som opjusteringen var på ved fremlæggelsen af finanslovsforslaget, skyldes tilgangen af international arbejdskraft – 7 mia. ud af 16 mia. kr.!
Og som flere af jer måske har bemærket – nej, det er jeg ret overbevist om at I har bemærket – har den dagsorden om international arbejdskraft fyldt rigtig meget hos Moderaterne hen over sommeren, og det håber vi virkelig bliver taget positivt ned af alle her i Folketinget.
Pointen er, at vi står med en stærk dansk økonomi, der gør, at vi har mulighed for at investere i vores sundhedsvæsen, i psykiatrien; vi kan investere i vores fælles velfærd, i den grønne omstilling; vi kan investere i iværksætteri og meget, meget mere.
Men en forudsætning for, at det lykkes, er altså, at vi har et åbent arbejdsmarked.
Vores velfærd, erhvervsliv og dansk økonomi har ikke råd til det, hvis ikke vi fortsat rekrutterer international arbejdskraft.
Hvorfor siger jeg, at vi ikke har råd til det?
Det er, fordi arbejdskraft er den nye valuta i dansk politik.
Vi har ikke bare brug for flere penge, vi har også brug for mange flere medarbejdere for at løse vores udfordringer.
Det skal vi tage nogle strukturelle og nogle langsigtede greb og beslutninger om.