Karina Adsbøl (DF), 2019-02-26:
Tak for det.
Det her lovforslag er lidt en opfølgning på et lovforslag fra 2015.
I 2015 var der et flertal her i Folketinget, der lempede reglerne vedrørende adoption uden samtykke, tvangsbortadoption, fordi man syntes, der var for få tvangsbortadoptioner.
Formålet med lovforslaget var, at der skulle være flere tvangsbortadoptioner.
Dengang stemte Dansk Folkeparti imod lempelsen.
Retten til ens forældre er helt grundlæggende.
Derfor bør sådan et indgreb ikke foretages uden en høj grad af sikkerhed for, at det er absolut det bedste for barnet, eller uden en høj grad af sikkerhed for, at andre og mindre indgreb ikke er tilstrækkelige med hensyn til at sikre barnets trivsel.
Barnets tarv er altid det vigtigste.
Ifølge lovforslaget var bemærkningerne, at der havde været for få tvangsbortadoptioner, og med lovforslaget skulle det fremover kunne sandsynliggøres, at forældrene varigt var uden forældreevne.
Under udvalgsbehandlingen af lovforslaget dengang var det ikke muligt at få afklaret, hvilke kriterier der skulle benyttes for at afklare, om det er sandsynliggjort.
I Dansk Folkeparti finder vi det vigtigt med forebyggende indsatser, herunder også servicelovens § 11, men også i forhold til familiebehandling og familieanbringelse.
I dag er der rigtig mange fejl i sagsbehandlingen generelt på børne- og ungeområde og i forhold til anbringelsessager.
Vi har tidligere diskuteret det.
Derfor er vi også bekymrede for kvaliteten i de sager på hele anbringelsesområdet.
I Dansk Folkeparti mener vi, at det er bydende nødvendigt at forstå, at man ikke blot kan viske et barns biologiske ophav og rødder væk, og at en familie trods problemer ikke blot kan erstattes med en ny.
Det bekymrer Dansk Folkeparti, at grundlaget for så vidtgående indgreb som en tvangsbortadoption, dvs. børnefaglige undersøgelser og forældrekompetenceundersøgelser, er af så vidt forskellig kvalitet og udførelse fra kommune til kommune, og at der tidligere er set rigtig mange fejl i sådanne sagers oplysninger.
Endvidere er vi også bekymrede for, at det ikke nærmere forklares netop i forhold til den sandsynliggørelse af varigt tab af forældreevne, hvilket ifølge loven jo vil være kriteriet for tvangsbortadoption.
Dansk Folkeparti frygter, at det usikre grundlag vil kunne føre til, at børn får frataget deres forældre uden et sikkert grundlag for, at det er det bedste for dem, og frygter især, at det vil ramme eksempelvis børn af forældre med et handicap eller børn, hvis forældre eksempelvis har et misbrug, men som i fremtiden muligvis kan lægge dette bag sig og spille en positiv rolle for barnet.
Når Ankestyrelsen skal vurdere sagsakter, der kan være fyldt med fejl og mangler, er der også risiko for, at et barn kan risikere at blive tvangsbortadopteret på et uoplyst grundlag, da der mangler en kvalitetssikring i sagerne.
Ministeren skriver så i lovforslaget, at det drejer sig om en lille gruppe – en lille gruppe – af meget udsatte børn i Danmark, der anbringes uden for hjemmet, og som aldrig har udsigt til at flytte hjem til forældrene, fordi forældrene ikke kan og ikke kommer til at kunne drage omsorg for dem.
Men hvor lille er den gruppe i bund og grund?
For i perioden fra den 1. oktober 2015 til den 25. oktober 2018 var der meddelt bevillinger af adoption uden samtykke for 7 børn efter de nye regler, men Ankestyrelsens undersøgelser viser jo, at kommunerne ville have indstillet 100 børn til tvangsbortadoption.
Og så ved jeg ikke, om ministeren mener, at det er en lille gruppe.
Det foreslås, at afgørelseskompetencer i sager om adoption uden samtykke efter § 9 i adoptionsloven flyttes fra Familieretshuset til Ankestyrelsen.
Familieretshuset skal herefter ikke behandle sager om adoption uden samtykke, og Ankestyrelsen vil dermed også overtage de til afgørelsen hørende opgaver, herunder afholdelse af børnesamtaler, meddelelse af bevilling til adoption og forelæggelse for Adoptionsnævnet i sager, hvor der er tvivl om barnets adopterbarhed, eller hvor barnet skal matches med en adoptant.
Vi undrer os også over i Dansk Folkeparti, at regeringen vælger Ankestyrelsen til dette frem for Familieretshuset, netop fordi vi lagde vægt på, at Familieretshuset skulle være børnevenligt, i den aftale, vi lavede omkring Familieretshuset.
Har Ankestyrelsen overhovedet rammerne til det her?
Derudover er det bekymrende læsning, at der står i lovforslaget, at inden barnet overhovedet er bortadopteret, får den kommende adoptivfamilie forældremyndigheden over barnet.
Der er allerede i dag mulighed for at sikre en stabil og kontinuerlig anbringelse, hvis man gjorde sig umage.
Og så kunne et barn jo også efterfølgende selv tage stilling til, om det ville adopteres, når det blev 18 år.
Vi mener ikke, at det er den rigtige vej at gå.
Vi så hellere, at man arbejdede med forebyggende ... og nu har formanden rejst sig ...
I Dansk Folkeparti støtter vi ikke lovforslaget.