Rasmus Helveg Petersen (RV), 2018-10-26:
Tak for det.
Tak til udenrigsministeren for redegørelsen.
Det er et spændende nyt format, vi står med her.
Radikale Venstre er jo et EU-positivt parti.
Vi opfatter EU som en familie, og ligesom med familien er det i virkeligheden ikke et fællesskab, vi kan melde os ud af.
Geografien er, som den er, vores skæbne er uløseligt forbundet til vores naboer, uanset om vi vælger at håndtere det med krige og konflikter – og det har jo altså været tilfældet i langt den største del af den europæiske historie – eller hvis vi forsøger at løse vores problemer og fremme vores muligheder i et fredeligt samarbejde.
EU er jo altså det første og eneste eksempel på dette i Europas historie og måske endda i verden nogen sinde.
Der er ingen familier, der fungerer perfekt, og det gør den europæiske heller ikke.
Der er medlemmer af familien, der ikke vil følge de skrevne og uskrevne regler, og som ikke ønsker at bidrage til solidariteten.
Der er uenigheder, der er også alvorlige uenigheder, fordi vi er forskellige lande med forskellige historier og forskellige ønsker og forskellige drømme.
Men ligesom i familien er vi i Radikale Venstre hundrede procent overbevist om, at vi ville stå langt, langt svagere over for alle tidens store udfordringer, hvis ikke vi havde den europæiske familie at handle med.
Det gælder klimaet, hvor EU stadig er den helt dominerende motor for international handling.
Vi så gerne endnu mere handling, endnu mere ambition på europæisk niveau, men tænk, hvis EU ikke eksisterede, hvor var vi så?
Det er ikke perfekte aftaler, jeg synes faktisk ikke, at de er særlig gode.
EU mangler at opfylde flere af sine forpligtelser over for nogle af de mest sårbare mennesker i verden, men tænk, hvis vi ikke havde haft EU, da krigen i Syrien og de nye mafiøse menneskesmuglere slog hul på Europa,
hvilket kaos havde vi så ikke haft?
Hvilke muligheder har vi for at præge udviklingen fremover, forebygge nye migrationskriser ved at skabe menneskelige levevilkår for hele Afrika og en reel beskyttelse af flygtninge, hvis vi ikke gør det i fællesskab?
Eller hvordan ville vi have håndteret finanskrisen, de nye kæmpe tech-giganter, den kyniske spekulation i skattely osv. osv., hvis ikke vi stod sammen og arbejdede på tværs af grænser?
Kort sagt: Hvordan ville vores fremtid se ud, vores muligheder for at finde svar på tidens store spørgsmål, hvis ikke vi var villige til at dele vores suverænitet med hinanden for at kunne vinde suverænitet over de problemer, vi ikke kan løse hver for sig?
Sådan er det med familie, og selv om man forsøger at melde sig ud og sætte sig selv uden for døren i det fælles hus, som England har gjort, vil man erfare, at nissen flytter med, alle tidens problemer flytter med.
Man vil også grundlæggende fremover være helt afhængig af de beslutninger, som den øvrige familie træffer inden for huset, og det eneste, man har opnået, er ikke at kunne få indflydelse på de fælles løsninger.
Vi er ulykkelige over brexit, som jeg ser som en langsomt fremadskridende tragedie, som kommer til at skade Storbritannien og Irland og Danmark og EU.
Vi er tilsvarende ulykkelige over situationen i Polen og Ungarn og vil over for disse lande holde fast i vores insisteren på uafhængige domstole, uafhængige medier, fri debat og i det hele taget et liberalt demokrati i klassisk forstand.
Vi ønsker, at Danmark skal være en del af den europæiske familie.
Vi tror, at det vil gavne os, vi tror, at det kunne forbedre Europa, hvis Danmark var fuldt og helt med i familien.
Af samme grund vil vi virke for, at Danmark knytter sig tættere til EU.
Vi vil i første omgang opfordre regeringen til at holde en folkeafstemning om forsvarsforbeholdet, som vi meget gerne så ophævet.
Vi har brug for et stærkere, dygtigere Europa.
Vi skal turde tale samarbejdet op med alle dets udfordringer, og det er en rolle, vi gerne tager på os i Radikale Venstre.