Jakob Engel-Schmidt (M), 2024-12-12:
Tak for det.
Som min gode kollega fru Birgitte Bergman nævnte fra talerstolen for et øjeblik siden, er det her en sag, der også har været debatteret i sidste samling i Folketinget.
Det skyldes, at Statens Kunstfond jo valgte at støtte fru Katrine Dirckinck-Holmfeld med nogle og tredive tusind kroner tilbage i 2022.
Jeg har siddet nede på min plads og flere gange undret mig over det forhold, at jeg er blevet bedt om at tage afstand fra og irettesætte Statens Kunstfond i 2022, hvor jeg ikke var kulturminister.
Det er vanskeligt for mig som minister, når jeg er underlagt ministeransvarsloven og vi har ministerstyre herhjemme, at skulle irettesætte nogen bagudrettet.
Jeg forstår godt, at hr. Mikkel Bjørn fremmer den her sag nu, og diskussionen er væsentlig.
Jeg synes bare, at man i forhold til den ordentlighed, der hører med til sådan en debat her, måske også bør bemærke, at det var umuligt for mig som kulturminister på det tidspunkt, hvor Statens Kunstfond udloddede midlerne, at gøre indsigelse, da jeg på det tidspunkt ikke engang var valgt til Folketinget for Moderaterne eller var landets kulturminister.
Det vil jeg bare gerne have skrevet ind i de officielle protokoller som en del af den her debat.
Mener jeg, at det var stor kunst?
Mener jeg, at det bør støttes?
Har det fået konsekvenser?
Det har det i allerhøjeste grad.
Institutlederen er fyret.
Efterfølgende blev rektoren for Kunstakademiet afskediget på grund af vedkommendes håndtering af den her sag.
Formanden for Statens Kunstfond er i dag en anden end dengang.
Anklagemyndigheden rejste en sag, og fordi Akademiraadet, som jo har råderet over genstanden, valgte at indgå et for mig uforståeligt forlig, valgte anklagemyndigheden så efterfølgende at frafalde sagen.
Kan vi så være uenige?
Kan vi være forargede?
Kan vi være uforstående her i Folketingssalen?
Ja, det kan vi.
Kan vi blande os i måden, man udlodder midler på i Statens Kunstfond, direkte?
Det kan vi ikke.
Kan vi blande os i anklagemyndighedens arbejde?
Det kan vi ikke, for det er en statslig institution, der har eksisteret siden 1700-tallet, hvis medlemmer er udpeget af en gruppe af dimittender fra Det Kongelige Akademi.
Det er derfor, at jeg har brugt lidt af min taletid på at benævne armslængdeprincippet, for det er det, der gør sig gældende.
Det ændrer ikke på, at jeg har en skarp holdning til den her sag, som jeg har givet udtryk for.
Altså, jeg synes jo, den største kunstner i alt det her, er fru Katrine Dirckinck-Holmfelds advokat.
Det er jo vedkommendes fremragende juridiske arbejde, der har materialiseret sig i, at anklagemyndigheden vælger at frafalde sigtelsen.
Det er, netop fordi Akademiraadet træffer den for mig uforståelige beslutning at indgå et forlig.
Altså, her deler jeg holdningen, der tilhører hr. Mikkel Bjørn, hr. Steffen Larsen, fru Birgitte Bergman og i øvrigt også mine udmærkede folketingskollegaer fra de andre partier.
Det er da underligt.
Det er jeg heller ikke nødvendigvis fuldstændig enig i.
Hvis det her var et satireprogram, er jeg sikker på at fru Katrine Dirckinck-Holmfeld lige om lidt ville inkludere hr. Mikkel Bjørn som en del af hendes skabende kunstværk og sige, at det er sidste akt i hele den her farce.
Altså, det skal ikke forstås sådan, at debatten er en farce.
Det mener jeg ikke at den er.
Jeg mener, at hendes aktion dengang var en farce.
Derfor deler jeg sådan set også forargelsen.
Men jeg synes jo sådan set også, at debatten om de principper, hvorpå landets kunststøtte hviler, er væsentlig, og tænk at forestille sig, at jeg på bagkant nu skulle ringe over til Statens Kunstfond og sige: Hvad I foretog jer i 2022, dengang jeg ikke var minister, må I ikke gøre igen.
Det ændrer ikke på, at jeg langt hen ad vejen er enig med hr. Mikkel Bjørn i både kritikken, forargelsen og den manglende forståelse for både Akademiraadets og Statens Kunstfonds opførsel i forhold til sagen.
Det synes jeg sådan set er et relativt væsentligt argument, som jeg har savnet, desværre også fra flere af de kolleger, der har underskrevet hr. Mikkel Bjørns ellers meget velformulerede forslag til vedtagelse.
Jeg håber så at kunne interessere de meget udmærkede kollegaer i at stemme for det af flertallet fremsatte forslag til vedtagelse.
Det er ikke, fordi jeg finder det sandsynligt, men man kan jo altid overraskes.
Jeg tænker, at jeg sikkert får lejlighed til at svare på spørgsmål om lidt, men vil takke for en livlig, god debat.
Det er jo altid dejligt, at nye medlemmer af Folketinget – her tænker jeg på hr. Steffen Larsen – interesserer sig for kulturpolitik.
Måtte dét ske i højere grad, så stolene bag ved os vil være helt fyldte, næste gang salen indbyder til debat på kulturens vegne.