runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Morten Østergaard (RV), 2017-11-07:
Jamen jeg er glad for, at vi ser ens på udfordringen.
At statsministeren så har problemer med at føre den politik, man gerne vil, er jo regeringens udfordring.
Det må man jo se hvor længe man synes man vil stå model til.
Virkeligheden er jo i hvert fald, at lige nu føres der ikke en politik, der er tilstrækkelig til at sikre den arbejdskraft.
Det går jeg også ud fra – med det, statsministeren lige sagde – man er enig i.
Hvis man mener, at det vigtigste er, at kvalifikationerne skal være i orden, kan jeg ikke forstå, at man for tredje gang har præsenteret et finanslovsforslag, som man forhandler i de her timer, med massive besparelser på al uddannelse i Danmark.
Erhvervsuddannelserne ser heldigvis ud til at gå fri igen i år.
Der var vist hverken flertal i Folketinget og heller ikke rigtig rundt om bordet i trepartsforhandlingerne.
Men regeringen forsøger jo nok igen til næste år.
Hvorfor skulle man pludselig holde op?
Men alle de andre uddannelser skal spare.
Et uddannelsesloft møder man de unge med.
Derfor er mit spørgsmål med de finanslovsforhandlinger, der er i gang: Var det ikke på tide så, hvis det er kvalifikationerne, der er det vigtige, at lægge besparelserne på uddannelserne helt på hylden og finde en anden måde at finansiere de gode gaver med lavere registreringsafgift og den slags på?
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2017-11-07:
Historisk kan vi jo se, at 22 integrationsplaner, tror jeg det efterhånden er, har været velmente og selvfølgelig ønsket at gøre lige præcis det, statsministeren siger, altså at gøre folk selvforsørgende osv., og vi kan se, at rigtig mange specielt ikkevestlige indvandrere er i Danmark.
Finansministeriet har i foråret opgjort, at det koster 33 mia. kr. for de offentlige kasser om året.
Det er noget af en omgang, når vi også gerne vil have en bedre ældrepleje og vi gerne vil have bedre skoler, børnepasning, flere politibetjente og alle de andre ting.
Så vi skal have gjort noget andet, noget nyt, og der er jo rigtige mange ord om det med integration, men det, jeg savner lidt hos statsministeren, er jo: Hvad er det andet, end at vi diskuterer et beløb, man kan få for at repatriere?
Altså, hvad er det, der skal sikre, at folk rent faktisk kommer hjem?
Hvis vi nu er enige om, at der er i hundredtusindvis af mennesker, der returnerer til deres hjemområder i Syrien, så lad os tage Raqqa som et eksempel.
Hvorfor skal den syrer fra Raqqa, der er kommet til Danmark, ikke på tilsvarende vis stå foran sit hjem og så selvfølgelig have bistand fra Danmark, hjælp fra Danmark til at få genopbygget det hjem?
Men hvorfor er det ikke lige så naturligt, som at flygtninge fra flygtningelejrene skal vende tilbage til Raqqa?
Lars Løkke Rasmussen (V), 2017-11-07:
Så længe man opfylder, kan man sige, vilkårene for at have asylstatus i Danmark, så har man asylstatus i Danmark.
Og så er mit udgangspunkt – og det er jo så anderledes end hr. Kristian Thulesen Dahls, kan jeg høre, vi er jo heller ikke medlem af samme parti – at så skal man bidrage til Danmark, for det uudtalte alternativ, der ligger nede bagved, nemlig at det nok ville være bedst, at de ikke tjente deres egne penge, bedst, hvis ikke de var en del af det danske samfund, for så ville deres tilskyndelse til hurtigt at tage hjem igen nok øges, ikke er noget brugbart alternativ.
Hvis folk i henhold til vores egne vedtagne love har asylstatus i Danmark, så har de asylstatus i Danmark, og så skal de tjene deres egne penge selv, for ellers fortrænger de service og velfærd og belaster de danskere, der var her i forvejen, og det vil jeg ikke være med til.
Så det er den ene sag.
Det andet handler så om: Skal vi have folk hjem igen?
Ja, det skal vi.
Når deres opholdsgrundlag falder bort, skal de rejse hjem igen.
Det er sådan set også derfor, at vi i disse år forsøger at skærpe vores indsats her også over for mennesker, der ikke har opholdsgrundlag i Danmark.
Vi vil gerne være med til at udvikle flere af den type tilbud og tiltag, der kan sikre, at folk får en tilskyndelse til at rejse hjem.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2017-11-07:
Det er det jo bestemt.
Sandheden er jo bare, at der er fuld fokus på integrationsarbejdet, der er fuld fokus på, hvordan man giver folk, der kommer hertil og selv er her på et midlertidigt opholdsgrundlag som flygtning eller familiesammenført, dagpengeret, der er fuld fokus på, hvordan børnene kan lære dansk, hvordan de kan komme ud i fodboldklubber og spille fodbold, altså, der er fuld fokus på at understøtte det, folk kommer til Danmark for, stort set alle sammen, nemlig at være i Danmark til evig tid.
Det er der fuld fokus på.
Men der er jo meget lille fokus på, hvad der sikrer, at folk rent faktisk vender tilbage.
Folk skal vende tilbage til Raqqa.
Der er reportager i medierne om, hvordan folk nu vender tilbage til områder i Raqqa, hvor deres hjem er blevet sønderbombet, men hvor der ikke er noget alternativ for dem til at vende tilbage.
Det er jo de ressourcesvage, dem, der ikke havde mulighed for at komme til Danmark.
Vi skal sikre, at de rent faktisk gør det, så de kan være med til at genopbygge deres fædreland på lige fod med de landsmænd, som ellers også må vende tilbage, men bare fra flygtningelejrene i stedet for fra Danmark.
Lars Løkke Rasmussen (V), 2017-11-07:
Tak for det.
Må jeg ikke for det første sige, at jeg ikke synes, at de to ting, altså det at arbejde, når man er her, og det at vende tilbage, når der bliver fred i ens land, bør stilles op over for hinanden.
Jeg har det synspunkt, at når folk er her, skal de arbejde.
Der er intet alternativ til det.
Hvis vi giver husrum til folk, der skal være her i en årrække, giver dem asyl, så skal de tjene deres egne penge.
For hvis ikke de tjener deres egne penge, er der nogle andre, der skal tjene dem, og så kommer det til at presse vores serviceudgifter, altså, så er det de ældre, der skal betale i form af ringere velfærd, eller det er danskerne, de hårdtarbejdende danskere, der skal betale mere i skat.
Så derfor er mit grundsynspunkt, at når folk er her, skal de arbejde, og jeg glæder mig over, at de gør det i stigende omfang, og at det er lykkedes med den trepartsaftale, vi har lavet, med den integrationsydelse, vi har lavet sammen, og 225-timersreglen; hele det pres, vi har lagt på kommunerne, gør jo også, at kommunerne i dag erklærer langt flere arbejdsmarkedsparate, end de gjorde for bare et år siden, og at flere sådan set også er kommet i gang og tjener deres egne penge.
Der har vi i øvrigt historisk, hvilket man kan slå op og se i bøgerne, af flere omgange også sammen, altså både denne og den tidligere regering, jeg har deltaget i,
lavet forskellige ordninger, der har skullet fremme repatriering.
Og vi tager gerne en diskussion med Dansk Folkeparti om, om vi kan komme længere ad det spor.
Det kan vi gøre i de aktuelle finanslovsforhandlinger, hvis det er af interesse, eller vi kan gøre det på et andet og senere tidspunkt.
Noget af det, vi jo allerede har markeret vi skal tale om senere i det her folketingsår, er indfødsretsreglerne, altså vilkårene for at blive statsborger og opnå, kan man sige, den endegyldige tilknytning til Danmark, hvor man så fortsat ikke har det her repatrieringssigte.
Og hvis det i den sammenhæng er et ønske fra Dansk Folkeparti at tale repatriering i forhold til dem, der ikke skal være i Danmark resten af deres liv, så gør vi gerne det.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2017-11-07:
Tak for det, formand.
Og tak til statsministeren for indledningen.
Jeg skal finde ud af den her nye pult – sådan!
Der var en opremsning af de mange aftaler, der er lavet, og det er jo fint.
Der er jo en enkelt aftale, som vi gerne ser vi på et tidspunkt også når frem til, og det er i relation til de mange borgere, der er kommet til Danmark fra udlandet.
Vi har jo fået ganske mange borgere til Danmark fra lande specielt i Mellemøsten og Nordafrika, og det har vi fået gennem årtier, men vi har specielt også fået det i de seneste år bl.a. som følge af konflikten i Syrien.
Jeg kan også se i de valgannoncer, som Venstre indrykker her under kommunalvalgkampen, at der er meget fokus på, hvordan de her mennesker bliver integreret og kommer ud og får arbejde osv. – selvfølgelig med henblik på at nedbringe de kæmpemæssige omkostninger, der er i dag ved ikkevestlige indvandrere i Danmark.
Det kan jeg jo godt forstå.
Kommer de i arbejde, er omkostningen jo mindre, end den er, hvis de er på offentlig forsørgelse.
Man skriver jo rigtigt nok i en af annoncerne, at over 80 pct. af de ægtepar, der f.eks. er på kontanthjælp i Danmark, er med ikke vestlig baggrund.
Så der er jo kæmpemæssige omkostninger ved det.
Men en anden måde at tage fat om det her på er ved at sikre, at hvis man kommer til Danmark og får midlertidigt ophold, som man jo får, hvis man får asyl, er det også reelt midlertidigt, altså så kommer man til syvende og sidst tilbage til sit hjemland og er med til at genopbygge sit hjemland.
Og den her del af aftalen og den her del af det politiske arbejde synes jeg er fuldstændig fraværende i regeringens arbejde.
Og jeg vil i hvert fald gerne gøre mit til at få det taget op på regeringens dagsorden for at sikre, at vi også kommer i gang med, at man rent faktisk så er i Danmark midlertidigt og kommer hjem og bygger sit fædreland op, når muligheden er for det.
Så derfor vil jeg benytte spørgetimen her i dag til at få statsministerens bud på, hvordan vi kan komme i gang med det, og hvordan vi kan sikre, at man, når man kommer til Danmark og søger asyl og får asyl, men har mulighed for efterfølgende at vende tilbage til sit hjemland og være med til at genopbygge sit fædreland, så også kommer tilbage til sit hjemland og er med til at genopbygge sit fædreland.
Lars Løkke Rasmussen (V), 2017-11-07:
Når jeg ikke nævnte ældreområdet i mit første indlæg, var det, fordi jeg havde dedikeret mit indlæg til lige at gøre status på, hvad vi har fået fra hånden, siden vi havde spørgetime sidst.
Og i forhold til det med ressourcer til kommunerne har vi i nogen grad taget hånd om det tidligere, fordi vi har lavet økonomiaftaler med kommunerne under den her regering, som har tilført kommunerne flere penge, som har øget kommunernes servicerammer, hvilket jo står i skærende kontrast til det, vi så i de år, hvor fru Mette Frederiksen sad i regering, hvor man aftalte, at servicerammerne skulle reduceres.
Og så er det jo interessant, at nu er regeringstiden slut og man er i opposition, og så skal der penge på bordet igen.
Det kom der jo ikke i de år, hvor fru Mette Frederiksen selv sad i regering.
Jeg er glad for at være statsminister for en regering, som har gennemført en værdighedsmilliard, og som også på andre punkter har øget servicerammerne til kommunerne, fordi jeg sådan set også ønsker, at kommunerne skal efterlades med en mulighed for at løse opgaverne på ældreområdet på en ordentlig måde.
Hører det da med til det, at kommunerne også fremadrettet skal have økonomi til det?
Så er det også vigtigt, at kommunerne bruger pengene rigtigt, og det er jo det, kommunevalget handler om.
For man må jo bare konstatere i al stilfærdighed, at nogle kommuner løser den opgave markant bedre end andre.
Og det er ikke kun et spørgsmål om, hvor mange penge der er til rådighed i den enkelte kommune.
Det er i høj grad også et spørgsmål om, med hvilken dygtighed de anvendes.
Mette Frederiksen (S), 2017-11-07:
Det gør vi så.
Og så går jeg tilbage til der, hvor jeg startede spørgetimen her.
Jeg var selvfølgelig lidt ærgerlig over, at statsministeren ikke fandt anledning til også at komme ind på noget, der ligger mig meget på sinde, og som ligger Socialdemokratiet meget på sinde, nemlig vores ældre.
Vi har jo mange steder i Danmark en god ældrepleje.
Men så er der altså også steder, hvor den er udfordret, hvor der ikke er personale nok, og hvor jeg synes der er et stort tab af værdighed, når man f.eks. ikke kan få lov til at blive vasket eller komme i bad, eller lider under en ensomhed, fordi dem, der kommer i ens hjem simpelt hen ikke har tid til at få snakket ordentligt.
Så jeg vil egentlig spørge statsministeren, om ikke det er korrekt, at hvis ikke vi fra Christiansborg sikrer en ordentlig offentlig vækst, så vil kommunerne ikke kunne følge med det faktum, at der heldigvis bliver flere ældre.
Og så vil det betyde besparelser på nogle af dem og for nogle af dem, som faktisk har bygget det her land.
Lars Løkke Rasmussen (V), 2017-11-07:
Regeringen har en justitsminister, som alle tidligere regeringer jo har haft.
Og det, der karakteriserer den her justitsminister, er jo, at han har handlet på den her bandekonflikt, altså resolut og konsekvent.
Og det er min bestemte vurdering, at han ikke er færdig med det.
Så jeg har et billede af, at justitsministerens dør står åben for Folketingets politiske partier.
Helt aktuelt befinder vi os i et finanslovsforløb, hvor det jo er sådan, at de retspolitiske ordførere også af anden grund er i dialog med justitsministeren.
Bl.a. sidder vi i øjeblikket og forhandler en forhåbentlig ny flerårig aftale om Kriminalforsorgen.
Så jeg synes, det er det rigtige sted at tage det op, og jeg er helt sikker på, at det vil justitsministeren være indstillet på at drøfte.
Mette Frederiksen (S), 2017-11-07:
Jamen selvfølgelig rejser også det her forslag nogle juridiske spørgsmål.
Det er jo blevet et grundvilkår for os her på Christiansborg, når vi skal håndtere ikke mindst udenlandske kriminelle, bekæmpelse af terror og bandekriminalitet, at der er kommet en forråelse, en voldsparathed og en ligegyldighed over for andre mennesker, der tvinger alle os på Christiansborg til at tænke i nye baner, når det gælder det retspolitiske.
Hvad enten det handler om at kunne udvise kriminelle udlændinge, eller det handler om at bekæmpe terror, eller – som det gør sig gældende for vores vedkommende her – handler om at bekæmpe bandekriminalitet, så vil der jo ofte være spørgsmål om grundlov og internationale konventioner.
Og det må vi jo tage med åbne øjne, for det siger sig selv, at grundloven skal overholdes.
Men vi skal også kunne se danskerne i øjnene og garantere dem, at vi passer på deres tryghed og sikkerhed.
Så det er positivt, at statsministeren tager godt imod forslaget.
Lars Løkke Rasmussen (V), 2017-11-07:
Tak for det.
Jeg er meget enig – som i helt enig – med fru Mette Frederiksen i, at det er uacceptabelt, at bandekonflikten har bidt sig fast.
I det udsagn ligger også, at det jo ikke er noget, der lige er sket hen over sommeren her, for det er noget, der har været i anløb igennem en lang årrække, hvor vi så øjensynlig som samfund har svigtet i at få foden sat hårdt ned.
Det gælder måske nok så meget i den forebyggende indsats her i København, og det gælder de værktøjer, politiet har haft til rådighed.
Derfor er jeg også glad for, at vi under den her regerings ledelse har taget en række helt konkrete initiativer, som bl.a. har betydet, at vi kunne dæmme op for den udvikling, vi ellers så, hvor der kom mindre politi i København over en årrække, til at vi nu er inde i en udvikling, hvor vi har investeret mere i politiet, har aflastet politiet, både ved politikadetter og ved forsvaret, sådan at der nu er flere politiressourcer, ligesom vi jo i bandepakken i foråret og supplerende initiativer her efter sommerferien har givet politiet yderligere værktøjer.
Nogle af dem har vi så ikke lovgivningsmæssigt på plads endnu.
Noget af det, jeg selv ser meget frem til, og som vi har aftalt, men som vi mangler at få vedtaget, er muligheden for, at man ved dom som vilkår for løsladelse kan pålægge en person ikke at vende tilbage til arnestedet.
Det tror jeg bliver et meget, meget stærkt instrument.
Så har jeg også til morgen lidt hurtigt orienteret mig i Jyllands-Posten om de tanker, Socialdemokratiet gør sig, og dem vil vi selvfølgelig gerne diskutere med Socialdemokratiet.
Det rummer nogle problemstillinger, og det gør det åbenlyst, bl.a. fordi det banderegister, som i givet fald skulle danne grundlag for at give de her tilhold, jo er et internt arbejdsredskab i politiet; det er ikke et register, hvor man som udgangspunkt, hvis man står i det, kan få prøvet betimeligheden i, at man står der.
Så der er en række problemstillinger.
Men min egen tilgang til det her er, at vi med respekt for grundloven og demokratiske spilleregler og frihedsrettigheder, som vi skal huske at værne om, også i svære tider, skal være parate til at prøve nye ting.
Så jeg vil gerne kvittere for, at Socialdemokratiet spiller sig ind i debatten her med et politisk forslag.
Mette Frederiksen (S), 2017-11-07:
Først og fremmest tak til statsministeren for den fine opremsning af politiske resultater, som er indgået på kryds og tværs.
Desværre fandt statsministeren ikke plads til at tale om vores ældre, så det vil jeg gerne bruge noget tid på, for det er en gruppe, der ligger os meget på sinde i Socialdemokratiet, og det er også det, kommunalvalgkampen i allerhøjeste grad handler om.
Det vender jeg tilbage til, for inden da har jeg et par konkrete spørgsmål om den verserende bandekonflikt.
Jeg synes jo, det er helt og aldeles uacceptabelt, at banderne har fået lov til at bide sig så godt fast i vores danske samfund.
Det er vi enige om her på Christiansborg.
Politiet gør en god indsats derude, men mange mennesker oplever jo, at der mangler politi på gaden, der bliver skudt i vores hovedstad, to mennesker har nu mistet livet, og utrygheden er udbredt mange steder.
Vi har lavet en bandepakke, og det er rigtig godt, og Rigsadvokaten undersøger nu muligheden for helt at forbyde bl.a. Loyal to Familia, og det er rigtig, rigtig positivt.
Når vi er optaget af at komme banderne til livs i det offentlige rum, er det jo, fordi det netop er, når de er mange sammen, at de er truende.
Jeg tror faktisk ikke, de er særlig stærke hver for sig, men når de står der med deres rygmærker og deres hættetrøjer, ser de farlige ud og er det jo også for os alle sammen.
Så vi vil gerne gå endnu længere.
Jeg kan forstå, at Venstre sådan set tager positivt imod forslaget, og jeg vil derfor spørge til statsministerens holdning og også til, om ikke vi kan påbegynde nogle forhandlinger, så vi får givet politiet endnu et værktøj i værktøjskassen.
Simon Emil Ammitzbøll (LA), 2017-11-07:
Jeg synes, det er et meget relevant spørgsmål, der bliver stillet.
Tror vælgerne, at man kan det, bliver der sagt.
Og det er så fantastisk, at om 14 dage har vælgerne jo mulighed for at afgøre, om de tror det.
Hvis de ikke tror det og de synes, det skal laves om, kan de stemme på en anden.
Hvis de tror det og ikke vil have lavet det om, kan de stemme på pågældende person.
Det kan også være, de tror noget, men ikke synes, det er afgørende, og så kan de lade være med at lade det være afgørende.
Men er det ikke fantastisk, at dem, der kan have en tro, så kan afgøre det med deres kryds om 14 dage.
Det synes jeg sådan set er meget fint.
Lars Løkke Rasmussen (V), 2017-11-07:
Først tak for de pæne ord om trepartsaftalen.
Jeg er sådan set enig med hr. Morten Østergaard i, at det ikke er givet, at den til fulde er det tilstrækkelige gensvar på alting – det vil jeg gerne medgive.
Det er sådan set også af den grund, at vi egentlig som lidt noget nyt har valgt at lave en fireårig trepartsaftale, så vi altså sikrer os, at det her område skal genbesøges.
Det vil jeg gerne sige helt åbent.
I det ligger jo også, at der jo ikke bare sådan lige er det hurtige svar på, hvordan vi løser de udfordringer, som hr. Morten Østergaard også skitserer, og som jeg i øvrigt er enig i, nemlig at den absolut største risiko, vi har, for, at det opsving, vi nu befinder os i, ikke enten får flyvehøjde nok eller -længde nok, altså at vi laver en maveplasker på et tidspunkt, er, hvis ikke vi sikrer, at vi har den tilstrækkelige arbejdskraft med de tilstrækkelige og rigtige kompetencer.
Og der er jo flere ting, der skal sættes ind.
Det er jo bl.a. derfor, vi laver den her VEU-aftale, altså for at sikre, at folk, også på kanten af arbejdsmarkedet, har en mulighed for at få tilegnet sig kvalifikationer, hvis der skal noget ekstra til, for at man altså kan være en relevant arbejdskraft.
Det er derfor, at vi jo gerne med stigende intensitet vil forhandle en Jobreform II, som følger op på nogle af de ting, vi allerede har lavet, med kontanthjælpsloft og integrationsydelse og 225-timersregel, som jo viser, at det virker.
Vi har en nedgang i antallet af kontanthjælpsmodtagere, vi har det laveste antal danskere på offentlig forsørgelse, vi har haft i 10 år, og nu skal vi da også give et positivt pres til, at vi får endnu flere flyttet fra passiv forsørgelse ind på arbejdsmarkedet.
Det er derfor, at vi sammen lige har lavet en aftale om de forberedende uddannelsestilbud, sådan at forhåbentlig flere unge, der har haft det lidt svært i folkeskolen, lander lidt hurtigere på fødderne bagefter og ikke kommer til at bruge år på at fare rundt i uigennemskuelige systemer – eller i værste fald altså aldrig lander på en måde, så de bliver en del af arbejdsmarkedet.
Det er jo derfor, at regeringen har været ked af, at vi er blevet omringet af et alternativt flertal, der har gjort det sværere for den dygtige udenlandske arbejdskraft at komme til.
Så løsningen skal findes mange steder.
Der er ikke kun et sted at finde den.
Det er derfor, at vi lige før sommerferien lavede en aftale om flere år på arbejdsmarkedet, for at se, om vi ikke kan få seniorerne til at blive lidt længere, hvad meget også tyder på de gør.
Så der skal jo sættes ind alle steder.
Morten Østergaard (RV), 2017-11-07:
Nu er vi selvfølgelig midt i en eller anden form for valgkamp, men jeg vil nu alligevel forpasse chancen til bare sådan at kaste mig ud i at trække den herind.
I stedet for vil jeg anerkendende rose den trepartsaftale, der er lavet, og som, synes jeg, på en god og konstruktiv måde får taget hul på en af de helt store udfordringer, nemlig hvordan vi sikrer en løbende efteruddannelse og opkvalificering af danskerne på et tidspunkt, hvor vi oplever et arbejdsmarked i stadig forandring.
For jeg tror, at når statsministeren nu siger, at udfordringen er at sørge for, at de gode tider bliver ved og varer længe, så er det vigtigt at holde sig for øje, at den afgørende forudsætning jo er, om der er mennesker til rådighed.
Det gælder i velfærdsinstitutionerne, hvor vi tidligere i dag har hørt diskussioner om ældreplejen, som allerede i dag præges af mangel på hænder til at tage sig af de ældre, uanset hvilke ambitioner man kunne have om mere.
Og det gælder jo i høj grad i det private erhvervsliv, hvor både dem, der arbejder i hjemmemarkedserhverv, f.eks. i byggeriet, siger nej til ordrer, og i eksportsektoren, der allerede nu er dybt hæmmet af mangel på arbejdskraft.
Derfor synes jeg jo, at det vigtigste, vi burde koncentrere os om her, er, hvordan vi kan investere i hinanden, hvordan vi kan sikre, at der er tilstrækkeligt med mennesker til rådighed både for den private sektors arbejde og produktion og den offentlige sektors udfordringer med at skaffe arbejdskraft.
Og der vil jeg bare spørge statsministeren: Hvilke initiativer påtænker regeringen for helt akut at sikre, at vi ikke løber tør for mennesker, både i de offentlige institutioner og til at udføre arbejdet i den private sektor, som allerede nu lider?