runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Martin Henriksen (DF), 2018-11-15:
Jeg forstår ikke argumentationen, for argumentet er, at hvis man gennemfører det, som Dansk Folkeparti lægger op til her, så vil de her sager blive politiseret.
Men det er de jo i dag.
Altså, med det system, vi har i dag, er det i høj grad politik, og nu står vi her i Folketingssalen og diskuterer jo dybest set enkeltsager.
Og der bliver stillet spørgsmål i udvalgene om enkeltsager.
Så sådan er det jo i dag. Man kan sige, at i dag er det sådan et lidt underligt system, hvor der er politikere, der render rundt og kræver, at ministeren skal skride til handling og ministeren skal gribe ind.
Men nogle af de samme politikere vil jo ikke give ministeren mulighed for at gribe ind.
Derfor synes jeg, det er en mærkelig diskussion, vi har i dag.
Så jeg vil ærlig talt bare sige, at i Dansk Folkeparti vil vi ikke sidde og sige: Jamen det her barn får så lov, fordi hun da ser meget sød ud, men det andet barn får så ikke lov, fordi det havde uglet hår – eller hvad ved jeg – da det billede lige blev taget.
Altså, der synes jeg ærlig talt, vi skal have lidt mere tillid til hinanden herinde.
Men så ville vi have mulighed for at sidde og gennemgå sagerne.
I øvrigt ligesom man gør i Folketingets Indfødsretsudvalg i forhold til dansk statsborgerskab.
Der er det jo også politikere, der sidder og har mulighed for at dispensere fra reglerne.
Det virker i Indfødsretsudvalget, og det kunne vel også antages at virke andre steder.
Andreas Steenberg (RV), 2018-11-15:
Jeg bliver jo noget træt, når jeg hører hr. Martin Henriksen kalde det her forslag for fri indvandring.
Det er jo overhovedet ikke det, vi taler om.
Der er 62 børn, der, siden loven blev strammet, er blevet udvist.
Og det er danske statsborgeres familie.
Det er ikke fri indvandring, men danske statsborgere, som vi i Radikale Venstre synes skal have mulighed for at bo i deres fædreland med den familie, de nu har valgt.
Dansk Folkeparti kalder sig jo Dansk Folkeparti.
Jeg har meget svært ved at forstå, hvorfor I ikke synes, at danske statsborgere godt må bo i Danmark med deres familie.
Hvorfor er det ikke en god dansk værdi, at vores egne statsborgere gerne må det, med mindre familien har lavet noget alvorlig kriminalitet?
Hvorfor er det, I ikke synes, at danskere må bo i Danmark med deres familier?
I hr. Martin Henriksens svar ser man jo en kæmpe forskel på Dansk Folkeparti og Radikale Venstre.
I min bog er man jo altså dansker og ikke nogen anden nationalitet, når man er blevet dansk statsborger, og det er jo der, vi er uenige.
Men påvirker det så ikke hr. Martin Henriksen, når vi kan se, at de børn, der bliver afvist, jo ikke er børn fra muslimske lande?
Det er børn fra Asien, Østeuropa og Sydamerika, og så holder hr. Martin Henriksens argumentation ikke.
Martin Henriksen (DF), 2018-11-15:
Jeg synes, det er en utrolig letsindig indgangsvinkel til en alvorlig problemstilling.
Det må jeg sige.
Det siger jo næsten sig selv.
Men der er vi altså bare uenige.
I Dansk Folkeparti prøver vi med jævne mellemrum at indrette reglerne på en sådan måde, at vi så vidt muligt friholder danskere – ikke for alle krav, men for nogle krav.
Men typisk får vi jo at vide, når vi fra Dansk Folkepartis side argumenterer for det, at vi ikke må diskriminere, at vi ikke må lave forskelsbehandling.
Så kommer de internationale organer og Den Europæiske Menneskerettighedsdomstol og siger, at det må I ikke gøre, for der må ikke være forskelsbehandling.
Og så har vi jo valget mellem at sige, at så kan vi bare lukke op generelt eller at skærme os imod en indvandring, som potentielt set kan blive endnu større, end den er i dag.
Carolina Magdalene Maier (ALT), 2018-11-15:
Tak for det.
Jeg skal gøre det helt kort.
Det var bare, fordi jeg altså blev lidt nysgerrig på den der dispensationsmulighed, som hr. Martin Henriksen taler om, og modellen for den, nemlig at det skal være Folketinget, der kan sætte sig sammen og beslutte, om et barn skal have dispensation.
Hvad ville Dansk Folkepartis egne kriterier så være i sådan et tilfælde?
Martin Henriksen (DF), 2018-11-15:
Nej, det vil det nok ikke have i udgangspunktet, men det er jo noget, som vi kunne tale med Folketingets partier om, altså hvilke kriterier man eventuelt skulle lægge ind.
Det vil jo i høj grad være op til en politisk vurdering, hvad man synes er rimeligt, og om der måske er nogle gode argumenter, nogle gode undskyldninger for, at nogen ikke har levet op til reglerne.
Så kan folk jo få lov til at sende deres papirer ind og komme med en forklaring.
Altså, der foregår jo noget, der minder om det i Folketingets Indfødsretsudvalg.
Det er noget, som rent faktisk bliver praktiseret i Folketinget i dag – godt nok i forhold til statsborgerskab, men det bliver dog praktiseret – hvor der er politikere, der får papirerne ind, sidder i et lukket rum og vurderer og diskuterer sig frem til, hvad de mener er ret og rimeligt, og det er jo en vurdering.
Jeg mener jo grundlæggende, at hvis der er nogle af de sager, som man kan se er problematiske – det siger jeg ikke at de alle sammen er, men det er der selvfølgelig nogle af dem der er – hvor man har sympati, og hvor man tænker, det gør jeg også selv, hvorfor det lige faldt sådan ud, er det jo, fordi der er nogle situationer, som lovgivningen ikke har taget højde for.
Det tror jeg faktisk ville være sundt, også taget i betragtning at vi jo alligevel diskuterer de her sager.
Carolina Magdalene Maier (ALT), 2018-11-15:
Det er jeg jo ikke uenig i i udgangspunktet.
Jeg kunne bare være bekymret for, hvordan den praksis vil udmønte sig i Folketinget.
Lad os sige, at der er to fuldstændig identiske sager, hvor der er et barn fra Thailand og et barn fra Pakistan, som søger om dispensation.
Betyder det så, at Dansk Folkeparti vil stå ens i de to sager?
Martin Henriksen (DF), 2018-11-15:
Det kan man jo ikke sige.
Udgangspunktet herfra og vores indgangsvinkel vil jo nok være, at i forhold til Pakistan er integrationen alt andet lige vanskeligere.
Så det vil jo være vores indgangsvinkel til det.
Men det er jo i høj grad en politisk vurdering.
Hvad mener man i den konkrete sag?
Det er jo også ud fra, hvordan danskerne har valgt at sammensætte Folketinget.
Det er jo også et udtryk for, hvad danskerne mener, og hvad de synes er vigtigt at prioritere i udlændingepolitikken, og hvad de mener er mindre vigtigt at prioritere i udlændingepolitikken.
Man må jo antage, at når der er nogle danskere, der har stemt på Dansk Folkeparti, så er det, fordi de synes, at der skal være lidt styr på indvandringen – eller gerne meget styr på indvandringen – men også fordi de er særlig bekymret i forhold til den muslimske indvandring.
Så det er jo vores indgangsvinkel til det.
Dermed ikke sagt, hvad vi vil stemme, eller hvad vi vil sige i en bestemt sag, men vores generelle indgangsvinkel er jo, at der er folk fra visse lande, som er vanskeligere at integrere end folk fra andre lande.
Det kommer nok ikke som en overraskelse.
Inger Støjberg (V), 2018-11-15:
Igen, det er familierne, der lader sig adskille.
Når det er sagt, har man jo rent faktisk en forpligtelse i alle livets forhold til selv at sætte sig ind i regler.
Man kan jo ikke sige, at fordi man ikke fik sig orienteret om reglerne, så er det statens skyld.
Det tror jeg ikke holder.
Det må jeg sige.
Med hensyn til om man kan sige, at det rammer fuldstændig skævt, fordi der tilsyneladende ikke er så mange fra muslimske lande, der har udskudt familiesammenføringsansøgningen, vil jeg sige, at sådan kan man jo ikke sætte det op, for det kunne netop være, at det er, fordi de har indrettet sig efter reglerne.
Så det er ganske enkelt et falsum, når man forsøger at sætte det op på den måde.
Mattias Tesfaye (S), 2018-11-15:
Vi skal selvfølgelig sikre familiens enhed, sådan som vi også har forpligtet os til i menneskerettighedskonventionen, og vi skal selvfølgelig sikre barnets tarv, sådan som vi har forpligtet os til i børnekonventionen, men jeg kan ikke se ud af den lovgivning, vi har vedtaget, at det skulle være i strid med hverken børnekonventionen eller Den Europæiske Menneskerettighedskonvention.
Jeg er helt enige med SF's ordfører i, at vi skal huske på, at det er rigtige mennesker, men vi skal også huske på, at vi lever i en retsstat, og det er ikke de mennesker, der har været på forsiden af formiddagsbladene, der skal definere, hvem der får opholdstilladelse i Danmark.
Vi er nødt til at have nogle paragraffer, som definerer det, uafhængigt af om det er piger eller drenge, om de kommer fra muslimske lande eller ikkemuslimske lande.
Det er nødt til at være uafhængigt af det.
Derfor interesserer vi os lidt for, hvad det er, der står i den lov, og hvordan den bliver forvaltet, og der siger vi bare i al ydmyghed: Lad os lige finde ud af, hvordan de afgørelser bliver truffet, hvad der bliver vægt på, før vi bare beslutter os for helt at fjerne vurderingerne, sådan som der ligger i det her beslutningsforslag.
Jeg opfatter det faktisk lidt som bare at skyde fra hoften og så være lidt ligeglad med de 3.000 børn, der har fået opholdstilladelse i de sidste 3 år.
De er jo ikke en del af aviserne.
De har fået opholdstilladelse, fordi de er kommet ret hurtigt.
Hvad vil der ske med de 3.000 børn, hvis man bare fjerner integrationsvurderingerne?
Kan Det Radikale Venstre garantere, at der ikke er nogle af de 3.000, som ville være blevet opdraget af slægtninge i hjemlandet?
Jeg synes, at man gambler med rigtig mange børns liv og fremtid, fordi der er nogle enkelte børn, som jeg også synes har fået en urimelig afgørelse, men som har været i avisen, og der synes jeg godt nok, at der påhviler os som folketingsmedlemmer et ansvar for at holde tungen lige i munden, også når det blæser i aviserne.
Martin Henriksen (DF), 2018-11-15:
Jeg kunne følge argumentationen et godt stykke ad vejen, hvis det ikke forholdt sig sådan, at et meget, meget bredt flertal herinde uden om Dansk Folkeparti gennem, altså, utrolig lang tid, havde været så letsindige at uddele dansk statsborgerskab med rund hånd til alle mulige forskellige mennesker med alle mulige forskellige nationaliteter.
Der skal være nogle krav, de skal leve op til.
I Dansk Folkeparti lægger vi heller ikke skjul på, at når vi indfører reglerne, er det nogle gange sådan, at vi godt ved, at de rammer danske statsborgere.
Det er ikke altid med vores gode vilje, at vi gør det i Dansk Folkeparti.
Men der bliver vi også bare nødt til at sige, at hensynet til samfundet som helhed – og det, der handler om, at vi skal give et land videre til vores efterkommere, som hænger bare nogenlunde sammen – gør, at fordi et flertal i Folketinget har været så letsindige at uddele statsborgerskab med rund hånd til en masse mennesker, som dybest set ikke er integreret i det danske samfund, så bliver vi nødt til at have regler, som også i visse tilfælde rammer danske statsborgere.
Andet ville være uansvarligt over for fællesskabet som helhed.
Holger K. Nielsen (SF), 2018-11-15:
Men i den der kasse ligger der jo et konkret menneske.
Det er også det, som er problemet i meget af det her, at man ikke bare kan smide det i nogle kasser, nogle lukkede kasser osv.
Men vil ordføreren ikke medgive, at der også er noget her, der hedder hensyntagen til barnets tarv, og at det også er en væsentlig del af den lovgivning, som man skal vedtage, og at det også er en væsentlig del af de konventionsforpligtelser, som vi har?
Familiens enhed er en væsentlig del af det, og det må også spille en rolle i den måde, som man vurderer de her sager på, og vil hr. Mattias Tesfaye ikke medgive, at selv om vi er enige i, at det er skidt med koranskoler og genopdragelseslejre – jeg er fuldstændig enig i det – at man så skal være meget varsom, hvis man så gennemfører en lovgivning, der har langt, langt mere vidtrækkende konsekvenser for en masse andre mennesker, som tilfældet er her?
Med andre ord, at der kan være andre måder at håndtere det problem på.
Jeg kan høre på ministeren, at hun er vældig, vældig ophidset og vældig vred og stram i betrækket i forhold til den her diskussion.
Det kan jeg egentlig godt forstå, for det, som jo er faktum, er, at der er en række eksempler, en række sager, som jo er fuldstændig besynderlige og viser besynderligheden i konsekvenserne af den her lovgivning, hvor der er børn, som jo er fuldt integrerede og lever i et lokalsamfund og fungerer fint med deres familier og deres kammerater og deres skole – lokalsamfundet protesterer over, at de skal udvises – og som så alligevel bliver udvist, fordi den her såkaldte integrationsvurdering går dem imod, på trods af at det er imod al sund fornuft – al sund fornuft.
Kan ministeren ikke se, at hun har et problem med sin lovgivning i forhold til den måde, som den virker på?
Inger Støjberg (V), 2018-11-15:
For det første vil jeg sige, at jeg nu hverken er ophidset eller vred, og det kan man da slet ikke blive, når man er i selskab med hr. Holger K. Nielsen – det er jo altid en fornøjelse.
Når det er sagt, vil jeg sige, at regeringens udgangspunkt er sådan, at vi rent faktisk mener, at reglerne er gode nok, men det kan godt være, det kræver nogle justeringer i forhold til f.eks. vejledning.
For der er jo tilsyneladende nogle, for hvem det ikke har stået klart, at man skal tage sit barn med fra begyndelsen.
Men havde de her kvinder bare taget deres børn med fra begyndelsen i stedet for at efterlade dem i Thailand, havde vi aldrig stået her i de her problemer.
Det er jo da det, der er så utrolig trist i de her sager.
Det har da aldrig nogen sinde været meningen, at der f.eks. var thailandske piger, der ikke skulle kunne komme til Danmark, og det er heller ikke meningen.
Meningen er, at man skal være klar på, hvad det er for nogle regler, der gælder, og at man skal sikre, at man tager sit barn med.
For det vi så tidligere, altså at man efterlod børn f.eks. i Pakistan, f.eks. i Somalia på koranskoler eller sendte børn på genopdragelsesrejser, tror jeg faktisk heller ikke at hr. Holger K. Nielsen bakker op om og synes er en god idé.
Holger K. Nielsen (SF), 2018-11-15:
Nej, nej, det gør jeg ikke, men diskussionen må så gå på, hvordan man kan forhindre det, og om det er den rigtige metode, man har brugt her, hvor man rammer langt, langt bredere og kommer til at ramme en lang række andre familier.
Det er jo noget af det, som jeg synes er lidt alvorligt.
Det, at man splitter familier, er en ganske alvorlig ting, og det er det, man gør i de her tilfælde.
Du har en familie med f.eks. en thailandsk kvinde, der er gift med en dansk mand.
Hun har sit barn fra et tidligere ægteskab med sig, og vedkommende bliver tvunget ud, selv om vedkommende fungerer fint, og kommer ned til en usikker fremtid f.eks. et andet sted.
Vil ministeren ikke medgive mig det?
Inger Støjberg (V), 2018-11-15:
Det er en alvorlig sag, det er en rigtig alvorlig sag.
Det er jeg fuldstændig enig med hr. Holger K. Nielsen i.
Men jeg kan så også høre, at hr. Holger K. Nielsen er enig med mig og regeringen i, at det også er en alvorlig sag, hvis man efterlader sine børn på koranskoler i en årrække, eller hvis man sender sine børn på genopdragelsesrejser.
Det kan jeg jo rent faktisk høre at hr. Holger K. Nielsen anerkender.
Jeg hører også en lille anerkendelse af, at der derfor også er en god grund til, at vi har de her regler, og at det, vi så bl.a. måske skulle prøve at se på, var, om man kunne vejlede noget bedre.
Det her er ulykkeligt, og der er jo ingen – jeg kan ikke forestille mig, at der er nogen – der synes, at man på den her måde ikke skal kunne leve sammen med sit barn.
Men jeg må bare sige, at så skal man jo nødvendigvis også tage det barn med fra begyndelsen.
Havde man taget barnet med fra begyndelsen, havde vi ikke stået her i dag, vil jeg sige, hr. Holger K. Nielsen.
Andreas Steenberg (RV), 2018-11-15:
Jeg har lagt mærke til i medierne, at også Socialdemokratiet har brugt det her argument med koranskoler og genopdragelsesrejser, og det gør hr. Mattias Tesfaye ikke i dag.
Er det et udtryk for, at Socialdemokratiet også er kommet til den erkendelse – baseret på alle de svar, vi har fået fra ministeriet – at den her lov altså ikke har noget med koranskoler at gøre, at man i hvert fald ikke kan dokumentere, at den har forhindret nogen koranskolebørn i at komme?
For hvis I er kommet til den erkendelse, hvorfor vil I så ikke være med til at fjerne det her vurderingskrav, så danske statsborgere kan have deres familie her?
Mattias Tesfaye (S), 2018-11-15:
Jeg kender ikke nogen børn, der har været på koranskole, men jeg kender til flere eksempler på børn – både helt tilbage fra 2004, da man havde diskussionerne, men også fra senere – som er blevet i forældrenes hjemland, bl.a. for at blive opdraget af bedsteforældre eller andre slægtninge med henblik på ikke at blive opdraget som danskere.
Det synes jeg er urimeligt, og jeg synes, det er helt rimeligt, at vi som samfund siger: Velkommen til Danmark, du er meget velkommen, og hvis du har nogle børn, så få dem lige med hurtigst muligt – selvfølgelig både for barnets skyld, fordi barnet har behov for en dansk opdragelse, hvis fremtiden er i Danmark, men også for det danske samfunds skyld.
Med det her beslutningsforslag frygter jeg lidt, at vi bliver slået tilbage i ludo, at vi er tilbage til før 2004 i en situation, hvor vi igen vil kunne lade slægtninge, f.eks. bedsteforældre, opdrage børnene.
Jeg vil hellere ind at se lidt mere specifikt på, hvordan de her vurderinger bliver foretaget, hvordan de her momenter bliver afvejet mod hinanden.
Det kan jo godt være, at man med en lidt mere præcis ændring af lovgivningen kan komme i mål – i stedet for det her, som jeg opfatter som lidt drastisk, altså det helt at fjerne vurderingerne.
Andreas Steenberg (RV), 2018-11-15:
Men det har bare aldrig været dokumenteret, at det er et problem, altså at det, hr. Mattias Tesfaye står og siger, har været tilfældet.
Det har været dokumenteret, at der kom en del børn, der var 17 år, men det kunne jo være, de kom ½ år efter forældrene.
Altså, det her problem har man aldrig kunnet se ud af tallene.
Så I forhindrer danske statsborgere i at bo i Danmark med deres familie på baggrund af nogle argumenter, som ikke er dokumenteret.
Kan Socialdemokratiet ikke se, at det gør, at det her er en symbollov, som altså ikke virker i forhold til det, hr. Mattias Tesfaye står og siger?
Mattias Tesfaye (S), 2018-11-15:
Jeg kan da se af mediedækningen, at der er adskillige børn, der ikke kommer med samme fly som deres forældre, og at nogle af dem har opholdt sig i hjemlandet i flere år.
Det synes jeg sådan set i sig selv er problematisk.
Jeg kan også se ud af de svar, der kommer fra ministeriet, at der de seneste 3 år er 4.000, der har ansøgt om familiesammenføring til et barn over 8 år og under 15 år, og af de 4.000 er under 100 blevet afvist på grund af en integrationsvurdering, der er faldet negativt ud.
Jeg synes også, det er en del af diskussionen, at langt, langt de fleste ansøgninger ender med en opholdstilladelse, og at et lille mindretal ender uden en opholdstilladelse.
Det kan stadig væk godt være, at der er noget i lovgivningen, der skal ændres – det vil jeg slet ikke afvise – men jeg synes bare ikke, det er rimeligt ligesom at give et indtryk af, at vi nu har en regel, som gør det svært eller umuligt at få børn til Danmark.
Hovedreglen er jo, at børnene kommer med deres forældre og dermed fuldstændig uden problemer får opholdstilladelse, og det er virkelig godt.
Jeg frygter lidt, at man gambler med den meget flotte procent, altså det flotte tal for, hvor mange børn der kommer sammen med deres forældre, hvis vi helt fjerner den her integrationsvurdering; så kunne jeg godt frygte, at der var flere, der ville sige: Ved du hvad, bedstemor og bedstefar, nu tager I jer lige af opdragelsen, og så får vi datteren til Danmark, når hun er teenager.
Som jeg også sagde i min tale, var jeg både overrasket over de her afgørelser og synes også umiddelbart, sådan som jeg har læst om det i medierne, at de virker urimelige, og derfor har vi også stillet et spørgsmål, der hedder spørgsmål 33, hvor vi beder ministeren om at redegøre for, hvordan integrationsvurderingerne foregår i praksis, herunder hvilke momenter der bliver lagt vægt på, om alle momenter vejer lige tungt samt beskrive de typiske eksempler på afgørelser, der fører til henholdsvis afslag og opholdstilladelse. Jeg glæder mig til at se det svar, fordi jeg tror, at det kan kvalificere diskussionerne lidt, hvis vi finder ud af, hvad det konkret er, der gør, at ansøgningerne ender med en afvisning.
Altså, der kommer en ansøgning ind i den ene ende i en sort kasse, og så kommer der et afslag ud i den anden ende.
Vi ønsker at åbne låget og kigge ned i kassen og se, hvor det er, kæden hopper af.
Det, som Det Radikale Venstre foreslår med det her beslutningsforslag, er helt at fjerne kassen og så bare sige, at en ansøgning bliver til en opholdstilladelse uden vurdering, og det synes jeg ikke er fornuftigt.
Så vi glæder os til at se svaret på spørgsmål 33, fordi jeg tror, at det kan kvalificere diskussionen om, hvad det konkret er, der skal ændres i loven, hvis der er behov for at ændre noget i loven, hvis ikke bare det er noget i forvaltningen af loven, der skal ændres.
Holger K. Nielsen (SF), 2018-11-15:
Men jeg synes nu alligevel, at det er vigtigt at se på, hvordan virkeligheden er, altså sandheden er konkret, som der var en klog mand, der sagde engang.
Hr. Mattias Tesfaye siger, at Socialdemokratiet godt vil se på forskellige muligheder for at ændre på det her.
Vil man gå i gang med det allerede nu før valget, eller vil man vente til efter valget med det?
Men det grundlæggende er jo, hvordan det kan lade sig gøre, at et ungt menneske, der går i skole i Danmark, taler dansk, har danske kammerater, lever i lokalsamfundet, som bakker vedkommende op, hvor lærerne bakker vedkommende op, ikke er integrerbart?
... som vi ser i de her sager, og hvor man ligesom tænker, at der er noget, der er fuldstændig rivende galt i den her lovgivning, siden man kan komme frem til en sådan konklusion.
Mattias Tesfaye (S), 2018-11-15:
Jeg synes ikke, at det i sig selv skal kunne medføre afslag, at der er givet ukonsistente oplysninger i forbindelse med en ansøgning, men jeg forstår godt, at myndighederne også lægger vægt på det.
I virkeligheden har vi jo, synes jeg selv, en ret flot og fornem forvaltningspraksis i Danmark og en god forvaltningslov, som også gælder i de her sager.
Så jeg er egentlig ikke så bekymret for det, og jeg ville være skeptisk ved at skulle ligesom etablere nogle særlige regler for, hvordan vi forvalter de her sager i forhold til, hvordan vi forvalter alt andet i vores samfund.
Det er selvfølgelig afgørende, at forvaltningsloven bliver overholdt, men jeg har ikke indtryk af, at den ikke er blevet det – heller ikke i de her sager.
Carolina Magdalene Maier (ALT), 2018-11-15:
Tak for det.
Nu ved vi selvfølgelig ikke, hvad nævnet har været inde at vurdere i forhold til den konkrete sag om Mint, og vi skal heller ikke diskutere konkrete sager, men det, som jeg har kunnet læse mig til, og det kunne have været i en hvilken som helst sag, er, at der bl.a. bliver lagt vægt på, at nogle oplysninger fra forældrene måske ikke er så konsistente.
Så tænker jeg sådan lidt: Ja, og det kan der jo være mange grunde til, bl.a. at man måske er superforvirret over, hvad lovgivningen er, og at man er bange for, at man kommer til at give et svar, som måske modarbejder ens sag osv. osv.
Så jeg kunne også godt tænke mig at spørge ordføreren: Er det et kriterium, som vi skal tage så alvorligt, at det kan føre til en afvisning, at der måske i sådan et forløb er givet ukonsistente oplysninger?