Ole Birk Olesen (LA), 2019-10-22:
Så blev det hverdag for vores nye, socialdemokratiske regering.
Slut med valgkampens slagord om, at Socialdemokratiet vil alting mere, hurtigere og bedre end VLAK-regeringen.
Virkeligheden har ramt S-regeringen, og virkeligheden har et navn: finanslov.
Åh, den fordømte finanslov!
Her tvinges til enhver regering til at afsløre, hvilke af valgløfterne man mente alvorligt, og hvilke der omvendt bare skulle skaffe stemmer fra folk, som kunne narres til at tro på de sædvanlige ufinansierede overbud fra Socialdemokratiet.
Tre gange har Socialdemokratiet vundet regeringsmagten inden for de seneste 2 årtier, alle tre gange ved at love vælgerne en politik, som Socialdemokratiets politikere udmærket vidste at de ikke havde penge til.
I 1998 lovede Poul Nyrup Rasmussen, at han havde penge til uændret efterløn, men allerede i den første finanslov efter valget lavede han så alligevel efterlønnen om, så den blev billigere.
Poul Nyrup Rasmussen havde faktisk ikke de penge til en uændret efterløn, som han havde lovet i valgkampen.
I valgkampen 2011 gik Helle Thorning-Schmidt til valg på »En Fair Løsning«-programmet med så mange løfter om nye udgifter og så få bidrag til at skaffe de penge, at planen ifølge Finansministeriet var underfinansieret med 39 mia. kr.
I den efterfølgende valgperiode måtte den socialdemokratisk ledede regering derfor droppe valgløfter for cirka de 39 mia. kr.
Nu er det så Mette Frederiksen-regeringens tur til i sin finanslov at afsløre, hvad den i virkeligheden vil, og hvad Socialdemokratiet bare sagde i valgkampen for at få stemmer uden ambition om at levere på det lovede.
Det væsentligste, som vi i Liberal Alliance bider mærke i, er, at valget mellem at føre en rød eller en grøn politik meget entydigt er faldet ud til fordel for det røde, uden nævneværdig plads til det grønne.
Den grønne omstilling koster jo, det samme gør al den velfærd, som Socialdemokratiet har lovet, og milliarderne kan jo ikke bruges to gange.
Regeringen har valgt at bruge milliarderne på flere offentligt ansatte i stedet for bruge dem på den grønne omstilling.
Der er penge i finansloven til at øge antallet af offentligt ansatte med hele 1,3 pct., hvilket er en ganske betydelig udvidelse af den offentlig sektor, især i en tid, hvor private virksomheder melder om voksende problemerne med at skaffe hænder nok i produktionen.
I 2020 vil de danske virksomheder få endnu sværere ved at skaffe arbejdskraft på grund af denne finanslov, som er meget rundhåndet med offentlige jobopslag, så der er færre hænder tilbage til de private virksomheder. Den grønne omstilling må nøjes med blot 30 mio. kr. til at forlænge afgiftsfritagelsen for elbiler, hvis el'en købes via tjenester fra f.eks. Clever og E-ON.
Folk, der lader deres bil via egen stikkontakt i carporten, skal fortsat betale verdens højeste elafgifter uden nogen fritagelse overhovedet.
30 mio. kr. er under 0,03 ‰ af de samlede offentlige udgifter fra en socialdemokratisk regering, som bildte vælgerne ind, at den var langt mere grøn end vi borgerlige.
Hvad mangler så?
Først og fremmest en bevidsthed om, at den meget høje elafgift, som vi har i Danmark, bremser elektrificeringen af det danske samfund, og elektrificering er en forudsætning for den grønne omstilling.
Det kommer ikke til at ske, hvis forbrugerne i Danmark betaler mest i hele verden for deres strøm på grund af alt for høje afgifter.
Men regeringen afsætter nul kroner på sin finanslov til at sænke elafgiften – nul kroner.
På vejene er danskerne så småt begyndt at køre i elbiler i takt med et større og mere prisbevidst udvalg.
I august 2019 var 2 pct. af de solgte biler elbiler.
Det er dobbelt så mange som i august året før.
Regeringen lægger med sin finanslov op til at gøre det stik modsatte, nemlig at øge opkrævningen af afgift på elbiler.
Elbiler som f.eks. den nye og mindre udgave fra Tesla, Mercedes EQC og Audi e-tron, får i 2020 fordoblet afgiften, så de bliver mellem 18.000 kr. og 98.000 kr. dyrere.