Søren Søndergaard (EL), 2019-04-12:
Nu var jeg jo lidt hård ved Dansk Folkeparti under det tidligere punkt i forhold til kvaliteten af forslaget, og derfor vil jeg godt starte med at sige, at jeg synes, det beslutningsforslag, som Dansk Folkeparti har fremsat her, om at forlænge det tidsrum, hvor myndighederne må opbevare indsamlede data om borgerne, er fuldt ud sammenhængende og totalt logisk.
Så der skal ikke lyde et ondt ord om forslaget; vi er bare uenige i indholdet.
For generelt er det sådan, at vi i Enhedslisten er betænkelige ved masseindsamling og opbevaring af oplysninger om tilfældige – og som udgangspunkt fuldstændig uskyldige – borgere i Danmark, altså det, man populært kalder megadata.
Så er der selvfølgelig undtagelser fra det.
Og det erkender vi; det kan være nødvendigt.
Og når det alligevel kan ske og skal ske i de her særlige tilfælde, er der efter vores mening behov for strenge regler om, for det første hvad oplysningerne kan bruges til, for det andet hvem der skal have adgang til disse oplysninger, og for det tredje hvor længe oplysningerne skal kunne opbevares.
Jeg synes, at når man læser forslaget, ser det tydeligvis ikke ud til at være det, der er forslagsstillernes udgangspunkt, tværtimod.
Altså, jeg synes, det er meget præcist udtrykt.
Men med den argumentation er der jo bare ingen afgrænsning – ingen afgrænsning! – i forhold til tidslængden af opbevaring af data.
For der vil jo altid være en situation, hvor man – for at bruge ordene fra forslaget – får kendskab til f.eks. grov kriminalitet eller lignende, hvor de indsamlede data kan være af afgørende betydning for den videre efterforskning.
Den situation kan man altid forestille sig.
Så når man derfor snakker om 3 måneder, er det jo pebernødder; det kunne være 6 måneder, 12 måneder, 5 år, 50 år – altid.
Altså, i det hele taget synes jeg, at forslagsstillerne med den argumentation måske er lidt uambitiøse.
Jeg kan huske, vi havde en diskussion for mange, mange år siden her i Folketinget om faktisk præcis det samme emne – det var så ikke nummerpladescannere, men det var en anden form for overvågning.
Og et af de forslag, der kom frem, var jo, at man simpelt hen kunne indoperere en chip i alle børn, nyfødte babyer – altså en lille gps-sender, der havde adgang til et centralt register, så man løbende kunne fastslå, hvor alle borgere i Danmark havde været hvornår.
Og med sådan et relativt lille og uskyldigt indgreb, som jo aldrig nogen sinde ville gå ud over nogen uskyldige borgere – det ville ikke have nogen negative konsekvenser – ville vi kunne opklare 99,9999 pct. af alle forbrydelser, hvor der er et fysisk gerningssted.
Vi kan simpelt hen bare gå ind på gerningsstedet bagefter og – fluks – se, hvem der har været der, og hvornår.
Bum – så er den lige afklaret.
Er det ikke en forjættende tanke at kunne opklare stort set alle forbrydelser?
Forslaget ligger jo til forslagsstillernes fri afbenyttelse, men jeg tror, det er nødvendigt også at diskutere det i forhold til omkostningerne ved den type forslag, præcis som man selvfølgelig også må diskutere omkostningerne i forhold til at bevare et ubegrænset antal data i en ubegrænset mængde af tid, hvoraf langt, langt de fleste registrerede er borgere, som ikke har gjort sig skyldig i noget som helst.
I forhold til det foreliggende beslutningsforslag synes vi simpelt hen ikke, at forslaget dokumenterer eller for den sags skyld bare sandsynliggør tilstrækkeligt med positive effekter til at opveje de negative effekter af den markant forlængede opbevaringsperiode for overvågningsdata om tilfældige borgere.
Vi vil i udvalgsbehandlingen meget gerne være med til at diskutere, om der skulle være enkelte områder – gerne med input fra politiet – hvor en meget kort opbevaringsfrist er uhensigtsmæssig i forhold til at opklare konkrete forbrydelser.
Men en helt generel og markant forlængelse af opbevaringsfrister for megadata kan vi under ingen omstændigheder støtte.