Samira Nawa (RV), 2022-03-31:
Mange tak, formand.
Er vi egentlig ikke i mål med ligestillingen i Danmark
Det er et spørgsmål, som jeg har tænkt en del over, og jeg har tit oplevet, at spørgsmålet også har været gennemgående for ligestillingsdebatten herhjemme.
Svaret på spørgsmålet skal jeg nok vende tilbage til.
Imens vil jeg glæde mig over, at regeringen faktisk er begyndt at vise mere ambitiøse takter på ligestillingsområdet, og det bærer ministerens redegørelse også præg af.
Så tak for det.
Selvfølgelig er det ikke helt så ambitiøse takter, som jeg som radikal gerne så, for som radikal kunne jeg godt tænke mig at få Danmark tilbage i den position, hvor vi i verden var kendt som en sand ligestillingsforkæmper og virkelig stod øverst på alle ranglisterne.
Det er nok for nuværende lidt for meget at ønske sig.
Men helt ærligt, lad os tage fat dér, hvor det faktisk flytter noget, og dér, hvor det nytter noget.
F.eks. er det for mig helt grundlæggende at få sikret kvinder og mænd lige adgang til magt og indflydelse, og det er simpelt hen så vigtigt for Radikale Venstre, at vi får flere kvinder i virksomhedsbestyrelser og på samfundets topposter, for ifølge tallene er det jo sådan, at i 33.000 virksomhedsbestyrelser i Danmark sidder der ikke en eneste kvinde.
Og så er der altså virkelig noget galt.
Det gør ondt på min sociale samvittighed og i mit liberale hjerte.
De fleste andre lande i Europa har handlet på det her spørgsmål, men i Danmark mangler vi stadig at komme op i omdrejninger.
For mig at se vil det være pinligt, hvis det endnu en gang er EU, der skal trække os til truget på så vigtigt et område som kvinder og mænds ret til lige adgang til magt og indflydelse.
Når vi har diskussionen og debatten om ligestilling, bliver jeg ofte mødt med argumentet om, at vi jo allerede er i mål med ligestillingen, men modspørgsmålet, som man så skal kunne besvare, er jo: Hvornår fik vi den her ligestilling i Danmark?
Jeg kan i hvert fald ikke se nogen, der har kunnet sætte dato, årstal eller konkret lovgivning på.
Det lader sig simpelt hen ikke gøre.
Det skyldes selvfølgelig, at ligestilling er et altomfattende emne, som sniger sig ind i alle afkroge af vores samfund, i vores hjem, på vores arbejdspladser, på skolen, i civilsamfundet, til festerne, i parforholdet, i samtalen og i samværet med hinanden, og derfor er det også forfejlet at tro, at ligestilling kun handler om forholdet mellem mænd og kvinder.
Ligestilling er så meget mere end det og handler helt grundlæggende om at give lige muligheder og behandle hinanden med respekt og med værdighed.
Ligestilling er på den måde et af de vigtigste parametre, når det kommer til at vurdere samfundets evne til at sætte mennesker fri til at leve meningsfulde liv, og derfor er det også en afgørende, ikke bare mærkesag, men også hjertesag for os i Radikale Venstre.
Lad mig så også blive konkret et øjeblik, for vi kunne gøre så meget allerede den dag i morgen, hvis vi turde.
Der er masser af lavthængende frugter at gå i gang med.
Tænk, hvis vi i morgen gjorde en endnu stærkere indsats for at gøre op med kvindevold og partnerdrab, der lige nu er en skamplet på vores frie samfund.
Tænk, hvis vi i morgen gav vores selvstændige og ledige de samme rettigheder til barsel, som vi giver vores lønmodtagere.
Og så er jeg ikke engang kommet ind på det omfattende arbejde, som vi mangler at gøre, når det kommer til sexisme, lgbt+-personer, ligeløn, kønsstereotyper osv.
Der er simpelt hen så mange steder, hvor vi kunne sætte ind og gøre en forskel allerede i morgen, og for min skyld behøver vi faktisk ikke engang at vente til i morgen, for vi kunne bare gøre det i dag.
For hver gang vi tager et skridt frem i ligestillingskampen, flytter vi noget, og hver gang vi tør lidt mere end i dag, så nytter det rent faktisk noget.
Jeg kunne godt tænke mig, at vi hæver ambitionsniveauet, også selv om vi er nået rigtig langt.
Begge dele kan godt lade sig gøre, både at glæde sig over så langt, som vi er nået, men også at hæve ambitionsniveauet.
Tak for ordet.