Mai Mercado (KF), 2024-01-16:
Jeg hørte talen på en lidt anderledes måde.
Jeg hørte egentlig, at det, ordføreren oprindelig sagde i sin tale, var noget om vigtigheden af, at sproget er en kompetence, men at det i lige så høj grad også er en kompetence at kunne udøve omsorgen.
Så jeg vil egentlig bare, inden ordføreren bliver lagt alt muligt i munden med det frie marked og andre ting, bede ordføreren om at uddybe, hvad der var intentionen i talen.
Det beslutningsforslag, vi behandler, er en genfremsættelse af et fra 2021, og dengang sagde vi bl.a. nej af bekymring for bureaukrati og for, om det ville skabe for rigide løsninger.
Jeg vil egentlig starte et helt andet sted, for jeg vil gerne starte med at sige tak for at fremsætte forslaget og også for at sætte fokus på noget helt fundamentalt for en tryg ældrepleje, nemlig værdien og vigtigheden af at kunne kommunikere med hinanden og kunne forstå hinanden.
Det er afgørende for, at medicinen eksempelvis gives korrekt, at den ældres ønsker bliver hørt, ja, faktisk er det jo en forudsætning for at få hele plejen til at fungere i hverdagen.
Og vi skylder vores ældre det.
Det er dem, der har skabt grobunden for vores velstillede samfund i dag, og det er vigtigt, at vi giver dem en værdig alderdom.
Det er den generationskontrakt, vi Konservative har som en del af vores helt grundlæggende dna.
Det beslutningsforslag, vi drøfter i dag, præsenterer ikke nogen urimelige ønsker eller nogen kontroversielle forslag.
Men vi er også nødt til at tage højde for den aktuelle situation i vores ældrepleje, hvor personalemanglen er den suverænt største udfordring.
Den seneste fremskrivning fra Finansministeriet viser, at vores ældrepleje vil mangle mellem 15.000 og 27.000 social- og sundhedshjælpere og -assistenter frem mod 2035.
Det er virkelig mange, vi kommer til at mangle, og det er jo en naturlig konsekvens af, at vi bliver flere ældre; der kommer flere ældre.
Derfor kan vi være bekymrede for, om vi kommer til at skubbe nogen væk fra faget eller diskvalificere nogen, som med lidt hjælp, noget god vejledning, noget støtte og de rette sproglige indsatser kunne blive rigtig værdifulde for faget.
For alternativet til en, som måske ikke kommunikerer hundrede procent perfekt, kan være, at vi slet ikke får en, overhovedet.
Vi skal naturligvis også forvente, at de lokale ledelser lever op til deres ansvar, og at de sikrer, at de ansatte kan begå sig på et tilstrækkeligt dansk.
Samtidig skal vi højne danskkundskaberne hos dem, der nyuddannes til det meget vigtige fag, og her er det rigtig positivt, at regeringen i deres sosu-udspil, som blev præsenteret for nylig, vil sikre varig finansiering af sprogstøtte på sosu-uddannelserne.
Så er kompetencer også mange ting.
Det er afgørende vigtigt, at man kan tale dansk, og at der, hvis man taler delvis dansk, er udsigt til, at man kommer til at tale flydende dansk.
Omsorg er, som flere har nævnt heroppefra, også afgørende vigtigt, og jeg opfatter ikke de to kompetencer som hinandens modsætninger; de to kompetencer kan fint gå hånd i hånd.
Så i Det Konservative Folkeparti har vi stor sympati for forslaget.
Vi kommer heller ikke til at stemme for det.
Vi appellerer til, at man i fællesskab kan skrive en beretning, og grunden til, at vi altså ikke støtter det, er, at vi i forvejen står med nogle meget, meget store rekrutteringsudfordringer, og vi ønsker derfor at lægge fokus på, hvordan vi får forbedret sproget hos dem, der er i faget i dag, og dem, der er ved at blive uddannet inden for faget, og så ser vi frem til forhandlingerne om et nyt ældreudspil.