runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Inger Støjberg (V), 2018-12-12:
Endnu en gang tak for debatten her i dag.
Jeg synes sådan set, at det på mange måder har været en god debat, og jeg synes, at vi har fået vendt nogle af de udfordringer, men også dilemmaer, der er på familiesammenføringsområdet.
I forhold til familiesammenføring vil jeg gerne understrege, at regeringen finder, at der med de nye og skærpede regler for ægtefællesammenføring er fundet en fornuftig balance imellem respekten for familielivet og det offentliges interesse i at kontrollere indvandringen og sikre integrationen af de udlændinge, der er kommet hertil.
Regeringen vurderer som sagt løbende, om der kan være grund til at justere på reglerne for ægtefællesammenføring, men som jeg også sagde i min indledende tale, er det vores udgangspunkt, at de nye og skærpede regler skal virke i nogen tid, inden der eventuelt foretages flere ændringer på det her område.
I forhold til familiesammenføring med børn er det, som jeg også sagde tidligere, en vigtig pointe, at der er et formål bag de gældende regler.
Og jeg vil godt igen understrege, at det er vigtigt at huske på, at Folketinget indførte reglerne i 2004.
Regeringen mener ikke, at vi skal begynde at åbne op for, at forældre igen kan efterlade deres børn i hjemlandet og så bare uden videre hente børnene herop, når det på et senere tidspunkt passer dem.
Hvis man flytter til Danmark, skal opfordringen være, at man som udgangspunkt tager sine børn med hertil og ikke efterlader dem i hjemlandet.
Det gør sig gældende, uanset om man ansøger fra Thailand, Sydafrika eller USA.
Det tror jeg ikke kommer bag på nogen.
Men samtidig ser vi debatten om de her sager som en god mulighed for at få kigget på, om der er behov for mindre justeringer af de gældende regler, så de i endnu højere grad adresserer netop det problem, som de er skabt for at løse.
Det er jo så på den baggrund, som jeg også tidligere har sagt, at vi vil indkalde til drøftelser om det.
Det er dog alligevel afgørende for mig og selvfølgelig for regeringen som helhed, at vi fastholder kernen i de gældende regler, så vi sikrer, at børn, der skal have en fremtid i Danmark, kommer hertil så tidligt som muligt.
Det kan man være sikker på er tilgangen fra regeringens side på det her område.
Vi kan jo så desværre godt være noget i tvivl om, om det også vil være tilgangen, hvis regeringsmagten på et tidspunkt måtte skifte.
Men sådan er det, og det her er tydeligvis et område, hvor vi ikke er helt enige.
Men jeg tror dog, at vi alle anerkender, at der er dilemmaer.
Holger K. Nielsen (SF), 2018-12-12:
Det har vi jo ikke taget præcis stilling til.
Det er derfor, det står der på den måde, som det gør.
Det er derfor, at der skal indkaldes til forhandlinger om de her ting.
Jo, det handler da om mere, end at man bare forklarer, hvordan reglerne er.
Jeg tror da, at mange af de her problemer kunne have været løst, hvis der havde været nogle mere klare retningslinjer for det.
Det vil for os ikke være unaturligt.
Så er spørgsmålet, hvor lang tid det så skal være.
Det kan man så diskutere.
Det er jo ikke bare 2 dage, vel!
Det kan være 3 år, måske 4 år eller 1 år – hvad ved jeg.
Det er jo den diskussion, man så skal have.
Men jeg tror da, at det er bedst for alle parter, at der kommer nogle regler, men også at de er så fleksible, at de kan tage højde for de problemer, som sådanne ægtefæller kan stå med.
Søren Søndergaard (EL), 2018-12-12:
Jeg vil godt høre, hvad der i forslaget til vedtagelse menes med incitamenter, for incitamenter kan jo være mange ting.
Det er klart, at ligger der det i det, at man forklarer, hvordan der i Danmark kan træffes en hurtig afgørelse om, hvorvidt barnet kan blive her og har mulighed for at komme i skole og bla bla bla, er det jo incitamenter.
Men så er der andre incitamenter, der handler om udelukkelse.
Derfor vil jeg bare gerne have afklaret, hvad der ligger i ordet incitamenter, før i hvert fald jeg kan give mit endelige tilsagn om at støtte forslaget til vedtagelse fra SF og Socialdemokratiet.
Andreas Steenberg (RV), 2018-12-12:
Jeg synes, at det er naturligt, at man fremsætter vedtagelsestekster med den holdning, man har, og vi synes, at danske statsborgere skal kunne få deres ægtefælle hertil, og så skal der stilles krav, når ægtefællen er kommet.
Der står også i forslaget til vedtagelse, at man skal forsørge sig selv.
Så vi synes, at det er naturligt at være med der, hvor vi er enige.
Holger K. Nielsen (SF), 2018-12-12:
Det synes jeg er svært at læse ud fra den udtalelse, og jeg tror heller ikke, at det er det, som er meningen hos de andre partier, men det må de jo så forklare sig ud fra.
Jeg vil godt spørge hr. Andreas Steenberg, om det ikke ville være mere naturligt, om Det Radikale Venstre var med i det forslag til vedtagelse, som Socialdemokratiet og SF har fremsat i fællesskab her?
Kunne man ikke have været med der?
Andreas Steenberg (RV), 2018-12-12:
Præcis, og det var det, jeg sagde, altså at vi synes, at en dansk statsborger skal have ret til at få ægtefællen hertil og så stiller man krav over for den ægtefælle, inden man giver permanent ophold, ligesom man gør i dag.
Det vil sige, at for at opnå permanent ophold efter en årrække, skal man ikke begå alvorlig kriminalitet, man skal lære dansk, man skal forsørge sig selv.
Så vi vil stille kravene, når ægtefællen er kommet.
Andreas Steenberg (RV), 2018-12-12:
Men hr. Mattias Tesfaye skal altså lytte til det, jeg sagde.
For jeg går ind for, at man stiller krav, når ægtefællen er kommet hertil.
Det, der er det store spørgsmål, er, om man vil stille nogle krav op, for at man overhovedet kan få ægtefællen hertil.
Det, som hr. Mattias Tesfaye nævner med, at når man så er kommet til landet, skal man efter en periode kunne noget dansk, er fuldstændig fair og logisk.
Men ifølge de regler, der er blevet lavet, skal man jo kunne dansk eller engelsk, inden man er kommet hertil, og det synes vi ikke er rimeligt.
Men det er jo rimeligt, at der stilles krav om, at når man er kommet hertil, skal man lære dansk, og det er nok der, uenigheden ligger.
Mattias Tesfaye (S), 2018-12-12:
Jeg er rigtig glad for, at den gamle diskussion om en passende bolig så kan parkeres.
Det er vi enige om.
Og danskkravet er selvfølgelig til den herboende, men det er også til den udlænding, der kommer til Danmark, hvor vi efter et stykke tid stiller krav om, at de kan dansk på et vist niveau.
Vi stiller også krav om selvforsørgelse, og at der ikke er kriminalitet.
Der er en helt lang stribe krav, og vi kan selvfølgelig være uenige om, hvor niveauet skal ligge.
Jeg er personligt ikke så glad for, at der er en sikkerhedsstillelse på 100.000 kr.
Jeg synes, det kunne have været mere fornuftigt med 50.000 kr., men sådan kan de forskellige partier jo være uenige om små eller større elementer af lovgivningen.
Det eksisterer jo kun, i kraft af at man lever op til en række krav, og jeg tror, at hvis Folketinget kunne komme så langt efter to årtiers diskussion, at vi trods alt var enige om, at vi selvfølgelig kan stille krav, var det godt.
Så kan vi være uenige om, hvor barren skal være, men selvfølgelig kan vi stille krav.
For den der idé om, at man, alene fordi man er dansk statsborger, kan blive ægtefællesammenført, blev vi nødt til at parkere en gang i 1990'erne.
Den har vi forladt.
Andreas Steenberg (RV), 2018-12-12:
Hr. Mattias Tesfaye lyttede åbenbart ikke efter, hvad jeg sagde, nemlig at det er helt fair at stille krav.
Vi kan også godt være med til et boligkrav, og vi kan også være med til, at den danske statsborger skal kunne dansk, hvis det var det, hr. Mattias Tesfaye spurgte om.
Og man kan i øvrigt heller ikke blive statsborger, hvis ikke man kan dansk.
Det er jo sådan, reglerne er.
Så de to krav, hr. Mattias Tesfaye nævner, kan vi godt være med til.
Mattias Tesfaye (S), 2018-12-12:
For 20 år siden sad ordførerens parti i regering med mit parti, og en af de sager, der virkelig gjorde, at det knagede lidt i regeringssamarbejdet, var lige præcis det, vi diskuterer i dag: Skal man have ret til at få sin ægtefælle til Danmark, eller kan det danske samfund stille krav?
Det mente den radikale ordfører hr. Henrik Svane ikke at det var, og nu står vi her så næsten to årtier senere med en fuldstændig parallel diskussion.
Vi siger, at det er rimeligt at stille krav om en passende bolig.
Vi siger endda også – for siden er kravene blevet udbygget – at det er rimeligt at stille krav om, at den udenlandske ægtefælle, der kommer til Danmark, inden for en periode lærer dansk på et vist niveau, fordi vi mener, at det er rimeligt, at folk, der bor i vores samfund, kender vores sprog, både så de forstår, hvad der bliver sagt, og så vi forstår, hvad vores nye medborgere siger.
Så har Radikale på de her to årtier flyttet sig derhen, hvor man i det mindste synes, det er rimeligt, at der stilles krav om en passende bolig og danskkundskaber, for at der kan være en ægtefællesammenføring?
Er vi i det mindste kommet et lille stykke på to årtier?
Andreas Steenberg (RV), 2018-12-12:
Vi taler altså ikke om migranter, flygtninge, indvandrere eller andre grupper, men vi taler om vores egne statsborgere.
Jeg synes også, det er interessant at kigge lidt historisk på det her og kigge lidt på de fakta, der ligger.
Indtil 2002 var det en rettighed for danske statsborgere at få deres ægtefæller hertil.
Det blev så fjernet.
Jeg har i et svar fra ministeren fået at vide, at fra 2002 til 2010, altså i 8 år, har man ikke engang opgjort, hvor mange danske statsborgere der søgte familiesammenføring eller med hvem fra hvilke lande.
Det synes jeg er vildt.
Når man så ser på tallene fra 2010 og frem til i dag, er de ægtefæller, som danske statsborgere forsøger at få lov at bo med i deres eget fædreland, typisk fra Asien, Østeuropa, Sydog Nordamerika.
Men hele debatten handler som alting, desværre, om muslimer og islam, men de primære lande, som danskere altså bliver gift med personer fra, er sådan set overhovedet ikke muslimske lande.
Det synes jeg lige skal med.
Danske statsborgere lever i verden og af verden.
Jeg har mødt mennesker, der bliver forelsket i tjeneren under en ferie, jeg har mødt mennesker, der har boet og arbejdet i flere år i udlandet og er blevet forelsket, og jeg har mødt mennesker, der har siddet og på internettet fundet en kæreste, som så er fra udlandet, og så falder hammeren.
For man kan ikke være sikker på at bo i sit eget fædreland, hvis man har fundet en – i citationstegn – forkert ægtefælle.
I Radikale Venstre synes vi, at danske statsborgere skal kunne bo i Danmark med den ægtefælle, de har forelsket sig i.
Det mener vi bør være en rettighed for en statsborger.
Når ægtefællen så er kommet hertil, skal ægtefællen forpligte sig til at forsørge sig selv, lære dansk og ikke lave alvorlig kriminalitet, hvis man vil blive.
Det vil sige, at hvis sådan en ægtefælle går ned på kommunen eller et andet sted og modtager offentlige ydelser, bliver ægtefællen udvist.
Så jeg synes, vi har lavet nogle ret skrappe krav, når ægtefællen er kommet hertil, og derfor mener jeg ikke, at man bør være så bange for at lade danske statsborgere have deres ægtefæller her.
For vi har stillet rigtig, rigtig skrappe og – synes jeg – fornuftige krav, når de er kommet hertil.
Det synes vi ikke er rimeligt.
Vi synes, vi skal samle familier igen og give danske statsborgere ret til at kunne have deres familieliv i deres eget fædreland.
Derfor støtter vi selvfølgelig teksten i det forslag til vedtagelse, vi selv er med til at fremsætte.
Holger K. Nielsen (SF), 2018-12-12:
Nej, det er ikke helt sikker på, hvis jeg nu skal være helt ærlig.
Sådan som jeg læser det forslag til vedtagelse, som Det Radikale Venstre er medforslagsstiller på, betyder det da, at man fjerner alle krav for, at danske statsborgere kan blive familiesammenført med en ægtefælle.
Det kan da ikke læses anderledes.
Henning Hyllested (EL), 2018-12-12:
Men summa summarum bliver, hr. Kim Christiansen, at man så i virkeligheden går ind og blander sig i de overenskomster, der er.
De lønforhold, der er opnået for den, der går og fejer ude på perronen, eller hvor det nu kan være, eller for den medarbejder, der kører rundt med salgsvognen, er jo nogle, der er forhandlet på plads, og som på et eller andet tidspunkt er skabt i enighed imellem DSB og de ansatte.
Hvis den udvikling, man så vil have politisk, betyder, at de må lave om på det, har man jo blandet sig godt og grundigt.
Det, jeg forsøger at påpege, er, at det jo er det, man gør.
Og det er nok rigtig svært at undgå, fordi det netop er en statslig virksomhed og vi har politiske holdninger til det, og det skal vi også have.
Derfor kommer vi nemt til at blande os i det.
Det kan ikke undgås.
Hr. Kim Christiansen
er faktisk i fuld gang med det.
Rasmus Prehn (S), 2018-12-12:
Mange tak til Socialistisk Folkepartis hr. Karsten Hønge for en stærk og, synes jeg, engageret tale.
Det er rart at høre det store engagement, der er i medarbejdernes arbejdsmiljø og arbejdsvilkår i det hele taget.
Det er en fornøjelse.
Men lige så meget som vi skal værne om medarbejdernes rettigheder her, så skal vi også værne om den danske model og det forhold, at det er parterne, der skal løse det her i mindelighed med hinanden, frem for at det er os på politisk niveau, der skal blande os i det.
Der skal jeg bare lige høre SF's ordfører, om ikke han med det forslag til vedtagelse, der lægges op til fra jeres side, er nervøs for, at man netop kommer til at blande sig i noget, der egentlig er en konflikt, som skulle løses mellem parterne; at man kommer til at devaluere den danske model, når man på Christiansborg begynder at tage politisk stilling til løn- og arbejdsvilkår, som egentlig burde forhandles mellem arbejdsmarkedets parter.
Kim Christiansen (DF), 2018-12-12:
Det synes jeg absolut ikke jeg er.
Jeg nævner bare nogle indlysende eksempler på, hvordan man har forringet servicen på DSB's toge – netop bare fordi man har været så fastlåst i nogle overenskomster.
Der kunne man måske have udvirket en anden form for fleksibilitet til glæde og gavn for passagererne.
Det er trods alt dem, man er der for.
Så det handler ikke om, at jeg vil blande mig eller sætte lønnen ned for nogen, men det er klart, at det, der gælder for en lokofører, måske er et lidt urealistisk lønniveau, hvis man skal gå rundt med salgsvogen og sælge Billed-Bladet, sandwich og colaer.
Derfor har man jo stoppet den forretning.
Ole Birk Olesen (LA), 2018-12-12:
Det er jeg ikke vidende om, men jeg kan afkræfte, at socialister ikke går op i penge.
Jeg kender ingen mennesker, der går mere op i penge end socialister, først og fremmest andre menneskers penge.
Karsten Hønge (SF), 2018-12-12:
Jeg synes næsten, det er sødt, når ministeren rækker en hjælpende hånd til hr. Kristian Pihl Lorentzen – det med, at han nu måske var blevet efterladt med nogle ting, han ikke kunne svare på.
Jeg spurgte slet ikke til det direkte økonomiske tilskud; jeg sagde bare støtte.
Nu ved jeg, at det måske kan komme som en overraskelse for en liberalistisk minister, men penge er ikke alt; det er faktisk ikke alt.
Man formår at gøre alt muligt andet.
Men lad mig spørge: Hvor mange penge får Liberal Alliance ind fra Dansk Industri?
Ole Birk Olesen (LA), 2018-12-12:
Jeg har ikke søgt et detaljeret indblik i det konfliktspørgsmål, som hr. Henning Hyllested her spørger ind til, og det skyldes det ene forhold, at det ikke er noget, jeg skal blande mig i.
Henning Hyllested (EL), 2018-12-12:
Ja, det vil jeg så fra min side vove at påstå godt nok er en overfortolkning af den pågældende lov.
Der er jo intet, der forbyder ministeren det, og der er ikke én, der ville løfte et øjenbryn, hvis ministeren kaldte DSB's ledelse ind til et møde – det kunne være et virksomhedsmøde, som jeg foreslog i min ordførertale – og fortalte ledelsen, at man altså nu er kommet under en ny overenskomst.
Det ligger faktisk lige til højrebenet.
Det problem er det jo lykkedes at løse i Arriva under den samme overenskomst; der har man garneret overenskomsten, den rammeaftale, som overenskomsten er, med 40-50 lokalaftaler – lige nøjagtig det, som slagsmålet står om i DSB.
Det behøver ikke at blive ændret, fordi man har skiftet overenskomst.
Ole Birk Olesen (LA), 2018-12-12:
Jeg har kun udtrykt støtte til synspunktet om, at DSB kunne få en indmeldelse i DI til at fungere godt i forhold til at have en god og effektiv jernbanedrift.
Og det er det, der er mit udgangspunkt.
Det er rigtigt, som hr. Henning Hyllested siger, at jeg både er folketingsmedlem og minister, og at jeg i egenskab af min ministerpost administrerer statens ejerskab af DSB.
Men staten har jo valgt, at det skal ske, uden at jeg blander mig i driften.
Det står i loven, som nu er 20 år gammel, at DSB er en selvstændig virksomhed med egen bestyrelse, som udpeger egen ledelse.
Så i forbindelse med det ejerskab, som jeg administrerer på vegne af staten, er det fastlagt i en lov, at jeg ikke må gøre det, som hr. Henning Hyllested beder mig om.
Hr. Henning Hyllested beder mig om at gøre noget, der i henhold til loven faktisk ikke er lovligt.
Henning Hyllested (EL), 2018-12-12:
Jamen jeg lægger overhovedet ikke skjul på, at jeg støtter medarbejderne i DSB og deres opfattelse af tingene og deres krav i den her forbindelse.
Jeg synes, det er ret og rimeligt, at de opretholder den indflydelse, de har, på at tilrettelægge deres egen arbejdstid; det var noget af det, jeg redegjorde for i min ordførertale.
Og det skal også ses i lyset af, at transportministeren fra sin side jo efter min mening blandede sig.
Det mener jeg er meget mere vægtigt, fordi transportministeren jo altså har en dobbeltrolle.
Jeg vil da gerne høre, om transportministeren ikke anerkender, at han har en dobbeltrolle.
Som politiker og minister har han selvfølgelig nogle ønsker til, hvordan virksomheden skal udvikle sig, men samtidig har han ansvaret for, at virksomheden rent faktisk også fungerer.
Det er trods alt ministerens ansvar, at lortet ikke bryder sammen – hov, det må man ikke sige, undskyld! – altså at virksomheden ikke bryder sammen, om jeg så må sige.
Der er det bare, at jeg ikke helt forstår, hvorfor ministeren så på den måde tager ledelsens parti i forhandlingerne og i konflikten med de ansatte, i og med at det jo er virksomheden som sådan, herunder medarbejderne, ministeren har ansvaret for.
Ole Birk Olesen (LA), 2018-12-12:
Tak for det.
Udgangspunktet for denne forespørgselsdebat er jo et spørgsmål fra Enhedslisten og SF, og spørgsmålet lyder: Hvad kan ministeren oplyse om initiativer, ministeren som eneejer af DSB har taget for at sikre normal afvikling af juletrafikken – set i lyset af den standende konflikt mellem DSB’s ledelse og de ansatte i DSB? Der ligger jo helt klart i det spørgsmål et ønske om, at jeg på en eller anden måde skal gribe ind i konflikten, sådan at der ikke kommer nogen overenskomststridige arbejdsnedlæggelser, der fører til, at togene ikke kører som en del af juletrafikken.
Og med det udgangspunkt har det her været en rigtig, rigtig god debat, fordi der har vist sig at være et bredt flertal i Folketinget, som ikke ønsker, at jeg skal gribe ind.
Det er tilsyneladende kun Enhedslisten og SF, der mener, at jeg skal gribe ind i konflikten, sådan at de kan være helt sikre på, at togene kører som en del af juletrafikken – sådan som den her debat lægger op til.
Jeg synes, det er glædeligt, at der i Folketinget er så bredt et flertal, som hæger om den danske model, og som respekterer, at det i lovgivningen er slået fast, at DSB er et selvstændigt offentligt selskab med egen bestyrelse, som jeg ikke, som Folketinget ikke skal diktere driften af; det skal de sådan set selv.
Nu udtrykker det forslag til vedtagelse, som Enhedslisten og SF er kommet med, undren over min ageren i sagen, fordi jeg har udtrykt opbakning til rationalet bag, at DSB ønsker at indmelde sig i DI.
Jeg må så udtrykke en undren over, at denne undren kommer fra partier, som i løbet af debatten har båret et badge for Dansk Jernbaneforbund.
Altså, man kan vel ikke vælge mere side i konflikten end ved på Folketingets talerstol at bære et badge fra den ene af de stridende parter.
Nu har man lagt det, og det kan være, at det er, fordi Folketingets Præsidium og formanden har sagt, at den slags må man ikke have på under debatter her i salen – det ved man jo godt, men man gør det alligevel, for så vigtigt er det faktisk for Enhedslisten og SF at blande sig i konflikten mellem DSB og Dansk Jernbaneforbund, at man også gerne overtræder regler for, hvordan man må optræde i Folketinget.
Så er det blevet sagt under debatten, at det, at DSB melder sig ind i DI må være en glæde for Venstre – det var især Venstre, det gik ud over – fordi DI støtter Venstre økonomisk.
Det har jeg ikke nogen viden om hvorvidt DI gør, men det har de i hvert fald gjort tidligere.
Nu husker jeg ikke, om det var hr. Henning Hyllested eller hr. Karsten Hønge, der sagde det, men jeg tror, at de begge to ved, at det er det, der er sket.
Og derfor er det jo ikke sagligt at udfritte Venstres ordfører fra talerstolen en stillingtagen til, om han er glad for, at DSB's indmeldelse i DI måtte udløse partistøtte til Venstre.
Det er jo ikke rigtigt og derfor heller ikke et sagligt spørgsmål at stille.
Men lad mig blot slutte af med at udtrykke glæde over den brede opbakning til, at jeg ikke skal blande mig i konflikten mellem DSB og Dansk Jernbaneforbund.
Jeg sætter meget stor pris på, at vi har det brede flertal i Folketinget.
Andreas Steenberg (RV), 2018-12-12:
Jeg tror ikke, jeg sagde, at forhandlingerne var i god gænge.
Hvis man læser opslag på sociale medier, tror jeg godt, man kan se, at bølgerne går højt, så jeg tror ikke, at det er i god gænge.
Man har jo valgt en konstruktion, der hedder, at DSB er en selvejende virksomhed, og at der er det, der hedder armslængdeprincippet – der er en selvstændig bestyrelse og en selvstændig direktør.
Jeg tror, det vil være rigtig klogt af transportministeren at lade være med at sige til dem, hvordan de skal gøre, men lade dem køre forhandlingen selv, så vi ikke kommer ind i samme diskussion, som vi for et par år siden havde med folkeskolelærerne, om, hvem der blandede sig hvornår, og hvem der ikke blandede sig.
Så jeg synes, det vi være rigtig klogt af transportministeren at holde sig ude af det og lade DSB forhandle og dermed også selv stå til ansvar for det resultat, de ender med.
Henning Hyllested (EL), 2018-12-12:
Det er såmænd bare til almindelig oplysning.
Der er flere ordførere og nu også den radikale ordfører, der nævner, at det hele er i god gænge – der er indgået aftaler om tillidsfolkene, og lige her forleden dag blev der indgået en aftale om arbejdstid for S-togsførerne.
Jeg synes, man skal bemærke sig, at de aftaler, der er indgået, jo er indgået med det klare forbehold, at der ikke er nogen aftale, hvis ikke der bliver en samlet aftale.
Hvis man spørger sig for hos f.eks. Dansk Jernbane Forbund, vil man der kunne høre, at deres vurdering er, at der i øjeblikket er uenighed om 95 pct. af alle tingene, og at der er rigtig, rigtig langt mellem parterne.
Og det er jo i den situation, vi efterlyser en eller anden form for initiativ, så tingene ikke eskalerer her op mod jul.
Vi efterlyser et initiativ.
Den radikale ordfører holder selvfølgelig meget på den danske model, ikkeindblanding og alt det der, men er det ikke rigtigt, at transportministeren jo har en dobbeltrolle?
Ud over at være politiker og minister er han jo altså også ejer og administrer ejerskabet i DSB og har derfor selvfølgelig også muligheden for med den kasket på at kalde DSB's ledelse ind og sige: Det her går ikke ; vi kan ikke have den der konfrontatorisk linje, som DSB – efter vores mening – forfølger.