runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Flemming Møller Mortensen (S), 2017-01-18:
Årsagen til, at jeg spørger ministeren i dag, er, at jeg faktisk mener, at det ikke er ordentligt politisk, hvis vi her fra Christiansborg har en regering, som til stadighed bringer usikkerhed om, om regionerne skal overleve eller ikke.
Jeg forstår, at ministeren siger, at regionerne spiller en rolle.
Ja, det gør de.
De bærer et rigtig stort ansvar og har en rigtig stor opgaveportefølje derude.
Ministeren siger, at der skal leveres kvalitet for patienter og borgere.
Jeg vil blot spørge til de syv krav, de borgerlige partier stillede op, og de otte kvalitetsmål, der er stillet op efterfølgende i 2016.
Er der nogen bud på det?
Jeg kan ikke undlade også at kommentere det, når nu ministeren siger, at det er kvalitet, der skal leveres.
Der er flere professorer og sundhedsøkonomer, bl.a. Kjeld Møller Pedersen, der har sagt, at regioner er den mindst ringe løsning.
Det er eksperter, der kigger ind på regionernes opgaveløsning og sammenligner med andre.
Så altså, hvad vil regeringen sætte i stedet, hvis ikke regionerne skal være der?
Ellen Trane Nørby (V), 2017-01-18:
Vi var som parti med til at skabe regionerne.
Vi bakker op om regionerne.
Men vi tillader os at stille krav til regionerne; krav om, at de leverer sundhedsbehandling af en høj kvalitet til gavn for patienterne og til gavn for borgerne; at man er bevidst om, at der i dag er en geografisk ulighed i sundhed, som vi er nødt til at have et fokus på.
Det gælder både lægedækning, som vi har haft fornøjelsen af at diskutere lidt tidligere i dag, men det handler jo også om at sikre, at patienter sådan set ikke oplever, at fordi man kommer ind på et sygehus i stedet for på et andet, så oplever man både at vente længere, men man risikerer også at få en dårligere behandling.
Vi har et godt samarbejde med regionerne.
Og hvis jeg kigger på regionernes formand Bent Hansen, er det heller ikke sådan, at jeg oplever, at han går og har den samme bekymring, som spørgeren har i dag.
Det er jo, fordi man godt ved, også regionalt, at der er nogle forventninger om, at det ikke er strukturen, men patienterne, der er i centrum, og det påhviler så også regionerne at sørge for at levere på sundhedsområdet til gavn for borgere og patienter.
Ole Birk Olesen (LA), 2017-01-18:
Jeg kan oplyse, at jeg kan tage på tur hos ca. 178 folketingsmedlemmer, der vil vise mig strækninger i deres lokalområde, hvor der er trængsel på bestemte tidspunkter af døgnet.
Jeg ville så kunne bruge ca. 2 år på at tage på den rundtur rundt i landet, og det tager jeg nogle gange imod, når der er en særlig begrundelse for at gøre det, og jeg undersøger hver gang, om der en særlig begrundelse for at gøre det.
Men endnu har jeg ikke haft lejlighed til at undersøge, om der er en særlig begrundelse for, at jeg skal tage med hr. Rasmus Prehn til de her to vejstrækninger.
Men pointen er bare, at der ikke er tid nok i en ministers kalender til at besøge alle de steder, hvor der er folketingsmedlemmer, der mener at der er trængsel, og som ministeren bør se på.
Rasmus Prehn (S), 2017-01-18:
Tak, formand.
Er ministeren enig med sin ordfører, Villum Christensen, når han i Information den 9. januar udtaler, at »Toget hører fortiden til, derfor skal vi have et paradigmeskift.
Fremtiden handler i stedet om små, billige og mere miljøvenlige biler, der er selvkørende, og om langt mere fleksible busser«, og med Venstres ordfører, når han samme sted udtaler, at »Hvis man i Aarhus har planer om at sprede letbanen ud i flere retninger, bliver det for egen regning, ligesom vi ikke er indstillet på at acceptere en fordyrelse af letbanen ved Ring 3 i København«?
Ole Birk Olesen (LA), 2017-01-18:
Hr. Villum Christensens konstatering af, at toget hører fortiden til, ville formentlig have været en kontroversiel udtalelse og en skarp analyse, hvis citatet var fra den 9. januar 1917.
Sandheden er, at bilen i de 100 år, der er forløbet siden 1917, var det soleklare eksempel på disruption, lang tid før begrebet vandt indpas, og lang tid før det blev en del af indholdet i et dansk regeringsgrundlag.
Vi ved fra transportvaneundersøgelsen, at alle danskere i gennemsnit rejser 37,2 km om dagen.
Mere end 80 pct. af transporten foregår i bil.
Selv med store tilskud til offentlig transport og høj beskatning af biler er bilen den altoverskyggende transportform.
Vi rejser næsten ti gange så meget i bil som med tog.
Hr. Villum Christensens bemærkning bygger på de udviklingstendenser, vi kan se i den teknologiske udvikling og i borgernes anvendelse af nye teknologier.
Og hvad er det, vi kan se her?
Jo, vi kan se billige biler, vi kan se selvkørende biler, vi kan se elbiler, som er fantastiske at køre i, vi kan se miljøvenlige biler, og vi kan se en udvikling af og tillid til deleøkonomi inden for transport.
Dertil kommer, at bilen jo også er en del af den kollektive transport, f.eks. er taxa en form for kollektiv transport.
Hvem ved – måske er de små selvkørende minibusser, som hr. Villum Christensen henviser til, om nogle år hverdag for mange af de mennesker, som ikke har et kørekort på grund af et fysisk handicap, eller som ikke har råd til eller ikke har lyst til at have besvær med at eje en bil.
Faktisk er der gode perspektiver i at forbedre den kollektive trafikbetjening uden for byerne ved at etablere nogle mere fleksible tilbud.
Hr. Kristian Pihl Lorentzen udtrykker, hvad jeg vil betegne som en sund skepsis over for, om de besluttede letbanestrækninger i Danmark er pengene værd.
Der er udsigt til, at vi får det inden så længe.
Jeg skal ikke lægge skjul på, at jeg gerne ser evalueringen af de første erfaringer, inden vi tager endelig stilling til nye letbaneprojekter.
Så kan jeg se, at formanden rejser sig, og jeg stopper derfor.
Rasmus Prehn (S), 2017-01-18:
Det er også svaret fra regeringen.
Det er det nye, men har det noget med virkeligheden at gøre?
Lad os antage, helt lavpraktisk, at vi efter det her spørgsmål bevæger os ud på gaden, går over Knippelsbro og går ned på metrostationen ved Christianshavn og tager metroen mod Københavns Lufthavn, kigger på, hvor mange mennesker der er om bord i det metrotog, og siger, at toget er fortid, og at alle de mennesker, der er i det metrotog, nu skal op på gaden og bevæge sig i selvkørende biler eller nye busser – er det så et realistisk scenarie?
Er det der, hr. Villum Christensen og hr. Kristian Pihl Lorentzen har ret?
Skal alle de mennesker, der dagligt kører med metroen, op og køre på vores veje i stedet for?
Hvad vil det få af konsekvenser?
Er det det, der er Liberal Alliances politik på transportområdet?
Er det den måde, vi løser det på?
Er ministeren helt sikker på, at det ikke er den sunde fornuft, der har været udsat for disruption her?
Ole Birk Olesen (LA), 2017-01-18:
Hvad vil der ske i fremtiden?
Og der kan jeg godt forstå at man gør sig tanker om individuelle transportmidler som fremtidens transportform, måske nogle, der er selvkørende, og som kører meget tættere end de nuværende biler, og som altså kører selvkørende, sådan at man kan udføre et arbejde, mens man transporteres, ligesom man kan i toget i dag.
Så jeg er ikke enig i, at toget ikke hører til i nutiden.
Det er fremtiden, som jeg tænker på her, og som jeg også ser at de to transportordførere har udtalt sig om.
Og fremtiden er noget mere usikker og vil formentlig byde på mange nye ting, som også, ligesom bilen tidligere har gjort, vil kunne sætte togservicen under pres.
Rasmus Prehn (S), 2017-01-18:
Ministeren svarer her, at han ikke mener, at toget er fortid.
Er ministeren så uenig i det, som hr. Villum Christensen siger, når han direkte siger: Toget hører fortiden til, derfor skal vi have et paradigmeskift?
Er ministeren enig med sin ordfører, Villum Christensen, når han i Information den 9. januar udtaler, at »Toget hører fortiden til, derfor skal vi have et paradigmeskift.
Fremtiden handler i stedet om små, billige og mere miljøvenlige biler, der er selvkørende, og om langt mere fleksible busser«, og med Venstres ordfører, når han samme sted udtaler, at »Hvis man i Aarhus har planer om at sprede letbanen ud i flere retninger, bliver det for egen regning, ligesom vi ikke er indstillet på at acceptere en fordyrelse af letbanen ved Ring 3 i København«?
Skriftlig begrundelse
Der henvises til følgende artikel fra Information.dk: https://www.information.dk/telegram/2017/01/venstre-la-ser-asfalt-fremtiden-tog-fortiden
Kaare Dybvad (S), 2017-01-18:
Tak, formand.
Hvilken betydning mener ministeren at det har for det boligsociale arbejde, at kun 38 pct. af de almene boligorganisationer, der har områder på Rigspolitiets liste over kriminalitetstruede områder, mener, at der er tilstrækkelig politidækning, hvor tallet i 2010 var 70 pct.?
Ole Birk Olesen (LA), 2017-01-18:
Tak for spørgsmålet.
Politidækningen i kriminalitetstruede områder er Justitsministeriets anliggende.
Jeg har ikke mit eget boligpoliti.
Det er heller ikke muligt for mig at sige noget faktuelt om, præcis hvad det betyder for den boligsociale indsats, hvordan boligorganisationerne i politiets såkaldte SUB-områder oplever omfanget af politiets generelle tilstedeværelse.
Men når det er sagt, mener jeg selvfølgelig, at det er bedst, hvis den boligsociale og politimæssige indsats går hånd i hånd.
Det har naturligvis stor betydning for boligområdernes udvikling frem mod velfungerende bydele, at beboerne kan føle sig både trygge og sikre.
Jeg vil også gerne opfordre til, at de tryghedsskabende og kriminalitetsforebyggende indsatser i de udsatte boligområder koordineres tæt med politiets indsatser, hvilket, så vidt jeg er informeret, også er tilfældet i mange af de boligområder, der er udfordret af kriminalitet og utryghed.
Kaare Dybvad (S), 2017-01-18:
Mange tak.
Jeg forestillede mig jo nok, at ministeren ville forsøge at sende det videre til en anden minister.
Hvis jeg havde stillet spørgsmålet til justitsministeren, havde han måske ment, at det var transport- og bygningsministerens område, fordi det handler om de boligsociale indsatser.
Nu stiller jeg det til transport- og bygningsministeren, og så mener han, det er Justitsministeriets område.
Men man skal jo vælge, om det er den ene eller den anden, man giver det til, og ministeren har ansvaret for de sociale og de almene boligområder, så nu retter jeg det altså den her vej.
Jeg synes egentlig, det er lidt ærgerligt, at der ikke kommer mere svar på det, for hvis man har tid, og hvis man har tålmodighed til at sidde og læse VLAK-regeringens regeringsgrundlag, støder man på to afsnit om de almene boliger.
Man støder på et afsnit, som handler om, at regeringen gerne vil have huslejerne ned for de 600.000 almene boliger, og så støder man på et afsnit, der handler om, at der skal være tryghed for beboerne i de her områder.
Eller man har ikke tænkt sig at forholde sig til den her undersøgelse.
Så det er en eller anden form for indgangsbøn eller en eller anden ting, som bare skal siges, når man skriver sådan et regeringsgrundlag.
Og det er alligevel spøjst, synes jeg, at vi har en regering, som over for den million danskere, der bor i almene boliger, i virkeligheden ikke har andre bud end bare det, at man vil videreføre og fuldføre den socialdemokratiske plan for at sænke huslejerne, som blev vedtaget under SR-regeringen i sin tid.
Man kan jo lidt polemisk sige, at regeringen fører socialdemokratisk boligpolitik i bredeste forstand, men med markant dårligere resultater, som vi ser ud af den her undersøgelse.
På det andet område, man vil prioritere ud over lavere huslejer, nemlig tryghed for beboerne, går det altså tilbage, kan man opleve.
Men mener ministeren ikke, det er lidt bagvendt, at når man nu har to områder i regeringsgrundlaget, der omhandler de almene boliger – det ene område er altså huslejenedsættelser, og det andet er så det her med tryghed for dem, der bor i de udsatte boligområder – så har man ikke nogen bud på det, man har ikke noget svar på, hvad man skal gøre, når nu man ser, at der kommer mindre tryghed?
Ole Birk Olesen (LA), 2017-01-18:
Altså, først vil jeg gerne lige slå fast igen, at der sådan set ikke er så meget at diskutere.
Altså, det er ikke mig, der har politiet under mig.
Og jeg er helt sikker på, at hvis hr. Kaare Dybvad spurgte justitsministeren, om justitsministeren ville forholde sig til, om der var politi nok i utrygge boligområder, så ville justitsministeren svare på det spørgsmål.
Men derudover gøres der faktisk en række ting for at forbedre tryghedsoplevelsen i udsatte sociale boligområder.
Nogle af de ting er igangsat af den tidligere S-R-SF-regering, og de er igangsat med støtte fra Liberal Alliance, for jeg har som boligordfører for Liberal Alliance været med til de forhandlinger, hvor pengene blev afsat.
Kaare Dybvad (S), 2017-01-18:
Nu har jeg lært, at man skal passe meget på hernede i salen med at sige, at den tidligere boligordfører for Liberal Alliance og ministeren, som er en og samme person, har de samme holdninger.
Så det vil jeg lade være med at gøre.
Men jeg vil bare konstatere, at vi altså nu har en tidligere minister med ansvar for boligområdet, for hvem det i løbet af halvandet år og med opbakning fra Liberal Alliance og de andre borgerlige partier ikke lykkedes at komme med et bud på, hvordan vi skaber mere tryghed i de boligområder, hvor der åbenlyst er utryghed.
Vi fik hele tiden at vide, at det kommer lige om lidt.
Vi har altså ikke fået noget svar, og vi får tilsyneladende heller ikke noget svar i dag.
Ole Birk Olesen (LA), 2017-01-18:
Der skal i hvert fald gå mere end den halvanden måned, som den her regering har siddet.
Kaare Dybvad (S), 2017-01-18:
Det, man kan sige, er, at der i den gamle V-regering, Lars Løkke-regering, var en ambition om at gøre noget for trygheden.
Nu er der en ambition i den nye regering om at gøre noget for trygheden.
Men altså, den tid, der er gået, fra man havde den ambition, til man fik formuleret – ikke gjort noget, bare formuleret det – nogle bud på, hvornår man skal gøre det, svarer nogenlunde til den tid, som det tog Hitler at indtage hele Europa.
Man kan sige, at der er gået noget tid, før det her kom på banen, og jeg synes også et eller andet sted, at man uden at gøre noget, uden at ændre noget, kunne komme med et bud på, hvor lang tid der skal gå, før man kommer til det sted, hvor man kan have nogle ideer om, hvad man vil gøre.
Rasmus Prehn (S), 2017-01-18:
Så må jeg finde noget mere dokumentation, som jeg kan aflevere personligt til ministeren, for der er al mulig grund til at kigge på de her to vejstrækninger, jeg fremhæver i dag.
For sammenligner vi det med bl.a. Haderup Omfartsvej, som vi jo have et anlægslovforslag om i går, så vil jeg sige, at der er rigtig meget, der taler for, at de her to strækninger i Nordjylland også kunne komme på tale.
Så jeg håber meget, at ministeren med ny dokumentation vil synes, at det er et værdigt projekt at besøge, fordi det giver rigtig, rigtig god mening, ikke alene for de mange pendlere, men jo også for erhvervslivet, der har brug for at komme til og fra.
Ole Birk Olesen (LA), 2017-01-18:
Prøv at høre her: Når man sætter nye ting i gang, f.eks. i 2014, er det jo ikke sådan, at i 2015 eller 2016 eller 2017 skal man igen finde på noget nyt.
Det kan da godt være, at det skal have noget tid til at virke, før man beslutter, om der skal gøres yderligere, eller om det her er tilstrækkeligt.
Nogle af de her ting er jo besluttet ret sent i et forløb, hvor der var en socialdemokratisk regering.
Jeg husker ikke de præcise årstal, men det foresvæver mig, at der også blev sat ting i gang i 2014.
Jeg synes, det er en lidt mærkelig tilgang til tingene.
Under alle omstændigheder skal hr. Rasmus Prehn have mange tak for invitationen.
Kaare Dybvad (S), 2017-01-18:
Jeg har ikke yderligere.
Hvad mener ministeren der bør gøres, for at flere lejere bliver dækket af en indboforsikring, som 20 pct. af lejerne ikke er dækket af i dag ifølge Beboerbladet?
Tak, formand.
Hvad mener ministeren der bør gøres, for at flere lejere bliver dækket af en indboforsikring, som 20 pct. af lejerne ikke er dækket af i dag ifølge Beboerbladet?
Ole Birk Olesen (LA), 2017-01-18:
Tak for spørgsmålet.
Jeg har læst artiklen, som bygger på en analyse, som viser, at hver femte lejer ikke er dækket af en indboforsikring.
I min optik handler et godt liberalt samfund om frihed under ansvar.
Det betyder bl.a., at hvis man mener, det kan betale sig at forsikre sig, så bør man endelig anskaffe sig en forsikring.
Men det er jo en ganske privat sag.
Lejere har forskellige udgangspunkter for at forsikre sig, og det skal vi respektere.
Enhver lejer skal have lov til at foretage sin egen prioritering.
Indboforsikring er et privat tilbud, som man kan købe eller lade være.
De fleste synes, det er fornuftigt, men nogle kan f.eks. have så få værdier i deres indbo, at de ikke synes, forsikringen er pengene værd.
Det vil jeg ikke gøre mig til dommer over.
Altså, jeg ville da blive meget overrasket, hvis ikke den her undersøgelse også omfatter unge mennesker, der bor i ungdomsbolig.
Og det vil sige, at det jo kan være unge mennesker, der endnu ikke har opbygget et indhold i deres lejlighed, som er værd at forsikre.
Men det kan da også være folk, der er højere oppe i årene, som ikke synes, de har ting, der er værd at forsikre.
Det behøver ikke være børnefamilier med store værdier, som er forsikringsegnede.
Så jeg synes faktisk ikke, man kan læse ud af den artikel, at der skulle være det problem, som hr. Kaare Dybvad siger der er.
Kaare Dybvad (S), 2017-01-18:
Men mener ministeren ikke, der kan være noget problematisk i, at vi har nogle boligområder, hvor vi jo nu – bl.a. fra Rockwool Fonden – har fået dokumenteret at der ikke er sket markante forbedringer, og hvor man har beboere, som på den ene eller den anden måde er endt i uheldige situationer?
Og det, at man ikke har en forsikring, er med til, ikke bare hvad angår deres egne værdier, men også boligområdets værdier som helhed, at forværre den stemning, der opstår, hvis man f.eks. kommer i den situation, at man kommer til at beskadige noget, men ikke er forsikret.
Ole Birk Olesen (LA), 2017-01-18:
Jo, det er da i hvert fald godt, at man står ved det, hvis man er kommet til at ødelægge andres ting.
Jeg er ikke forsikringsekspert, men jeg mener ikke, at en indboforsikring kan dække det.
Der skal vist en ansvarsforsikring af en slags til.
Men jeg kan da fortælle sådan helt privat, at i de mange år, fra jeg flyttede hjemmefra som ca. 19-årig, og indtil jeg fik fast arbejde og en ordentlig løn – hvad var jeg på det tidspunkt?
25 år eller sådan noget – altså mens jeg læste, havde jeg ikke nogen indboforsikring.
Og det mener jeg stadig væk den dag i dag var et rationelt og fornuftigt valg af mig, for den skibsbriks, jeg havde slæbt med hjemmefra, de få bøger, jeg havde, og den gamle computer, jeg havde, var altså ikke en indboforsikring værd.
Og jeg synes ikke, det var et problem, at jeg ikke havde en forsikring dengang.
Kaare Dybvad (S), 2017-01-18:
Nu er der jo ikke tale om studenter eller folk, som bor på en skibsbriks.
Nu er der tale om familier og folk, der måske ud over at skulle tage vare på sig selv også skal tage vare på børn og andre medlemmer af en husholdning.
Man risikerer, at der er folk, som står i nogle meget uheldige situationer, hvor de simpelt hen ikke har mulighed for at dække et krav, og derfor skaber man – ud over den kriminalitet og de problemer, som i forvejen er i udsatte boligområder – en yderligere problematisering.
Er ministeren uenig i det?
Nick Hækkerup (S), 2017-01-19:
Tak for de bemærkninger – også for bemærkningerne om gennemslagskraften i det, som vi kan gøre, på trods af at vi er et lille land.
Vil gennemslagskraften af det, som vi vedtager i Folketinget, efter ordførerens opfattelse være størst, hvis det er et enigt Folketing, der vedtager det, eller hvis det er et flertal i Folketinget, der vedtager det?
Henrik Dahl (LA), 2017-01-19:
Jeg er i samme situation som flere af de tidligere ordførere.
Jeg er ikke i tvivl om, at det er berettiget at omtale de grusomme og uhyrlige handlinger, som armenierne blev ofre for mellem 1915 og 1923 i den østlige del af det nuværende Tyrkiet, som et folkedrab.
Vi har haft en situation på vores gruppemøde, som ligner den i Dansk Folkeparti – vi sidder jo også i Dansk Folkepartis gamle gruppeværelse – altså, vores folketingsgruppe deler min stillingtagen.
Det stiller jo os alle sammen, altså alle, der har udtalt sig på den her måde, i en bedre situation end parlamentarikere og forskere og almindelige borgere i Tyrkiet.
Hvis de tillader sig at karakterisere begivenhederne sådan, som jeg lige har gjort, vil de blive ramt hårdt af tyrkisk lovgivning.
Den forbyder nemlig, som flere også har været inde på allerede, at omtale hændelserne som et folkedrab.
Det er jo ikke på nogen måde en rimelig stilling at anbringe tyrkiske politikere og forskere og borgere i, og derfor glæder det mig meget, at der er bred opbakning til et forslag til vedtagelse, som fastslår, at der er tale om en urimelig begrænsning af både forskningsfriheden og ytringsfriheden, som den tyrkiske regering bør fjerne.
Så vil jeg gerne gå til spørgsmålet om officiel anerkendelse.
Det bliver jo sjældent gjort fuldstændig klart, hvad begrebet officiel anerkendelse egentlig betyder sådan helt detaljeret, men der er jo en kerne af betydning, som jeg tror vi alle sammen kan blive enige om, nemlig at den danske stat eller det danske Folketing indtager en officiel holdning til, hvordan man skal fortolke og betegne de begivenheder, vi har hørt om, som fandt sted i de sidste år af Det Osmanniske Rige.
Her har jeg nogle principielle bemærkninger.
Det gælder jo både i de tilfælde, hvor der er tale om ukontroversielle begivenheder, og i tilfælde, hvor der er tale om kontroversielle begivenheder.
Det er et princip, som jeg fuldt og helt støtter.
Det er det videnskabelige samfund af historikere, som bør tage stilling til, hvad vi kan sige er sikker historisk viden, hvad der er omstridt historisk viden, og hvad der må siges at være fejlagtige opfattelser.
Men det karakteristiske for det videnskabelige samfund er, at det jo benytter sig af nogle helt andre metoder og teorier og procedurer, end vi som parlament benytter os af.
Og de metoder og teorier og procedurer, som det videnskabelige samfund benytter sig af, er meget bedre end de metoder, vi benytter os af som politikere, til at garantere den bedst mulige viden om fortiden.
En af de ting, man jo ikke gør i det videnskabelige samfund, er det, der har været foreslået fra nogles side, nemlig at ophøje bestemte beskrivelser og fortolkninger af historien til en officiel sandhed.
Man holder sig til nogle sunde principper, som er, at man kan diskutere alting, og at al viden i princippet kan falsificeres.
Det er nogle sunde videnskabelige principper, som jeg ikke synes, at den danske stat skal udfordre ved at opstille en officiel statslig sandhed om det historisk passerede.
Jeg tror, at det mere var en kommentar end noget, som jeg nødvendigvis behøver at forsyne med et svar.
René Gade (ALT), 2017-01-19:
Jeg vil skynde mig at sige, at der bestemt ingen sejrssødme er i at stå alene, eller at vi fik sagt, hvad vi nu mente, så alle kunne høre det og vi kunne gungre derude, men jeg forstår udmærket ordførerens pointe.
Vi kommer ikke til at ændre holdning i forhold til de forslag til vedtagelse, der ligger.
Vi vil markere over for armenierne og over for tyrkerne, at vi anerkender det som folkedrab.
Hvis der var noget, der skulle ændre på det, skulle det nok være, fordi vi i Alternativet tog en beslutning om, at vi ikke ville foretage de her politiske beslutninger om historien, men der er vi i en situation lige nu, hvor vi mener at det faktisk er en del af vores opgave.
Men det ville være der, hvor vi kunne rykke os, hvis vi ikke havde den holdning.
Søren Espersen (DF), 2017-01-19:
Tak for indlægget.
Jeg har meget svært ved at forstå, at det at være en humanistisk stormagt skal betyde, at man så skal beslutte historiske begivenheder ved en afstemning i et parlament.
Historie – det tror jeg vi er enige om – er jo en videnskab, og videnskab udvikler sig.
Der er hele tiden en udvikling i gang og hele tiden nye ting.
Det tror jeg nu ikke der nødvendigvis kommer i den her situation, for jeg mener, at de arkiver og de ting er vel belyst, og at man har en fornemmelse af, hvad der er op og ned.
Skal man så have en ny folketingsbeslutning, hvor man omgør den beslutning, man havde truffet før?