Theresa Scavenius (UFG), 2025-06-11:
Den tale, jeg nu vil holde, er primært til historiebøgerne.
For når man kigger tilbage på, hvordan det kunne ske, at Folketinget gav samtykke til det her lovforslag, så er mit svar, at den åbne parlamentariske proces allerede i stort omfang var reduceret til en ceremoni.
Forligskredsparlamentarismen og partidisciplinen havde allerede udryddet det meste af de forfatningsmæssige normer.
Folketinget kunne beslutte at give magten til amerikansk militær, fordi normerne og institutionerne allerede i stort omfang ikke blev respekteret.
Grundloven siger, at loven skal behandles tre gange i Folketinget, men det sker tit heller ikke længere.
Det betyder, at det skred i grundloven, der bliver stemt om i dag, allerede er sket.
Så når man om nogle årtier kigger tilbage i historiebøgerne og spørger, om Folketinget i 2025 virkelig ønskede at give samtykke til, at regeringen skulle indgå en aftale med amerikanerne, så amerikanske militærmyndigheder kunne operere på dansk jord og have beføjelser over danske civile borgere, om Folketinget virkelig ønskede at afgive sin egen magt og overlade det til en amerikansk lovgivning og beslutningsproces, hvordan amerikanerne skal agere på dansk territorium, om Folketinget virkelig ønskede at give samtykke til, at de aldrig nogen sinde skulle inddrages i, hvordan amerikanerne skulle operere i Danmark, om Folketinget virkelig ikke ønskede, at de skulle høres, hvis amerikanerne f.eks. får den idé, at hele Bornholm skal være en base, om de virkelig ikke ønsker at involveres, hvis der skal åbnes ild imod fredelige demonstranter, er svaret nok for de flestes vedkommende her, at nej, det ønskede de faktisk ikke.
Hvorfor sker det så alligevel?
Sandheden er jo nok, at det er partidisciplinen, og at det er forligsparlamentarismen, der skaber det her problem.
Alle er måske ikke bevidste om det, og man forestiller sig i forligskredsen, at man er magtfuld og indflydelsesrig, og at man kan have kontrol over det, men det er, som Eric From skriver i sine bøger: Det er helt normalt, at mennesker agerer som passive pladsholdere i en kultur, som i virkeligheden undertrykker dem.
Man skaber en kultur af nogle rationaliseringer, der forsøger at holde undertrykkelsen ubevidst.
Jeg har stillet en række ændringsforslag for at skabe en bevidsthed om, hvad det er, der bliver besluttet i dag.
Med det her samtykke er det nemlig sådan, at man afskæres fra at have demokratisk kontrol med den aftale, der bliver indgået med regeringen.
Jeg har derfor foreslået følgende: Kunne vi i det mindste ikke sige, at Folketinget skal inddrages, hvis aftalen skal forlænges?
Kunne vi i det mindste ikke sige, at Folketinget skal inddrages, hvis der sker store ændringer eller man ønsker flere baser end de tre, der til at starte med er aftalt?
Kunne man ikke tænke sig, at Folketinget skulle inddrages, hvis der f.eks. er en væbnet konflikt mellem Grønland, Danmark, USA eller et andet land?
Kunne man ikke forestille sig, at Folketinget skulle inddrages, hvis der bliver ført en angrebskrig fra dansk territorium imod dansk vilje?
I den parlamentariske virkelighed, hvor der findes en lovgivende forsamling, ville jeg forvente at rigtig mange – måske alle – ville stemme for de her ændringsforslag, og jeg tænker ikke, der er nogen person i den her sal, der ikke synes, at Folketinget skulle inddrages.
Men i den forligsparlamentariske virkelighed, vi lever i, hvor forligskredsene i stort omfang har reduceret den lovgivende forsamling til et politisk teater, har jeg efterhånden lært, at der ikke er nogen, som kan stemme for et ændringsforslag, hvis de sidder i en forligskreds.
Det vil sige, at man, selv om man er enig i substansen, ikke kan gøre det, fordi regeringen så vil smide en ud af forligskredsen.
Vi hørte det tidligere i forhold til et andet forslag blive bekræftet, men vi ved jo alle sammen godt, at det er sådan, klaveret spiller herinde, og derfor har det selvfølgelig været mest logisk for de fleste partier slet ikke at engagere sig i debatten eller overhovedet at forsøge at holde sig orienteret om det.
Vi har været nogle stykker herinde, som har forsøgt at lave et godt stykke parlamentarisk arbejde og oplyse og diskutere i udvalget om de her emner, og derfor er de juridiske problemstillinger kortlagt igennem den høring, vi skulle kæmpe for skulle være åben.
Så der er ikke nogen, der i dag ikke ved, hvad de stemmer om, og det, der i dag bliver stemt om, er et samtykke til, at amerikansk militær får bemyndigelser over for civile danske borgere, selv om grundloven ikke tillader det, og at Folketinget afskærer sig fra at have den fulde demokratiske kontrol med det.
Så kære historikere, når I i fremtiden kigger tilbage på det her, skal I vide, at grunden til, at det blev besluttet, var, at forligskredsens kaffemøder var vigtigere, end at der var en lovgivende forsamling, der beskyttede grundloven og dermed borgerne og danskernes rettigheder.