Marianne Jelved (RV), 2017-03-23:
Sammen med mange andre aktører kan folkekirken altså være med til at skabe sammenhænge i lokalsamfundet, i arbejdet med at skabe et rigt kirkeliv, bredt forstået.
Det er sådan meget kort sagt et venligt syn på folkekirken.
Nu skal der så med L 160 laves forsøg.
Og jeg går rigtig meget ind for forsøg, så jeg var rigtig spændt, men jeg undrede mig alligevel over, at man ligefrem skulle lave en lov, der gav lov til at lave forsøg i folkekirken.
Menighedsrådenes opgave er jo at varetage ansvaret for den lokale kirke, som de er menighedsråd for, og der er rigtig mange opgaver, som kan være besværlige for de frivillige kræfter, der melder sig i menighedsrådene.
Derfor har der også været arbejdet i mange år på at finde ud af, hvordan man kan lette menighedsrådenes arbejde på forskellig måde.
Nu skabes der altså mulighed for forsøg med at fravige andre love om folkekirkens forhold og tilhørende administrative forskrifter, som det hedder.
Det kan selvfølgelig være rimeligt nok, men det, der bare undrer mig, er, at man skal helt hen i høringssvarene for at finde ud af, hvad meningen med og retningen for de her forsøg egentlig er, og det vil jeg slutte min tale med – så det får lov at hænge lidt i luften.
Det, jeg vil hæfte mig ved her, er, at forsøgene kan omfatte alle grupper, som er i folkekirken.
Det er frivilligt for menighedsrådene, men hvis mindst 30 pct. af menighedsrådene i et provsti ønsker det, skal provstiet gå med i forsøget.
Der bruger man altså tvang, mens det er frivilligt for menighedsrådene.
Og hvis menighedsrådene ønsker, at der skal være biskopper og stiftsøvrigheder med, kan kirkeministeren pålægge de pågældende at deltage; det vil sige, at det ikke længere er frivilligt.
Så jeg vil godt lige trække en streg her og sige, at jeg summa summarum synes, det er meget betænkeligt, at man vil lave forsøg, hvor man vil pålægge nogle at være med i forsøg, som de ikke selv har ønsket at være med i.
Det vil jeg bare bede ministeren om at overveje – for det er grænseoverskridende for mig, at man kan tro, at man kan få noget positivt ud af at tvinge nogle, som er uvillige, med ind i et forsøg.
Det er derfor, jeg synes, det er så glimrende, at det er helt frivilligt for menighedsrådene, om de vil være med.
Så noterer jeg mig, at det er ministeren, der udbyder forsøgsrammer en gang om året, og så kan menighedsrådene byde ind.
Og det er ministeren, der fastsætter en hel masse forskellige bestemmelser i den her sammenhæng.
Det kan også være rimeligt, at ministeren har den afgørende rolle i forbindelse med den her type opgaver – men jeg vil bare hejse et advarselssignal og bede om, at man overvejer meget nøje, om det nu også er noget, ministeren skal gøre helt alene.
Jeg ser jo for mig, hvordan hr. Christian Langballe bliver en del af det parlamentariske grundlag for ministeren og er med til at afgøre de her ting.
Det har jeg sådan set tillid til i mange sammenhænge, og jeg var helt enig i det, hr. Christian Langballe sagde om provster og biskopper – det var som talt ud af mit hjerte, så det vil jeg gerne kvittere for; jeg kan godt være enig med hr. Christian Langballe indimellem.
Så derfor bliver jeg selvfølgelig glad, da jeg når frem til at se i høringssvarene, at ministeren er indstillet på, at en følgegruppe inddrages, i forhold til hvilke forsøg der bør iværksættes.
Derfor er det også interessant at få lov at være med til at finde ud af, hvem der så skal være i den følgegruppe, og så begynder det at skabe et andet perspektiv Men inden jeg lige bliver alt for jublende her til sidst, skal jeg sige, at man også i høringssvaret kan få en forklaring på, hvad det egentlig er, formålet med hele det her forsøgsarbejde er – for der står, og nu citerer jeg fra side 10: »Ministeriet har i denne sammenhæng lagt vægt på, at der sikres en samlet systematisk erfaringsopsamling, som kan føre til en generel revision af den kirkelige lovgivning.« Nu begynder der at være en retning for det, og i virkeligheden burde der måske også i lovgivningen have været et eller andet forsøg på at angive en retning for, hvor de forsøg skulle pege hen, altså hvad det var for udfordringer, man skulle varetage; hvad det er, der ligesom brænder på, så ministeren gør sig umage med at lave en lov om forsøg i folkekirken.
Det synes jeg mangler, og det synes jeg man bør overveje om vi på en eller anden måde kan få frem i udvalgsbehandlingen, eventuelt ved den måde, vi stiller spørgsmål på, og de svar, der bliver givet.
Men det kan vi overveje, og det er ikke for at chikanere eller trænere noget som helst; det er nærmest for at hjælpe med, at man i fællesskab kan se, hvad der egentlig er retningen for det her, hvad det er for nogle udfordringer, vi står over for og gerne vil håndtere.
Så med de bemærkninger støtter Radikale Venstre gerne lovforslaget.