Carolina Magdalene Maier (ALT), 2019-02-08:
Tak for det.
Jeg blev helt inspireret af talen om identitetspolitik, for nogle gange tænker jeg, at det kunne vi jo godt tage en principiel debat om i Folketinget, altså hvad identitetspolitik egentlig er.
Jeg tror, at vi ikke altid er enige.
Nogle gange tænker jeg: Er al politik ikke identitetspolitik?
Socialdemokratiets historiske kamp for arbejderklassens rettigheder er vel også på en eller anden måde identitetspolitik, og Liberal Alliances ønske om at sænke skatten i toppen er vel også identitetspolitik, men det hører en anden debat til.
Det var bare en interessant vinkel på det her emne.
Men vi er jo blevet indkaldt for at diskutere kød i det offentlige, og tak til Dansk Folkeparti for det.
Jeg vil tillade mig at lægge fokus på det, som er relevant i forhold til at diskutere kød i det offentlige, nemlig det, som udgør en reel samfundsudfordring – nok i modsætning til det, som Dansk Folkeparti mener udgør en samfundsudfordring – nemlig den klimabelastning, som kød faktisk pålægger vores samfund.
Vi har i dag efter den her forespørgselsdebat vores eget beslutningsforslag her i salen, som skal førstebehandles, og som handler om et klimabidrag på kød fra drøvtyggere, så tak for, at vi får lov til at sætte fokus på det emne to gange.
Den 8. oktober sidste år udkom en rapport om vor tids måske vigtigste videnskab, nemlig FN's klimapanels rapport om muligheden for at begrænse den globale opvarmning til 1,5 grader, og konklusionen er sådan set entydig.
Faktisk er det fortsat muligt at nå til en begrænsning af den globale opvarmning på 1,5 grader, men det vil kræve, som de skriver, et hidtil uset ambitionsniveau hos klodens beslutningstagere.
Klimakrisen er vor tids største udfordring.
Den truer i sig selv vores eksistens på jorden, og den påvirker, udløser og accelererer en masse forandringer eller andre kriser og forandringer, bl.a. klimaflygtninge, som vi jo alle sammen ved der kommer flere og flere af, hvis vi ikke formår at håndtere klimakrisen i tide.
Det, vi gør i de kommende år, vil definere udfoldelsesmuligheder og frihedsmuligheder for de kommende generationer.
Derfor vil jeg også gerne sige tak til Dansk Folkeparti for at få en mulighed for og en anledning til at tale om dansk madkultur i det offentlige.
For vores forbrug af kød i det offentlige har en betydning for, hvordan og hvor meget vi sætter ind i forhold til klimakrisen.
Kød er nemlig den mest klimabelastende fødevare, vi har overhovedet.
Faktisk viser et nyt forskningsstudie, at borgerne i de vestlige lande skal reducere deres fødeindtag med 90 pct., hvis vi skal undgå fatale klimaforandringer.
Det er et helt nyt studie, der viser det.
Danmark er jo det land i verden, som producerer mest kød pr. indbygger.
Faktisk er det 360 kg om året, vi producerer pr. indbygger.
Vi spiser ikke det hele selv, vi eksporterer rigtig meget, men vi spiser 95 kg kød om året pr. indbygger i Danmark, og for mig og for Alternativet er det afgørende, at vi både individuelt, men også i fællesskab og politisk-strukturelt tager ansvar for at stoppe klimakrisen.
Det handler jo, som jeg sagde indledningsvis, helt grundlæggende om vores egen eksistens på jorden – ikke så meget vores eksistens, men vores børns og børnebørns eksistens på jorden.
Vi mener sådan set, at de klima- og miljømæssige omkostninger ved produktion af fødevarer i højere grad bør afspejles af prisen på de landbrugsprodukter, som forbrugerne køber.
Derfor foreslår vi en afgift på kød fra drøvtyggere.
Det er okse-, kalve- og lammekød i første omgang, fordi de er de mest klimabelastende.
Det handler sådan set om, at vi skal indregne den pris, som vores kødproduktion koster for vores natur, miljø og klima, i prisen på de produkter, som forbrugerne køber.
Det er som sagt bare det første skridt, men det er i hvert fald også en debat, vi bør tage, når vi taler om kød i det offentlige.
Nu handler forespørgslen her jo om alternativer til rituelt slagtet kød i det offentlige, men man kunne også spørge sig selv, om vi i højere grad burde tale om alternativer til kød i det offentlige i det hele taget.
Da vi blev valgt ind i Folketinget for snart 4 år siden, foreslog vi en ugentlig spis grøn-dag, som vi kaldte det, nemlig en vegetarisk dag, og der blev grinet rigtig højt dengang over, at man kunne komme og foreslå det.
Men faktum er, at i dag er der rigtig mange steder, både i det offentlige, men også ude i det private, hvor man faktisk har indført en ugentlig vegetarisk dag, simpelt hen af et reelt klimahensyn.
Så spørgsmålet er, om vi måske snart kommer derhen, hvor vi skal til at foreslå en ugentlig køddag i det offentlige, eller at vi i det hele taget måske kommer ned på færre køddage i det offentlige i forhold til at kunne bidrage til at reducere klimaforandringerne.
Det må vi vende tilbage til.
Men tak til Dansk Folkeparti for at stille denne forespørgsel, og jeg beklager, at jeg som hr. Peder Hvelplund også navigerede mig en lille smule væk fra det med det rituelt og det ikke rituelt slagtede kød, for det synes vi sådan set ikke er en særlig relevant dagsorden for Folketinget at forholde sig til.
Det er til gengæld den klimakrise, som vi står over for.
Jeg har et forslag til vedtagelse, som jeg gerne vil læse op.
Forslag til vedtagelse
»Folketinget konstaterer, at klimabelastningen fra kvæg og svin alene står for ca. en femtedel af Danmarks samlede klimabelastning, og at den intensive animalske produktion medfører, at et areal i Sydamerika svarende til Sjælland og Falster afskoves til sojaproduktion.
Folketinget konstaterer, at konsekvenserne for klimaet af danskernes høje kødforbrug er uoverstigelige, og at de klimabelastende fødevarer i dag reelt set er for billige i forhold til den klimabelastning og dermed samfundsskade, de forårsager.
Derfor opfordrer Folketinget regeringen til at lægge en forbrugsafgift på okse-, kalve- og lammekød, således at de negative virkninger ved produktionen af fødevarer på klimaet inddrages i prissætningen.
Dermed undgår vi at sende regningen for konsekvenserne af klimaforandringerne videre til de kommende generationer, som vi gør i dag«.