Rosa Lund (EL), 2022-01-28:
Tak for det.
Det er jo blevet sagt flere gange, at det her er sådan en årlig debat, vi har, og jeg er ligesom fru Pia Kjærsgaard faktisk også glad for, at vi har den.
Jeg synes jo, der er noget lidt komisk i, at når det er højrefløjen, der rejser de her dagsordener, så er det værdipolitik; når det er venstrefløjen, der gør det, så er det identitetspolitik.
I virkeligheden handler det jo om det samme, og derfor synes jeg måske også, det er en lidt fjollet skelnen.
Men lad nu det ligge.
Der findes nok ikke værdier, som er sådan udelukkende danske, men i Danmark har vi, og særlig generationerne før os, kæmpet for de frihedsrettigheder, som bl.a. kommer til udtryk i vores grundlov.
Jeg tænker særlig på ytringsfriheden, på forsamlingsfriheden og på religionsfriheden.
Vi har kæmpet for de værdier, som også kommer til udtryk i Den Europæiske Menneskerettighedskonvention, en konvention, som vi både har tilsluttet os og faktisk også inkorporeret i dansk lov.
Og selv om den konvention tit er udskældt her i salen, mener jeg faktisk, at den er et udtryk for præcis de danske og demokratiske værdier, vi alle sammen gerne vil stå på.
Det er jo bl.a. retten til ligestilling, det er forbuddet mod diskrimination, det er retten til familieliv, som kommer til udtryk i netop de her rettigheder, som både fagbevægelsen, Socialdemokratiet og venstrefløjen har kæmpet for i mere end 150 år, ligesom det er retten til at få en ordentlig løn, man kan leve af, retten til at strejke, retten til at organisere sig.
Der er stadig væk et stykke vej, før vi ligesom kan sige, at nu har vi opnået præcis alle de her rettigheder – det mener jeg i hvert fald.
Vi er bestemt ikke i mål med ligestillingen, og vi er bestemt ikke i mål med, at vi alle sammen har de samme vilkår.
Og det her er jo værdier, som jeg ikke mener vi kan tage patent på som danske, og heldigvis for det, for det er da en god ting, at man andre steder i verden også kæmper for ligestilling og for demokrati.
Netop demokrati, lighed, ligeværd og frihedsrettigheder er faktisk nogle af de værdier, som Enhedslisten hver eneste dag kæmper for, ikke bare for at fastholde dem, men for at styrke dem.
Desværre har vi bare set, at nogle af de rettigheder bliver forringet under dække af den stramme udlændingepolitik.
Altså, i et forsøg på at forsvare nogle og gøre vilkårene bedre for nogle så strammer man faktisk netop de grundlæggende frihedsrettigheder.
Det betyder jo bl.a., at vi i Danmark har lovgivning om, hvad for noget tøj kvinder må have på – noget, jeg selv mener burde høre fortiden til, og som i den grad ikke er et udtryk for ligestilling.
Det betyder også, at vi har lovgivning, som betyder, at man får en bestemt straf, faktisk en dobbeltstraf, hvis det bliver begået i et bestemt område af landet.
Statsministeren sagde i sin tale i dag, at vi skal tale åbent og ærligt om problemerne.
Det er jeg fuldstændig enig i.
Så lad os nu kalde tingene det, de er, i stedet for at gøre alt til et spørgsmål om udlændingepolitik.
F.eks. er både boligpolitik, retspolitik og socialpolitik blevet gjort til et spørgsmål om udlændingepolitik, og måske er det derfor, at vi ikke får løst de problemer, vi står med.
For jeg mener bestemt, at vi står med nogle problemer, også på integrationsområdet.
Folk flygter af en grund, og mange kommer med krigstraumer eller torturskader.
De færreste taler perfekt dansk, når de kommer – uanset om de kommer som asylansøgere eller kvoteflygtninge, taler de sjældent perfekt dansk.
Men jeg synes, at det at kritisere den manglende integration, samtidig med at man har det såkaldte paradigmeskift og andre tiltag, som både Socialdemokraterne og højrefløjen bakker op om, hvor man jo har fjernet integration som målsætning og erstattet det med mantraet »de skal hjem«, er som at blæse og have mel i munden.
Allerede i foråret 2015 gennemførte SR-regeringen en lovgivning, som indførte midlertidig beskyttelsesstatus; vi har repatrieringssamtaler, hvor vi giver folk penge for at tage hjem, for at fortælle dem, at de altså ikke er velkomne her.
Det er benspænd, mener jeg, for integrationen.
Betyder det så, at den enkelte ikke har et ansvar?
Nej, det mener jeg sådan set ikke, for den enkelte har et ansvar.
Men de to ting skal jo spille sammen, og jeg synes, at et godt eksempel på det er, at der er mange flere, der har meldt sig til at lære at tale dansk, som er en forudsætning for den gode integration, efter at vi har fjernet brugerbetalingen.
Jeg ville sige mange flere ting, men jeg har ikke mere taletid.
Enhedslisten kan bakke op om den vedtagelsestekst, som hr. Carl Valentin læste op.