runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Inger Støjberg (V), 2019-04-02:
Nu er vi jo altså grundlæggende uenige om de her ting, og hvis hr. Holger K. Nielsen ville læse de her rapporter igennem, så ville hr. Holger K. Nielsen jo altså også støde på det faktum i de rapporter, at forholdene ikke er kritisable på den måde.
Det er rigtigt, at nogle ønsker, at der skulle være køleskabe på værelserne, og at nogle ønsker, at man selv skulle kunne lave mad, men grundlæggende er rammerne i orden.
Det, der gør, at nogle af de her børn mistrives eller i hvert fald er i risiko for det, er jo, at de er bragt i den her situation, men det er de af deres forældre, fordi deres forældre ikke følger myndighedernes anvisninger om at forlade Danmark.
Det åg kan vi ikke tage af de her børns skuldre.
Vi kan gøre så meget andet, og det mener jeg også vi gør.
Holger K. Nielsen (SF), 2019-04-02:
Men de undersøgelser, der bliver lavet, viser det modsatte.
Jeg må sige, at det er interessant om end ikke overraskende, at ministeren jo er fuldstændig ligeglad med de ting, som bl.a. Røde Kors fremlægger, hvor man kan se, at børnene mistrives.
At et så lille ønske som selvhushold, altså at de får lov til at spise deres aftensmad sammen som en familie ligesom andre familier, ikke kan blive opfyldt, er jo det, som er så småligt i den måde, man laver politik på her i Danmark, hvor det viser sig, at det at være hård i filten over for udlændinge er vigtigere end hensynet til de børn.
Inger Støjberg (V), 2019-04-02:
Nu må hr. Holger K. Nielsen jo selv stå inde for de udtryk, han omtaler mig med.
Når det er sagt, vil jeg sige, at jeg rent faktisk mener, at vi sagtens kan stå inde for og være tilfredse med de forhold, som børnene på f.eks. Udrejsecenter Sjælsmark har.
Der er undervisning, der er fritidsaktiviteter, og i det hele taget er rammerne i orden.
Det, som vi ikke kan gøre for de her børn, er at tage det åg fra deres skuldre, at de har forældre, der har bragt dem i den her situation, men vi kan gøre så meget andet, og det mener jeg også at vi gør i dag.
Holger K. Nielsen (SF), 2019-04-02:
Jeg kan jo ikke sige, at ministerens besvarelse overraskede mig.
Hun har gjort det til et varemærke for sig selv at være hård i filten i alle de her spørgsmål – og jo hårdere jo bedre.
Men det, som vi ligesom er optaget af, er, at de børn, der er dér, ikke skal lide under, at der er de her forhold på Udrejsecenter Sjælsmark og andre asylcentre.
Det, som er afgørende for os, er bare, at det ikke er børnene, der skal lide under det her.
Det ved jeg så godt at ministeren er meget uenig i.
Hun er sådan set ret ligeglad med, om børnene får det dårligere.
Claus Hjort Frederiksen (V), 2019-04-02:
Generelt er der jo et rekrutteringsproblem, både for så vidt angår FE og Center for Cybersikkerhed, men også i virksomhederne.
Derfor kan man sige, at vi måske er i en lidt uheldig situation, hvor vi alle sammen kæmper om de for få eksperter, der så findes i samfundet.
Derfor vil en af de store opgaver i de kommende år være at styrke uddannelsen inden for de her områder.
Rent konkret i forhold til de der hackere, som FE efterspørger, har interessen vist sig umådelig stor for at komme på den uddannelse, som ligger i FE's arbejde.
Så rent konkret er der ikke rekrutteringsproblemer til det såkaldte hackerakademi.
Søren Søndergaard (EL), 2019-04-02:
Tak, formand.
Jeg vil starte med at sige tak til hr. Holger K. Nielsen for at genfremsætte sit forslag fra sidste samling om at pålægge regeringen at udarbejde en plan for større hensyntagen til børns trivsel på danske asylcentre.
Det her forslag er efter vores opfattelse så indlysende, at det burde kunne vedtages enstemmigt, for hvem kan være imod, at børns trivsel forbedres, også inden for de rammer, som nu engang eksisterer?
Det kan man vel egentlig kun være imod, hvis man ønsker at tage børnene som gidsler i et forsøg på at presse børnenes forældre til at gøre noget bestemt, f.eks. at skrive under på, at de frivilligt rejser hjem til et land, hvor de med rette eller urette frygter for at blive udsat for forfølgelse, tortur eller i værste fald død.
Vi kan sådan set godt forstå, at et flertal i Folketinget ønsker at sanktionere de forældre, som ikke følger myndighedernes afgørelser, også selv om vi ikke mener, at sanktionerne fører til det ønskede mål.
Men vi har ingen forståelse for, hvis det samme flertal så ikke vil være med til at gøre alt for at undgå, at disse sanktioner går ud over uskyldige børn.
I Enhedslisten ønsker vi simpelt hen ikke at være med til at tage børn som gidsler.
Det er, at man f.eks. skal lov til at lave sin egen mad, eller at der f.eks. skal være et maksimum på, hvor mange gange et barn kan flyttes rundt mellem forskellige asylcentre.
Tror nogen helt seriøst på, at retten til at lave sin egen mad er det, der skulle få et flygtningepar med to små børn fra Syrien på flugt fra Islamisk Stat til at vælge et udsigtsløst ophold på et asylcenter frem for at rejse hjem?
Det er jo næsten latterligt.
Altså, man ser det for sig: De sidder der på asylcenteret, og så tænker de, at nu må vi hellere tage hjem, og så bliver der vedtaget et forslag om, at de må lave deres egen mad, og så siger de, at, nå, så vil de sidde her i 20 år i stedet for.
Retten til at lave deres egen mad og spise med deres børn er ikke det, der gør, at folk vælger en udsigtsløs tilværelse på et asylcenter.
Og når man påstår det, er det ene og alene, fordi man leder efter nogle midler til at tage børnene som gidsler mod forældrene.
Det er vi fra Enhedslistens side sådan set fuldstændig enige i, og det ligger også i forlængelse af de forslag, som vi har fremsat sammen, senest om at lade flygtningefamilier med børn på Udrejsecenter Sjælsmark bo uden for dette center, sådan som det i øvrigt var tidligere.
Præcis derfor er vi måske også noget skeptiske over for, om det kan lade sig gøre at forbedre trivslen for børn på danske asylcentre væsentligt med nogle – og jeg citerer fra forslaget – ganske simple redskaber, som der står i bemærkningerne.
Men det må komme an på en prøve.
Og når det gælder uskyldige børn og babyer, så er enhver nok så lille forbedring et fremskridt i forhold til den nuværende situation, en situation, hvor vi ikke bare affinder os med, at børn bliver skadet for livet, men hvor vi også som samfund er i gang med at underminere vores eget humanistiske grundlag.
Tak igen til forslagsstillerne.
Enhedslisten kan støtte forslaget, og vi skal hilse fra Alternativet og sige, at det kan de også.
Henrik Dahl (LA), 2019-04-02:
Tak for ordet.
Det er vigtigt at forstå, hvordan man kvalificerer sig til et ophold på et udrejsecenter.
Det gør man ved først at få afslag på asyl og så nægte at tage konsekvensen af, at man ikke har noget opholdsgrundlag i Danmark, og rejse til et land, hvor man har opholdstilladelse.
Det kunne f.eks. være et land, hvor man er statsborger, men det vil jeg ikke blande mig i.
Hvis en selv og ens familie har passeret de her trin, er det udrejsecenteret, man bliver indkvarteret på.
Jeg synes i forvejen, at det er uacceptabelt, at man ikke vil efterleve myndighedernes afgørelser, og jeg synes, det er endnu mere uacceptabelt, at man tager sine børn som gidsler og giver dem et dårligere og mere usikkert liv, end de kunne få, hvis deres forældre slog sig permanent ned i et land, hvor de har opholds- og arbejdstilladelse.
Det er ikke den danske stats eller det danske samfunds ansvar, at børn trives, når forældrene lever i bedste velgående og til fulde har de evner, der er nødvendige for at sikre velfærden.
Det er forældrenes ansvar, og de svigter deres børn, når de lader dem leve i et limbo i stedet for at rejse til et land, hvor de er statsborgere.
Jeg synes faktisk, det er underligt, at vi overhovedet skal have den her diskussion.
Det er, som om der kunne være tvivl om, hvor ansvaret var placeret.
Det burde der ikke være.
Men det er klart, at når vores samfund i så mange år ikke har lagt vægt på de klassiske borgerdyder og på den måde har forsømt at indrette sig på begreber som ansvar og pligt, må det gå galt.
At give efter for afpresning er ikke kun forkert ud fra det princip, at afpresning ikke skal kunne betale sig; det vil også være et kæmpe svigt, når det gælder om at opretholde de sidste rester af ansvarsbevidsthed og pligtfølelse i samfundet.
Og derfor kan Liberal Alliance ikke støtte forslaget.
Inger Støjberg (V), 2019-04-02:
Det udstrækker sig netop også til en lille gruppe.
Men ligegyldigt hvordan man vender og drejer det, er det jo en lille gruppe, hvis det er sandt, at der cirka har været fem indskrevet i gennemsnit pr. år igennem de sidste 4 år.
Så det er en lille gruppe, ligegyldigt hvordan man vender og drejer det.
og at det, hvis man holder de her grupper adskilt, rent faktisk kan være med til at opbygge fordomme eller måske at holde fast i nogle af de forestillinger og fordomme, som nogle måtte have.
Der synes jeg altså, at argumentationen fra RED Safehouse er meget, meget stærk i forhold til at sige, at noget af det, som vi ønsker at nedbryde i det danske samfund, netop er fordomme, og derfor er det godt, at RED Safehouse også er med til det.
Så man kan jo vende og dreje det, som man vil, og det kan jeg høre at fru Pernille Skipper gør.
Men jeg er godt klar over, at det bare ikke er Enhedslistens dagsorden.
Pernille Skipper (EL), 2019-04-02:
Jeg hæfter mig ved ministerens argumentation om, at der her er at gøre med en for lille gruppe.
Det tror jeg var ministerens helt nøjagtige ord.
Det var simpelt hen en for lille gruppe til, at man vil oprette et særligt krisecenter.
Så hæfter jeg mig ved, at ministeren har henvendt sig til RED Safehouse og refererer, at de mener, at deres tilbud er tilstrækkeligt.
Men hvis man spørger de mennesker, som det her forslag rent faktisk handler om, altså mennesker, som både har minoritetsbaggrund og er lgbtq+-personer, så siger de faktisk, at det safehouse, der er hos RED, ikke er tilstrækkeligt.
For det, man må forstå, er jo, at de har nogle problematikker omkring deres minoritetsbaggrund, men at de også har nogle særlige problemstillinger som lgbtq+-personer, og det er ikke nødvendigvis foreneligt i et tilbud, som er bygget op om at henvende sig til heteroseksuelle personer.
Og der er ligefrem fortællinger om, at nogle af de mennesker, der har henvendt sig på de krisecentre, der eksisterer, dér har oplevet diskrimination.
Hvorfor udstrækker det sig ikke til en lille gruppe?
Inger Støjberg (V), 2019-04-02:
Jeg vil gerne indlede med at sige tak for muligheden for at drøfte de udfordringer, som gruppen af lgbtq-personer med etnisk minoritetsbaggrund rent faktisk har.
Når man kommer til Danmark skal man indrette sig, og det gælder også, når det handler om at acceptere andre menneskers seksualitet.
Men det er desværre et faktum, at lgbtq-personer med indvandrerbaggrund alt for ofte mødes med både fordomme og med vold.
F.eks. mener 22 pct. af minoritetsetniske mænd, at homoseksualitet ikke bør accepteres i samfundet, og der er 39 pct. blandt minoritetsetniske personer, der opfatter homoseksualitet som en religiøs synd, og hele 54 pct. anser homoseksualitet som unaturligt.
Vi ved også, at presset ofte kommer fra deres egne familier og det etniske minoritetsmiljø, og at den vold, der rammer den her gruppe, meget ofte er æresrelateret.
Så selvfølgelig skal vi tilbyde den her gruppe med minoritetsbaggrund, altså lgbtq-personer med minoritetsbaggrund, et sikkert sted at være, når der er brug for det.
I 2018 fremlagde vi i regeringen en handlingsplan om tryghed og trivsel for lgbti-personer.
Den er forankret hos ligestillingsministeren, og handlingsplanen omfatter naturligvis også gruppen af mennesker med etnisk minoritetsbaggrund.
Der er også initiativer i handlingsplanen, der særlig er målrettet etniske minoriteter, og vi støtter bl.a. foreninger, der arbejder med at forbedre forholdene for netop lgbtq-personer blandt indvandrere.
Der er også i handlingsplanen afsat midler til samarbejde og vidensdeling imellem de forskellige aktører på området, f.eks. også RED Safehouse.
Når vi så i dag skal drøfte behovet for et særligt krisecenter, er der to ting, jeg synes der er vigtige.
Den ene ting er, om det er en god idé at skille minoritetsetniske lgbtq-personer fra andre unge med lignende problemer omkring æresrelaterede konflikter og negativ social kontrol.
Jeg ved fra RED Center mod æresrelaterede konflikter, at de allerede i dag selvfølgelig også tager imod minoritetsetniske lgbtq-personer både i deres rådgivningstilbud og i deres sikrede botilbud.
Det er REDs vurdering, at både safehousedelen og rådgivningstilbuddet kan rumme målgruppen, og hos RED er udgangspunktet at møde den enkelte med åbenhed, respekt og anerkendelse fuldstændig uanset køn, seksualitet og identitet.
RED er ikke målrettet heteroseksuelle personer.
Faktisk peger RED på nogle af de fordele, der vil være, ved netop at have både lgbtq-unge sammen med andre unge, der er ramt af alvorlige æresrelaterede konflikter.
Bl.a. kan et fælles ophold være med til gensidigt at reducere fordommene imellem de her grupper.
Det er også REDs erfaring, at de unge får styrket oplevelsen af, at de har fælles udfordringer frem for fokus på de forskelle, der måtte være imellem dem.
Men selvfølgelig skal vi sikre, at de eksisterende tilbud har den nødvendige forståelse, også den nødvendige faglige viden og den erfaring, der skal til, for at imødekomme målgruppens særlige behov, og det ved jeg også at RED er fuldstændig enig i.
Holger K. Nielsen (SF), 2019-04-02:
Det er jo rigtigt; det er meget godt lige at blive gjort opmærksom på den gamle diskussion.
Det var jo Dansk Folkeparti og hr. Søren Krarup og det flertal der, som var meget optagede af, at forældre skulle have lov til at banke deres børn.
De fik heldigvis ikke flertal for det.
Men det er da rigtigt, at den debat også giver nogle mindelser i forhold til det, som vi ser i dag, ja.
Søren Søndergaard (EL), 2019-04-02:
Når alle siger, at de vil gøre det godt for børnene, skulle man tænke, at alle godt ville gøre sådan nogle småting, som jo ikke er afgørende for, om folk vælger at blive siddende på et udrejsecenter et år mere eller mindre, hvis det var en forbedring for børnene.
Det er sådan en repetition af den holdning, der hedder, at man accepterer, at det går ud over børnene, hvis det er forældrene, der enten har retten til det eller har ansvaret for det.
Holger K. Nielsen (SF), 2019-04-02:
Ja, i hvert fald kan man sige, at det er et perspektiv, som man bruger i forhold til de her mennesker.
Mig bekendt er det jo ikke noget, som man ellers bruger som udgangspunkt for at behandle børn.
Som jeg sagde, er det jo ikke normalt, at børnene, om jeg så må sige, skal straffes for deres forældres synder.
Deri ligger der jo et eller andet ideologisk tiltag, kan man sige, hvor ministeren og flertallet her i Folketinget ligesom har gjort det til en prøve for deres politiske kunnen, at de kan være så barske som muligt over for asylansøgere.
Søren Søndergaard (EL), 2019-04-02:
Men jeg kunne egentlig godt tænke mig spørge: Ser hr. Holger K. Nielsen noget mere sådan ideologisk bag det her, altså i forhold til der med, at næsten uanset hvad, så er børnene forældrenes ansvar, og hvis forældrene godt vil behandle deres børn dårligt, skal vi sådan set affinde os med det?
Ser ordføreren det også i sådan et lidt mere bredt perspektiv?
Pelle Dragsted (EL), 2019-04-02:
Nej, sådan tror jeg heller ikke det generelt er, men jeg synes alligevel, at der er en skelnen mellem der, hvor man bare har ret til, om jeg så må sige, at blive hørt, og der, hvor man faktisk har nogle formelle muligheder for at få sat noget på dagsordenen som i det her tilfælde – eller for den sags skyld, når noget bliver lagt ud til en folkeafstemning.
Det er selvfølgelig lidt i forlængelse af statsministerens tale og den diskussion, vi lige nu har, om sundhedsreformen; altså spørgsmålet om, om det er bedre med regionerne, hvor nogle er folkevalgte, som så tager nogle beslutninger, eller om det er bedre med nogle borgerråd.
Jeg synes, det er en relevant diskussion.
Vores primære modvilje mod regeringens forslag handler heller ikke om det her.
Det handler om, at vi ikke tror, at det, der er brug for lige nu i sundhedsvæsenet, er en stor ny strukturreform, men tværtimod nogle flere kollegaer derude.
Men det er jo en diskussion, der handler om – og det er ikke, fordi jeg vil skyde nogen i skoen, at de her mennesker ikke får indflydelse – at der er forskel på, at man har nogle borgerråd, som har noget indsigelsesret, og som der skal lyttes til, og så at vi faktisk har nogle strukturer, hvor folkevalgte tager beslutningerne.
Det er jo den debat, vi har lige nu, om sundhedsreformen, men uden at jeg er ekspert på den, for det er ikke mig, der er ordfører på området, synes jeg, at det er en spændende diskussion.
Begge dele har jo styrker i sig, nemlig både der, hvor man har nogle råd, som ikke har formel indflydelse, men som der skal lyttes til, og der, hvor man har en formel indflydelse, men måske i en lidt mere struktureret form.
Det er nogle af de institutioner, som Hal Koch bl.a. beskæftiger sig med.
Hvad er demokrati?
Er det, når vi stemmer, eller er det, når vi sætter os ned og snakker sammen?
Jeg tror, at begge ting er vigtige.
Ud over at vi kan have mange uenigheder om sundhedsreformen, er det jo en ret principiel diskussion, den rejser, og også en vigtig diskussion.
Karen Ellemann (V), 2019-04-02:
Det er interessant at lytte til, og derfor vil jeg bruge muligheden for at få det foldet lidt mere ud.
Jeg vil bare gerne stille et helt konkret spørgsmål, for man fik det indtryk under hr. Pelle Dragsteds ordførertale, at der foregår sådan skinmanøvrer med høringer – siger jeg i gåseøjne – altså høringer, hvor man alligevel ikke lytter til, hvad der bliver sagt.
Det vil jeg da gerne bede ordføreren om at uddybe, for det er ikke den slags høringer, jeg deltager i.
Jeg kan sagtens lytte – også til en masse mennesker, jeg kan være uenig med – og det kan også godt afstedkomme, at jeg ikke rykker mig, men derfor har det dog været en høring.
At blive hørt er jo ikke nødvendigvis det samme som at få ret.
Så jeg vil bede ordføreren om at udfolde det billede af, at høringer skulle være en skinmanøvre – det håber jeg ikke er sådan, ordføreren ser på det.
Pelle Dragsted (EL), 2019-04-02:
Det har jeg så 1 minut til, har jeg lige fået at vide af formanden.
Hvis jeg skulle pege på tre ting, jeg ville gøre, skulle det sådan meget, meget hurtigt være, at jeg for det første ville få ryddet op i nogle af de problemer, vi har i vores folkestyre.
Og her nævner jeg bare offentlighedslov og partistøtte, og så skal jeg nok lade være med at sige mere, for jeg har ikke lyst til at ødelægge den i øvrigt gode stemning.
Så ville jeg for det andet kigge på de diskussioner med borgerting, måske ikke lige i den form, som det er fremsat, men diskutere mulighederne for en egentlig mere direkte inddragelse.
Det trejde er spørgsmålet om det erhvervsdemokratiske område.
Det er noget, der går på tværs af partier, for vi har et land, som har en lang tradition for, at ejerskabet i vores virksomheder faktisk er bredt ud til rigtig mange mennesker.
Det er interessant, at det er lykkedes alle de her erhvervsdemokratiske virksomheder lige fra de store andelsvirksomheder, Arla og Danish Crown, og ud til de helt små medarbejderejede kooperativer, men også Coop og andre, at lave en fælles tænketank.
Man er måske ved at genopdage sig selv lidt og betydningen af det, og det er måske ikke så underligt i en tid, hvor vi ser en ekstrem koncentration af ejerskab i de store tech-virksomheder og andet.
Der er en nyfunden interesse – og det er ikke kun i Danmark, det er i hele verden – for, hvordan man kan brede ejerskabet og dermed også demokratiet ud til langt flere i vores erhvervsliv.
Uffe Elbæk (ALT), 2019-04-02:
Allerførst vil jeg sige tak for de pæne ord, og så vil jeg faktisk give hr. Pelle Dragsted mulighed for at sige noget mere om alle de gode ideer.
Hvordan styrker vi demokratiet ude på virksomhederne, hvordan styrker vi demokratiet i institutionerne, hvad er det for nogle modeller?
Karen Ellemann (V), 2019-04-02:
Jeg reagerede først på, at jeg forstod det, som om Uffe Elbæk hørte min tale som et forsigtigt ja.
Det forstod jeg så var referencen til den socialdemokratiske tale, fordi jeg netop klart tilkendegav, at jeg umiddelbart – og nu har vi jo ikke se det konkrete forslag – forestiller mig, at vi ikke støtter det.
Jeg vil gerne prøve at eksemplificere det med nogle af de borgerforslag, der så har været behandlet i salen.
Hvad angår eksemplet med en klimalov, er det jo indiskutabelt, at det var blevet en del af en folketingsdebat uanset hvad.
Det står jo i regeringens program.
Så det krævede ikke et borgerforslag og 50.000 underskrifter at få en klimalov og en klimadiskussion i Folketingssalen.
Et andet eksempel var eksemplet med muligheden for at kunne uddanne sig flere gange, altså tage dobbeltuddannelser.
Det var præcis blevet behandlet i Folketingssalen ad helt almindelig vej, kan man sige, i form af lovforslag osv., og så var det jo en gentagelse, for vi havde haft den politiske debat.
Resultatet af det borgerforslag blev en kopi af den politiske debat, der havde været.
Så derfor betragter jeg sådan set i den sammenhæng, altså helt specifikt på det her område, redskabet som overflødigt.
Uffe Elbæk (ALT), 2019-04-02:
Det var ellers et interessant spørgsmål, hr. Pelle Dragsted rejste her, og jeg kan i hvert fald sige, at Alternativet jo har foreslået en egentlig kooperationslov, så mon ikke vi får lov til at få den debat hernede i salen?
Men jeg har lige et spørgsmål til Venstre, lidt ligesom jeg stillede et spørgsmål til Socialdemokratiet, hvor jeg hørte sådan et lidt forsigtigt ja.
Det står stadig væk lidt ude i tågerne.
Men det, vi rent faktisk kan se, er nogle vigtige samfundsmæssige tematikker, som har fået de her 50.000 menneskers opbakning.
Altså, jeg har fuld respekt for alt det, vi snakker om, om det repræsentative demokrati, men hvorfor sige: Nej, det vil vi ikke?
Hvad er der i det, som Venstre synes er en dårlig idé?
Karen Ellemann (V), 2019-04-02:
Det er det, man må kalde et godt spørgsmål, og måske sådan lidt ud over, hvad vi har en forespørgselsdebat om – og dog.
Men jeg kender simpelt hen ikke rapporten, og dermed er det lidt svært at stå og kommentere nogle anbefalinger.
Men generelt må jeg sige, at den måde, man arbejder med repræsentantskaber på, og man arbejder med, at man har board of trustees og forskellige repræsentanter, man gerne vil have til at komme med gode forslag til, hvordan virksomheden skal fungere, og generalforsamlinger osv., er ét demokratisk element.
Kom med de konkrete forslag, for vi har jo altså lavet mange initiativer i forhold til deleøkonomi osv., så vi er ikke låst fast, sådan som vi ser det.