Christian Juhl (EL), 2020-10-20:
Tak for det.
Der er en stigende stormagtsrivalisering i Arktis, og der sker en systematisk oprustning fra både Ruslands og USA's side.
Danmark har også øget sin militære tilstedeværelse.
Kampen om råstoffer og muligheder for profit bliver hård.
Tingene ændrer sig så hurtigt, at den nuværende danske strategi er forældet, og derfor er det vigtigt, at vi får en ny strategi for Arktis i rigsfællesskabet.
Vores første møde med kollegaer fra Grønland og Færøerne var meget frugtbart.
På lige fod drøftede vi ved en stor konference over nettet seks områder, som er vigtige for os alle: At det er et fredeligt og sikkert Arktis; at der er et tillidsfuldt og regionalt og internationalt samarbejde; at mennesker i Arktis skal i centrum; at der skal ske en bæredygtig økonomisk udvikling; at beskyttelse af natur og miljø og klima er vigtigt; at ny viden og forskning om Arktis skal styrkes.
Der var virkelig lagt op til en frugtbar og ligeværdig fælles strategi mellem de tre dele af rigsfællesskabet for parlamentarikere, ministre og civilsamfund, men sådan er det ikke ment.
Resten af arbejdet skal foregå i samarbejde mellem de tre ministre og deres embedsfolk, og det er dem, der slår sømmet i til sidst.
Jeg troede, at vi nu stod over for et nybrud fra udenrigsministerens side.
En ny regering, en ny tid og en ny indflydelse
Men nej, alt er ved det gamle.
Vi kunne måske tage ved lære af f.eks. Folketingets arbejde med en ny strategi for udviklingssamarbejde i den tredje verden.
Her mødes ordførerne, der har sat en længere proces i gang for at forny den nuværende strategi, og civilsamfundsorganisationer byder ind med forslag.
Det er Folketingets flertal, der afgør, hvordan den endelige strategi skal se ud.
Jeg ser gerne, at udenrigsministeren lærer af sin kollega, udviklingsministeren.
For Enhedslisten er der to bærende principper for aktivitet i Arktis.
Det første er, at alle aktiviteter skal tage hensyn til de mennesker, der lever i Arktis.
Der er ufattelig mange økonomiske interesser, der er ufattelig mange militære og sikkerhedsmæssige interesser i Arktis, men det må fra først til sidst altid være et spørgsmål om, hvordan de mennesker, der lever i Arktis, får et godt og bæredygtigt liv.
Vi skal respektere retten til selvbestemmelse og hensynet til oprindelige folk.
Det andet princip er, at alle aktiviteter, vi sætter i gang i Arktis, skal baseres på bæredygtige principper under optimal hensyntagen til den meget følsomme natur, der står over for forandringer på grund af klimaændringerne.
Arktis er mere udsat for klimaændringer end resten af kloden, fordi temperaturstigningerne her er 2-3 gange så store.
Det er vigtigt, at vi fastholder aftalen fra Ilulissat i 2008 om, at Arktis skal være et militært lavspændingsområde, og at alle uenigheder om Arktis skal løses via forhandling på baggrund af den internationale folkeret.
Uden Danmarks samarbejde med Grønland og Færøerne i rigsfællesskabet ville Danmark ikke have nogen særlig indflydelse i Arktis.
Derfor er det vigtigt, at vi giver Grønland og Færøerne optimal indflydelse i Arktisk Råd og i andre fora og forhandlinger om Arktis.
Udenrigsministeren kalder denne nye stormagtsrivalisering, der sker i Arktis, for ny dynamik i Arktis.
Vi har to forskellige opfattelser af ordet dynamik, kan jeg høre.
Udenrigsministeren byder i redegørelsen USA's anden flåde velkommen i området og lover øget dansk militær tilstedeværelse, vel vidende at det sammen med russernes aktiviteter er starten på en oprustningsspiral, som er det modsatte af, hvad der står i Ilulissataftalen.
Jeg ved ikke, hvor længe han har tænkt sig at kalde USA for kongerigets nærmeste allierede.
Det er en køn allieret, vi har i øjeblikket, som opsiger den ene internationale aftale efter den anden, og som i øvrigt forlod op imod 30 militærbaser i Grønland uden at rydde op efter sig.
Vores sikkerhed ligger i internationale aftaler om nedrustning og en stærkere indsats for, at alle arktiske stater overholder Ilulissaterklæringens principper.
Vores sikkerhed ligger i et nordisk alternativ til stormagternes rivalisering i Arktis.
Jeg kunne fint forestille mig, at de kloge udenrigsministre i Norden satte sig sammen og sagde: Hvordan kan vi blive et alternativ?
Vi er lige så store og lige så stærke som de andre, når det drejer sig om økonomi og indsigt i, hvad der sker i Arktis, og med hensyn til forskningskapacitet osv.
Jeg blev lidt overrasket over, at en radikal ordfører synes, det er okay, at vi skal opruste i Arktis.
Jeg troede, og det havde jeg forstået på tidligere indlæg fra ordføreren, at vi skulle stå fast på principperne i Ilulissataftalen om, at det skal ske på lavspænding, at det skal være en fredelig udvikling, og at det skal være en bæredygtig udvikling osv., som ordføreren også startede med at sige.
Tror ordføreren, at det, når vi står i en situation, hvor russerne opruster, hvor amerikanerne opruster, og hvor kineserne er meget interesserede, så vil opfattes som andet end en deltagelse i oprustningsspiralen, at Danmark også gør det, eller tror ordføreren på, at det f.eks. kan lade sig gøre at lave freds- og konfliktløsning med ikkemilitære midler i et område som Arktis?