Anders Samuelsen (LA), 2017-03-24:
Tak for en god og spændende debat.
Jeg synes, at vi er kommet rigtig godt rundt om de store spørgsmål, som vi i EU vil skulle tage stilling til i den kommende tid.
Lad mig komme rundt om nogle af de emner, som er blevet berørt.
Der er det med EU's fremtid.
Herunder synes jeg også det er værd lige at komme med et par ord om Kommissionens hvidbog.
Jeg er glad for, at vi også i dag har fået taget hul på den debat.
Man er ikke i tvivl om, at der er forskellige synspunkter om det, fra de meget proeuropæiske synspunkter til en vel, må man forstå, lyst til at få meldt Danmark helt ud af EU.
Til det er der måske så at tilføje, at der er målinger, der viser, at der er 13 pct. af danskerne, som deler det synspunkt.
Det er jo ikke, fordi det er overvældende.
Men det er da en debat, som vi skal tage med åben pande.
På mødet i Rom i morgen på 60-året for Romtraktaten er det naturligt at gøre status over, hvad vi har opnået, og hvor vi skal hen, ikke mindst i en verden, hvor vi er udfordret, og hvor sikkerhedstrusler fra Rusland og terrorister også er noget, der er på dagsordenen; hvor ikke alle følger de internationale spilleregler, og hvor en ny amerikansk administration rejser mange spørgsmål, og hvor der også er afgørende valg på vej i både Tyskland og Frankrig.
Og der er ikke mindst den økonomiske krise, som endnu ikke helt har sluppet sit tag i Sydeuropa.
Så der er meget på spil også for EU.
Jeg synes, det er positivt, at Kommissionen for nylig har leveret en hvidbog, der opstiller forskellige scenarier for EU i 2025.
De er sat på spidsen, det skriver Kommissionen også selv, men det giver os alligevel en mulighed for at tænke og reflektere over, hvad det egentlig er for et samarbejde, som vi vil have med hinanden.
Det var også noget af det, som hr. Holger K. Nielsen var inde på i sin ordførertale.
Vi er ved starten af en refleksionsproces, og hvidbogen vil i løbet af foråret og sommeren blive fulgt op af en række refleksionspapirer om ØMU'en, om det sociale Europa, om forsvarspolitik, om globalisering og om EU's egne indtægter.
Det tror jeg.
Brexit er også blevet berørt i den debat, som vi har haft i dag.
Der afventer vi jo nu den britiske aktivering af artikel 50, notifikationen på onsdag.
Med den vil vi få et mere fuldstændigt billede af, hvad det er, Storbritannien egentlig ønsker sig.
Vores tilgang til forhandlingerne vil naturligvis være at sikre danske borgeres og danske virksomheders interesser.
Og interesser er der jo mange af, f.eks. på landbrugs- og fiskeriområdet.
Det skal vi ikke være blinde for.
Der er indbetalingerne til EU's budget, det indre marked og danske statsborgere i Storbritannien.
De skal have ordentlige rettigheder.
Vi ønsker fra regeringens side en relativt hurtig afklaring af principperne for de vigtigste dele af skilsmissen som f.eks. det finansielle mellemværende mellem EU og Storbritannien og EU-borgernes rettigheder i Storbritannien.
Det vil skabe, tror vi, de bedst mulige rammer for at forhandle en fremtidig aftale, som naturligvis skal balancere rettigheder og pligter.
Migrationsspørgsmålet har også været berørt flere gange i løbet af debatten.
Redegørelsen beskriver de mange fremskridt, der er sket i EU på migrationsområdet i 2016.
Heldigvis står vi i dag et helt andet sted, end vi gjorde for 1 år siden.
Indgåelsen af EU-Tyrkiet-aftalen har været medvirkende til, at tilstrømningen af irregulære migranter til Grækenland er faldet drastisk, og lukningen af Vestbalkanruten har begrænset strømmene videre op i Europa.
En af de største udfordringer lige nu er den centrale Middelhavsrute.
Her kommer godt 90 pct. til Italien via Libyen.
Derfor yder EU også bistand til Libyen, særlig i forhold til kapacitetsopbygning og styrkelse af den libyske grænsekontrol.
Det er klart, at der ikke er nemme løsninger, når det handler om migration, men det er også klart, at en del af de holdbare løsninger, som kan komme til at virke, og som virker, også er fælleseuropæiske løsninger.
Sådan er der mange områder, hvor EU for mig at se klart er en vigtig spiller, et internationalt forum, som er vigtigt for Danmark.
Det skal vi værne om.
EU-samarbejdet har skabt og vil fortsat skabe store og konkrete resultater, som vi har gavn af hver eneste dag, men vi er måske blevet så vant til dem, at vi nogle gange tager dem for givet.
Det synes jeg vel sådan set kom til udtryk i den folkehøring, som vi også var en del, der på den ene eller den anden måde deltog i, og som Folketinget havde arrangeret her for nylig.
Jo mere viden, deltagerne fik om sådan det konkrete i EU-samarbejdet, jo mere positive blev de jo faktisk, viste de målinger, som blev lavet undervejs.
Så måske er oplysning her også en del af vejen frem.
Det indre marked er en af EU's allerstørste succeser.
Det, at vi handler sammen, har gjort, at vores BNP ifølge nogle opgørelser er godt 100 mia. kr. højere og reallønnen næsten 10 pct. højere, end hvis vi ikke havde været med.
Det svarer faktisk til – ifølge den undersøgelse, som jeg henviser til her – at et helt almindeligt LO-ægtepar i ejerbolig årligt har en merindtægt på 65.000 kr.
Det er ikke småpenge.
Det indre marked har nedbragt barrierer for handel og investeringer og arbejdskraftmobilitet, og det har givet større markedsefterspørgsel, produktivitetsgevinster og et øget arbejdsudbud.
Det har gjort dansk økonomi stærkere, fordi Danmark er kendetegnet ved, at vi altid, og det har vi en lang historie for, har været en økonomi, som er afhængig af, at vi handler med andre, at vi agerer globalt, og at vi er nogle, der ser ud over landets grænser.
Den udvikling skal fortsætte, og EU skal styrkes på de områder, der har skabt størst betydning for Danmarks muligheder for at klare sig i den globale konkurrence.
Regeringen vil fortsat arbejde for et stærkt fokus på at skabe vækst og beskæftigelse gennem også et bedre fungerende indre marked.
Her tænker jeg særlig på et velfungerende indre marked inden for store områder som energi og også det digitale indre marked.
EU er også et af de vigtige redskaber, som vi har, i forhold til at sikre overholdelse af internationale spilleregler.
Vi skal bruge kræfterne på i fællesskab at finde de rigtige løsninger, også når det gælder håndteringen af protektionistiske tiltag fra nogle af vores vigtigste handelspartnere.
Her er svaret heller ikke, at vi bare lukker os om os selv.
Vi har en større fylde, når vi står skulder ved skulder med andre.
For eksport og frihandel – det synes jeg er værd at understrege – er med til at skabe job og vækst, og det er det, der finansierer det velfærdssamfund, som der er bred opbakning til i Danmark.
I oktober sidste år blev faktisk den mest ambitiøse handelsaftale, som EU nogen sinde har indgået, underskrevet, og den er på vej igennem Folketingssalen i øjeblikket.
Det er EU-Canada-aftalen, som ventes at øge dansk eksport med over 2 mia. kr. årligt, og det vil dermed også være med til at skabe øget beskæftigelse.
Så i vores dagligdag nyder vi godt af de positive elementer af et EU-samarbejde på mange områder, men også sådan helt ned på dagligdagsområdet som på teleområdet, hvor det nu er langt billigere at ringe og sende sms'er og surfe online i et andet EU-land.
Det er også en del af de konkrete resultater, som borgerne har gavn af.
Dermed er ikke sagt, at EU er perfekt, som det er.
Det er vigtigt, at vi også holder den debat i gang, og at vi ikke ender i en diskussion, hvor man enten bare er hundrede procent for det hele, eller også er man hundrede procent imod det hele.
Sådan skal det ikke være, og sådan er det jo heller ikke reelt.
Der er behov for, at EU reformeres indefra, så det bliver slankere og mere effektivt, og at arbejdet fokuseres på det, som vi som regering mener er EU's kerneopgaver, nemlig at levere fred, frihed og frihandel til europæerne.
Når Storbritannien nu forlader EU, vil Danmark miste en tæt samarbejdspartner, og magtbalancerne i EU vil ændre sig.
Derfor rejser jeg også rundt i den kommende tid for at opbygge alliancer med andre EU-lande.
På et af de spørgsmål, som skal tages op, og som også er noget af det, som blev berørt undervejs i debatten i dag, nemlig velfærdsydelserne og en forhåbentlig kommende indeksering af velfærdsydelserne, har vi alliancepartnere allerede nu blandt nogle af de europæiske lande, bl.a. Tyskland og Østrig og Irland, men det vil vi jo meget gerne udbygge, sådan at vi ender med at få den del til at falde på plads, som også faldt væk med briternes nej, altså briternes Brexit.
Så det skal vi selvfølgelig have ført ind, så det igen bliver en del af de beslutninger, som der bliver truffet i den kommende tid på det europæiske niveau.
Det er klart, at det er afgørende for os i Danmark, at vi opfattes som interessante og konstruktive og fleksible i den dialog, som vi har med de andre, for at vi kan være en attraktiv alliancepartner.
Det bliver vi kun, hvis vi er gode til at se EU-samarbejdet i en helhed, altså både kunne se plusserne og minusserne, men ikke glemme det overordnede blik på EU-samarbejdet.
Vi må være parate til at give os lidt på nogle af de sager, som er mindre vigtige for Danmark, men er betydningsfulde for vores samarbejdspartnere, hvis vi skal have deres støtte, når det er danske interesser, der er på spil, for ellers får EU-samarbejdet ikke den smidighed, som det skal have for at kunne levere og fungere.
Fred, frihed og frihandel kommer ikke af sig selv.
Det er noget, der skal arbejdes hårdt for.
Det kræver, at EU holder sammen og i praksis er et beslutningskraftigt organ, og det skal vi gøre vores til at det også vil være i fremtiden.
Tak for ordet.