Christina Egelund (LA), 2017-01-20:
Tak for det.
Jeg håber, det vil lykkes mig at fastholde hr. Søren Espersens opmærksomhed hele talen igennem.
Jeg kan i hvert fald starte med at sige, at det ønske, hr. Søren Espersen udtrykte over for fru Johanne Schmidt-Nielsen, om, at det ville være dejligt, at kvindebevægelsen var mere markant i debatten om undertrykte kvinder, deler jeg fuldstændig.
Så langt, så godt, kan man sige.
Værdikampen raser, ikke kun i Danmark, men i det meste af verden.
De åbne, frie demokratier, liberale frihedsrettigheder med alt, hvad de medfører af frihed for borgere, søges udfordret af totalitære strømninger, der vil alt andet end frihed for den enkelte.
Derfor er det også en vigtig debat, der rejses her, og jeg vil gerne kvittere hr. Søren Espersen for at gøre netop det.
Jeg har aldrig følt mig så dansk, som da jeg en årrække boede i Paris, ligesom jeg blev stærkt bevidst om mine europæiske rødder, da jeg boede nogle år i Canada.
Det er der i og for sig ikke noget mærkeligt i, for det er, når vi møder noget nyt og fremmed, at vi bliver opmærksomme og bevidste om det gamle og det kendte.
Det betyder også, at globaliseringen, som bringer os alle tættere på hinanden, på paradoksal vis også medfører en større bevidsthed om den nationale identitet.
Vi har f.eks. i Danmark i efteråret haft en grundig samfundsdebat om danskhed, og hvad der i det hele taget skal til, for at man kan kalde sig dansk.
Politisk afføder globaliseringen spørgsmålet om mere eller mindre europæisk integration, om national suverænitet, om frihandel og protektionisme, om realisme og populisme.
Set med Liberal Alliances øjne skal Danmark imødegå globaliseringen med et åbent og ambitiøst sind.
Vi skal samarbejde i Europa, vi skal arbejde for mere frihandel i verden, vi skal ikke falde for lette, populistiske svar på komplekse problemstillinger, vi skal ikke mure os inde.
Det bliver vi ikke mindre danske af, det mister vi ikke national suverænitet eller identitet ved, tværtimod.
Som jeg sagde indledningsvis, er der i dag ekstremistiske strømninger, som vil et samfund, der på de fleste parametre er det modsatte af det frie, åbne samfund, vi har i Danmark, som ikke synes, at demokrati er den bedste styreform, som ikke går ind for fri presse uden censur, som ikke hylder frihedsrettigheder som forsamlingsfrihed eller religionsfrihed, og som ikke synes, at kvinder er lige så meget værd som mænd, og for hvem andre seksuelle orienteringer end den heteroseksuelle anses som en strafbar synd.
De strømninger ses også i Danmark, og i min optik repræsenterer de et livssyn og et samfundssyn, som hører til i en mørk, middelalderlig verden.
Hvad stiller vi så op med dem?
Jo, vi gør, som vi har gjort tidligere, når totalitære tankesæt har udfordret den frie verden; vi insisterer på vores egne værdier, på frihed, på retten til at tro på, hvem eller hvad man vil, på den frie presse, den frie meningsdannelse, på kvinders ligeværd og på homoseksuelles ligeværd.
De værdier er urokkelige, og dem skal man efterleve, når man bor i Danmark.
Samtidig skal vi ikke møde totalitær tankegang med småtotalitære værktøjer.
Vi skal ikke gradbøje ytringsfriheden, vi skal ikke lovgive om påklædning og fra politisk side detailstyre, hvad man spiser eller ikke spiser i f.eks. landets børnehaver.
I teksten for den her forespørgselsdebat står, at man ønsker at debattere værdipolitik med fokus på de udfordringer, der følger af indvandringen, og som presser eller tvinger danskerne til at ændre levevis og adfærd og rette ind af hensyn til indvandrere.
Nu er det selvfølgelig op til dem, der har rejst forespørgselsdebatten, at udlægge, hvad man præcis mener med at rette ind, men jeg vil gerne prøve at sætte nogle rammer for, hvordan vi i Liberal Alliance ser på udlændingepolitikken.
Vi mener, at Danmark skal være et åbent land for dem, der kan og vil bidrage, og det gælder udlændinge, der kommer hertil med det formål at tage et arbejde og i øvrigt efterlever landets love.
Når det kommer til asylpolitikken, er det Liberal Alliances holdning, at reglerne skal indrettes helt anderledes end det, vi kender, og her er vi nødt til at kigge ud i Europa og søge fælles løsninger på, hvordan vi håndterer de enorme flygtninge- og migrantstrømme, der de seneste år har præget og i nogen grad overrumplet Europa.
Den nuværende situation, hvor i tusindtal af desperate mennesker hvert år mister livet, når de i menneskesmuglernes varetægt søger et bedre liv i Europa ved at rejse i skrøbelige både over Middelhavet, skal vendes til en situation, hvor vi hjælper langt flere i nærområderne.
Det er regeringens politik, og det er Liberal Alliances ambition at finde fælles forståelse i Europa for en mere rationel og mere human måde at håndtere flygtninge- og migrantkrisen på.