Pernille Rosenkrantz-Theil (S), 2021-10-14:
Tak for det.
Altså, jeg kan ikke lade være med at drille en lille smule i forhold til den der frihedsdagsorden, vel?
Altså det, vi har truffet beslutning om i den utrolig udmærkede aftale, vi har indgået med hinanden, er jo, at vi afsætter 83 mio. kr. til, at folkeskoler og sfo'er kan beslutte sig for, om de vil udvide åbningstiden, eller hvordan de i øvrigt vil bruge pengene.
Hvis de så formaster sig at vælge – og det er jo frihed, når vi afsætter en pose penge og siger, at de selv må vælge – noget andet end det, Radikale ville have valgt, hvis det var Radikale, der bestemte i den pågældende kommune, så vil Radikale ikke længere være med til frihed.
Det har jeg ikke noget problem med at gøre på de områder, hvor jeg faktisk gerne vil bestemme som folketingspolitiker.
Det vil jeg f.eks. gerne i forhold til klasseloftet og klassekvotienten i folkeskolen.
Men så synes jeg jo bare, man skal sige det direkte.
For der er jo ikke noget frihed i, at man siger til nogle, hvordan de skal bruge pengene, når de har fået en pose penge, som vi har øremærket til noget bestemt.
Det er noget andet end frihed, og det synes jeg er fint der kan være behov for.
Når jeg bruger det som indledning til den her tale, er det ikke kun for at drille, men faktisk fordi jeg alvorlig talt mener, at vi skal passe på i frihedsdebatten, at vi får skilt tingene ad.
Jeg er meget stor tilhænger af, at lærerne får meget større indflydelse på, hvordan skoledagen er organiseret, og hvordan hverdagen er organiseret.
Jeg er meget lidt indstillet på, at man får meget stor frihed til f.eks. bare at skrue klassekvotienten op til ti elever ekstra i klasserne eller et eller andet.
Det vil sige, at der altså er en forskel på, hvad det er, vi taler om.
Taler vi om rammen og ressourcerne til folkeskolen, eller taler vi om det, man laver i hverdagen i folkeskolen?
Jeg går f.eks. heller ikke ind for, at man selv kan bestemme, om man underviser i matematik eller ej.
Det er bare for at sige, at vi jo alle sammen rammer noget, hvor vi mener, at her er der et større samfundshensyn at tage, og at her skal der være en national standard for, hvordan vi gør tingene.
Men jeg synes, at der er kommet sådan en tendens til, at vi i den her frihedsdiskussion hele tiden bare siger frihed; og i virkeligheden tror jeg vi nogle gange mener noget lidt forskelligt.
Lige her mener jeg faktisk frihed.
Så kan der være andre punkter, hvor man rammer mig, f.eks. omkring det med klassekvotienten, hvor jeg ikke vil være med til at sætte fri, og hvor jeg ved, at Radikale Venstre har nogle bud på nogle andre løsninger, som i virkeligheden giver større frihed – og dem vil jeg bare blankt afvise.
Så vi har jo hver vores holdning til, hvor det er, de der kanter går i frihedsdiskussionen.
Jeg tror, vi skal bruge noget tid på i de måneder, der kommer, at drøfte med hinanden i folkeskoleforligskredsen og i al almindelighed og meget gerne også i Sammen om skolen.
Jeg har allerede opfordret til, at vi i det nye samarbejdsforum omkring folkeskolen, hvor parterne sidder med, bruger tid på at få lagt de snitflader.
For jeg hører ingen sige, at der bare skal gives frit til alt, og at man bare selv kan bestemme.
Jeg hører heller ingen sige, at det er specielt hensigtsmæssigt med de stramme, rigide styresystemer, der er lagt ned over folkeskolen i dag.
Dem skal vi selvfølgelig stille og roligt så begynde at kigge på hvordan vi får forandret.
Noget af det forhandler vi allerede nu – heldigvis for det – og det vil sige, at det ikke er alt, der overhovedet behøver at vente, i hvert fald ikke særlig længe, for noget af det er vi i gang med.
Andre ting kommer i den tid, der kommer.
Så har jeg simpelt hen bare lyst til at sige tak til jer alle sammen.
Jeg synes, at vi har været et mægtig, mægtig svært år igennem.
Jeg har været så uendelig glad for det samarbejde, vi har haft igennem coronatiden.
Nu har jeg lige indkaldt her i løbet af eftermiddagen – det har I måske set – til et møde i den politiske følgegruppe og med interessenterne, dvs. alle parterne omkring skolen, i morgen formiddag.
Men i virkeligheden vil jeg fremhæve en enkelt ting, som jeg mener har bidraget til, at det har kunnet lykkes, som det er sket, på skoleområdet, nemlig det engagement, der har været hele vejen rundt for også at være med til at træffe beslutningerne.
Og det er sket på det enkelte lærerværelse, hvor lærere og pædagoger og rengøringspersonale, forældre og elever har bidraget til, hvordan vi bedst løser de situationer, vi står i, og vi har siddet på møde efter møde, hvor vi har været den politiske følgegruppe, som i øvrigt blev etableret på opfordring fra Venstre en af de allerførste dage, efter at der var lukket ned.
Det vil sige, at vi på hver vores måde har spillet ind med idéer til, hvordan vi bedst kan håndtere den situation, vi står i.