Steffen Larsen (LA), 2026-01-27:
Mange tak, fru formand.
Lad mig sige min ærlige mening.
De går i grimt tøj, de lugter, de har mærkelig plettet skægvækst, de siger mærkelige ting i vores gader som »globalize the intifada« og »death, death to the IDF«, og der bor forfærdelig mange af dem på Nørrebro.
Og sidste år blev jeg næsten fyldt med afsky, da jeg så en større flok af dem marchere ind til Hafnia-Hallen til Enhedslistens årsmøde.
Ja, medlemmer af Enhedslisten er forfærdelige, men det er ikke dem, vi skal tale om i dag, vi skal tale om nogle andre, måske endnu mere forfærdelige mennesker, nemlig de søde og rare Hizb ut-Tahrir-folk.
De går og klæder sig pænt, de prøver at fremstå, som om de er yderst civiliserede, men i realiteten er de for mit syn islamiske barbarer.
De kræver kønsopdeling, de kræver, at vi skal indføre sharia lov, og det vil så medføre, at homoseksuelle skal stenes og meget andet forfærdeligt.
Så er spørgsmålet så, om vi skal forbyde nogen, bare fordi vi ikke kan lide dem.
Nej, det skal vi jo ikke.
Grundloven sætter også nogle rammer.
Rammen er, at hvis de virker ved vold eller opfordrer til vold, kan man forbyde dem.
Det er jo her, spørgsmålet bliver, hvor kraftigt det her skal fungere, hvordan det skal virke.
Jeg mener, at rammen om, at vi har en tredeling af magten, i første omgang er fornuftig, endda meget fornuftig, netop at den lovgivende forsamling laver reglerne, den udøvende forsøger så at håndhæve reglerne og få anklaget folk, når der er noget at anklage dem for, og få slæbt dem foran en domstol, der så skal dømme dem, den dømmende magt.
Derfor kan vi heller ikke støtte det her forslag, selv om jeg synes, at Hizb ut-Tahrir er ganske forfærdelig.
Når jeg kigger på, hvad deres virke er, hvordan de også har rejst rundt i verden til tider, kan jeg ikke se, at de egentlig tjener noget særlig positivt bidrag til Danmark.
Ud over et, for Hizb ut-Tahrir fungerer også på samme tid som en absolut kur mod halalhippier.
Når en islamist fra Hizb ut-Tahrir stiller sig op og siger sin ærlige mening om tingene, ved vi også alle sammen godt, hvor forfærdelige mennesker de faktisk er.
Derfor er jeg meget mindre bange for, at der skulle komme en islamisk magtovertagelse i det danske samfund, så længe vi giver dem mulighed for at kunne ytre deres vederstyggeligheder.
Det næste er jo selvfølgelig, at hvis vi lykkes med at forbyde dem, forsvinder deres åndssvage holdninger jo ikke af det.
Deres ondskabsfulde ideologi bliver ikke udryddet, nej, den går bare under jorden, og så er det igen, at vi får svært ved at monitorere dem, vi får svært ved at holde øje med dem, og hvis man skulle være endnu mere skælmsk, bliver det endnu sværere at finde ud af, hvem man skal smide ud af landet, den dag man får mulighed for at gøre det.
Så det er en besværlig sag.
Det største problem, vi har med Hizb ut-Tahrir,
handler om dem af dem, der har modtaget et dansk statsborgerskab, eller dem af dem, som endda er født med et dansk statsborgerskab, for dem har vi endnu sværere at få ud af landet, den dag vi skulle gøre det.
Der kan vi jo kun ønske os den screeningsmodel, som både Danmarksdemokraterne ønsker sig, men som også Liberal Alliance ønsker os, netop ved tildelingen af statsborgerskab.
Så kan man begynde at screene for de holdninger og sørge for, at de her mennesker ikke får det statsborgerskab.
Så ja, vi ser jo helst, at den her forening forbydes, i det øjeblik den faktisk træder over de grænser, som anklagemyndigheden og domstolene mener den skal træde over, og indtil da vil vi krydse vores fingre for, at det sker.
Men på samme tid er jeg igen også rigelig glad for, at vi faktisk kan pege på dem og sige: Prøv nu at se, hvor åndssvage de er, se, hvor grimme ord og holdninger de har, dem behøver vi ikke at kopiere.