Trine Pertou Mach (EL), 2025-05-28:
Tak for det.
Jeg kører lidt på fru Helle Bonnesens tid her – tak.
Nøden og elendigheden er enorm i Gaza, og FN-organisationen UNRWA og talrige anerkendte ngo'er står klar til at hjælpe, men får ikke lov.
Lastbiler holder klar, ikke bare med mad, men med medicin og andet nødvendigt.
Vi er vidne til, at Gaza udraderes for øjnene af os.
Brændte børn brænder sig ind på vores nethinder.
Der er bombede hospitaler og skoler, et voksende anarki og dehumaniserende kaotiske scener, når nyopfundne nødhjælpsorganisationer og aktører skal dele mad ud.
Det er kollektiv afstraffelse af en befolkning.
Det er en kamp mod FN og internationale institutioner.
Det er disrespekt for international humanitær lov, folkeretten og internationale aktører.
Man mangler simpelt hen ord til at beskrive det, der sker i Gaza, og selv de stærkeste tillægsord og gloser virker efterhånden for fattige.
I søndags meddelte chefen for Gaza Humanitarian Foundation sin afgang.
Han ville ikke lægge navn til den såkaldte basishjælp, som Israels regering er villig til at slippe ind til Gazas sultne og nødlidende befolkning.
Det er den, som den fond har fået monopol på at levere.
Det var med god grund, at han forlod sin post, for Gaza Humanitarian Foundation er ikke andet end et kynisk sideshow, en bevidst distraktion og et figenblad for yderligere vold og fordrivelse.
Ja, den karakteristik er ikke min.
Den kommer såmænd fra FN's humanitære chef, Tom Fletcher, som forleden talte i FN's Sikkerhedsråd, bl.a. med danske diplomater som tilhørere.
Selv Ehud Olmert, Israels regeringschef fra 2005 til 2009 og dermed en herre, der taler med en vis vægt i Israel, har såmænd skrevet et debatindlæg, hvor han konstaterer, at Israel begår krigsforbrydelser i Gaza, at angrebene er uden legitime krigsmål, og at Israel aldrig tidligere har ført en krig af den art.
Men vi ved, hvad der sker, og vi ser, hvad der sker.
Vi ser en sult og en humanitær katastrofe, som er en konsekvens af en bevidst politik, en ekstremistisk regering i Israel, der bevidst udviser foragt over for internationale spilleregler og over for internationalt pres, og som bevidst og åbent ønsker at uddrive palæstinenserne fra deres områder og skabe et Storisrael i området fra floden til havet.
De ord, vi får brug for her, er dem, vi skal finde i vores fælles internationale sprog.
Det er krigsforbrydelser, forbrydelser mod menneskeheden, brud på folkeretten, det er folkedrabskonventionen, og det er etnisk udrensning.
Efter 20 måneders foragt for international ret må og skal Israels mødes med konsekvens.
Og den værktøjskasse kender vi.
Forbryderstater ved vi hvordan vi skal reagere på.
Der er bevægelse i EU-kredsen omkring associeringsaftalen.
Men der er meget, vi også kan gøre fra dansk side.
Vi kunne sige ja til medicinsk at evakuere nogle af de mange svært og hårdt sårede børn, som har brug for hjælp.
Selv statsministerens nære samarbejdspartner Meloni i Italien har siden begyndelsen af 2024 modtaget medicinsk evakuerede patienter fra Gaza.
Men regeringen siger hårdnakket nej til at tage en eneste.
Man kunne fordømme.
Man kunne understøtte Israels folkedrabssag.
Man kunne stoppe våbeneksporten.
Man kunne afbryde de bilaterale handelsrelationer.
Vi kender værktøjskassen.
Den skal åbnes, for den er stadig væk alt for fuld af ubrugte redskaber.
Tak for ordet.
Man kunne tro, at vi aldrig har gjort det her før, men det har vi.
Jeg skal nu læse en vedtagelsestekst op på vegne af Radikale Venstre, SF, Alternativet og Enhedslisten: Forslag til vedtagelse
»Folketinget opfordrer regeringen til, bilateralt samt gennem EU og FN, aktivt at presse Israel, så UNRWA og andre humanitære aktører med årelang tilstedeværelse kan operere for at afhjælpe den humanitære katastrofe i Gaza.
Folketinget bakker op om EU's eftersyn af associeringsaftalen med Israel og opfordrer regeringen til at støtte udkommet.«