Marianne Bigum (SF), 2024-01-09:
Mange tak.
Jeg vil gerne sige tak til jer alle sammen for at stemple ind i en vigtig debat om et konkret problem, vi står med.
Jeg ser nogle ting, vi skal ændre, men som det også er kommet frem, er det jo ikke udtømmende.
Folk har forskellige perspektiver, og ikke mindst skal vi sørge for at høre andre interessenter om, hvad det er, der skal indgå i den her modernisering af jordforureningsloven.
Vi står med et aktuelt problem, som tydeligt for mig – og ordførerne i mit parti før mig, for det her er en sag, der går nogle år tilbage – viser, at der er noget, der ikke fungerer godt nok.
Og når der er noget, der ikke fungerer godt nok, vil jeg gerne fikse det.
Vi står som sagt med et problem, som er meget stort, som kommer til at være rigtig dyrt, og som kommer til at tage rigtig lang tid.
Så lad os endelig komme i gang og sørge for, at vi har de rigtige værktøjer til det.
Der mener jeg ikke vi er i dag.
Jeg mener ikke, at jordforureningsloven, sådan som den er i dag, er gearet til den udfordring, vi står med i forhold til de stærkt forurenede grunde, i forhold til de nye kemikalier, vi har fundet ud af vi har forurenet vores jord med, i forhold til hvordan klimaforandringerne kommer til at påvirke vores miljø, men også i forhold til den kommende EU-lovgivning om beskyttelse af jordbunden, som vi også kommer til at skulle forholde os til.
Så det her er en arbejdsopgave, vi kommer til at stå med i fællesskab – både os her i salen og dem, som følger efter os, for det kommer til at tage rigtig lang tid.
Jeg vil gerne indlede med at sige tusind tak til Karin Di Martini og Preben Jørgensen fra foreningen Tjæren på Lynfrosten og andre giftgrunde i Danmark.
Den her sag er på dagsordenen her i Folketingssalen, fordi borgerne har kæmpet for, at den politisk bliver taget alvorligt.
Det synes jeg er fantastisk.
Det er et fantastisk arbejde, I har gjort, og det vil jeg gerne takke jer særligt for.
Lad mig give lidt historik i forhold til den her sag med Lynfrosten: I 1969 brændte den her kemivirksomhed, Tjærekompagniet i Nyborg.
Den brændte simpelt hen ned og efterlod sig en kæmpe forurening af kemikalier.
Trekvart år senere var der en ny virksomhed, Lynfrosten, som var blevet etableret ovenpå, uden oprydning.
Nu bygges der så igen.
Det her er altså en forurening, der har ligget der rigtig lang tid, og vi bliver bare ved med ikke at få ryddet op i det.
For der er stadig væk ikke ryddet op i fortidens synder.
Lokale beboere er med rette bekymrede, og flere er også blevet syge med forgiftningssymptomer.
Det her med, hvor nært det her er for helt almindelige mennesker i dag og de sidste mange år, synes jeg har været en smule fraværende i debatten i dag.
Men det er jo ikke jura og ting og papir; det er rigtige mennesker, som står med konkrete problemer, som vi burde gøre noget ved.
Ansatte på byggeprojektet er også blevet syge.
Arbejdstilsynet har givet et påbud til nedbrydningsfirmaet om at sikre værnemidler til de ansatte.
3F er gået ind i sagen.
I efteråret var 3F-sjakket i den her sal og bad via Enhedslisten beskæftigelsesministeren om at gribe ind.
Nogle andre har overtaget arbejdet, og jeg er stadig bekymret.
Byggeriet på Lynfrosten har gjort det tydeligt, at vores lovgivning har mangler.
F.eks. har man brugt fortyndingsprincippet.
Man har vurderet, at den udsivning af kemikalier, der sker fra grunden – vi snakker altså ikke om en grund her, hvor vi lægger noget ovenpå, og så sker der ikke noget; det siver sådan set ud – kan Storebælt og Nyborg Fjord sagtens tage imod.
Sidste år afgjorde Miljø- og Fødevareklagenævnet, at den her praksis for dansk miljøpolitik simpelt hen er i modstrid med vandrammedirektivet.
Vi fik nok engang synliggjort det problematiske i den nuværende lov, hvor der er forskellige krav til, hvor højt indendørsluftens indhold af kemikalier må være, afhængigt af om der er tale om boliger eller erhverv.
I SF mener vi, at reglerne skal være ens.
Vi synes ikke, det giver mening, at man skal kunne kræve, at folk skal have flere kemikalier i deres luft, bare fordi de er på arbejde, end når de er hjemme.