Steffen W. Frølund (LA), 2024-01-24:
Tak for alle kommentarerne og feedbacken.
Jeg synes i virkeligheden, at der er en bred anerkendelse af målet, og at det er noget, vi alle sammen er ret enige om, så er vi lidt uenige om midlet, og så er der nogle enkelte misforståelser, som jeg lige vil prøve at rette lidt op på, inden jeg dykker lidt ned i den afsluttende tale, som jeg har skrevet.
Først og fremmest kan man spørge: Hvorfor lige 18 måneder?
Det synes jeg også er et helt åbent, fair og reelt spørgsmål, som man kan stille, når vi fremsætter et forslag.
Så det er i virkeligheden et spørgsmål om, at vi har haft en dialog med forskellige markedsaktører, der er kommet tilbage og har sagt til os, at det måske ville være meget fair at give det etablerede system, der allerede er i dag, en form for forspring, altså lov til rent faktisk at gå til det, som man havde lyst til det, og prøve at løse opgaven, og at man, hvis man så ikke kan det, så skal sende det videre i udbud.
Så er der også lidt kommet sådan en kritik tilbage, der har handlet om, at det skulle være noget spekulativt, eller at vi ikke rigtig ved, om det virker osv.
Men det her er jo faktisk nogle ting, der er sket.
Det bliver jo bl.a. også anerkendt, men her er der et konkret hjørne af et større problem, som man kan gøre noget ved.
Så det er jo egentlig det.
Den anden side af det er selvfølgelig også, at der ikke bare er nogle ting, der bremser det, men at vi også kan se, at det, når man så rent faktisk gør det her, så virker, bl.a. med eksemplet, som er blevet nævnt i artiklen fra Klimamonitor, med det 17 km lange kabel ved Aabenraa fra en solcellepark, og hvor det faktisk blev sendt i fuldt udbud.
Så er der den sidste og måske største misforståelse, som jeg er ked af – og det er jo et spørgsmål om, at vi ikke har fået lov til at skrive vores beslutningsforslag godt nok, at den misforståelse kan opstå, og det tager jeg gerne på mig selv – altså at vi med det her beslutningsforslag på en eller anden måde skulle diktere, hvordan det centrale net skulle se ud, og at der, hvis man havde lyst til at opstille en solcellepark, så død og pine også skulle være kapacitet i det centrale net til det.
Vi tænker det helt omvendt, altså at det centrale net skal vi da selvfølgelig have en vis logik og planlægning omkring, og det er jeg da også sikker på at der foregår et godt arbejde med, bl.a. i NEKST, men også i andre regi.
Hvad det nu end er for et net, skal man som opstiller have lov til at koble sig på det under alle de givne normale tilladelser osv., men hvis tidsperioden til at komme på det er for lang, f.eks. 18 måneder, så er det sådan, at det skal i udbud.
Det er ikke sådan, at der skal anlægges nye motorveje, fordi der lige pludselig er nogle, der har lyst til at lægge en bilforhandler på Lolland – for at bruge en metafor på det – men det er sådan, at man, hvis der er en vej, og man har lyst til at transportere sin strøm ned ad den vej, så skal have lov til det, som vi ser det.
Så det var lige lidt skud tilbage på nogle af de modargumenter eller misforståelser, der har været.
Så vil jeg bare sige, at jeg egentlig synes, at det er et fint sted at lande, at vi skriver en betænkning på det, og at der kommer til at være noget arbejde videre i NEKST.
Jeg synes også, at det er ting, som hører til i Folketinget, men der kommer de ting fra NEKST jo på en eller anden måde også tilbage til os.
Så jeg er sikker på, at der nok skal være en fin proces og dialog omkring det, og jeg ved da også, at der foregår en masse i NEKST, der er rigtig godt, og at det her er et hjørne af et større arbejde.
Så det anerkender jeg også fuldt ud, og jeg er også glad ved det.
Men uden det her forslag står vi bare i den ærgerlige situation, at vi i den forgangne korte periode først vil have gjort det dyrere og sværere at stille en grøn strømproduktion op, og at vi jo nu egentlig lidt gør det sådan, at vi får lov til at fortsætte med elektricitetens udgave af køen ved bageren i østblokkens Sovjetunion eller noget lignende.
For det er sådan, køen til nettilslutningen er.
Vi har taget en konsekvens af, at der var noget centralisering, noget knaphed og noget planøkonomi, som ikke behøvede at være der, og det kunne vi sådan set bare fjerne ved et fingerknips, hvis vi havde lyst til det, det kunne f.eks. være efter 18 måneder, og det kunne også være efter 0 sekunder, det kunne vi diskutere, men planøkonomi virker ikke.
Det virker ikke på det her område, det virker ingen steder – det virker bare ikke.
Så det ønsker vi i Liberal Alliance at gøre op med, for markedet og friheden er det, der driver værket, og som sikrer en konstant optimerende allokering af ressourcerne.
Så for den grønne omstillings skyld synes vi, at man skal fjerne alle barriererne for en hastig udbygning, og det gælder også alle dem med tilladelser, og det gælder alle de andre med det centrale net, og det gælder også det her konkrete hjørne af den større netdiskussion, vi har.
Jeg har set en kalkule, der viser, at VE-projekter, som svarer til strøm til 850.000 danskere, er blevet lagt i graven på grund af præcis nettilslutningsopgaveproblemer.
Det er noget, Green Power Denmark siger, det er noget, Niras siger, og det er noget, Better Energy siger, og de peger alle sammen på tiltag, som kan forbedre nettet og især adgangen hertil som nogle af de vigtige elementer for den grønne omstilling af elbranchen.
Så hvis grønne energikilder reelt skal opskaleres, er vi altså nødt til at accelerere udbygningen af elnettet og tillade opkoblinger hurtigere, nemmere og smidigere, og det er sikkert mange af de ting, der kommer ud af arbejdet med NEKST, men også af det her.
Så har jeg skrevet noget ned om det her eksempel fra Aabenraa, men det er nævnt et par gange nu, og det 17 km lange kabel er rent faktisk også en case på, at det her er sket, og jeg tror også, vi alle sammen har fået det ind.
Så vi synes egentlig i virkeligheden, at der, hvis opgaverne overdrages til private aktører, når netselskaberne ikke selv kan nå at løse dem inden for en acceptabel tidsramme, f.eks. 18 måneder, så bliver skubbet mere på udviklingen til alles gavn.
Så ved jeg godt, at der er en eller anden tradition for altid at stemme beslutningsforslag ned, og sådan er gamet, men jeg synes også, der er noget substans i det her.
Så jeg er også glad for at høre, at det bliver anerkendt, at der er noget substans i det, og hvis der i forhold til mit konkrete middel er nogle hjørner, som ikke lige er det rigtige for at nå det mål, som vi alle sammen er enige om, så synes jeg da i hvert fald, vi skal prøve at se, om vi kan komme på den samme side for at finde et middel, som vi alle sammen kunne blive enige om, eller i hvert fald så mange som muligt.