runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Morten Messerschmidt (DF), 2022-04-08:
Jeg vil hilse det meget velkommen, hvis hr. Ole Birk Olesen vil bruge påsken på måske at finde en ekspert, der så er uenig med mig i det følgende.
Allerede nu er der inden for det mellemstatslige samarbejde i EU-traktaten – altså den første af de to traktater, Lissabontraktaten – tale om kvalificeret flertalsafgørelse.
Jeg nævnte § 31, stk. 2, før, og jeg kunne også nævne flere andre – § 7, stk. 1, § 7, stk. 3 osv. – som er ganske indgribende områder, hvor man bl.a. kan fratage medlemslandene stemmeretten, men hvor man opererer med kvalificeret flertalsafgørelse.
Overgangen fra enstemmighed til kvalificeret flertalsafgørelse har i dansk forfatningsret, § 20 i grundloven, ikke været at betragte som overdragelse af beføjelser, og derfor aktiveres § 20 ikke.
Men hvis hr. Ole Birk Olesen kan finde en ekspert, der er uenig med mig i det, vil jeg selvfølgelig gå canossagang herfra og til den 1. juni.
Tak, formand.
Hr. Jens Joel gjorde en del ud af at sige, at vi skal stå sammen.
Argumentet er ikke, at vi ikke ved, hvad der kommer, men at vi ved, at vi skal stå sammen – og det lyder jo også rigtigt.
I bedste fald må man jo så sige, at hr. Jens Joels argument er: Stol på os, det går ikke så galt.
Man siger, at det ikke kommer til at blive sådan, som jeg siger, som fru Pernille Vermund siger, og som hr. Søren Søndergaard frygter.
Derfor vil jeg gerne bede hr. Jens Joel om at give os et løfte.
Skulle det komme til, at der kommer flertalsafgørelser, skulle det komme til, at der kommer en EU-hær, et egentligt EU-forsvar, vil hr. Jens Joel så på vegne af sit parti og allerbedst hele kredsen af dem, på hvis vegne han læste vedtagelsesteksten op, så garantere, at så bliver danskerne spurgt igen og så får vi en ny folkeafstemning?
For hvis forudsætningerne for det, hr. Jens Joel og hans venner siger i dag, er, at der ikke kommer flertalsafgørelser, og at der ikke kommer en EU-hær, ikke noget EU-forsvar, og hvis det er de forudsætninger, danskerne går til valgurnerne på, kan han så garantere, at hvis det måtte ske, så får vi en ny afstemning?
Morten Messerschmidt (DF), 2022-04-08:
Nu ved jeg ikke, om ordføreren har traktaten foran sig, men jeg har her kapitel 2 om særlige bestemmelser om den fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik.
Så slår vi op på artikel 31, stk. 1: »Afgørelser i henhold til dette kapitel vedtages af Det Europæiske Råd og Rådet med enstemmighed,«
– der har ordføreren ret, men så kommer det – »medmindre andet er fastsat i dette kapitel.«
Og så artikel 31, stk. 2: »Uanset stk. 1 træffer Rådet afgørelse med kvalificeret flertal ...«.
Og så kommer de tre underrubrikker, som jeg nævnte i min tale.
Så det kan godt være, at fru Anne Valentina Berthelsen ikke bryder sig om jura, men hun burde alligevel beskæftige sig en lille smule med det, inden hun anbefaler danskerne at købe katten i sækken.
Anne Valentina Berthelsen (SF), 2022-04-08:
Hr. Morten Messerschmidts speciale er jo juraen, men nogle gange kan jurister jo også stirre sig blind på paragrafferne.
Som jeg læser traktaten, har vi ikke mulighed for at oprette en EU-hær, som vi ikke har kontrol over.
Det, vi kan, er, at vi kan lave missioner og pulje vores kapaciteter, og det kan vi kun i enstemmighed.
Vi skal være enige.
Til gengæld kan Danmark, hvis vi sidder med ved bordet, nedlægge veto.
Det er en form for indflydelse, som da, som jeg hører hr. Morten Messerschmidt, også ville give god mening fra ordførerens synspunkt.
Hvorfor giver det ikke god mening, at Danmark kan nedlægge veto og samtidig få positiv indflydelse på de beslutninger, som giver mening i et nyt Europa med en ny sikkerhed?
Morten Messerschmidt (DF), 2022-04-08:
Jeg vil gerne takke Socialistisk Folkeparti for netop at stå fadder til forbeholdene.
Jeg vil faktisk godt røbe, at jeg som teenager havde en plakat hængende på mit værelse med Holger og konen, der sagde nej til unionen.
Det var virkelig noget, der fyldte noget i mit barndomshjem.
Måske derfor har det gjort større indtryk på mig, end det så har på ordføreren.
Ja, vi skal bevogte Europas grænser.
Det gør vi så også.
Danmark bidrager til Frontex, bidrager til beskyttelsen i Middelhavet.
Er en EU-hær så et fatamorgana eller et spøgelse?
Altså, i bedste fald må man jo sige, at det ved vi ikke rigtig.
Det, vi ved, er, at der i § 42, stk. 2, står, at den traktat, som fru Anne Valentina Berthelsen gerne vil have Danmark med i, vil føre til et fælles forsvar – et fælles forsvar.
Kan man have det uden et forsvar?
Kan man have et forsvar uden en hær?
Jeg ved det ikke.
Men altså, man må sige, at der ikke er noget i EU-systemet, der tyder på, at tingene, når man har sat sig sådan et mål, så ikke skulle gå i den retning, jeg forudser.
I EU kan de døde faktisk genopstå.
Nu er vi jo også påsken nær, så spøgelserne kan altså komme til live.
Anne Valentina Berthelsen (SF), 2022-04-08:
Det undrer mig egentlig lidt, at hr. Morten Messerschmidt ikke kan se fornuften i et europæisk forsvarssamarbejde.
Det handler jo om at beskytte Europa, vores fælles værdier og vores grænser.
giver god mening, og det havde jeg også en forventning om at hr. Morten Messerschmidt ville synes.
I SF stod vi jo fadder til forbeholdene i sin tid, men vi forbeholder os også retten til at blive klogere.
Det spøgelse om en EU-hær, som hr. Morten Messerschmidt fremmaner under den her debat, er jo kun et spøgelse.
Vi var også bange for en EU-hær, som vi ikke havde nogen kontrol over, men efter 30 år forholder det sig jo ikke sådan.
Der er ikke nogen EU-hær.
Vestunionen er stendød for at sige det ligeud, og vi står nu i en europæisk sikkerhedssituation, hvor vi skal rykke tættere sammen for at passe på det, vi er fælles om.
Hvorfor kan hr. Morten Messerschmidt ikke se fornuften i det, og hvorfor er der behov for at dvæle ved spøgelser, som ikke er virkeligheden i dag?
Morten Messerschmidt (DF), 2022-04-08:
Jamen det kan jeg da ikke udelukke, jeg synes bare ikke, at det er det, der er det væsentlige.
Det væsentlige må være at spørge: Har vi på alle de alt for mange områder, hvor vi har overdraget beføjelser til EU, fordi vi har fulgt ordførerens parti og sagt, at det vil vi gerne, så fået den indflydelse, som ordførerens parti har lovet?
Altså, er det sådan, at Danmark dundrer i EU, fordi vi sidder med ved bordet?
Vi har jo desværre kun de her tre-fire forbehold, afhængigt af hvordan vi ser på sommerhusreglen.
På alle de andre områder er Danmark jo med.
Jeg har mest erindring om, at ministre kommer hjem med røde ører eller måske nærmest gule og blå, fordi de har fået tæv i EU.
Så tabte vi på direktivet om minimumsløn, så tabte vi på barselsreglerne, så tabte vi på udlændingeområdet.
Det er jo derfor, jeg synes, at bevisbyrden ligger hos Venstre og de andre EU-partier.
Christoffer Aagaard Melson (V), 2022-04-08:
I forlængelse af at jeg betragter det som en anerkendelse af, at Danmark selvfølgelig får større indflydelse på, hvad Den Europæiske Forsvarsfond skal prioritere, vil jeg derfor spørge, om hr. Morten Messerschmidt så ikke også vil anerkende, at det betyder noget for det danske forsvars muligheder for at få gavn af Den Europæiske Forsvarsfond og det danske forsvars virksomheders mulighed for at blive en del af projekter, at der bliver prioriteret nogle projekter, som rent faktisk er inden for de områder, de har ekspertise på.
Morten Messerschmidt (DF), 2022-04-08:
Det vil jeg da virkelig håbe, for det, vi jo ofte hører fra Venstre og Socialdemokratiet, er, at hvis bare vi siger ja til at være med, så får vi indflydelse.
Nu får ordføreren jo lejlighed til at stille et spørgsmål mere, og så kunne han måske ved den lejlighed bare nævne de tre seneste sager, hvor Danmark har haft afgørende indflydelse på EU-samarbejdet.
Christoffer Aagaard Melson (V), 2022-04-08:
Tak for det.
Det er lige i forhold til Den Europæiske Forsvarsfond.
Vil hr. Morten Messerschmidt ikke anerkende, at Danmark vil få langt større indflydelse på, hvad Den Europæiske Forsvarsfond skal prioritere, hvis vi bliver en del af det europæiske sikkerheds- og forsvarspolitiske samarbejde?
Morten Messerschmidt (DF), 2022-04-08:
Jo, det mest almindelige er, at man indkalder til en regeringskonference, når man ændrer traktaterne.
Nej, man holder – desværre – kun folkeafstemning, eller man har haft en tradition for kun at gøre det, når der er tale om overdragelse af beføjelser.
Det har der selvfølgelig været i 1972, da man tiltrådte Romtraktaten; det har der været 1992; det var der i 1993 og 1998.
Men hverken i 2001 eller i 2009, da man ændrede traktater med henholdsvis Nice- og Lissabontraktaten, var der tale om overdragelse af beføjelser.
Derimod holdt man i 1986 en vejledende folkeafstemning efter § 19 i grundloven, men der var ikke tale om overdragelse af beføjelser.
Det er dansk EU-forfatningsretshistorie, fru Katarina Ammitzbøll.
Katarina Ammitzbøll (KF), 2022-04-08:
Nu er forsvar noget helt særligt, det er et lands suveræne måde at beskytte sig selv på, og her mener vi, at det gør man bedst i et samarbejde.
Men jeg vil gerne spørge ordføreren igen: Hvis det netop kræver en reel traktatændring, vil det så ikke kræve en indkaldelse til en regeringskonference og også, som hr. Ole Birk Olesen før sagde, et flertal på fem sjettedele i Folketinget, før det vil kunne ændres?
Morten Messerschmidt (DF), 2022-04-08:
Man kan ikke bruge passarellebestemmelsen på forsvarsområdet, der er specifikt hjemmel imod det.
Det, man derimod kan gøre, er, at man kan ændre traktaten.
Man er bl.a. ved Lissabontraktaten flere gange – jeg tror, det er på 19 områder – gået fra vetoret til kvalificeret flertal, og det, der er det centrale, er, om danskerne så er blevet spurgt der.
Jeg ved ikke, om fru Katarina Ammitzbøll kan huske, hvad hendes partis position var tilbage ved Lissabontraktaten.
Jeg husker det nemlig ganske tydeligt, for jeg var ordfører på sagen dengang, og der var Det Konservative Folkepartis position modsat vores i Dansk Folkeparti, at man ikke skulle spørge danskerne.
Så hvad i alverden skulle forhindre Det Konservative Folkeparti og jeres EU-glade venner i at gøre det en gang til?
Katarina Ammitzbøll (KF), 2022-04-08:
Tak, og tak for talen.
Ordføreren bruger jo meget anledningen til at så tvivl: Mister vi vores suverænitet, og hvad sker der så?
Vil det ikke netop lige præcis på forsvarsområdet kræve en ny regeringskonference?
Jens Joel (S), 2022-04-08:
Det har vi jo faktisk været inde over nogle gange i dag, og ja, det ville være en helt ny situation.
Jeg synes, at det, der er interessant her, er, at hr. Morten Messerschmidt – og det sker faktisk, hver gang vi diskuterer det her – gerne vil diskutere garantier for noget, som muligvis sker om 20 eller 30 år.
Hr. Morten Messerschmidt sagde, at jeg sagde: Stol på os, det kommer ikke til at gå så galt.
Jeg sagde faktisk nok nærmest det modsatte, nemlig at det her kan gå helt galt, og at vi ikke ved, hvad der kommer.
Det er jo virkeligheden.
Jeg kan godt forstå, at hr. Morten Messerschmidt synes, det er rarere at stå i sin varme stue og tale om hypotetiske scenarier, hvor han gerne vil have nogle politikere til at lægge hånden på kogepladen.
Den krig, der foregår lige nu i Ukraine, var der ingen af os der havde regnet med.
Derfor er det jo lidt mærkeligt, at hr. Morten Messerschmidt gerne vil have garantier imod noget, som vi åbenlyst ikke bestemmer.
Det, vi siger, er, at vi nok vil stå stærkest, uanset hvad der rammer os – også selv om det faktisk både kan være alvorligt og gøre meget ondt – hvis vi står sammen.
Det er det, vi diskuterer i dag.
Morten Bødskov (S), 2022-04-08:
Også der vælger vi selv, hvad vi gerne vil være med i, og det, jeg synes at Søren Søndergaard skal lægge mærke til, er, at det ville være endnu en styrkelse af vores sikkerhed og tryghed i Danmark.
Hvis man eksempelvis kigger på cyberområdet, tror jeg trods alt, selv om der er uenigheder her i salen lige om det her punkt i dag, at vi kan blive enige om, at vi er for lille et land til selv at klare den enorme udfordring, der er.
Hvorfor skal Danmark ikke her være med til i fællesskab at styrke indsatsen på cyberområdet?
Derfor er det et ganske godt eksempel på, hvad det vil betyde at være med i også det samarbejde.
Hvad angår Bosnien, er virkeligheden den, at vi ikke kan være med, fordi det er en EU-operation.
Jeg tror, at der i Enhedslisten lige så vel som i Socialdemokratiet er rigtig mange flygtninge fra Bosnien, som er aktive i vores partiforeninger.
De er nervøse over det, der sker nu.
Danmark kan ikke være med.
Vi har årtiers erfaring med at afhjælpe konflikter og være med til at skabe fred og stabilitet.
Vi har måttet trække os ud, fordi det var en NATO-operation, og det er det, der er hele humlen i det her.
Søren Søndergaard (EL), 2022-04-08:
Jeg forstår godt, at Putins angreb på Ukraine har forstærket nogle tendenser, som var fuldstændig klare, og jeg forstår også vigtigheden af at sige klart fra over for det, inklusive at udstyre Ukraines befolkning med våben.
Det støtter vi fuldstændig.
Spørgsmålet er, hvad det har med forsvarsforbeholdet at gøre.
Der nævner forsvarsministeren så Bosnien.
Altså, vi har jo i lang tid, lang tid før Putin angreb i seneste omgang Ukraine, rejst spørgsmålet om Bosnien både i Det Udenrigspolitiske Nævn og i Europaudvalget og sagt, at vi måtte gøre et eller andet.
Og ikke en eneste gang har vi fået det svar fra regeringen, at grunden til, at vi ikke kunne gøre noget, var, at vi havde et forsvarsforbehold.
Det svar har vi aldrig fået, nok fordi der ikke er nogen sammenhæng, og derfor er problemet i Bosnien først blevet et problem nu.
Eller har det været et problem hele tiden?
Og er det ikke også de redskaber, man har villet bruge tidligere – jeg må jo erkende, at regeringen har sagt, at man vil gøre noget – som stadig væk er gode?
For hvis ikke det er tilfældet, betyder det jo, at regeringen har taget fejl og skulle have afskaffet forsvarsforbeholdet langt tidligere.
Så har jeg bare lige et spørgsmål.
Hvad angår forpligtigelser i PESCO, kan forsvarsministeren ikke lige sige et par ord om, hvilke forpligtigelser vi vil få der?
Mette Frederiksen (S), 2022-04-08:
Jamen faktisk kan vi jo ikke længere skille noget fra hinanden.
Altså, det, der for år tilbage handlede om telekommunikation, er blevet sikkerhedspolitik.
Hvem der bygger en havn og finansierer den, er sikkerhedspolitik.
At energipolitik er sikkerhedspolitik, har vi sådan set vidst i mange år, og vi har sagt det til hinanden.
Det har i hvert fald ikke i min levetid stået stærkere og tydeligere end netop nu, og et af de store sikkerhedspolitiske problemer, vi møder i Europa, er afhængigheden af russiske fossile brændstoffer – ikke kun gas, men også olie og kul – og derfor skal vi ud af den afhængighed så hurtigt som overhovedet muligt.
Det skal vi jo i gang med at forhandle med hinanden.
Vi ved godt – alle os, der sidder her – at det ikke er noget, man gør fra den ene dag til den anden.
Det kræver meget, meget store beslutninger, og det kræver meget store investeringer, og i det ligger der også nogle store dilemmaer, men Danmark er jo et af de lande, der har de allerbedste forudsætninger.
Først og fremmest er vores afhængighed mindre end mange andres, fordi vi har udbygget vedvarende energi mere, end mange andre lande har, men vi har også et fantastisk havområde, som kan give os endnu mere vedvarende energi, og det er jo det, vi skal diskutere, når vi snart mødes igen: Hvordan gør vi det så hurtigt som overhovedet muligt og så klogt som overhovedet muligt?
Men retningen og konklusionen har vi skrevet sammen.
Martin Lidegaard (RV), 2022-04-08:
Mange tak.
Tak til statsministeren for en virkelig god tale, som jeg var enig i fra ende til anden.
Der var en dimension i det nationale kompromis, som statsministeren ikke kom ind på, nemlig ønsket om at gøre sig fri af russisk gas, olie og kul og i det hele taget at omstille det danske og europæiske energisystem i grøn retning, så vi ikke bidrager til krigsmaskiner rundtomkring i verden.
Og når jeg rejser lige det spørgsmål, er det, fordi jeg godt kunne tænke mig at høre, hvad statsministeren gør sig af overvejelser om, hvordan man kan koble, kan man sige, EU's energipolitik til EU's sikkerheds- og geopolitik, også i Danmark.
Vi glæder os jo meget til efter påske at få konkrete mål, konkrete virkemidler for, hvor hurtigt vi kan komme af med russisk gas i Danmark, men jeg synes, at et af argumenterne for, at det er vigtigt, at vi kan træde helt ind i det europæiske forsvarssamarbejde, jo er, at forsvars- og sikkerhedspolitik netop ikke kan skilles ad, og en del af sikkerhedspolitikken er jo i min optik energipolitikken.
Så det kunne være spændende at høre statsministeren om, hvordan hun ser koblingen, og hvor tæt hun tror vi kan komme på hurtigt at bruge vores energipolitik i EU og i Danmark som en del af vores sikkerhedspolitik.
Mette Frederiksen (S), 2022-04-08:
Jo, det er helt rigtigt, at grænserne i virkeligheden er meget mere flydende end det, vi hører eksempelvis fra hr. Morten Messerschmidts side, nemlig at der er et NATO, og at der så er et EU.
Så den der meget skarpe opdeling finder ikke sted i virkeligheden, og det forsvars- og sikkerhedspolitiske samarbejde går jo på kryds og tværs.
Så vil jeg også bare lige for at runde et af spørgsmålene fra fru Pernille Vermund, nu jeg har taletiden igen, sige, at i virkelighedens verden – kan man sige – eller i hverdagens arbejde er EU og Europa jo to ting, der ikke kan adskilles fra hinanden.
For når vi står op for vores Europa, gør vi det i allerhøjeste grad via Den Europæiske Union og det politiske samarbejde, der er der.
Christoffer Aagaard Melson (V), 2022-04-08:
Jeg vil bare lige høre statsministeren, om hun ikke vil bekræfte, at det europæiske samarbejde jo ikke er en lukket klub for EU-lande, men at der netop er mulighed for, at vores andre allierede også kan deltage – i modsætning til os, desværre – på de områder, hvor de synes det giver mening, og at f.eks. USA, Canada og Norge deltager i samarbejdet om militær mobilitet i Europa, som jo er et område, som NATO på grund af sit mandat har svært ved at gå ind i, og at det derfor ikke er en »os og dem«, men at det faktisk er et samarbejde, der er struktureret på en måde, hvor vi kan samarbejde med vores NATO-allierede om områder, som er svære for NATO at klare på grund af sit mandat.
Mette Frederiksen (S), 2022-04-08:
For når vi står over for en så alvorlig trussel, som vi gør i dag, med en militær magt, en angrebskrig ind på det europæiske kontinent, så er det et af de få øjeblikke, hvor vi, hvad enten vi er individer, vi er politiske partier eller vi er lande, skal gøre op med os selv, hvordan vi bidrager bedst muligt til at styrke Vesten.
For det er det, som det grundlæggende handler om, og der er der partier, der ønsker at gå enegang.
Men jeg bliver nødt til at sige, at enhver form for splittelse internt i Vesten jo kun understøtter noget andet.
Derfor mener jeg også, det var ærgerligt for Europa med brexit, og jeg tror, at den, der glædede sig mest over det, i virkeligheden var Putin.
Så når vi står i den situation, vi står over for nu, med en så alvorlig trussel, så skal vi forene os, og vi skal hver især gøre vores for at bidrage, og det gør Danmark jo meget, meget fint i forhold til Ukraine i dag, men vi kan gøre endnu mere.
Det er derfor, vi skal op på de 2 pct., og det er derfor, vi ønsker at tage et opgør med forbeholdet.
Pernille Vermund (NB), 2022-04-08:
Tak for det.
Jeg har tre spørgsmål.
Men kan statsministeren give den garanti?
Er det ikke rigtigt?
Mette Frederiksen (S), 2022-04-08:
Jeg er enig, og jeg er uenig.
Jeg er uenig i, at det grundlæggende har været forkert at føre en aktivistisk udenrigspolitik.
Den står jeg fuldstændig på mål for og har selv været tilhænger af igennem ganske mange år, ikke mindst på grund af det, der skete på Balkan, hvor det internationale verdenssamfund i mine øjne for sent traf de nødvendige beslutninger.
Og siden da har Danmark ført en aktivistisk udenrigspolitik, som selvfølgelig også indebærer brugen af militær magt, som kan være nødvendigt, når man står over for en fjende af den kaliber, vi har stået over for i forskellige sammenhænge.
Så det mener jeg er det rigtige at gøre, og det vil jeg også mene det fortsat er.
Så der er vi ikke enige.
Til gengæld er vi enige i den grundlæggende analyse, med hensyn til at det, vi har behov for, er at passe på Europas fred, sikkerhed og tryghed, også på vores grænse og vores værdier.
For det er værdier, der støder sammen, og man skal jo ikke tage fejl af, at vi næsten ikke nok kan understrege alvoren af den situation, vi står i i dag, fordi vi står over for en Putin, som ikke vil Vesten det godt, og som jo nu også viser, at man er villig til at begå alvorlige forbrydelser og overgreb mod civilbefolkningen for at opnå det, man ønsker, altså fra Putins side.
Anne Valentina Berthelsen (SF), 2022-04-08:
Tak for det.
Og tak til statsministeren for den rigtig gode tale.
I SF er vi jo enige i alt, hvad der bliver sagt.
Og jeg synes egentlig, at den her situation kalder på lidt refleksion over den sikkerheds- og udenrigspolitik, som er blevet ført tidligere.
Jeg mener, at det, at vi får en afstemning om vores forsvarsforbehold i EU, også er et udtryk for et paradigmeskifte i vores sikkerheds- og udenrigspolitik hen imod at passe på Europa og passe på vores grænser, på hinanden og de lande, som deler vores fælles værdier om demokrati og den tryghed, som vi skal sikre.
Er statsministeren enig i det?
For det er jo ikke nogen hemmelighed, at vi tidligere har haft nogle krige, navnlig ørkenkrige, som vi i SF ikke har været særlig begejstrede for, og som vi nu synes er en fejltagelse; vi skulle måske have overvejet, om de var nødvendige.
Skal vi i stedet rette vores blik mod det, som er truslen i fremtiden, og nemlig passe på Europa?
Mette Frederiksen (S), 2022-04-08:
Nej, det mener jeg sådan set ikke.
Jeg mener, at det var udtryk for både utrolig dygtigt politisk håndværk, men i virkeligheden også bredere end det, at man fik samlet danskerne i 1993 omkring forbeholdene.
Det mener jeg var det rigtige på det tidspunkt.
Men det er jo sjældent, at noget, der er rigtigt på ét tidspunkt, nødvendigvis også er det 20, 30, 40 år efter.
Og nu er vi i en anden situation, hvor vi er direkte truet i den europæiske sikkerhedsstruktur, hvad vi jo så ville være endnu mere, hvis Enhedslisten fik ret i at melde os ud af NATO.
Så ville Danmark jo stå afklædt og ekstremt udsat tilbage.
Derfor er tiden lige nu til at styrke de politiske fællesskaber – ikke til det modsatte, ikke til at gå national enegang, som man ønsker fra Enhedslistens side på det her spørgsmål.
Vi skal stå sammen.
Og det er de politiske fællesskaber, der er danskernes allerallerstørste garanti for, at vi i al fremtid kan leve i tryghed og sikkerhed og i et velfungerende demokrati.
Så vi skal styrke NATO, og vi skal styrke EU.
Søren Søndergaard (EL), 2022-04-08:
Jeg vil sådan set
bare spørge statsministeren, om det er en fejl, at vi ikke tidligere har tilsluttet os det forsvarspolitiske samarbejde og sikkerhedspolitiske samarbejde i EU – altså om det er en fejl, at den folkeafstemning ikke er blevet holdt tidligere, f.eks. under den tidligere regering, der jo havde muligheden, men som valgte ikke at gøre det, eller straks, da den her regering kom til; der har man jo også haft muligheden.
Man har jo længe haft et flertal i Folketinget for det, hvis man ønskede det.
Så derfor: Er det en fejl, man har begået ved først at tage den afstemning nu?
Mette Frederiksen (S), 2022-04-08:
Det er jeg helt overbevist om at det ikke kommer til.
Vi ser ingen – ingen – antydning af splittelse imellem NATO og EU, tværtimod.
Vi har aldrig arbejdet tættere sammen, end vi gør netop nu.
Og det ville ikke være klogt at lave noget sikkerhedspolitik eller noget forsvarspolitik uden hele Europa, men det kommer vi ikke til på noget som helst tidspunkt at understøtte fra dansk side.
Og det er jo i sig selv den stærkeste understregning af det, spørgeren spørger ind til, nemlig at Vesten står samlet.
Så nej, der er ikke splittelse, og der kommer ikke splittelse.