Pia Kjærsgaard (DF), 2021-12-21:
Ja, jeg har været her længe, i snart 38 år, og der har været helt traditionelle folketingsdage med lovbehandlinger, afstemninger, samråd, skriftlige spørgsmål, mundtlige spørgsmål, politiske diskussioner, og vi har delt os på tværs af anskuelser.
Sådan skal det være.
Og sådan har det været langt, langt de fleste dage.
Men der har også været et par gange, hvor det har været anderledes – særlig som i dag, hvor vi stemmer om et andet folketingsmedlems værdighed.
Jeg kan godt forstå, at det har trukket lidt ud, for det er en vigtig, alvorlig og ikke for nogen en nem beslutning.
Det skal vi jo efter grundloven, og sådan må det være.
Siden 1953 har der været otte sager.
Det her er den tredje, jeg er med til.
I 1984 stod jeg der i Grebningen og ventede på at blive godkendt som folketingsmedlem, da det høje ting kaldte Mogens Glistrup for uværdig.
Det var med 128 stemmer for, 22 imod og 29 undlod at stemme.
Sådan var det dengang.
Og jeg føler virkelig anledning til i dag at fremhæve en tidligere kollega, nemlig Preben Wilhjelm fra Venstresocialisterne, som jeg husker meget tydeligt, og som jeg på mange områder respekterede – ikke på de politiske områder, men for hans grundighed, saglighed og respekt over for retssystemet.
Der må jeg bare sige, at i dag er fru Inger Støjberg kommet i bad standing.
Det er ikke så godt.
Det ser man også andre steder i samfundet, og nu ser man det her i Folketinget.
Man bliver smidt ud.
Her vil jeg gerne fremhæve, hvad Preben Wilhjelm dengang sagde om Mogens Glistrup.
Han sagde mange kloge ting, synes jeg.
Jeg har selvfølgelig slået det op i Folketingets forhandlinger, fordi jeg fandt, at det var væsentligt i forhold til denne dag.
Han var ret genstridig, Preben Wilhjelm, i Udvalget til Valgs Prøvelse, og han gav sig i kast med en argumentation for, at Mogens Glistrup skulle kunne forblive i Folketinget, og det var til trods for, som jeg også sagde i en kort bemærkning, at han virkelig var rygende uenig i Mogens Glistrups politiske synspunkter og politik.
Det redegjorde han i allerhøjeste grad også for.
Jeg sad her også ved tamilsagen.
Det var lidt det samme, men der var trods alt langt flere folketingsmedlemmer, som syntes, at det skulle man altså ikke blande sig i.
Der var stadig væk en værdighedsklausul.
I dag synes jeg, at der er alt for få, som har det samme synspunkt.
Det er faktisk kun Nye Borgerlige, hr. Naser Khader – kan jeg forstå – og Dansk Folkeparti.
Og det synes jeg simpelt hen er alt, alt for få i forhold til den her debat og det, der skal ske.
Jeg synes, at argumenterne fra dengang fortjener at se dagens lys igen.
Det synes jeg virkelig.
Dengang med Ninn-Hansen – og jeg synes, det var bemærkelsesværdigt – var der 105 for, 45 imod og 2 hverken for eller imod, og så var der 27 fraværende.
Det var en anderledes debat.
Så må jeg altså sige, at i dag har det i hvert fald været sådan, at folketingsmedlemmerne har taget ordet som ordførere.
Det gjorde man ikke dengang.
Der var det nærmest upassende.
Det kan også være, at der er nogle af dem, der sidder og kommentere det her, der synes, at det er upassende.
Men jeg synes, det er godt, at vi under alle omstændigheder har haft alle ordførere oppe og har taget debatten.
Men jeg mener bare, at vi her i Folketinget skulle have så meget tillid til vælgerne, at vi overlader det til dem at afgøre, om fru Inger Støjberg er værdig til at sidde i Folketinget.
Kan vi overhovedet tillade os at dømme en person ude, som vælgerne har besluttet at lade sig repræsentere af?
Der er nogle, vi naturligvis skal dømme ude, nemlig voldsmænd og mordere.
Og jeg kan kun sige, at jeg forventer, at fru Inger Støjberg vil blive genvalgt med et meget stort flertal til næste folketingsvalg.
Så jeg kan bare sige: Lev med det.