Lotte Rod (RV), 2021-12-09:
Tak for det, og tak til Liberal Alliance for at fremsætte det her forslag, som giver anledning til en virkelig god debat.
Jeg synes næsten, at jeg kan mærke, efterhånden som debatten er skredet frem, at fru Lone Dybkjær sidder oppe i himlen og raser over, at det, vi har brugt årtier på at lave fremskridt på, er ved at blive bombet tilbage, og det giver jo netop anledning til at diskutere, hvor det er, vi skal hen som samfund.
Altså, ønsker vi at gå tilbage til, at kvinder som udgangspunkt går derhjemme, eller ønsker vi at gå fremad til der, hvor far og mor er lige knyttet til deres børn, og hvor far og mor også i virkeligheden har de samme muligheder for at gøre karriere, optjene pension og alt det andet?
Det er jo grundlæggende det, der er på spil her.
Som flere andre har været inde på, er de første 1.000 dage af et barns liv jo fuldstændig afgørende.
For mig er der ikke noget vigtigere, end at børn vokser op og har en god barndom, hvor de har en tryg tilknytning til voksne, hvor de oplever, at de kan have tillid til voksne og til verden, hvor der er leg, hvor de er glade, og hvor de har det godt.
Det er jo fundamentet for alt andet.
Derfor synes jeg heller ikke, at det går, at vi er ved at være et sted i Danmark, hvor vi er ved at få sådan en kultur for, at man jo som forælder nærmest skal have dårlig samvittighed, hvis ikke man har hentet sine børn senest kl. 15.00.
Derfor er noget af det, der er det allervigtigste for mig som radikal, at vi har gode daginstitutioner, hvor der er gode muligheder for leg, hvor der er voksne nok til at være nærværende med børnene i små grupper, men jo også hvor de voksne er dygtige, er uddannet pædagoger og har blik for de børn, som er lidt på kanten af fællesskabet, sådan at de bliver hjulpet til at være med, så de får tro på livet, og så de kan mærke, at de gør en forskel i fællesskabet.
Derfor er hovedprioriteten, når det kommer til, hvad det er, vi vil bruge pengene på, når vi snakker om børn, det, vi i Radikale Venstre har spillet ud med, nemlig at vi gerne vil lægge en halv gang oveni minimumsnormeringerne, fordi vi gerne vil have, at det skal være uddannede pædagoger.
Det er vores hovedprioritet.
Der er jo mange mødre i dag, som har valgt at gå hjemme.
Det er ikke, så lang tid siden jeg mødte en kvinde i Kolding, som var ved at flytte til Haderslev, for i Haderslev får man tilskuddet, og dermed er det attraktivt for nogle familier så at bo i den kommune, hvor man kan det, og det har jeg respekt for at der er nogle der vælger at gøre.
Men det, vi diskuterer i dag, og som andre også har været inde på, er jo, hvad det er, vi skal bruge fællesskabets penge til, og hvad det er, vi ønsker at skubbe til – hvad er det for en retning, vi vil i som samfund?
Jeg synes ikke, at det vigtigste er, at vi som samfund skubber på for, at flere kvinder kommer hjem at gå.
Jeg synes tværtimod, at vi som samfund skal skubbe på for, at vi får daginstitutioner, hvor man som forældre, både som mor og far, kan gå på arbejde med en god følelse i maven, fordi man ved, at børnene har en god dag der hele dagen.
Jeg synes, at vi i den snak, vi har om frihed her i dag, lidt taber blikket for, hvor skævt det altså er, og hvad vi snyder børn for, hvis det altid skal være moren, som er den primære voksne.
Og jeg synes, at vi har en opgave i at sikre os, at vi laver nogle strukturer for vores samfund, som skubber til den modsatte udvikling, nemlig at både mor og far bliver vigtige voksne i et barns liv.
Den anden er det her med fællesskabet og værdien af at mødes på kryds og tværs i vuggestuen eller i børnehaven, og jeg tror faktisk, at jeg vil gå hjem og gemme alt det, ministeren sagde om vigtigheden af, at børn leger sammen på kryds og tværs i institutionerne, for præcis det samme gør sig jo også gældende i vores sfo'er og klubber.
Så jeg synes i virkeligheden, at ministeren lige gav os det bedste skyts til den diskussion.
Med de ord kan jeg meddele, at Radikale Venstre ikke støtter forslaget.