Peter Hummelgaard Thomsen (S), 2017-03-24:
Jeg beklager mange gange.
Af en eller anden årsag troede jeg faktisk, at det var udenrigsministeren først.
Det har jeg jo af mange forskellige årsager, men mest af alt også, fordi der, siden vi her i Folketinget sidst havde redegørelsesdebatten om udviklingen i EU-samarbejdet, jo er sket en hel del.
Det var på et tidspunkt, hvor briterne ikke havde stemt sig ud af EU, det var, inden man for alvor var kommet på kant med nogle af de nyere medlemsstater, navnlig Polen og Ungarn, det var, inden vi havde kunnet se stadig stigende og fortsatte migrantstrømme, og det var i det hele taget, da alting syntes lidt mindre kastet op i luften.
Det ændrer for Socialdemokratiet ikke ved, at EU jo grundlæggende er ideen om mennesker, der lever sammen i et frit, retfærdigt og solidarisk samfund, et fællesskab, der er baseret på et partnerskab mellem lande med respekt for vores grundlæggende rettigheder, og som samtidig skaber et bedre liv for kommende generationer.
Når man på lørdag i Rom kan fejre 60-året for Romtraktaten, der støbte fundamentet for at skabe fred og økonomisk samhandel mellem gamle fjender, så er det jo samtidig også et vidnesbyrd om, at EU uden sidestykke har været en institutionel, politisk og økonomisk stor succes med hensyn til at levere et stærkt forpligtende fællesskab, der har skabt fred på kontinentet.
I mere end 70 år har der nu været fred mellem de samme europæiske lande, som ellers var eksperter i at slå hinandens befolkninger ihjel tidligere.
Det ændrer ikke ved, at det, når det er, at man mødes i Rom på lørdag, så også bliver mandag igen, og at der er en lang række grundlæggende udfordringer, som vi i fællesskabet og samarbejdet er nødt til at adressere.
For Socialdemokratiet er det jo grundlæggende positivt, sådan som den analyse, som regeringen og Erhvervsministeriet har udarbejdet for nylig, også viser, at tilknytningen til det indre marked ubetinget har været en succes.
Hver enkelt LO-familie tjener mere på grund af mulighederne i det indre marked, og Danmark er rigere på grund af det indre marked.
Det ændrer heller ikke ved, at den sociale sammenhængskraft på kontinentet, men jo i særdeleshed også inden for EU, virkelig er under pres i de her år.
Der kom den anden dag en rapport fra den europæiske fagbevægelse, der ved at trække data ud fra officielle EU-kilder osv. kunne konkludere, at hver tiende lønmodtager i Europa i dag er working poor, og at uligheden er stigende, både mellem de forskellige lande – mellem landene i det sydlige Europa på den ene side og landene i det nordlige Europa på den anden side – og også internt i de forskellige lande.
En væsentlig årsag til det er de ubalancer, der er i det indre marked.
For mens det ensidigt er positivt, at vi kan handle frit med hinanden, og at vi kan sælge vores varer – det gælder også for et lille land som Danmark, som er så afhængigt af, at vi har et stort marked at kunne afsætte vores produkter på – så må vi heller ikke lukke øjnene for, at der samtidig, særlig når det handler om udstationering, når det handler om vikarbureauer, når det handler om firmaer, der begår regelshopping, når det handler om en lang række andre ting, foregår en grundlæggende, systematisk social dumping, og at der er et nedadgående pres på lønninger og arbejdsforhold, især blandt lavtlønnede og kortuddannede på det europæiske arbejdsmarked.
Derfor er det også en meget, meget stor prioritet for Socialdemokratiet, når vi diskuterer det, at vi på den ene side konstaterer, at Danmark hører hjemme i EU, men at man på den anden side også får rettet de ubalancer, der er internt i det indre marked.
Det kan man gøre på mange måder.
For tiden er der store diskussioner om en revision af udstationeringsdirektivet, og i Socialdemokratiet var vi selv med til at bringe regeringen i mindretal ved at trække det gule kort, fordi vi ikke var tilfredse med det udkast, der lå.
På samme vis er der inden for transportsektoren – uanset om vi snakker flybranchen eller godstransportbranchen – store udfordringer med, at virksomheder benytter sig af regelshopping, at virksomheder benytter sig af vikarbureauer, og at virksomheder bruger mulighederne for at påtage sig opgaver i et land for i virkeligheden at udføre dem i et andet land og samtidig er med til at presse lønninger og arbejdsforhold ned.
Den anden store problemstilling, vi har – og det tror jeg langt de fleste i Folketinget er enige om – er jo selvfølgelig at håndtere flygtninge- og migrantstrømmene.
Vi må være ærlige og sige, at vi ikke er så langt, at vi er klar til at have et færdigt forslag, men vi er i hvert fald inspireret af nogle af de fransk-tyske tanker om at lade asylbehandlingen foregå syd for Europas grænser.
Den tredje store problemstilling, vi har, handler jo om den grundlæggende langsigtede og bæredygtige finansiering af vores respektive statskasser og velfærdssamfund.
Der foregår – og det har der gjort i alt for mange år – en alt for systematisk undvigelse i forhold til at betale den skat, man skylder.
Der foregår en systematisk brug af skattely, både i lande inden for EU – hvilket er helt og aldeles uacceptabelt – men jo selvfølgelig i særdeleshed også i lande uden for EU.
Der er man allerede i gang med nogle forskellige lovgivningsmæssige skridt, men det kan blive meget, meget mere ambitiøst.
Det handler også om det ræs mod bunden, der har været mellem staterne inden for fællesskabet, om at presse både selskabsskatter og selskabsafgifter så langt ned som muligt.
Det er også en af årsagerne til, at vi i Socialdemokratiet har foreslået at lave en bund under selskabsskatterne, samtidig med at vi bakker helhjertet op om at skabe en fælles selskabsskattebase i hele Europa.
Sidst, men ikke mindst, vil jeg bare understrege endnu en gang, at Socialdemokratiet er meget store tilhængere af EU.
Det betyder ikke, at vi synes, at alting er godt, og det betyder slet ikke, at vi synes, at der ikke er plads til meget, meget store forbedringer, men det betyder, at et stærkt EU også kræver et reformeret EU.
Vi er nødt til at løse ubalancerne i det indre marked, sådan at folk oplever, at man reelt kan få del i den velstands-, produktivitets- og vækstudvikling, der er qua det indre marked, samtidig med at vi i fællesskab sikrer og skaber løsninger på nogle af de grænseoverskridende problemer, som vi alle sammen er fælles om at stå i.
Tak for det, og jeg glæder mig til debatten.