Jakob Engel-Schmidt (M), 2023-11-10:
Danmark er et lille land.
Vi er et lille sprogområde, men vi er også en stor kulturnation.
Der er ikke andre end os selv til at sikre vores kultur og vores kulturarv, og at der også i fremtiden bliver produceret dansk indhold af høj kvalitet.
Jeg vil gerne takke kollegaerne i salen for de mange bemærkninger og mange partier og flere kollegaer for støtten, men også for debatten fra de ordførere, der ikke bifalder lovforslaget.
Lovforslaget udmønter en stor del af medieaftalen – den første medieaftale, vi her i Folketinget stemmer igennem i mere end 10 år.
Jeg bemærker, at flere kollegaer taler for, at vi da måske burde indføre en produktionsrabat i stedet for at indføre en afgift, men sagen er, at vi i de her år oplever, at danskernes medieforbrug varierer, at det skifter.
Innovationen betyder nye distributions- og produktionsmuligheder, og det er alt sammen godt.
Men virksomheder, der ikke er hjemmehørende i Danmark og betaler skat i andre europæiske lande, skylder også at bidrage.
Det gør nogle af dem i forvejen dygtigt, det gør andre ikke, og det tager lovgivningen højde for.
I regeringsgrundlaget har vi skrevet, at vi ønsker at tilpasse den gamle medieaftale.
Det har forligspartierne gjort.
Alle streamingtjenester, der er i Danmark, bidrager nominelt og fast med 2 pct.
De streamingtjenester, der så investerer i dansk indhold, nøjes med det.
Dem, der ikke gør, får lov at aflevere 5 pct.
Sandheden er, at det er noget så interessant som en parafiskal afgift, og det er det, fordi dem, der betaler afgiften, har mulighed for at søge den og dermed få den tilbage.
Jeg kan også konstatere, at flere ordførere har en meget markant holdning til, hvordan det vil sætte sig i prisen på forskellige streamingtjenester.
Til det er der at sige, at Danmark er et af de lande i verden, hvor der sælges flest abonnementer på streamingtjenester pr. indbygger.
Vi er simpelt hen så begejstrede, at Netflix har den største markedspenetration her i landet, stærkt efterfulgt af TV 2 Play og DR's egen app på området.
Derudover kan der jo nævnes et hav af streamingtjenester: HBO, Amazon Prime, SkyShowtime, Paramount+, C More, og jeg kunne nævne en hel del flere, som alle sammen har engageret sig.
Nogle af dem har gjort det med sunde produktionsbudgetter, og stor respekt for den måde, vi arbejder med dansk indhold på, andre med en mere kommerciel tilgang, hvor hensynet til dansk indhold ikke fylder noget som helst.
Det forsøger vi at lave om på, for som jeg startede med at sige, er der ikke andre end os selv til at passe på den danske kultur og til at styrke den fantastiske fortællerevne, vi har herhjemme, og bruge og videreudvikle de kompetencer, som danske filmfolk og filmfortællere de sidste generationer har været så dygtige til at bringe ind i folks stuer, ind i folks liv og også ud i den store verden.
Hvis ikke vi passer på det i fællesskab, risikerer vi, at det forsvinder.
Så hører jeg flere ordførere argumentere for: Jamen hvorfor laver vi ikke bare en produktionsrabat?
Jeg må sige, at ironien kan skæres i stykker og serveres i hver enkelt folketingsgruppe, for produktionsrabatter i Europa fungerer på den måde, at østeuropæiske lande siger, at hvis I bruger 100 mio. kr. her på alt lige fra sandwiches til køretøjer til kameraer, får I 50 mio. kr. tilbage af os i hånden bagefter.
Hvem betaler de 50 mio. kr.?
Det gør skatteyderne i de lande.
Det er en markant dyrere måde at gøre det på.
Jeg er ofte blevet beskyldt for at ligne sådan en skaldet revisortype, primært af folk i kulturlivet, men hvis der er en ting, jeg har indsigt i, er det økonomi, for det er min uddannelse.
Jeg lytter altid gerne til kritik af den politik, jeg selv står på mål for, men kritik, der ikke er funderet i andet end sådan lidt løse argumenter og total mangel på saglighed, synes jeg er ærgerlig, når vi nu står og forsøger at vedtage en lovgivning, der skal værne om dansk kultur.
Det spændende ved, at der er så stor konkurrence på det danske marked for streamingtjenester, er, at det skærper prissætningen.
Men sagen er, at med 15, 16, 17, 18, 19, 20 forskellige tjenester, der hver især konkurrerer om kunderne, har tjenesterne ikke umiddelbart en stor interesse i at skræmme forbrugerne væk med markante prisstigninger, tværtimod.
Og med de kapitalberedskaber, vi ved ligger i de her streamingtjenesters kapitale profiler, er det mit bedste bud, men jeg kan ikke garantere for det, at vi vil se meget begrænsede prisstigninger.