Dina Raabjerg (KF), 2025-12-16:
Tak, formand.
Vi har i mange år brugt teknologi til at gøre samfundet tryggere, og det er der ikke noget forkert i.
Vi har givet politiet nye værktøjer, og vi har sagt ja til kameraer og f.eks. til at bruge dna i databaser.
Men vi har altid haft ét princip, nemlig at overvågning skal være målrettet, at den skal bruges til nogle, der er mistænkt, og at der skal være et politisk ansvar og en kontrol.
Det er der, hvor en automatisk scanning af alle menneskers billeder og tekst skiller sig ud, for det er ikke et nyt værktøj til politiet, det er jo et helt nyt princip.
Her er udgangspunktet ikke, at der er en mistanke, men at alle mennesker skal tjekkes.
Og det er ikke det, vi gør offentligt; det er det, vi skriver privat til hinanden, til vores børn, forældre, læge, kæreste osv., og det er bare noget helt andet.
Til sammenligning kan man sige, at hvis vi har kameraovervågning ude i det åbne, kan man bruge det til at lede efter den der konkrete mand, der har bortført den der konkrete pige.
Men med en automatisk scanning via kameraet svarer det jo lidt til, at man stopper alle voksne, der går forbi et barn og tager det med, fordi systemet automatisk vurderer, at det kunne være forkert.
Så siger Venstre og Moderaterne, at det ikke er noget problem, for nu bliver den her ordning frivillig.
Altså, nu kan enhver techplatform scanne billeder og videoer og ændre din tekst i forhold til grooming helt frivilligt.
Men for almindelige mennesker ændrer det jo sådan set ikke noget i forhold til det tidligere forslag, for vi kan ikke som mennesker bare fravælge at være i en digital verden.
Det bliver vi tvunget ind i af staten og banken og Aula for den sags skyld også.
Og vi kan heller ikke se, præcis hvornår overvågningen finder sted, eller hvorfor et system eventuelt reagerer på noget af det, vi sender.
Og vi kan ikke forudsige, hvad det er, der sker, hvis systemet rammer galt eller forkert.
Derfor er det her ikke teknik; det er altså et spørgsmål om magt.
Derfor har Folketinget også drøftet en privatlivskommission – fordi vi kan se, at overvågningen vokser, og fordi balancen mellem tryghed og frihed ikke er særlig klar længere.
Og man kan altså ikke både mene, at balancen er uklar og så samtidig afvise at stemme ja til et borgerforslag, der netop handler om balancen, og da slet ikke med henvisning til, at nu er der et kompromis, hvor overvågningen er frivillig og foretages af techgiganter.
Siger man nej her, må man også forklare, hvordan borgernes retssikkerhed er blevet bedre.
Og kan man ikke det, så må man være ærlig og sige, at man accepterer, at det er okay at overvåge privat kommunikation som udgangspunkt, og at det er okay, at det ansvar er lagt hos techgiganterne.
Det er et politisk valg, og det skal man være ærlig om.
Og så er der præcedens.
Men der er jo også menneskehandel, som er frygteligt, rekruttering af børnesoldater, som ministeren selv nævnte på et tidspunkt, salg af narko til børn eller terror.
Er det bedre?
Kan vi sige nej til det, hvis vi siger ja til det her?
Så det her handler ikke om at være imod børns sikkerhed; det handler om at passe på noget helt grundlæggende: privatliv, retssikkerhed og friheden til at tale privat uden at blive overvåget som udgangspunkt.