Jan E. Jørgensen (V), 2021-06-01:
Se, dengang jeg gik i skole, fik jeg at vide: Du får ikke mere ret, fordi du råber højt.
Og jeg kan jo forstå, at hr. Jeppe Bruus og jeg så næppe har gået i den samme skole, for hr. Jeppe Bruus står sådan og puster sig op og er meget vred og dyster og bister, og så tror han, han på den måde kan give indtryk af, at Socialdemokratiet fører en barsk retspolitik og vi andre er sådan nogle blødsødne skvat.
Derfor må vi hellere forklare lidt om, hvad der er op og ned.
Lad os blive i skoleeksemplet, for hvis hr. Jeppe Bruus havde været folkeskolelærer, tror jeg godt, jeg kan gætte, hvad for en type han havde været.
Så havde han været den her slags, der, når han kom ind og konstaterede, at en eller anden fræk elev havde skrevet »Jeppe er dum« på tavlen, ville have sagt: Hvis ikke I siger, hvem det er, får I alle sammen en sveder.
Der er nogle banditter, som laver uro, skaber utryghed – det være sig på Køge Torv, det være sig i Vollsmose, det være sig på Blågårds Plads, det være sig på Anker Jørgensens Plads – som gør, at andre mennesker ikke tør være der.
Hvad er så Socialdemokraternes svar?
Så må ingen være der.
Altså, kan Socialdemokratiet ikke selv høre, hvor skørt det lyder?
En bekymret borger ringer til politiet og siger: Jeg tør ikke gå på legepladsen med mit barnebarn, fordi der står nogle banditter, som laver ballade, og jeg er ikke tryg ved at være der.
Hvad er svaret fra politiet?
Fint, så lukker vi legepladsen.
Nu må ingen komme der.
Så nu kan du rigtige være tryg, fru Jensen.
Så skal vi høre den her med, at hr. Jakob Ellemann-Jensen på vores sommergruppemøde har sagt noget tilsvarende.
Jeg har gentagne gange læst følgende citat op for både justitsministeren og Socialdemokratiets retsordfører, men jeg gør det gerne igen: »Konkret foreslår vi opholdsforbud.
Så unge udlændinge kan få forbud mod at være i områder, hvor de skaber utryghed ...« .
Altså, dem, der skaber utryghed, kan få forbud mod at være de steder, hvor de skaber utryghed – da ikke alle mulige andre mennesker.
Jeg ved simpelt hen ikke, hvor det er, det er gået galt.
Jeg erkender blankt, at det kunstneriske indtryk i den her sag kunne være bedre, men der er jo en grund til, at vi har tre behandlinger i Folketingssalen – første, anden og tredje behandling.
Det er jo, fordi vi undervejs i udvalgsbehandlingen kan blive klogere.
Vi kan holde samråd, vi kan få en teknisk gennemgang.
Og en sådan teknisk gennemgang havde vi jo, og der må jeg bare sige, at det gjorde mig hundrede procent sikker på, at regeringens forslag til et opholdsforbud var elendigt og skulle laves om.
Vi stiller spørgsmålet: Vi kan forstå, at man godt må være på en togstation, hvis man skal med toget – er det korrekt?
Det er korrekt, siger den venlige embedsmænd fra Justitsministeriet, som er kommet på en umulig opgave.
Må man så også godt sidde på en S-togsstation, hvis man skal mødes med nogen, hvis man f.eks. skal følge en hjem, som ikke kender vejen, eller en, der måske er utryg ved at skulle gå alene?
Det kunne man ikke svare på.
Altså, må man sidde på en togstation og vente på toget, fordi man skal hente nogen?
Det kunne vi ikke få svar på – men man kunne jo prøve lykken.
Så stiller vi et andet spørgsmål: Hvad med Blågårds Plads f.eks.?
Hvad nu med de restauratører, som har fortovsservering på Blågårds Plads, hvis der nu kommer opholdsforbud på Blågårds Plads, hvor der er jo ved gud har været mange udfordringer gennem tiden?
Hvad så?
Må man så være på restauranten eller på fortovscaféen?
Det kunne vi ikke få svar på – eller rettere sagt, det kunne vi så godt, for så sagde de: Nej, det kan man selvfølgelig ikke, for er der opholdsforbud på hele pladsen, gælder det selvfølgelig også udeservering.
Fint så.
Kan man så få erstatning som værtshusholder, hvis ens ret til udeservering pludselig bliver fjernet?
Jah, det kunne man ikke svare på.
Så der er tale om lovsjusk af en anden verden fra Socialdemokratiets og regeringens side, og det siger lidt sig selv, når man puljer så mange ting.
Det lovforslag, vi behandler her i dag, er virkelig et bunkebryllup.
Og jeg skal beklage, at vi ikke har været inde i alle detaljer, men når Justitsministeriet og Justitsministeriets embedsmænd heller ikke kan svare på de gode spørgsmål, vi har at stille, synes vi nu alligevel, at vi er lovligt undskyldt.
Vi stillede så også et spørgsmål på den tekniske gennemgang, og det var med baggrund i et konkret tilfælde, nemlig Anker Jørgensen Plads.
Og på trods af at Anker Jørgensen jo var et sødt og rart menneske, er hans plads altså ikke det rareste sted at opholde sig.
Overskriften på en artikel på TV 2 Lorry lyder: »Plads plaget af vold, druk og narko: Nu vil boligselskab have tv-overvågning«.
Det er et sted, hvor man har diskuteret alkoholforbud, og det, der sker, er, at der bliver solgt narkotika åbenlyst på pladsen.
Indehaveren af pølsevognen er blevet mødt med trusler, har været udsat for hærværk og er blevet voldeligt overfaldet.
Flere beboere fortæller, at de ofte bliver antastet, både når de færdes på pladsen, og når de befinder sig i egne forhaver.
Da vi så stiller spørgsmålet, om man tænker sig, at det f.eks. kan bruges her, så får vi svaret: Nej, det er da ikke lige Anker Jørgensens plads, man har tænkt på.
Altså, hvor er det så?
Det er den mest plagede plads i hele Københavnsområdet, men der skal man måske så ikke bruge det.
Så er det bare sådan en eller anden symbolsnak – nu stiller vi os op, og nu puster vi os op, og nu er vi rigtig vrede, og så kan de lære det – eller er der noget reelt i det?
Under alle omstændigheder skal vi få gjort noget ved utryghedsskabende adfærd, men det skal vi gøre ved at ramme dem, der skaber utrygheden, og ikke ved at ramme alle mulige andre.