runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Mette Reissmann (S), 2017-05-02:
Jeg er glad for, at hr. Jacob Mark jo i sit spørgsmål nu nævnte, at SF selv har været med til at gennemføre nok over halvtreds procent af de reformer, som netop danner rammerne i dag på de videregående uddannelsesinstitutioner.
Jo, jeg anerkender bestemt, at der kan være årsagssammenhæng imellem det, at man føler sig stresset.
Men bare for igen at vende tilbage til baggrunden for beslutningsforslaget: Jeg synes ikke, at der er redegjort tilstrækkelig for, at vi får udredt de her forskellige ting.
Så det er klart, at man kan føle sig stresset.
Enhver studerende, som måske ikke har fulgt undervisningen eller forberedt sig på sin undervisning med en forholdsvis jævn frekvens hen over året, vil selvfølgelig, når spørgsmålet bliver stillet – hvis vi nu forestillede os, at en sådan trivselsundersøgelse skulle gennemføres – føle sig stresset op til en eksamen.
Og det er hårdt at gå til eksamen, og det kan også føles stressende, herom hersker ingen tvivl.
Men det handler jo i meget høj grad om planlægning, og det handler også om prioritering.
Og Socialdemokratiet bakker helt op omkring fremdriftsreformen i den sammenhæng, som den nu engang har, og som den i justeret form finder anvendelse i dag.
Christian Langballe (DF), 2017-05-02:
Jeg har lovet i betænkningen, at vi gør rede for vores stilling til det her lovforslag, og det er jo noget så fantastisk og spændende som folkekirken.
Jeg skal ikke gøre rede for forslaget i sin fulde længde, for jeg går ud fra, at det er spildte Guds ord på Balle-Lars, men vi har tænkt over det her, og vi mener jo, at forslaget lægger op til nogle friheder og en understøttelse af friheden i folkekirken.
Vi mener så samtidig også, at der faktisk i forslaget er nogle tvangsmekanismer, som vi ikke mener harmonerer, og derfor kan vi ikke stemme for.
Hvis det er sådan, at det ændringsforslag, som vi har stillet, om lidt bliver vedtaget, så stemmer vi for, ellers gør vi ikke.
Jeg vil så lige gøre opmærksom på en ting, og det er, at det her forslag godt kunne gå hen og blive meget dyrt, og det kunne jo resultere i, at folkekirkeskatten steg, og det ville vi i hvert fald være meget bekymrede for.
Men der er altså for mange tvangsmekanismer, og jeg kan forstå, at de andre partier ikke stemmer ja til vores ændringsforslag, så jeg kan lige så godt bebude nu, at vi stemmer nej.
Mattias Tesfaye (S), 2017-05-02:
Det er jo en god dag for Danmark og en god dag for Socialdemokratiet.
Vi kommer nemlig et lille stykke nærmere på at løse et væsentligt samfundsproblem, mangelen på praktikpladser.
Herudover justeres flere regler på både folkeskole- og efterskoleområdet i en mere fornuftig retning.
Den model, regeringen har fremlagt efter aftale med fagbevægelsen og arbejdsgivernes organisationer, bygger på samme principper som det forslag, vi fra Socialdemokratiets side selv har foreslået gennem et stykke tid.
Virksomheder, der tager få elever, skal betale mere til virksomheder, der tager flere elever.
Det er en model, som regeringen tidligere har afvist som løsning på praktikpladsmangelen, og derfor er vi selvfølgelig ekstra glade for, at det alligevel lykkedes os at stå her i dag.
Det vigtigste er, at vi nu får indbygget et håndtag i lovgivningen, som vi efterfølgende kan dreje på, hvis vi igen ønsker at øge den økonomiske gevinst ved at tage et uddannelsesansvar.
Socialdemokratiet er af den opfattelse, at både arbejdsgivere og Folketing gennem mange år har svigtet tusindvis af unge ved ikke at sikre tilstrækkeligt med praktikpladser, og det går selvfølgelig ikke.
Det går simpelt hen ikke, hvis vi fortsat ønsker at fastholde et erhvervsuddannelsessystem, der veksler mellem skoleophold og praktik i en rigtig virksomhed.
Derfor er der god grund til at glæde sig over, at arbejdsgiverne i deres høringssvar signalerer, at de er klar til at tage det her ansvar, og nu er det så vores tur til at få det vedtaget.
Ud over initiativerne for at sikre flere praktikpladser indeholder dagens lovforslag også en række andre fornuftige initiativer.
Det bliver muligt for praktikpladscentrene at producere varer og levere tjenesteydelser på markedsvilkår.
Det er fornuftigt.
Der bliver strammet op for brugen af virksomhedsforlagt undervisning og delaftaler og korte uddannelsesaftaler, det er også fornuftigt, og nogle efterskoler får mulighed for at starte erhvervsuddannelser op sammen med den lokale tekniske skole eller handelsskole eller sosu-skole, og det støtter vi også.
Endelig kommer flere elever til at få vejledning og kunne deltage i brobygning, og skoleelever kan allerede komme i erhvervspraktik fra 6. klasse.
Det er måske ikke ændringer, der vil trække de store overskrifter, men det er alt sammen justeringer, der styrker det danske uddannelsessystem og forhåbentlig vil medvirke til at sikre flere faglærte.
Vi støtter forslaget og ser frem til behandlingen af lovforslaget.
Marlene Harpsøe (DF), 2017-05-02:
Vi mangler praktikpladser, og i 2025 står vi med et ret stort problem, nemlig manglen på op mod 60.000 flere faglærte.
Derfor var alles øjne også rettet mod arbejdsmarkedets parter og regeringen, der skulle forhandle om en trepartsaftale tilbage i 2016.
Fokus var rettet imod praktikpladser, og parterne stod med Danmarks fremtid i deres hænder.
De kendte alvoren, og i Dansk Folkepartis øjne blev der indgået en rigtig vigtig aftale, som var en vigtig milepæl.
I aftalen forpligter parterne sig til at oprette 8.000-10.000 flere praktikpladser, end antallet af praktikpladser var i 2015.
Det var parternes forhandlinger, men vi havde da i Dansk Folkeparti holdninger til, i hvilken retning vi synes forhandlingerne skulle gå.
Derfor havde vi i Dansk Folkeparti foreslået at skabe økonomisk incitament til, at virksomhederne ansatte flere elever og lærlinge.
Virksomhederne skulle mærke det på pengepungen, hvis de ikke hyrede elever eller lærlinge.
Det lykkedes arbejdsmarkedets parter og regeringen at lave en god aftale, hvor det netop aftaltes, at virksomheder, der bidrager til at uddanne faglært arbejdskraft, belønnes, og virksomheder, der ikke i tilstrækkelig grad bidrager til at uddanne faglig arbejdskraft, pålægges et større økonomisk ansvar.
Herudover er der flere elementer fra trepartsaftalen, der med lovforslaget her bliver mulige, bl.a. at praktikcentrene kan producere varer og tjenesteydelser på markedsvilkår.
Det er også godt.
Lovforslaget, som vi her behandler, indeholder også elementer, som ikke er en del af trepartsaftalen.
Vi har f.eks. i forligskredsen bag erhvervsuddannelsesreformen aftalt, at det skal være muligt som en forsøgsordning at etablere 10. klasse på efterskole, hvor man altså samtidig med sin 10. klasse får første del af erhvervsuddannelsens grundforløb.
Vi håber, at det kan medvirke til, at flere tager en erhvervsuddannelse, om end forslaget kun er en mindre brik i et meget, meget stort puslespil, der skal samles, for at vi når målet om at sikre flere faglærte.
Men uanset hvad vi gør rent lovgivningsmæssigt, er det vigtigste i mine øjne, at vi alle sammen taler erhvervsuddannelserne op.
Erhvervsuddannelserne har et ufortjent dårligt image.
Vi skal tale erhvervsuddannelserne op, og vi, som er faglærte – nu siger jeg vi, fordi jeg også selv er faglært – kan gå foran og fortælle, hvor godt det er at have et svendebrev.
Der er over 100 gode uddannelser, og med en erhvervsuddannelse har du nemmere ved at få job end de nyuddannede akademikere, ligesom du faktisk på flere erhvervsuddannelser får en ret god løn.
Med en erhvervsuddannelse skal du både bruge dit hoved og dine hænder.
Det er alle tiders at være faglært.
Anni Matthiesen (V), 2017-05-02:
Som de tidligere ordførere også har sagt, førstebehandler vi i dag et lovforslag, som tager hånd om en af de måske vigtigste udfordringer, som vores samfund står over for, nemlig at sikre, at danske virksomheder kan få den arbejdskraft, som de også efterspørger, og at danske unge kan uddanne sig til arbejde og ikke til ledighed.
Vi ved, at arbejdsmarkedet efterspørger unge med erhvervsuddannelse allerede nu, og hvis ikke vi skal tabe danske arbejdspladser og vækst, er vi simpelt hen nødt til at lytte til erhvervslivet og også handle derefter.
Derfor prioriterer vores regering også erhvervsuddannelserne, og vi har jo også sat en målsætning sammen med flere andre partier om, at vi skal have flere unge til at vælge en erhvervsuddannelse.
Det skal være mere attraktivt at kunne vælge en erhvervsuddannelse, og en af de hindringer, der har været, er jo bl.a., at man har manglet praktikpladser, for det giver en større sikkerhed for de unge, hvis de ved, at der også er mulighed for at få en praktikplads.
Vores regering har prioriteret erhvervsuddannelserne, men det er ikke nok.
Regeringen bakker erhvervsskolerne op, men der er også brug for, at erhvervslivet træder til, og det gør de heldigvis også.
Derfor er jeg også som medlem af Venstre utrolig stolt af, at vi fik lavet en trepartsaftale tilbage i 2016, hvor vi fik sikret, at vi får skabt 8.000-10.000 praktikpladser.
Lovforslaget her betyder bl.a., at de virksomheder, som bidrager særligt til at uddanne faglært arbejdskraft, belønnes, og samtidig kan man sige, at de virksomheder, som ikke bidrager tilstrækkeligt, tager et større ansvar ved at være med til at finansiere yderligere via Arbejdsgivernes Uddannelsesbidrag.
Det er rimeligt, for vi skal alle sammen være med til at løfte opgaven, og det nytter ikke noget, at det kun er nogle virksomheder, som tager ansvaret og bidrager med flere praktikpladser.
Det kræver, at der er flere, der trækker i samme retning.
Så det er ikke et spørgsmål om at straffe, men faktisk et spørgsmål om, at vi solidarisk set alle sammen hjælper på vej til at sikre, at vi også fremadrettet har den arbejdskraft, vi har brug for.
På baggrund af det stemmer Venstre naturligvis for lovforslaget.
Jakob Sølvhøj (EL), 2017-05-02:
Lovforslaget her er, som flere ordførere allerede har været inde på,
et led i en udmøntning af trepartsaftalen om praktikpladser, som blev indgået i august sidste år.
Den kommer i forlængelse af de lovændringer, som Folketinget vedtog i december måned om ændring af lov om arbejdsgiveres uddannelsesbidrag og lov om erhvervsuddannelser.
Ved den lejlighed fremførte vi fra Enhedslistens side, at vi er stærkt i tvivl om, om trepartsaftalen i væsentligt omfang vil bidrage til at løse praktikpladsproblemet.
Det har ikke ændret sig fra behandlingen i december til i dag.
Vi mener fortsat ikke, at trepartsaftalen og den lovgivning, der udmønter den, har et indhold, som på nogen måde sandsynliggør, at den målsætning, som fremgår af trepartsaftalen, om at forøge antallet af praktikpladser med 8.000-10.000 kan blive en realitet.
Vi udtrykte også ved behandling af forslagene i december, at vi har en vis betænkelighed ved aftalens dimensioneringsmodel, som vi frygter kan påvirke antallet af praktikpladser i negativ retning.
Jeg har noteret mig ved gennemlæsning af de høringssvar, vi har fået til dette lovforslag, at der i hvert fald er enkelte af høringsparterne, som giver udtryk for den samme bekymring.
Ved lovbehandlingen i december valgte vi på trods af den skepsis, som jeg nu har gentaget her, at støtte de første lovforslag, der udmønter aftalen, i håb om, at det på trods af den skepsis, vi har, vil vise sig at være et lille skridt i den rigtige retning, og vil i logisk forlængelse af vores stillingtagen da også støtte det foreliggende forslag, men vi vil nøje følge med i, hvordan arbejdet med at skaffe praktikpladser skrider frem, og vi forventer, at regeringen vil tage skridt til at ændre den aftalte konstruktion og tage nye initiativer, hvis det viser sig, at der ikke sker den vækst i antallet af praktikpladser, som parterne i trepartsaftalen har sat op som deres mål.
Henrik Dahl (LA), 2017-05-02:
Tak for det, formand.
En af de ting, der har en mærkbar indflydelse på unge menneskers valg af uddannelse, er, at mange oplever det som unødigt vanskeligt at skaffe sig en praktikplads, også i de tilfælde, hvor en erhvervsuddannelse er det, man helst vil.
Det er en skam, for jeg er meget enig med fru Marlene Harpsøe, når hun fastslår, at det er meget vigtigt at tale erhvervsuddannelserne op og ikke tale dem ned.
Så det her misforhold har der længe været et ønske om at råde bod på.
Ved trepartsforhandlingerne i efteråret 2016 fik man lavet en aftale, som nu forbedrer muligheden for en praktikplads.
Det, der er målet, er, at der i fremtiden skal skabes et sted mellem 8.000 og 10.000 flere end i dag årligt.
Og det mål skal man nå ved at spille på en række tangenter så at sige.
De økonomiske incitamenter bliver styrket, der bliver mere vægt på udskoling, og der bliver lagt mere vægt på opsøgende arbejde for at oprette praktikpladser.
Som hr. Mattias Tesfaye også gjorde opmærksom på i sin tale, kunne man måske indvende, at forslaget er en anelse kompliceret for ikke ligefrem at sige bureaukratisk.
Men selv om det generelt ikke er sådan, at målet helliger midlet, vil jeg sige, at i det her tilfælde vil komplikationerne forhåbentlig blive retfærdiggjort af resultaterne, og derfor støtter LA lovforslaget.
Alex Ahrendtsen (DF), 2017-05-02:
Tak, formand.
Jeg vil lige give et par ord med om Dansk Folkepartis ændringsforslag, som handler om mindstegrænsen for udbetaling af biblioteksafgift.
I dag er den på 1.500 kr., og prisfremskrevet er det omkring 2.200-2.300 kr.
For godt halvandet år siden tog vi diskussionen op, fordi vi simpelt hen synes, den var for høj.
Der var en række forfattere, der ikke fik udbetalt afgift for at have deres bøger stående på biblioteket, og det er jo lidt urimeligt, at man, når man har skrevet en bog, som står på bibliotekerne, ikke får penge, når bogen bliver udlånt.
Derfor foreslog vi, at vi ville have en mindstegrænse på 500 kr., og jeg vil i første omgang takke hele Folketinget for, at man så nåede frem til, at et niveau på 1.250 kr. var et godt niveau.
Vi ville gerne gå længere ned, og derfor har vi så foreslået, at mindstegrænsen fremover bliver på 500 kr. Det vil sige, at alle forfattere, der får mere end 500 kr. i biblioteksafgift, så også får deres penge udbetalt, og vi håber selvfølgelig på, at Folketinget betænker sig og stemmer for ved tredjebehandlingen, og vi vil også gerne takke de partier, der så støtter en mindstegrænse på 500 kr.
Jeg vil dog sige, at 1.250 kr. er bedre end den nuværende grænse på omkring 2.300 kr. Så hvis det viser sig, at Folketinget ikke kan blive enige om at sænke den yderligere til 500 kr., som vi har foreslået, så vil vi selvfølgelig ved tredjebehandlingen stemme for lovforslaget som sådan og dermed en grænse på 1.250 kr. Tak for ordet.
Henning Hyllested (EL), 2017-05-02:
På trods af at man efterhånden har siddet her i snart 6 år, er man ikke helt bekendt med alle procedurer.
Jeg tager ordet, fordi vi i betænkningen har lovet at redegøre for vores stillingtagen til den ene del af det lovforslag, som nu er blevet delt, og det er den del, som kommer til at hedde L 141 A, som indeholder en hel række elementer.
Man står nogle gange i den situation, at der er ting, man godt kan lide, og ting, man ikke kan lide, og så skal man jo veje dem op mod hinanden.
Det er den situation, vi står i her.
Vi kan godt lide, at Vejdirektoratet får mulighed for at overtage parkeringskontrollen på statsvejnettet, ikke mindst med henblik på at kunne sætte ind på rastepladser, hvor vi i dag ser både langtidsparkering, jeg vil nærmest sige campering, og overnatning for en mængde østchauffører, som ligger og venter på ordrer, og som ikke har noget at køre med.
Det er en uholdbar situation, der er opstået på en række rastepladser.
Det skulle kunne løses, hvis ellers Vejdirektoratet gør en indsats.
Nu får de muligheden.
Vi kan også godt lide den del af forslaget, der handler om tidsbegrænset parkering, mest fordi det er en modernisering af reglerne.
Det er et spørgsmål om teknologisk udvikling.
Man kan i dag godt bruge andre midler end bare den traditionelle p-skive, selv om den dog er nem at anvende.
Det kan vi godt lide.
Det er vi ikke så glade for.
Vi synes faktisk, at det er en god idé, og en del kommuner har jo arbejdet med ideen, og det synes vi de skal have lov til.
Der er ingen grund til at lægge yderligere hindringer i vejen for, at det kan lade sig gøre.
Vi er heller ikke begejstrede for forslaget om at ophæve forbuddet mod at parkere i yderrabatten, og der henviser vi selvfølgelig til høringssvarene, som er kommet fra de store kommuner, altså København og Århus.
Men vi medgiver, at der i svarene fra ministeriet, vi nu har fået hen over weekenden – og det er jo noget af det, vi har ventet på, og det er derfor, vi redegør for det nu – trods alt i forhold til vores standpunkt er en vis opblødning eller i hvert fald en tydeliggørelse af, hvad det er, man vil med det her.
Jan E. Jørgensen (V), 2017-05-02:
Tak for det.
Bl.a. set i lyset af at vi har modtaget en henvendelse fra Institut for Menneskerettigheder, der peger på nogle løsningsmuligheder, som vi gerne vil have lejlighed til at undersøge nærmere, skal jeg anmode om, at forhandlingerne afbrydes – altså at forhandlingerne afbrydes.
Det samme gør sig gældende for det næste punkt på dagsordenen, punkt 8, anden behandling af lovforslag nr. L 163.
Forslag om standsning af sagens behandling
Lotte Rod (RV), 2017-05-02:
Tak for det.
Vi vil gerne have flere til at blive faglærte.
Det her lovforslag kan være med til at rykke et skridt i den rigtige retning.
Mange andre ordførere før mig har været inde på mange af elementerne i det, så jeg vil hellere bruge tiden på at fejre, at det for en gangs skyld en gang imellem kan svare sig at være meget tålmodig, fordi der kommer ting til en i politik.
Hovedelementet i det her er ændring af betalingen, alt efter om man løfter sit ansvar med lærlinge eller ej.
Det var noget af det, som den daværende undervisningsminister, Christine Antorini, og jeg arbejdede for, allerede den gang vi gik i gang med erhvervsskoleforhandlingerne.
Men dengang var det et ultimativt krav, ikke mindst fra Venstres side, at det kunne man absolut ikke pille ved.
Jeg har lige været lidt tilbage og læse.
Den gang sagde Venstres ordfører, Peter Juel Jensen: »Christine Antorini og jeg bevæger os åbenbart i to forskellige verdener...det er en forfejlet tankegang at straffe firmaerne«.
I dag står vi så med et lovforslag, som går ud på lige præcis det, der var vores idé den gang, nemlig at belønne de arbejdsgivere, som tager lærlinge, og til gengæld bede om, at dem, der ikke løfter deres ansvar, skal betale lidt mere.
Derfor synes jeg, der er god grund til lige at nyde de taler, der blev holdt af de blå partier.
Det er enormt dejligt at høre, og jeg er glad for, at der nu er bred opbakning til, at vi gør noget ved det her i fællesskab.
Vi støtter lovforslaget.
Bruno Jerup (EL), 2017-05-02:
Joh, men samtidig er det jo sådan, at det i det her forslag også er sådan, at bestyrelsesformanden får en stærkere og mere markant rolle i forhold til det, der er i dag, det vil sige også i forhold til både den faglige og strategiske udvikling af den pågældende institution.
Så bestyrelsesformanden får en langt stærkere betydning.
Og når det samtidig er sådan, at bestyrelsesformanden skal godkendes af ministeren, og at der skal laves strategiske aftaler med ministeren oveni, får man jo et meget, meget stærkt politisk styringsredskab ind.
Mette Reissmann (S), 2017-05-02:
Jeg er så ikke enig med ordføreren for Enhedslisten i, at man får stærkt med stærkt på i forhold til styringen i den her sammenhæng.
Tværtimod opfylder vi jo altså et længe ønsket krav, vil jeg måske kalde det, eller i hvert fald et ønske fra sektoren selv om at få individualiserede rammekontrakter, som nu har fået nyt navn – det er korrekt.
Men heri er der også mulighed for i dialog med ministeren, som jo netop bliver lovhjemlet, og som måske ikke har været det med så høj frekvens, som man hidtil har ønsket fra sektorens side, at kunne tilpasse det individuelt.
Det synes jeg er stærkt hensigtsmæssigt ud fra den enkelte institutions behov.
Med hensyn til hvorvidt bestyrelsesformænd bliver styrket, ville det jo være mærkeligt at sige, at det her lovforslag ikke medfører nogen ændringer, for selvfølgelig gør det det.
Men det medfører ændringer i den forstand, at vi går hen i en retning af, at vi jo i højere grad sikrer os, at bestyrelsesmedlemmerne, herunder bestyrelsesformanden, lever op til de kompetencer, der er nødvendige.
Carolina Magdalene Maier (ALT), 2017-05-02:
Tak for det.
Det er jo sådan, at ministeren i princippet kan vælge at hælde en kandidat til posten som bestyrelsesformand ned af brættet, hvis ministeren vurderer det.
Ordføreren siger i sin ordførertale, at hun er tilfreds med aftalen, fordi den sikrer tilstrækkelig armslængde.
Hvordan hænger det sammen?
Er det i ordførerens optik udtryk for tilstrækkelig armslængde, at vi har en minister, der i princippet kan gå ud og vælte en kandidat til posten som bestyrelsesformand af pinden, hvis ministeren ønsker det?
Og det er en bestyrelsesformand, som vel at mærke er udpeget af et udpegningsorgan.
Mette Reissmann (S), 2017-05-02:
Jeg synes jo, at den måde, hvorpå spørgeren fra Alternativet ønsker at adressere lige præcis den her problemstilling, er lidt interessant, for svaret ligger næsten i spørgsmålet, nemlig at det er et uafhængigt udpegningsorgan, hvor der overhovedet ikke er nogen ministerindflydelse eller- involvering, som indstiller en kandidat til ministeren til endelig godkendelse.
Det er da korrekt, at ministeren vil kunne – nu siger ordføreren i princippet, men man kunne måske fristes til at sige i teorien – vende tommelfingeren nedad af den kandidat, der nu bliver indstillet.
Der må man bare sige, at så er det jo tilbage til start en gang til.
Så der er måske også en grænse for, hvor meget man som minister politisk kan klare, hvis man vedholdende vender tommelfingeren nedad.
Så jeg er ikke bekymret for det, som spørgeren ønsker at problematisere.
Carolina Magdalene Maier (ALT), 2017-05-02:
Det ville i hvert fald være mit argument.
Jeg har bare et helt konkret spørgsmål til sidst: Mener ordføreren i forhold til det her med, kan man sige, bestyrelsesformandens selvstændighed og armslængden mellem ministeriet og bestyrelsesformanden på Danmarks universiteter, at det er en forbedring i forhold til den nuværende praksis og lovgivning?
Mette Reissmann (S), 2017-05-02:
Man skal måske se lidt på baggrunden for selve forslaget for at kunne besvare det spørgsmål.
Her vil jeg bare sige, at de nuværende ledelsesmæssige rammer ikke i tilstrækkelig grad afspejler universiteternes store samfundsmæssige betydning, som de nu har udviklet sig til at have.
Det er sådan, at vi har et meget, meget stort optag, hvilket er rigtig positivt, og vi har jo så også nogle universiteter og uddannelsesinstitutioner, som skal styrkes.
Det står Socialdemokratiet hundrede procent bag.
Det kræver en stærk ledelse, og det kræver også, at vi optimerer på alle fronter, så de studerende også fremadrettet kan få akademiske uddannelsestilbud på et forskningsmæssigt højt niveau, og så vi kan fastholde den position, som vi har i dag.
Med det er der også behov for, at vi har en stærk bestyrelsesformand, og at vi ligesom på den måde sikrer, at vi ikke i fremtiden kommer til at detailregulere på den måde, som det måske hidtil er foregået på over for universiteterne.
Bruno Jerup (EL), 2017-05-02:
Ordføreren startede med at nævne, at det var vigtigt med forskningsfriheden, og jeg kunne godt tænke mig, hvis ordføreren kunne prøve lige at uddybe for mig og andre, hvor i det her lovforslag der kommer en sikring, en styrkelse af forskningsfriheden, når det er sådan, at man går ind og laver politisk styring både i forhold til bestyrelserne og også indirekte i forhold til universiteterne?
Hvor bliver forskningsfriheden styrket i det her forslag?
Det vil sige, at ordføreren er af den opfattelse, at de der kontrakter, der skal laves, slet ikke på nogen måde handler om, hvilken forskning der skal bedrives på uddannelserne.
Hvad skal de strategiske kontrakter så handle om?