Mette Thiesen (NB), 2022-02-24:
Staten, Amtsrådsforeningen i Danmark, Kommunernes Landsforening samt Københavns og Frederiksberg Kommuner indgik en aftale om frivillig udfasning af brugen af plantebeskyttelsesmidler på offentlige arealer.
Den frivillige ordning har været virksom siden 1998.
Den frivillige aftale er senest ændret i 2007 med aftale om forslag til afvikling af brugen af plantebeskyttelsesmidler på offentlige arealer.
Målet med aftalen er, at der arbejdes på at afvikle brugen af plantebeskyttelsesmidler på offentlige arealer for derved at begrænse risikoen for grundvandsforurening og beskytte natur og menneskers sundhed.
Det er Miljøministeriets vurdering, at den frivillige aftale over årene har medvirket til at reducere plantebeskyttelsesmiddelforbruget på offentlige arealer betragteligt.
Flere kommuner har frivilligt afviklet brugen af plantebeskyttelsesmidler, så en frivillig ordning, som kommunerne selv implementerer, hvis kommunerne har ønsket og behovet derfor, er jo fint.
Det underbygger fortællingen om det kommunale selvstyre.
Nu vil miljøministeren så sammen med resten af rød blok have hjemmel i kemikalieloven til, at miljøministeren kan fastsætte regler om begrænsning i eller forbud mod anvendelse af plantebeskyttelsesmidler.
Tillige vil miljøministeren have hjemmel i kemikalieloven til, at miljøministeren kan fastsætte regler om, at tidligere udstedte godkendelser ikke længere gælder, og om afviklingsperioder, herunder regler om salg, anvendelse og besiddelse af plantebeskyttelsesmidler på bestemte arealer.
Og det strider imod al logik.
Miljøministeriet siger jo selv, at den frivillige ordning fra 1998 og fra 2007 fungerer efter hensigten.
De kommuner, der ønsker det og har behov for det, kan selv begrænse brugen af plantebeskyttelsesmidler, og det gør de jo, kan vi konstatere.
I høringssvarene kan vi også se, at en række høringsparter stiller sig undrende over for det her lovforslag, og det kan jeg sådan set godt forstå.
Landbrug & Fødevarer finder det uhensigtsmæssigt, at der indføres et sekundært godkendelsessystem, hvor tidligere godkendelser annulleres.
Såfremt der identificeres en risiko for vandmiljø eller andre forhold, bør denne håndteres i godkendelsen af midlerne og derved bare påføres etiketten. Dansk Planteværn
finder det kontroversielt, at regeringen foreslår at lave et forbud mod anvendelse af produkter, som Miljøstyrelsen har risikovurderet og fundet sikre.
Den undren er især rettet mod, at miljøministeren har identificeret et behov for at forbyde f.eks. glyfosat på befæstede eller stærkt permeable arealer.
Landbrug & Fødevarer er ikke bekendt med – og det er vi heller ikke i Nye Borgerlige – dokumentationen for, at glyfosat udgør en risiko for grundvandet, i øvrigt heller ikke i bynære områder.
Tværtimod er der jo en redegørelse fra Naturstyrelsen fra 2013, »Afstrømning fra tagflader og befæstede arealer«, hvor glyfosat ikke vurderes at udgøre nogen forureningsrisiko for grundvandet.
Sådan er det tydeligvis ikke for miljøministeren eller rød blok.
For fakta, videnskab og den danske Miljøstyrelse fastslår, at der ikke er nogen miljø- eller naturmæssig risiko forbundet med brugen af godkendte glyfosatmidler, hvis de bruges efter forskrifterne.
Og langt, langt størstedelen af faglitteraturen og sundhedsmyndigheder verden over vurderer, at Roundup og glyfosat ikke udgør en sundhedsrisiko.
Alligevel vil de røde fuldstændig forbyde brugen af glyfosat på offentlige og private arealer – et forbud, uden at vi opnår noget, andet end at nogle politikere får en god mavefornemmelse af at have gjort noget godt.
Men politik skal bygge på fakta og fornuft.
Derfor skal det også fremadrettet være muligt at anvende glyfosatmidler på offentlige arealer, hvis kommunerne ønsker det, og på private arealer.
Et forbud vil simpelt hen være i strid med videnskabelige fakta og viden og i øvrigt i strid med sund fornuft.
Tak for ordet.