Peter Skaarup (DD), 2024-05-07:
Tak for ordet.
I de forgangne uger er der blevet sat en række spørgsmålstegn ved, om regeringen vil fortsætte med at stå vagt om den stramme udlændingepolitik, eller om man vil noget andet.
I aviserne har man kunnet læse, at regeringspartierne har været indbyrdes uenige om forskellige ting på den front.
Regeringspartiet Moderaterne vil eksempelvis afskaffe det danske retsforbehold; man vil tage imod 7.000 flygtninge og droppe planerne om Rwanda.
Andre steder har man kunnet læse, at ministre i Venstre ønsker assimilation af udlændinge i Danmark, men samtidig har vi altså en regering, der bøjer sig for mellemøstlige kræfter ved at indføre en koranlov og hente kvinder fra Islamisk Stat til Danmark.
Derfor kan man måske ikke være så overrasket, når regeringen så nu med det her lovforslag gør det tydeligt for enhver, at den ønsker et opgør med den stramme udlændingepolitiske kurs, der har gjort sig gældende i dansk politik siden paradigmeskiftet, hjemsendelsespolitikken, i 2018.
Med det her lovforslag vil regeringen nemlig indføre en opholdsordning, som giver udlændinge, der ikke længere har opholdsgrundlag i Danmark, eksempelvis hvis de ikke længere er flygtninge, fordi udlændingemyndighederne vurderer, at det er sikkert for dem at rejse hjem, mulighed for at blive i Danmark, hvis de er ved at uddanne sig til et job på positivlisten.
Dermed skifter regeringen grundlæggende fokus fra at fokusere på hjemsendelse af flygtninge til deres hjemlande til nu at sige, at man sådan set godt kan blive hængende, bare man uddanner sig.
Det kan man gøre andre steder.
Det gør vi så i øvrigt også her i Folketinget i stor stil, men det skal ikke være igennem vores asylsystem, at vi bedriver den beskæftigelsespolitik, der er brug for.
Så det her lovforslag er et frontalopgør med paradigmeskiftet i dansk udlændingepolitik, for nu bliver det muligt for flygtninge at undgå at skulle vende hjem, selv om hjemlandet vurderes sikkert nok til, at de kan vende hjem, bare de uddanner sig.
Der kan man sige, at hele formålet med hjemsendelsespolitikken i sin tid jo var og stadig væk er, at flygtninge skal mødes med den forventning om, at de ikke skal blive hængende i Danmark, hvis de kan komme tilbage til deres hjemland.
Hvis der er fredelige forhold, skal de sådan set hjem og hjælpe til med at genopbygge det land, de oprindelig kom fra, sådan at de er i stand til sammen med forhåbentlig andre gode kræfter at få det land, som der har været krig eller problemer i, på fode igen.
Så den midlertidighed, som et bredt flertal i Folketinget, bestående af bl.a. Venstre og Socialdemokratiet, har været enige om med paradigmeskiftet, og som man i sin tid stemte for, ønsker regeringen ikke længere at støtte op om, og det undrer os rigtig meget i Danmarksdemokraterne.
Hele ånden med paradigmeskiftet, hjemsendelsespolitikken, var, at beskyttelse af flygtninge skal sikres, men den skal være midlertidig – den skal være midlertidig.
Alt for længe har det jo faktisk været sådan, at flygtninge, der er kommet til Danmark, har søgt beskyttelse, men de er faktisk også blevet, lang tid efter behovet for beskyttelse egentlig var der.
Der er det sund fornuft, ja, det er snusfornuft, at man faktisk skal vende hjem, når man ikke længere er flygtning.
Så når eksempelvis en syrisk flygtning, der får at vide af udlændingemyndighederne, at det er sikkert at vende hjem, nu vil kunne blive boende i Danmark, så er jeg bange for, hvilke konsekvenser det vil få for vores sammenhængskraft.
For igen vil jeg sige – og der er vi tilbage ved den gode hr. Frederik Vad og andre – at det jo ikke er nok, at man er i gang med at uddanne sig, for i særlig grad at være integreret i et land og for at dele de værdier, der nu er i det land.
Nej, der kan være mange andre ting på spil her, og det tager man overhovedet ikke hensyn til,
når man laver den her ændring.
Så det her kan gøre, at Danmark igen kan blive en flygtningemagnet, ligesom vi har været tidligere, og derfor leger man med ilden hos Socialdemokratiet.
Jeg undrer mig rigtig meget over – det kan selvfølgelig være hr. Mohammad Ronas og Moderaternes gode fortjeneste, eller det kan være fru Zenia Stampes fortjeneste, fordi hun gav regeringen dødskysset i dag – at det har kunnet lade sig gøre for de kræfter at få Socialdemokratiet og Venstre, som har stået vagt om paradigmeskiftet og hjemsendelsespolitikken, som sådan set selv har været med til at indføre den, og som bryster sig af den, til at gå ind for det, altså at man har fået regeringen til samlet at gå ind for det her lovforslag og fremsætte det.
Det undrer mig.