Søren Søndergaard (EL), 2017-03-29:
Det synes vi ikke er særlig sympatisk.
Baggrunden for lovforslaget er, at Danmark er blevet dømt ved Den Europæiske Menneskerettighedsdomstol, som, vil jeg sige til hr. Marcus Knuth, intet har med EU at gøre – det har absolut intet med EU at gøre – for etnisk diskrimination.
Og frem for at fjerne de dårlige regler, som omfatter mennesker, der først senere i livet er blevet danske statsborgere, har regeringen så valgt at lade de dårlige regler, nemlig tilknytningskravet, gælde for alle.
Som jeg sagde i den foregående debat, mener vi i Enhedslisten, at det er en helt forkert reaktion på dommen fra Menneskerettighedsdomstolen.
Det her lovforslag handler så om, at tilknytningskravet alligevel ikke skal gælde for alle.
Nej, bare mennesker har tilstrækkelig høje indtægter, bare de tjener tilstrækkelig meget, så må de gerne blive familiesammenført med en udenlandsk ægtefælle, også selv om den samlede tilknytning er større til det land, ægtefællen kommer fra, end til Danmark.
Regeringen har tydeligvis lagt sig i selen for at finde et juridisk smuthul, hvor man stadig kan diskriminere.
Nu skal diskriminationen bare ske på baggrund af, hvor stort et tal der står på lønsedlen.
Der er næppe tvivl om, at juristerne er blevet sat på hårdt arbejde.
Det her lovforslag er først kommet 10 måneder efter, at dommen i Biaosagen faldt tilbage i maj 2016.
Lovforslaget, hvor man afskaffer 26-årsreglen, fylder ni sider.
Den her diskriminationslov fylder ikke mindre end 31 sider.
Og det er jo ikke beslutningsprocessen, der har taget tid.
Lovforslaget var nemlig kun i høring i 6 dage – 6 dage – i starten af denne måned, og det er en skandaløst kort høringsfrist, der ikke hører hjemme i en ordentlig lovgivningsproces.
Det er efterhånden sædvane på udlændingeområdet.
Lovforslaget indfører som sagt en ny form for forskelsbehandling.
Nu går forskelsbehandlingen så på baggrund af indkomst.
Det er der ingen problemer i i forhold til Den Europæiske Menneskerettighedsdomstol, skriver ministeriet i høringsnotatet, for konventionens artikel 14, som var relevant i Biaosagen, forbyder kun diskrimination på baggrund af køn, race, religion eller overbevisning.
Der står intet om indkomstforhold i artikel 14, og det er jo godt set.
Alligevel er det jo sådan, at Institut for Menneskerettigheder finder det tvivlsomt, om domstolen i Strasbourg vil være enig med ministeriet, men hvis det her lovforslag alligevel bliver vedtaget, går der i hvert fald nogle år, før det bliver afgjort, og i den tid kan den danske stat jo så forskelsbehandle efter indkomst og afskære nogle tusinde ægtepar fra at bosætte sig i Danmark, ægtepar, hvor den ene ægtefælle er en dansk statsborger, som uheldigvis ikke er højt nok lønnet til at finde nåde for regeringen.
Uanset hvad domstolen i en fjern fremtid må nå frem til, finder Enhedslisten det her forslag dybt usympatisk, fordi det er lavet med det ene formål at ramme danske statsborgere inden for erhverv, der ikke er højtlønnede, eller ramme pensionister, der efter et langt liv i udlandet ser frem til at tilbringe de sidste leveår i fødelandet, hvor de er statsborgere, sammen med en udenlandsk ægtefælle.
Det er de færreste pædagoger eller SOSU-assistenter, der tjener nok til at slippe igennem regeringens klassemæssige nåleøje.
Så derfor fastholder Enhedslisten den eneste rimelige løsning, nemlig at fjerne tilknytningskravet, og vi kan ikke støtte det her forslag.