Leila Stockmarr (EL), 2024-12-06:
Tak for det, og tak for de mange input i dag, og først og fremmest tak til de partier, som i hvert fald noget hen ad vejen deler vores analyse eller diagnose af, at der er et problem, og at vi bliver nødt til at tage livtag med vores beslaglæggelse af en stor del af klodens ressourcer.
Jeg må så også sige, at det ikke gør mig tryg, at vi ikke kan være enige om, selv om der kan være små uenigheder, at få en fælles strategi og samlet sige, at nu gør vi noget ved det her problem.
For jeg frygter, at det, der sker, er, at vi står her i dag, og så kommer der nogle pip i øst og i vest om, at det også er et problem, og så bliver der ikke rigtig samlet op på det.
Så bliver der ikke rigtig taget politisk ansvar for det, og så spilder vi dyrebar tid, særlig når nu vi har Klimarådets ord for, at der er behov for, at vi sætter ind.
Og hvis vi ikke sætter ind, kan vi ikke blive ved med at turnere rundt med den her fortælling om, at vi er et grønt foregangsland, også selv om der bliver klappet på de bonede gulve, når ministeren er på COP eller andre steder.
Jeg ville da også synes, det var dejligt, hvis vi kunne rejse rundt med en fortælling om det,
men problemet er bare, at den fortælling ikke er rigtig.
Den er misvisende, og i værste fald bliver fortællingen til en sovepude for ikke at gøre nok for at tage ansvar.
Vi har, siden klimaloven blev vedtaget, haft en global strategi – det aftalte vi med klimaloven – og det er jo fint nok, at vi som Folketing får et overblik over, hvad Danmark gør både positivt og negativt i forhold til at påvirke klimaet globalt.
Men det er jo ikke et dokument eller en strategi, der udstikker politiske mål og giver os en rettesnor og pålægger os et ansvar for at træde i karakter for at sikre, at vi sætter ind på de områder, som beslutningsforslaget i dag peger på på baggrund af Klimarådets anbefalinger.
Det er også derfor, vi med det her beslutningsforslag har foreslået en måde, hvorpå vi – lidt karikeret sagt – kan skære igennem den grønne pr-lydmur, som er blevet meget definerende for regeringens måde at begå sig internationalt på i forhold til at brande Danmark på et, mener vi i hvert fald et stykke hen ad vejen, falsk grundlag.
Vi ønsker konkret handling på de her fire områder, vi diskuterede i dag, hvor Danmark på ingen måde kan siges at være et grønt foregangsland.
Lad mig lige kort skitsere de fire hovedpunkter.
Først er der biomasse.
Danmark brænder alt for meget træ af, endda importeret træ, på bekostning af andres landes klima og miljø.
Vores forbrug af importeret biomasse er med til at cementere, at vi på ingen måde kan siges at være et grønt foregangsland.
Danmarks forbrug af biomasse pr. indbygger alene er langt højere, end hvad der kan udnyttes bæredygtigt på globalt plan.
Det har vi både Klimarådets ord for, og det har vi sågar også embedsmænd fra Energistyrelsens ord for.
Hvordan går det så med vores naturbeskyttelse?
Det korte svar er nej.
Vi har ifølge internationale aftaler – senest med Montrealaftalen – forpligtet os til at have 30 pct. beskyttet natur, herunder 10 pct. strengt beskyttet.
Det er vi uendelig langt fra at nærme os.
Vi mister arter med en hast, der ikke er set siden dinosaurernes tid.
Hovedårsagerne til tabet af biodiversitet er mangel på plads, udnyttelse af naturen som ressource og forurening, særlig med næringsstoffer fra landbruget.
De seneste 50 år har Danmark mistet 20 arter af vilde bier, og 35 pct. af danske sommerfuglearter er allerede uddøde eller så truede, at de er i risiko for snart at uddø.
Derfor er vi ikke et foregangsland, når det kommer til at beskytte vores natur og vores klima.
Det bekræfter os igen i, at vi ikke er på rette vej, og at vi langtfra er det foregangsland, vi siger vi er.
Tak for det.
Vi anerkender jo også, at det her er en dagsorden, som også har ligget Alternativet på sinde, siden Alternativet blev født.
Det ved jeg om nogen også.
Så tusind tak for det.