runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Christian Juhl (EL), 2021-04-07:
Når vi diskuterer Vestsahara, har vi et udtryk, der hedder disputed areas, altså omdiskuteret områder, fordi det er uafklaret, om det er det ene eller det andet, mener de høje herrer, der har formuleret sig omkring det der.
Det sprogbrug bruges ikke i nogen internationale aftaler om Israel-Palæstina-konflikten, så der er jo en forskel.
Så det er ikke rigtigt, hvad ordføreren siger i den her sammenhæng.
Og jeg vil gerne spørge endnu en gang.
Jeg gjorde det også sidste gang, men da fik jeg ikke noget svar fra hr. Søren Espersen.
Israels grænser er uklare.
Det er naturligt, når vi ikke ved, hvor palæstinensernes grænserne skal gå.
Men alligevel vovede vi det ene øje i 1948 ved som et af de første lande at anerkende Israel som en selvstændig stat med ret til at leve som stat.
Og vi har understøttet opbygningen af staten alle årene, vel vidende at det var en uklar grænse.
Så kan vi vel også anerkende palæstinensernes ret til at have deres eget land og måske endda anerkende dem som stat, hvis vi ønsker det.
Søren Espersen (DF), 2021-04-07:
Jamen prøv lige at høre: 1967-grænserne – eller det burde i virkeligheden hedde 1949-grænserne, for det var jo det, der skete i forbindelse med en våbenhvile – er jo helt tilfældige grænser, altså at det lige præcis endte, hvor det gjorde.
Der var ikke noget historisk eller traditionsbundet eller geografisk logisk ved disse før-1967-grænser.
Og så var der i øvrigt ingen, som i årene mellem 1949 og 1967 betragtede eller hævdede det som palæstinensisk land.
I årene var området under kontrol af den jordanske hær.
Så det må egentlig være svar på spørgsmålet.
De grænser er jo ikke andet end ren og skær våbenhviletilfældighed.
Christian Juhl (EL), 2021-04-07:
Nu kan vi jo akademisere ret længe, og det er rigtig rart, hvis man synes, at man gerne vil bevare status quo, som Dansk Folkeparti gerne vil.
Men rent faktisk ved vi jo ikke, hvad Israels grænser er.
Og hvis jeg begyndte helt forfra med at sige, at så kan vi da ikke anerkende dem som stat, så er vi jo lige vidt.
Der findes jo givetvis flere hundrede professorer, der gerne vil udtale sig om de her ting.
Så må vi gå praktisk til tingene, men det er måske ikke længere Dansk Folkepartis praksis.
Søren Espersen (DF), 2021-04-07:
Jeg vil sige, at Vestbredden er det, man kan kalde et stridsspørgsmål, og vi kan ikke komme det nærmere.
Uffe Elbæk (UFG), 2021-04-07:
Nu fik vi en lidt længere gennemgang af de juridiske spørgsmål, og det skal jeg ikke gå dybt ind i her.
Men jeg står bare her med en tekst, der handler om den fjerde Genèvekonvention, og der står: »Den Fjerde Genève-konvention påbyder besættelsesmagten at sørge for, at civilbefolkningen i de besatte områder kan opretholde så normal en tilværelse som muligt i overensstemmelse med egne love, traditioner og kultur.
Retten til at bevæge sig frit indenfor det besatte område er beskyttet.
Enhver indgriben heri skal være proportional og absolut nødvendig for at sikre et legitimt sikkerhedshensyn.«
Jeg kunne blive ved med at læse op.
Mit første spørgsmål til ordføreren er: Er det dét, der er gældende på Vestbredden?
Lever Israel op til Genèvekonventionen i forhold til civilbefolkningen i de besatte områder?
Søren Espersen (DF), 2021-04-07:
Jo, men det er også ligesom at vende tilbage til den drøftelse, man havde med hr. Uffe Elbæk før.
Altså, det, der er væsentligt for mig, er, at vi fremover behandler det her som det, det er, nemlig politisk historie, hvor vi forholder os politisk til, hvad der foregår, uden hele tiden at henvise til noget ulovligt.
Man kan ikke engang fortælle, hvad det er for en lov, der bliver overtrådt.
Så synes jeg, at vi får en helt anderledes ordentlig debat i stedet for det her kasten lovparagraffer, som ikke eksisterer, i hovedet på hinanden.
Jeppe Kofod (S), 2021-04-07:
Jamen jeg vil sige til hr. Søren Espersen, at jeg fuldstændig anerkender, at det også er en politisk debat, og at der skal politiske løsninger til for at nå en forhandlet tostatsløsning.
Som jeg også sagde i min tale, har Israel ret til at leve i fred og sikkerhed med sine naboer inden for internationalt anerkendte grænser, og det kan man jo bare se historisk ikke har været tilfældet for staten Israel.
Den har et helt legitimt sikkerhedsbehov og -ønske, ligesom palæstinenserne har ret til at leve fri for besættelse inden for internationalt anerkendte grænser i en fredelig demokratisk stat.
Det er jo det mål, der er, og det er der, vi skal hen, og det er det, vi arbejder for, og det er selvfølgelig en politisk løsning, der skal til.
Her vil jeg igen understrege, at Danmark gør, hvad vi kan, i de fora vi er i, for at understøtte den proces.
Ulla Tørnæs (V), 2021-04-07:
Mange tak, og tak for ordet.
Lad mig starte med at sige tak til vores alle sammens kollega hr. Søren Søndergaard, som jeg ikke lige kan få øje på.
Men ikke desto mindre skal der lyde en stor tak til ham for at have taget initiativ til dette beslutningsforslag.
Jeg ved, at min kollega hr. Jan E. Jørgensen, som er Venstres EU- og menneskerettighedsordfører, havde glædet mig rigtig meget til drøftelsen i dag, men eftersom han ikke har mulighed for at være her i dag, har jeg lovet at hilse fra ham og holde hans ordførertale og understrege, at han ser rigtig meget frem til det forestående udvalgsarbejde om beslutningsforslaget.
Vi står her i salen i dag, fordi vi desværre har været vidne til en rigtig trist udvikling i Polen.
Det er en udvikling, som bevæger sig væk fra vores fælles værdifællesskab i EU – ja, faktisk så langt væk, at vi er af den klare overbevisning, at indførelsen af lgbtq-frie zoner i Polen er i direkte strid med EU-traktatens artikel 2 om unionens værdier.
Erklæringerne er således en klokkeklar indskrænkelse af rettigheder for personer, der tilhører et mindretal, og dermed i strid med grundlæggende menneskerettigheder.
Og så bryder de fuldstændig med forpligtelserne i artiklen om at udvise tolerance, retfærdighed og solidaritet.
Det hverken må eller skal Danmark acceptere.
Vi er med på, at det er et voldsomt tiltag at føre sag mod et andet medlemsland, men vi bliver simpelt hen nødt til at lade Polen forstå, at EU er mere end en indkøbsforening.
EU er i den grad et værdifællesskab, hvor vi har nogle helt klare regler om, at folk skal behandles lige.
Det er sågar et krav for overhovedet at være med.
Tænk sig, at vi har et EU-land, hvor personer i en tredjedel af landet kan opleve at blive afvist i butikker på grund af deres seksualitet, eller hvor par af samme køn ikke må kysse eller holde i hånd i det offentlige rum.
Og ikke nok med det: Kommunerne bryster sig sikkert også af, at folk i zonerne kan færdes frit, eftersom de ikke vil blive mødt af denne farlige, vestlige lgbtq-ideologi, som ifølge Polens nationalkonservative politikere truer det polske familiemønster.
Det er helt ubegribeligt.
Derfor glæder det mig, at så mange af Folketingets partier er klar til at gå skridtet videre.
Vi erkender, at det ikke er sikkert, at Danmark kan vinde en eventuel retssag, men alene det, at sagen kræves rejst fra dansk side, vil i sig selv have en stor effekt efter vores opfattelse.
Det gjorde Kommissionen i forbindelse med afvisningen af seks konkrete ansøgninger om økonomisk støtte til projekter, hvor pengene skulle bruges i byer med lgbtq-frie zoner.
Danmark og Folketinget bør derfor afsøge alle tænkelige veje for at få Polen til at leve op til sine forpligtelser.
Mange tak for ordet.
Alex Ahrendtsen (DF), 2021-04-07:
Tak, formand.
Dansk Folkeparti anerkender demokratiske staters suverænitet og ønsker derfor ikke at blande sig i demokratisk trufne beslutninger i andre demokratiske stater.
Vi ønsker at forlade Den Europæiske Union, så snart det er muligt.
Vi ønsker derfor heller ikke at anvende Unionens retsstatsmekanisme eller andre af Unionens undertrykkelsesapparater til at knægte en demokratisk stat.
Dansk Folkeparti anerkender ikke EU-Domstolen.
Det er ikke en domstol, som vi kender det fra Danmark, men mere et kontor, der under dække af jura udsteder politiske domme med en klart venstreorienteret og multikulturelt slagside.
Vi synes også, at B-forslaget på en måde er en uheldig amerikanisering af dansk politik, hvor politik bliver ført gennem jura i stedet for gennem politik.
Dansk Folkeparti tager til efterretning, at Udenrigsministeriet har understreget, at beslutningerne i Polen »ikke i sig selv er en tilstrækkelig betingelse for at aktivere retsstatsmekanismen«.
Jeg tror ikke, at man helt har tænkt sagen igennem i forhold til de følger, der kommer ud af det.
Dansk Folkeparti stemmer af principielle årsager imod beslutningsforslaget.
Rasmus Nordqvist (SF), 2021-04-07:
Jeg kunne godt tænke mig, at Dansk Folkeparti også prøvede at forholde sig til substansen i det her.
Hvordan forholder Dansk Folkeparti sig så til, at der er lande, hvor man undertrykker minoritetsgrupper alene på grund af deres seksuelle orientering, kønsidentitet eller kønsudtryk?
Er man enig i den handling fra Polens side, siden man gerne vil beskytte politisk valgte personer i Polen med hensyn til at indføre den form for diskrimination?
Alex Ahrendtsen (DF), 2021-04-07:
Jamen det principielle er jo substansen.
Altså, vi anerkender ikke, at vi fra dansk side skal blande os i demokratiske staters måde at køre tingene på.
Vi vil heller ikke acceptere, at Polen blander sig i vores måde at gøre det på ved at aktivere retsstatsmekanismen eller aktivere Unionens bestemmelser.
Det gør vi simpelt hen ikke, så det her er en principiel diskussion.
Jamen jeg gemmer mig overhovedet ikke.
Sagen er meget klar.
I Danmark går vi ikke ind for den slags ting – alle er lige for loven, uanset hvilken præference man har det, uanset hvilken farve man har.
I Danmark er man lige for loven.
Vi går ikke ind for negativ særbehandling, og vi går heller ikke ind for positiv særbehandling.
Jeg er valgt af danskerne til at varetage danskernes interesser, og her går vi ind for lighed for loven.
Hvad man gør i andre demokratiske stater, er ikke vores anliggende.
Ole Birk Olesen (LA), 2021-04-07:
Det var dog alligevel utroligt, at Dansk Folkeparti nu skal benytte Dansk Folkepartis nyfundne principielle modstand mod, at Danmark er medlem af EU, til at påstå, at EU slet ikke må gøre noget, når medlemslandene overskrider de regler, som EU har sat for medlemslandene – nogle regler, som medlemslandene frivilligt har underlagt sig ved at melde sig ind i EU.
Jeg er fuldstændig sikker på, at hvis der i morgen er et spansk tomatgartneri, som får ulovlig støtte fra den spanske stat, sådan at et fynsk tomatgartneri bliver udkonkurreret, vil DF også synes, at EU skal gribe ind over for den ulovlige spanske statsstøtte til det her tomatgartneri.
Jeg har da set masser af sager, hvor hr. Morten Messerschmidt som europaparlamentsmedlem har krævet EU's indgriben i det ene og det andet og det tredje, mens man nu her, fordi det handler om homoseksuelles rettigheder, og fordi DF vistnok er eller har været i partialliance med det polske regeringsparti – jeg er ikke helt klar over det – ikke vil.
Den argumentation, som hr. Alex Ahrendtsen fremfører, er jo bare opfundet til lejligheden.
Den bruger hr. Alex Ahrendtsen da ikke i alle mulige andre sager, der har med EU at gøre.
Det er da, fordi hr. Alex Ahrendtsen er gode venner med det polske regeringsparti, og fordi homoseksuelles rettigheder ikke betyder så meget.
Alex Ahrendtsen (DF), 2021-04-07:
Sikke en masse antydninger, der kom fra et ophidset gemyt.
Hr. Ole Birk Olesen nævner den spanske stat.
Hvor var hr. Ole Birk Olesen, da den spanske stat nægtede catalonerne deres frihedsrettigheder?
Nu griner hr. Ole Birk Olesen, efter at han har været meget ophidset.
Her var ikke noget beslutningsforslag om at aktivere retsstatsmekanismen eller indklage den spanske stat for EU-Domstolen.
Det gjorde vi heller ikke i Dansk Folkeparti, for vi ønsker ikke at bruge de her mekanismer.
Og så gentager jeg bare, for at hr. Ole Birk Olesen også kan forstå det: I Danmark ønsker vi ikke at indføre polske tilstande eller spanske tilstande.
I Danmark har man lighed for loven.
Vi ønsker ikke, at der er nogen, der bliver diskrimineret eller forfulgt på grund af deres overbevisning.
Rasmus Nordqvist (SF), 2021-04-07:
Det kan godt være, at ordføreren så bare vil stå og sige, at principielt vil man ikke, fordi man, så vidt jeg hørte, endda ikke anerkender EU-Domstolen.
Men jeg spørger igen: Mener Dansk Folkeparti, at det er helt i orden, at der er et land, Polen, som er med i det fællesskab, som vi har et stærkt fælles marked med, som vi har et budget sammen med, og hvor vi også er med til at sende penge til Polen fra dansk side, der undertrykker personer på baggrund af deres seksuelle orientering, kønsidentitet eller kønsudtryk?
Det er det, jeg synes Dansk Folkeparti også skal forholde sig til her.
Man skal ikke gemme sig bag principper om, at man gerne vil melde sig ud af EU i morgen.
Jens Joel (S), 2021-04-07:
Det der er jeg faktisk en lille smule bekymret over, for
det, hr. Ole Birk Olesen jo siger, hvis man skræller det hele væk, er, at retssystemet i EU som sådan ikke fungerer, fordi Kommissionen skeler ikke til, om der er brud på traktaten, men skeler til, hvad der politisk er opportunt.
Det er en ret voldsom anklage, men hr. Ole Birk Olesen er jo i sin gode ret til at fremføre den, for sådan er det jo med ytringsfriheden, og hvad man måtte mene.
Jeg mener ikke, at der er grundlag for at sige, at Kommissionen, om man så må sige, snyder på vægten eller gør alt muligt af gedulgte årsager, men det er åbenlyst, at er der brud på traktaten, er det selvfølgelig Kommissionens opgave at forfølge det.
Ole Birk Olesen (LA), 2021-04-07:
For mig forekommer det indlysende, at sådan en sag vil kunne vindes, og derfor må jeg jo spekulere i, hvorfor Kommissionen ikke anlægger sådan en sag.
Her må svaret nok bare være, at der vel er gået politik i det.
Man tænker, at man kan gøre det bedre ved at gå varsomt frem osv., man har en dialog kørende osv., og man tror på det der.
Men det gør vi andre bare ikke længere.
Det betyder ikke, at vi skal tage Kommissionens ord for gode varer, når Kommissionen beslutter sig for, at den ikke vil anlægge sag, for det er noget andet, der er på spil der, end en juridisk vurdering af, om sagen vil kunne vindes eller ej.
Det er ikke en juridisk vurdering, som hr. Jens Joel her forfægter, det er en politisk strategi, som hr. Jens Joel her forsvarer.
Jens Joel (S), 2021-04-07:
Men hvis vi ikke kan få rejst sagen, er det jo ikke et særlig kraftigt signal.
Det er overhovedet ikke for at være polemisk, men det er jo den skinbarlige sandhed.
Vi risikerer jo, at hvis vi ikke kan rejse den sag, står vi endnu mere magtesløse med vores gode intentioner.
Derfor vil vi gerne diskutere, hvad vi kan gøre, og vi vil også gerne diskutere, hvordan man kan udbore og prøve at sandsynliggøre og finde ud af, om vi rent faktisk har muligheden for at rejse det.
Det er også klart, og det har udenrigsministeren også allerede sagt, at får Kommissionen ligesom fat i en flig og noget, vi kan arbejde med, så skal vi selvfølgelig også skubbe på dér og hjælpe til med det.
Så der er al mulig opbakning til det, hvis vi kan, men vi har bare lidt en skyggediskussion, hvor vi siger, at det kunne være dejligt, hvis vi kunne rejse en sag.
Hvis vi ikke kan, hjælper det jo ikke ret meget at blive enige om, at det ville være supergodt.
Uffe Elbæk (UFG), 2021-04-07:
Det er helt okay at kalde mig »fru« – jeg er så åben, og det er jo netop det, vi diskuterer lige nu, altså retten til at være den, man er.
Nej, grunden til at jeg rejste mig op, var egentlig, at jeg ville sige til ordføreren, at jeg ikke forventer, at ordføreren kan komme med svaret på: Hvad gør vi så?
Altså, jeg hører, at vi hele vejen rundt har lyst til at sætte markant fokus på det; vi har lyst til at formulere den mest ambitiøse strategi; vi har lyst til finde ud af, hvilke værktøjer der er i kassen.
Det er jo bare for at sige, at jeg håber, det er det spor, vi kommer til at diskutere fremadrettet.
Når det så er sagt, vil jeg sige, at den her sag tydeliggør, hvor svært det er for EU at agere, når der er medlemsstater, som ikke agerer på det værdigrundlag, som vi andre formodede de står på.
Og altså, det er jo ikke første gang, vi har set det; det foregår i Polen, vi har set det i Ungarn, og der har også været andre eksempler.
Har ordføreren gjort sig nogle overvejelser om, hvordan vi kan komme derhen, hvor EU faktisk ikke er handlingslammet, men er i stand til at markere det over for det enkelte medlemsland, når man oplever, at landet overtræder de fælles spilleregler?
Jens Joel (S), 2021-04-07:
Til det første vil jeg sige ja.
Det håber jeg sådan set også er udkommet af det her.
Havde det nu været en forespørgselsdebat om, hvad regeringen kan gøre i forhold til det, så havde vi jo gerne rejst den sammen med resten af Folketingets partier, for jeg tror sådan set, at alene det, at vi har den debat her i det danske parlament, er et godt og vigtigt signal – ikke at det løser problemerne, men det er vigtigt, at de pågældende lande ved, at vi kerer os om det.
I forhold til det her med, at EU er magtesløs, vil jeg sige, at jeg sådan set godt kan genkende hr. Uffe Elbæks analyse af, at vi nogle gange kommer til kort.
Altså, i virkeligheden gør vi det jo også nogle gange i vores eget samfund, når vi oplever, at nogle grupper i virkeligheden benytter sig af de frihedsrettigheder, de har fået, til at prøve at undergrave dem.
Vi bliver jo jævnligt mødt af stød, om man vil, i det fællesskab, vi har indgået, hvor vi synes, det er svært at få holdt folk inden for vores fælles spilleregler.
Og jeg tror, det er meget sværere i et internationalt forum, og EU er nok i virkeligheden bedre til det end FN og nogle af de andre, som er endnu mindre forpligtende og endnu længere oppe.
Men det ændrer ikke på, at vi har færre muligheder for at gribe ind over for andre lande, end vi normalt ville have.
Og derfor er EU jo på en eller anden måde en mellemting imellem det, vi kan gøre på nationalt plan, og det, vi kan gøre i et måske mere konsensuspræget internationalt samarbejde, hvor man ikke kan banke nogen på plads – hverken i FN eller andre steder – fordi man ligesom ikke har de magtbeføjelser, der skal til.
Der ligger EU et eller andet sted inde midt imellem, og det er rigtigt, at det udfordrer os, for vi havde egentlig aftalt, at der skulle være styr på det.
Uffe Elbæk (UFG), 2021-04-07:
Altså, jeg hører nogle udsagn, som man troede hørte fortiden til.
Det gør de så ikke, og den retorik, den politik og de tiltag, som vi ser i Polen, ser vi også i andre EU-lande.
Det er derfor, jeg er så bekymret for, at vi ikke er i stand til at markere, at nok er nok, når det gælder f.eks. undertrykkelse af kvinder, abortrettigheder – you name it.
Mit spørgsmål er så: Hvad pokker kan vi så gøre?
Nu skal Danmark jo være vært for World Pride til august, og det ville være en oplagt platform for regeringen at gå ud på, ikke alene for at bakke arrangementet op, men også for at bruge det som en kæmpe højtaler i forhold til i lgbt-rettigheder.
Der kan også være andre måder; det kunne f.eks. være, at udenrigsministeren sagde til alle de udenrigspolitiske ordførere: Skal vi ikke tage til Warszawa, når der er Pride næste gang?
Der er så mange ting, vi kunne gøre, så jeg håber bare, at regeringspartiet er med på det.
Jens Joel (S), 2021-04-07:
Jamen vi vil gerne diskutere, og det er jo også det, vi lægger op til i udvalgsarbejdet.
Men også selv om en beretning eller det her beslutningsforslag måtte være færdigt, vil vi gerne diskutere, hvad vi kan gøre for at sætte fokus på det her.
Og det er dybt frustrerende, at historien, om man så må sige, ikke er fremadskridende.
For det, vi oplever, er jo et udtryk for nogle reaktionære holdninger, som burde være begravet i fortiden, og vi burde være kommet længere.
Det er jeg sådan set enig med hr. Uffe Elbæk i.
Jeg er også enig i, at det ikke kun er Polen og den polske regering, som har udtrykt nogle af de her ting.
Der er rigtig mange steder, hvor man kan være bekymret over, hvordan udviklingen er.
Og der er vel ikke så meget andet at sige til det, end at de frihedsrettigheder, vi egentlig nogle gange går rundt og tager for givet i dagligdagen, aldrig er mere reelle eller givne eller sikrede, end hvad vi kæmper os til dag for dag.
Derfor stopper det her jo ikke – det bliver ved med at være en kamp for at sikre, at man kan være den, man er, i hele Europa.
Ole Birk Olesen (LA), 2021-04-07:
Hr. Jens Joel siger, at EU kan være magtesløs i sådan nogle sager.
Hvad er det for noget pjat?
EU er da ikke magtesløs.
Man kan da rejse en traktatkrænkelsessag.
Hele påstanden om, at EU her skulle være magtesløs, hviler jo på hr. Jens Joels analyse af, at sådan en traktatkrænkelsessag ikke vil kunne vindes.
Hvorfor skulle den dog ikke kunne vindes?
Jeg kan da slet ikke se nogen grund til, at den ikke skulle kunne vindes.
Det er da helt klart, at medlemsstaterne i EU i henhold til traktaten har pligt til at beskytte minoriteters grundlæggende demokratiske rettigheder.
Det er da helt klart.
Og det her med sådan nogle forfatningssager har jo en mere overordnet karakter, for det er jo ikke noget med, at man specifikt skal gå ned i en meget juridisk term, om der nu er tale om en overtrædelse eller ej.
Det handler om, om man i det enkelte land beskytter minoriteters rettigheder, eller om man ikke gør, og hvis ikke man gør det, er der da grundlag for en traktatkrænkelsessag, som landet vil tabe.
Jeg kan slet ikke forstå den der pessimisme på vegne af sådan en sag.
Jens Joel (S), 2021-04-07:
Når Kommissionen, som er dem, der er ansvarlige for, at alle landene overholder traktaten, ikke er sikre på, at der er et grundlag, og at man ville kunne rejse en sag, og når Udenrigsministeriet og regeringen har vurderet det og er usikre på det, så mener jeg, vi er nødt til at tage det alvorligt.
Så kunne man godt ønske, at det var sådan, som hr. Ole Birk Olesen siger, nemlig at vi ikke behøver at bekymre os om den slags, men det er bare ret bekymrende, hvis det ikke lykkes.
Katarina Ammitzbøll (KF), 2021-04-07:
Nu er det jo sådan, at dommerstanden også er del af den motor på bilen/Polen, der er brudt sammen.
Flere dommere – f.eks. har Tuleya for nylig fået fjernet sin immunitet – bliver nu sat for en domstol og bliver formentlig dømt.
Regeringen udpeger jo sine egne dommere.
Hele retssystemet er jo helt undermineret, så det kan vi ikke engang læne os op ad for at prøve at få de her rettigheder på plads i Polen.
Det har ikke hjulpet, og det er skredet siden ca. 2015 i Polen.
Er det så ikke på tide nu, at man siger: Nu må vi altså sende et meget kraftigt signal og få den her sag rejst ved en traktatsdomstol?
Ole Birk Olesen (LA), 2021-04-07:
Jeg er helt sikker på, at DF her anvender principper efter forgodtbefindende, og jeg er helt sikker på, at en af grundene til, at DF her ikke vil lade EU håndhæve EU's regler over for medlemsstaterne, har at gøre med, at det er DF's gode venner i den europæiske partialliance, som er regeringsparti i Polen, og som af den grund nyder DF's særlige kærlighed og bevågenhed, så DF ikke vil gribe ind over for sine venner i regeringen i Polen.
Kan hr. Alex Ahrendtsen bekræfte, at DF og Polens regeringsparti, som gør de her ting og tillader de her ting, er i alliance med hinanden?
Alex Ahrendtsen (DF), 2021-04-07:
Det er vi ikke, og i Dansk Folkeparti kan vi faktisk sagtens tænke uafhængigt af andre mennesker.
Så vil jeg bare sige, at det her er en principiel diskussion.
Vi vil ikke bruge EU og deres apparat til at knægte demokratiske stater eller blande sig i demokratiske staters gøren og laden.
Det ønsker vi ikke, vi anerkender suveræne demokratiske stater.
Jeg vil heller ikke finde mig i, at der er andre stater, der blander sig i danske indre anliggender.
Det var bare for lige at understrege det, men nu er tiden løbet, så det må jeg gøre over for en anden.