runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Anders Samuelsen (LA), 2017-01-25:
Jeg mener helt fundamentalt, at lovgivningen om, hvor meget solcreme der skal bruges i de enkelte lande, er noget af det, der hører ind under nærhedsprincippet.
Jeg vil til enhver tid mene, at dér er man måske derude, hvor man kan bruge energien og de knappe ressourcer i EU mere fornuftigt på andre områder end lige præcis ved at gå ud og detailregulere for den enkelte østeuropæiske arbejder, der kommer til Paris en varm sommerdag osv.
Det er bare mit synspunkt, at der kunne man måske godt bruge kræfterne på noget andet.
Det var et af de eksempler, som jeg brugte, på noget, som man brugte rigtig meget tid på at diskutere, og min pointe var bare den helt stille og rolige, at vi måske skulle bruge vores sparsomme debattid til at diskutere noget andet.
Nu gør vi det så også her i dag i det danske Folketing, og det gør jeg jo gerne, for når der bliver stillet et spørgsmål til mig, svarer jeg.
Nu kan vi måske prøve at dykke lidt dybere ned i det.
Jeg mener faktisk, at EU valgte at forfølge den linje, som jeg har, nemlig at man ikke lavede en overnational regulering på tværs af landegrænser.
Det var en diskussion, man havde, men man droppede det.
Man kom til den erkendelse, jeg har.
Jeg kan forstå, at spørgeren har en anden interesse, nemlig at der skal være fælles europæisk lovgivning om brug af solcreme fra nord til syd, fra øst til vest.
Jamen det er fair nok at forsvare det synspunkt.
Jeg tror, det er vigtigt for Danmark og fra danske arbejdsgiveres og arbejdstageres side, at man kan have en så fleksibel og specifik lovgivning, som tager udgangspunkt i det land, Danmark, som vi nu er i, i så høj grad som overhovedet muligt.
Det betyder ikke, at der ikke kan være nogle fælles minimumskrav, som er væsentlige også for danske virksomheders muligheder for at konkurrere på tværs af grænser, men jeg tror faktisk, at spørgeren i det specifikke eksempel står lidt alene, i forhold til hvad der faktisk blev konklusionen på europæiske niveau.
Peter Hummelgaard Thomsen (S), 2017-01-25:
Men jeg er sådan set overhovedet ikke uenig med udenrigsministeren i, at man skal forfølge nærhedsprincippet så langt, som det overhovedet kan bære.
Det her handler jo udelukkende – og mit spørgsmål deraf også – om, hvad det er for nogle rettigheder, der gælder for udstationerede lønmodtagere.
Det er jo en stor diskussion i mange forskellige sammenhænge, og det er jo i det hele taget, set med vores øjne, en del af kampen mod social dumping.
Jeg skal ikke kunne sige, om det i det konkrete tilfælde er blevet resultatet, at man ikke længere beskytter udenlandske lønmodtagere mod kræftsygdomme.
Så er jeg da ked af, at man ikke har reguleret der.
Hvis man ikke har det, men har fundet andre løsninger på det, så er det fint.
Men jeg tolker udenrigsministeren svar, som at man ikke har nogen konkrete forslag til at begrænse fælles regulering af arbejdsmiljø.
Anders Samuelsen (LA), 2017-01-25:
Det er jo en underlig måde at diskutere på.
Det ender med sådan et eller andet billede af, at den ene går ind for, at der ingen regulering er, og at den anden går ind for, at der skal være regulering på alt.
Jeg tror ikke på, at spørgeren har en interesse i, at alt skal være detailreguleret ned i mindste detalje, og at det skal styres fra Bruxelles.
Det tror jeg ikke på.
Jeg tror heller ikke på, at spørgeren har den idé om mig, at jeg ikke mener, at der skal være arbejdsmiljølovgivning.
Jeg stod selv i spidsen for den arbejdsmiljølovgivning, som vi fik i Danmark i starten af 2001, tror jeg det var, hvor vi indførte trafiklysregulering på arbejdsmiljølovgivningen.
For det er jo en god måde at lave regulering på.
Men jeg ønsker spørgeren held og lykke i kampen for fælles regulering af solcreme på europæisk niveau.
God fornøjelse.
Jeg vil bruge min tid på noget andet.
Peter Hummelgaard Thomsen (S), 2017-01-25:
Jeg er rigtig glad for, at udenrigsministeren stiller op og svarer.
Grunden til, at jeg jo synes, at det her er relevant, er, fordi det springer i øjnene, at det lige præcis er spørgsmålet om arbejdsmiljø, som udenrigsministeren vælger at tage fat i som et af de områder, hvor man mener, at der bliver reguleret for meget.
Noget andet er jo også, at det i virkeligheden rammer ned i den gråzone, der er, når det handler om udstationeret arbejdskraft –
hvilke rettigheder har de?
Hvis man f.eks. i spansk, fransk eller for den sags skyld dansk lovgivning stiller en række krav, så ser vi jo alt for ofte, at de er undtaget for folk, der er udstationeret eller ansat via vikarbureauer osv.
Derfor har spørgsmålet for mig at se været relevant, altså om udenrigsministeren mener, at det at stille krav til arbejdsmiljø, herunder eksempelvis brug af solcreme, når man plukker vindruer i Frankrig eller tomater i Sydspanien, er et eksempel på overflødig EU-regulering.
Peter Kofod Poulsen (DF), 2017-01-25:
Tak for svaret.
Når jeg har taget det her emne op i dag, er det jo, fordi der har været lidt skriverier forskellige steder i medierne om, hvorvidt man ville kunne sikre en eksisterende bygning.
Vi står jo faktisk i en nu; den er ikke bare eksisterende, den er også gammel, og jeg vil sige, at jeg føler mig meget tryg nu og på min arbejdsplads sådan helt generelt.
Så er der jo sket det, siden spørgsmålet blev stillet, at vi heldigvis har fundet en løsning, en god løsning, som også betyder, at vi forhåbentlig kan komme hurtigt i gang.
Og der vil jeg spørge ministeren: Hvor hurtigt regner regeringen med at man kan begynde at sætte arbejdet i gang med at få skolen gjort klar?
Vi har jo en flerårsaftale, hvor vi er enige om, at der gerne skulle være skolestart i løbet af 2018.
Man har snakket om fra regeringens side – det var forgængeren på posten – at det skulle være vanskeligt at kunne nå den frist.
Men vi er meget optaget af, at vi selvfølgelig får den ekstra kapacitet.
Det var jo også en af grundene til, at vi ville have en ny politiskole i Vestdanmark – at vi ville kunne uddanne flere politibetjente, og at vi også ville kunne gøre det hurtigt.
Så hvis vi holder fast i det, ministerens forgænger sagde om, at man tidligst vil kunne begynde i 2019 eller 2020 – som vi ikke er helt tilfredse med, må jeg sige, vi er faktisk i den grad utilfredse med det – hvad vil regeringen så gøre for at iværksætte midlertidige initiativer, så man hurtigt kan komme i gang?
Peter Hummelgaard Thomsen (S), 2017-01-25:
Vil udenrigsministeren redegøre for, hvilke konkrete dele af den nuværende europæiske arbejdsmiljølovgivning udenrigsministeren mener er overflødige?
Anders Samuelsen (LA), 2017-01-25:
Der er indgået nogle aftaler på nuværende tidspunkt.
Peter Hummelgaard Thomsen (S), 2017-01-25:
Mener udenrigsministeren stadig, at det vil være bedst for alle, hvis Grækenland går fallit, jf. debatindlæg »Grækenland bør gå fallit« i Berlingske den 25. januar 2012?
Anders Samuelsen (LA), 2017-01-25:
Svaret er nej.
Det citerede blev udtalt i en helt, helt anden situation end den, vi er i i dag.
Peter Hummelgaard Thomsen (S), 2017-01-25:
Jamen tak for det klare svar fra udenrigsministeren.
Grunden til, at jeg har stillet det her spørgsmål, er jo, som vi også ved andre lejligheder haft mulighed for at diskutere, at det har været lidt det uklart, hvad vores nye udenrigsminister egentlig mente om forskellige udenrigspolitiske spørgsmål og emner.
Det er derfor, det er en meget god idé at få afklaret.
En anden årsag til, at det her er interessant, er jo, at vi inden meget længe kommer til at diskutere, igen igen, fornyelse af lånepakker til Grækenland.
I det daværende debatindlæg skrev udenrigsministeren jo, at Grækenlands situation var grusom.
Det er jeg faktisk meget enig med den nye udenrigsminister og daværende partiformand, som indenrigsministeren var dengang, i.
Og det, som udenrigsministeren også skrev dengang, var, at i Grækenlands situation er statsbankerot, løsrivelse fra euroen og efterfølgende devaluering af egen valuta faktisk den redningskrans, der kan bringe landet op af det økonomiske dødvande.
Mener udenrigsministeren stadig det?
Nej, og det har jeg naturligvis også respekt for, altså at udenrigsministeren ikke er i den branche, og heldigvis for det.
Altså, du har stadig væk op mod 50 pct. ungdomsarbejdsløshed; du har stadig væk 25, måske endda – det er det sidste tal, jeg har set – 27 pct. almindelig arbejdsløshed; du har en gradvis stadig forøgelse af statsgælden.
Anders Samuelsen (LA), 2017-01-25:
De har valgt et spor, og det forfølger de så efter bedste evne.
Er situationen grusom i Grækenland?
Ja, det er den da i hvert fald sammenlignet med den situation, vi har i Danmark – det er der jo ingen tvivl om overhovedet.
Det er stadig væk en ulykkelig situation, og det kommer til at tage mange år, før de kommer ud på den anden side.
Det kæmper grækerne så hårdt for.
Det har jeg stor respekt for.
Jeg har stor respekt for hårdtarbejdende grækere, som prøver at knokle løs og få skabt nogle resultater og få skabt noget vækst og noget fremgang.
Og jeg har også respekt for, at man fra grækernes side i det politiske system forsøger at finde de løsninger, som de vurderer er de bedste.
Men det er ikke min opgave som dansk udenrigsminister på nuværende tidspunkt at komme med en anbefaling af, at grækerne skal trække sig ud af eurosamarbejdet osv.
Det diskuterede jeg på det tidspunkt, hvor mange diskuterede det.
Den situation er vi forbi, vi er i en ny situation i dag.
Peter Hummelgaard Thomsen (S), 2017-01-25:
Jeg respekterer, at udenrigsministeren mener, at vi er i en ny situation i dag, om end den situation, der er i dag, stadig væk er grusom.
Mange vil også mene, at den er lige så grusom, som den var i 2012.
Men jeg hørte ikke, om indenrigsministeren havde en holdning til de synspunkter, IMF har lagt frem, altså om de stadig store sparekrav til grækerne og spørgsmålet om gældseftergivelse.
Anders Samuelsen (LA), 2017-01-25:
Det har jeg svaret på, og svaret var nej.
Det var en situation, hvor der åbent blev talt om, at man muligvis var i gang med allerede at trykke drachmer i Grækenland, fordi man havde en situation med op mod 40 procents arbejdsløshed blandt de unge.
Og man havde en situation, hvor der også var oprørstendenser i Grækenland – der var voldelige demonstrationer på det tidspunkt.
På det tidspunkt bliver man nødt til at kigge på, hvad mulighederne så er, og en af de optioner, som der blev talt åbent om, var, at Grækenland trak sig, altså tog de økonomiske tæsk, der skulle til – for nu at sige det ligeud – for at få det overstået i ét hug i stedet for at trække pinen ud igennem rigtig, rigtig mange år.
Den vej valgte grækerne ikke, og det respekterer jeg.
Og derfor er det ikke det synspunkt, jeg har i dag.
Jeg respekterer, at grækerne traf et andet valg på det tidspunkt end et valg, der kunne have været rigtigere for dem; men det finder vi aldrig ud af, for jeg er ikke i branchen for kontrafaktisk historieskrivning
Bjarne Laustsen (S), 2017-01-25:
Tak for besvarelsen.
Jeg er også godt klar over, at der er forskellige ressortområder, men nu er regeringen også et kollektiv, og jeg har jo set adskillige gange, at erhvervsministeren har været ude at sige: Vi skal nok sørge for at komme i mål med klagerne og ankerne og alt det der, men når det drejer sig om fordelingen, ligger det fast, at det er en sag mellem lodsejeren og kommunen.
Og jeg har ikke hørt, at erhvervsministeren har haft klingende mønt oppe af lommen og har sagt, at man nu godt kan gøre noget mere.
Og vores kystsikringspolitik bygger jo på historiske ting – f.eks. hullet i Limfjorden i 1825, det er lidt før, vi blev født.
Men alligevel er der nogle urimeligheder, og det er jo det, der skal rettes op på.
Staten bruger stort set ingen penge nord for fjorden og hele vejen op.
Hjørring Kommune er den kommune, der er ramt hårdest i hele landet, og som har den længste kyststrækning.
Og hverken lodsejerne eller kommunen kan gøre det her alene.
Derfor drejer spørgsmålet sig jo om, hvor meget staten har at bidrage med, og om det kan lade sig gøre at lave en ordning med, at lodsejerne betaler noget mere igennem stormflodsbidraget – det ved jeg er erhvervsministerens område – for at få tilvejebragt nogle midler til at gøre noget for.
Jeg tror, og jeg kan høre på ministeren, at han er enig i det, at snak ikke gør det alene.
Vi bliver nødt til, hvis vi vil stoppe eroderingen af de danske kyster, at bidrage noget mere, gerne i fællesskab, men også gennem alle de forskellige ordninger, der er lavet.
Det kører nu på tiende år, fordi der har været 14 klager, og man kan ikke blive enige om fordelingen.
Jeg tror, at det både drejer sig om, at vi skal sætte os igennem i forhold til at sige, hvad der tjener almenvellet, og at de her forskellige klager altid vil være der.
Men de må ikke spænde ben for, at vi kan lave en sammenhængende kystsikringspolitik i Danmark.
Det er det, jeg gerne høre ministeren give et tilsagn om er det, der skal til.
For hvis ikke der kommer flere penge ind i en pulje, der kan gøre noget, så har vi jo status quo.
Kommunerne har sagt, at de ikke magter opgaven, og mange gange står vi med en lodsejer, der endda har sagt, at vedkommende kan finansiere det, men så ikke kan få lov.
Og det er også ministeren, der har ansvaret for det.
Så hvordan skal det her gå op i en højere enhed?
Brian Mikkelsen (KF), 2017-01-25:
[Lydudfald]
... spørgsmålet.
Jeg er sådan set meget enig i præmissen, at der nu er brug for, at handling følger ord.
Der er blevet snakket alt for lang tid – i alt for mange år – og ingen nævnt, ingen glemt, og ingen skal have glorie over hovedet, for det er alle muliges ansvar.
Men det har regeringen jo også sagt at vi vil gøre noget ved.
Vi har sagt om de ændrede klimaforhold og den større hyppighed af voldsomt vejr, at det jo er blevet værre, og at det er afgørende at adressere de udfordringer.
Derfor er det også magtpåliggende for mig at sige, at vi i regeringen prioriterer den her indsats, og at vi vil fortsætte den fælles indsats for at beskytte os bedre nu og mod fremtidige virkninger af klimaforandringerne.
F.eks. nedsættes et rejsehold, som skal understøtte kommunernes arbejde med at forebygge skader fra fremtidige stormflodshændelser.
Regeringen vil også sætte et arbejde i gang, hvor der bl.a. kigges på, om lovgivningen er skruet rigtigt sammen, herunder hvordan det samlede forløb i kystsikringsprojekter kan strømlines, så vi får en mere smidig sagsbehandling uden unødigt bureaukrati.
Bjarne Laustsen (S), 2017-01-25:
Der ligger i hvert fald en anerkendelse af, at der er klimaforandringer.
Det ved vi jo at man andre steder – og sådan har det også været herhjemme – har sagt at der ikke er.
Men det er der altså, fordi de der 100-årshændelser kommer oftere, og vi kan se, at der forsvinder rigtig meget.
Målinger viser jo helt klart, at selv om man har sandfodret, forsvinder der mere, end der bliver ført til.
Derfor har vi et problem, og det er både oversvømmelse, det er værdier, og det er borgernes ejendom osv.
Så jeg mangler helt klart at få at vide, hvad det er, staten vil gøre.
Hvad vil regeringen gøre for at bidrage til at afhjælpe de her følger?
Ofte oplever vi en storm, og efterfølgende kommer der så oversvømmelser, og det sætter sig så i, at Stormrådet kan afgøre, om der rent faktisk har været en sådan hændelse, og om der kan ydes erstatning.
Så jeg mangler at høre, hvor det er, staten vil spille ind og lægge oven på det her – eller vil man bare sidde for bordenden og sørge for, at der bliver lavet planer?
Eller har man også tænkt sig at bidrage med noget kontant?
Brian Mikkelsen (KF), 2017-01-25:
Jeg hører ikke, at det er økonomi, der sådan er til hinder i øjeblikket.
Det er jo også grundlæggende sådan, og det er der ikke nogen der sådan diskuterer og anfægter, at det er grundejerens ansvar at beskytte sin ejendom, ligesom det grundlæggende er kommunerne og grundejerne, der har initiativretten, når det drejer sig om at beskytte huse og infrastruktur mod havet.
Og det er en god arbejdsdeling, som vi har været enige om siden arilds dage, og det mener jeg også at vi skal fortsætte med.
Så har staten jo en rolle i forhold til lovgivning og vejledning af borgere og kommuner.
Vi har på mit eget område også ansvaret for den stormflodsordning, som spørgeren spurgte om, og som træder til, når katastrofen først indtræffer.
Der har vi gjort meget, og vi har også afsat 23 mio. kr. under den tidligere minister i ekstra midler til Natur- og Miljøklagenævnet, så vi får hastebehandlet de klager, der er, så de så alle sammen bliver færdige inden sommerferien.
Så staten påtager sig en koordinerende rolle, og selvfølgelig er det her et fælles ansvar.
Men grundlæggende ligger ansvaret for at beskytte boligen hos grundejeren, hos lodsejeren selv sammen med kommunerne.
Bjarne Laustsen (S), 2017-01-25:
Jeg vil godt lige til sidst spørge om en ting, og det drejer sig om, om ministeren kan forklare, hvorfor et hus, der er beliggende ved Limfjorden, er dækket af forsikringen, hvis der kommer en oversvømmelse, men hvis det sker oppe på kysten, f.eks. i Hjørring Kommune eller i Skagen Kommune, så er det det ikke.
Er det ikke noget, der skal ses på, således at det gælder alle husejere?
Og derfor er det jo ikke rigtigt, at borgeren kan få lov at beskytte sin ejendom.
Men hvordan vil det se ud, hvis det er sådan, at alle husejere skal være med under den samme ordning ved stormflod, og at alle kan få erstatning, hvis huset dratter i havet?
Brian Mikkelsen (KF), 2017-01-25:
Der er jo flere forskellige elementer i de spørgsmål, der kommer her.
Hvis vi nu tager den ene del af det omkring stormflodsordningen, vil jeg sige, at ordningen er sådan indrettet, at man sidder i Stormrådet og afgør, om der er tale om stormflod eller ej.
Det er ikke op til det enkelte forsikringsselskab – det afgøres af Stormrådet.
Det er hverken spørgeren eller mig, der kan finde ud af det – det er jeg slet ikke klog nok til.
Vi har så haft et udvalg, som har kigget på stormflodsordningen, og som kigger på det nu og er ved at aflevere deres anbefalinger, som vi lægger åbent ud, og der kigger man bl.a. på kriterierne for det: Hvornår er der tale om stormflod?
Og det er vi meget villige til at se fleksibelt på, så der er et parallelt forløb med de øvrige forsikringer, man har som almindelig borger i det her land.
Tak for spørgsmålet.
Jeg vil godt indledningsvis understrege, at det jo er helt forfærdelig ulykkeligt, hver gang et hjem eller en virksomhed ødelægges på grund af de her voldsomme vejrfænomener, som vi desværre har set en del af, også i de sidste par måneder.
Derfor er der behov for at fortsætte den fælles indsats med at beskytte os bedre mod virkningerne fra klimaforandringerne.
Her har både grundejerne, kommunerne og staten et ansvar i forhold til at forebygge og begrænse skader og til at hjælpe, når katastrofen er sket.
Jeg har som erhvervsminister ansvaret for planloven, som indeholder bestemmelser for kommunernes planlægning af den fremtidige arealanvendelse og for Natur- og Miljøklagenævnet, som bl.a. behandler klager i forbindelse med kystsikringsprojekterne.
Jeg har også ansvaret for stormflodsordningen, der sikrer borgerne hjælp, når katastrofen er sket.
Kystbeskyttelsesloven hører derimod under min kollega miljø- og fødevareministeren.
I dag er det sådan, at det er grundejernes ansvar at beskytte deres ejendom mod havet, og at kommunerne har mulighed for at planlægge, gennemføre og finansiere kystbeskyttelse lokalt i større sammenhængende områder.
Det er således kommunerne, der sammen med grundejerne har initiativretten, når det drejer sig om at beskytte huse og infrastruktur mod havet.
Jeg er meget stor tilhænger af, at det er dem, der kender de lokale forhold, som træffer beslutninger om planlægning lokalt, og som tager aktion på planerne.
Staten har det ansvar, at vi skal sikre hensigtsmæssige regler og vejlede kommuner og borgere.
Kystdirektoratet står f.eks. klar til at vejlede og rådgive de kommuner og borgere, der ønsker det.
Det er en god ansvarsfordeling, som jeg håber vi kan fortsætte med.
KL og borgmestre fra en række kommuner har tilkendegivet, at der flere steder er brug for større projekter, hvor flere kommuner og mange borgere skal inddrages, og ønsker, at staten spiller en mere aktiv rolle, og at den samlede sagsbehandlingstid reduceres.
Det er noget, jeg er meget enig i, og det kigger vi også nærmere på.
Vi har tilkendegivet fra miljø- og fødevareministerens side, at regeringen vil sætte et arbejde i gang, hvor vi bl.a. kigger på, om lovgivningen er skruet sammen på den bedste og mest smarte måde til at løse de udfordringer, vi står over for med klimaforandringerne.
Bjarne Laustsen (S), 2017-01-25:
Spørgsmålet lyder: Hvilke principper mener ministeren der skal ligge til grund for en ny sammenhængende kystsikringspolitik, og hvordan skal en given fordelingsnøgle mellem staten, kommunerne og lodsejerne se ud?
Ole Birk Olesen (LA), 2017-01-25:
Jeg vil gerne indlede mit svar med at konstatere, at hr. Rasmus Prehn med sit spørgsmål efter min mening blander æbler og pærer sammen, når han bruger akutte problemer med DSB's togmateriel som argument for, at regeringen skal bakke op om Togfonden DK.
Som det nok også er hr. Rasmus Prehn bekendt, indeholder den oprindelige aftale om Togfonden DK ikke en eneste krone til investeringer i togmateriel.
Den politiske diskussion om Togfonden DK handler om de langsigtede planer for fremtidens banenet.
MDBF-analysen omhandler derimod en akut udfordring for togenes nuværende driftsstabilitet på grund af et stigende antal fejl ved døre, motorer m.v.
Det er klart, at det er utilfredsstillende, at togenes driftsstabilitet er faldende – det går jo ud over kunderne, når toget bliver forsinket på grund af tekniske fejl.
DSB's ledelse har, efter at MDBF-analysen blev afsluttet,
igangsat forskellige tiltag for at øge driftsstabiliteten, og jeg forventer, at DSB vil følge udviklingen tæt, hvilket jeg også vil bede mine embedsmænd om at gøre.
Hvis man ser i det langsigtede perspektiv, vil det være indkøbet af standardeltog, der kan give fundamentet for mere stabile tog.
Det er også en af årsagerne til, at regeringen støtter planerne i Togfonden DK om elektrificering af regionalstrækninger på Sjælland og igennem Østjylland.
Derimod kan jeg ikke se, at det vil give mere stabile tog med høj MDBF at bygge en bro hen over Vejle Fjord.
Rasmus Prehn (S), 2017-01-25:
Tak for ministerens besvarelse.
Ministeren starter med sådan at polemisere lidt og sige, at vi blander tingene sammen fra socialdemokratisk side, når vi taler om, at det med de midlertidige fejl og Togfonden DK ikke har noget med hinanden at gøre.
Og ministeren har jo ret derhen, at det ikke er sådan, at Togfonden DK sætter penge af specifikt til materiel eller udbedring af det materiel, der er.
Men kan ministeren ikke medgive, at det forhold, at der bliver elektrificeret, gør, at muligheden for at indkøbe elektriske tog og have en vished for, at det er det, der er fremtiden, bliver klarere?
Så det er helt afgørende for at kunne få færre fejl på skinnerne, at der bliver vished for, at vi får elektrificeret, og at vi også får skinneopgradering, der i højere grad skåner materiellet, end hvis man har det gamle skinnenet.
Det, at man får en bedre jernbaneinfrastruktur, vil også betyde, at DSB meget mere målrettet og meget mere langsigtet kan investere i det materiel, der er fremtiden.
Kan ministeren ikke medgive det?
Det var den ene ting.
Jeg har stillet et skriftligt spørgsmål om det her, og ministeren svarer, at man først her i sommer igangsatte analysen.
Hvorfor kunne man ikke have gjort det noget før?
Er det, fordi regeringen har trukket 300 mio. kr. ud af DSB's økonomi?