Søren Espersen (DF), 2019-10-24:
Mange tak, og tak til Enhedslisten for initiativet til forespørgslen, som jeg synes var en god idé.
Vi har valgt at støtte forslaget i Dansk Folkeparti.
Vi er enige i, at der skal være en stærk politisk reaktion på det her.
Vi har et par betænkeligheder, men jeg syntes ikke, det skulle overskygge enigheden i Folketinget, og derfor har vi valgt at gå med.
Jeg vil sige, at de par ting, som vi havde lidt problemer med, er historien om de europæiske nationers rolle, eventuelt militært, og det med det tyske førerskab har vi lidt svært ved at tygge.
Det er bare mit gæt.
Men jeg tror, han er nødt til at indse, at hvis man vil den vej, skal man gøre det med det, som hedder coalition of the willing, for jeg tror, det er der, muligheden er.
Det er så ikke sikkert, at vi skal være særlig villige i den her situation.
Det andet, jeg ikke bryder mig om, er sanktionsregimet, og det vil jeg vende tilbage til.
Jeg vil først sige, at situationen, vi oplever nu, er underlig med Rusland og Tyrkiet og så USA i en i virkeligheden gammeldags rolle, for det var det, der kendetegnede USA tidligere, altså at man gerne vil holde sig lidt for sig selv og ikke vil blande sig i ting.
Som jeg også sagde tidligere, tror jeg, man er ved at være godt træt af Mellemøsten sådan generelt, og jeg tror egentlig ikke, det har noget med præsident Trump at gøre, han udfører det så bare.
Jeg tror mere, det har noget at gøre med den tristhed, der i mange årtier har været med USA's rolle i Mellemøsten.
Jeg vil gerne bruge min taletid på det med sanktioner og embargo.
Jeg har været meget optaget af det igennem lang tid.
Det kan godt ske, det er et stort beløb, hvis det er en lille producent et eller andet sted i Jylland, der har fundet en eller anden lille dims, han laver, og så kan det godt være betydningsfuldt for ham, men for staten er det jo ikke særlig voldsomt, og selvfølgelig vil det, som vi gør, ikke blive bemærket i Tyrkiet.
Jeg synes, det er for lidt at gøre ud af det, når det kun er 700.000 kr. i dansk eksport til det her.
Den allerværste historie er jo i forbindelse med Rusland, hvor man med brask og bram – det var med kongefamilien og den helt store delegation – havde danske eksportvirksomheder med derovre for at begynde at eksportere til det russiske marked, og når det så kommer i gang, afbryder vi herindefra med et tab på måske 4-5 mia. kr. om året de første år, indtil man så havde fundet ud af et eller andet.
Og Rusland har så skaffet sig de fødevarer, som de har brug for, ad anden vej, og man er også begyndt at producere f.eks. svinekød i stor stil selv, så man ikke behøver den danske eksport.
Vi har haft restriktioner over for Cuba i 60 år, og vi har haft restriktioner over for Iran i 40 år, og det er stadig væk de samme skrækkelige regimer, der sidder begge steder.
Jeg synes, det vil gøre os alle sammen her i Folketinget langt mere personligt ansvarlige for det, man gør, hvis man også kommer til at ramme sig selv og danske skatteydere på pungen, sådan at det ikke kun går ud over den producent, som måske i god tro har eksporteret og satset en hel masse for at komme til at eksportere til f.eks. Rusland, men så ser det hele afbrudt med meget, meget kort varsel.
Jeg synes, vi har behov for at diskutere det her igen, og derfor har jeg også her i går indkaldt til en forespørgselsdebat, der skal handle om, hvordan vi kompenserer, når vi sanktionerer.
Det er, som jeg siger, i mine øjne en alt for let beslutning at træffe.
Hvis det virkelig er noget, der kommer til at betyde, at regering og Folketing skal ud at finde 4-5 mia. kr., så tror jeg nok, at man begynder at tænke sig lidt om i forhold til sanktioner og til våbenembargo, og det håber jeg egentlig vi får en interessant diskussion ud af.
Hvis vi indfører det, betyder det, at vi også indfører en sund eftertænksomhed i det, vi gør.