runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Stinus Lindgreen (RV), 2024-04-02:
Tak, formand.
Jeg vil knytte et par kommentarer til udvalgte dele.
Det er helt oplagt positivt at styrke mindreårige patienters retssikkerhed ved anvendelse af tvang.
Jeg vil dog understrege, at tvang, særlig tvang over for mindreårige, må og skal være den sidste udvej.
Tvang i psykiatrien kan aldrig undgås
hundrede procent, men jeg vil godt minde om, at vi i 10-årsplanen for psykiatrien har fokus på alternativer til tvang.
Men når det er nødvendigt, er jeg helt på linje med de høringsparter, der påpeger, at man ved tvang mod mindreårige bør have hyppigere tilsyn og lægevurderinger end ved voksne.
Det håber jeg at man vil tage med videre i arbejdet.
Det er også fint i tråd med en anden del af lovforslaget, der gør op med den faste notatpligt hvert 15. minut og i stedet lægger op til, at der skal være en fagligt begrundet tilgang til tilsynet med bæltefiksering.
Naturligvis skal der være tilsyn, og selvfølgelig må og skal tvang også her kun bruges i så kort tid som nødvendigt, men rammerne skal give mening.
Det er også fornuftigt, hvilket flere også påpeger i høringssvarene.
Men selv om forslaget samlet set er godt, har jeg en enkelt reservation, nemlig omkring metaldetektorer.
Jeg sidder som bekendt også i Region Hovedstaden, og jeg er derfor også bekendt med detaljerne omkring den tragiske sag fra sidste år, hvor en patient dræbte en læge.
Det er også et arbejde, der pågår i Region Hovedstaden netop i de her tider.
Netop det her forslag med metaldetektorer er ikke den rigtige vej at gå.
Løsningen på de udfordringer, der er – og de er rigtige – er bedre fysiske rammer, bedre normering og flere ressourcer.
Rigtig mange høringsparter peger på, at vi med metaldetektorer risikerer at skabe en falsk tryghed; vi skaber et stort ressourcetræk, hvis det skal bruges fornuftigt; vi skaber mistillid mellem patient og behandler, hvilket kan øge konfliktniveauet og være med til at føre til flere farlige situationer.
Det er også imod den aftale om psykiatrien, som vi alle sammen har indgået, og hvor vi jo vil gøre op med stigmatisering.
Her gør vi noget, som stigmatiserer psykisk syge som værende farlige patienter og nogen, som vi skal være bange for.
Det mener jeg ikke er i tråd med det, vi aftalte.
Vi bør i stedet for tage reelle skridt for at skabe en sikker og værdig psykiatri, som vi alle sammen kan være bekendt.
Denne del er vi i Radikale Venstre imod, men ellers støtter vi lovforslaget.
Tak for ordet.
Mette Thiesen (DF), 2024-04-02:
Alle øjner muligheden for at komme lidt tidligere hjem.
Tilbage på sporet vil jeg i forhold til det her lovforslag, som er meget alvorligt, og som vi i Dansk Folkeparti faktisk synes indeholder nogle rigtig, rigtig gode punkter, og vi er også med i aftalen, så det kommer nok ikke helt bag på nogen, sige, at vi faktisk synes, at der er mange af de her ting, der er rigtig fine.
Som vi også har drøftet tidligere, er det nogle gange også et spørgsmål om at kunne beskytte nogle mennesker, som måske har svært ved – i perioder i hvert fald – at beskytte sig selv.
Så det ser vi overhovedet ikke som noget som helst problematisk, tværtimod.
Jeg slår mig faktisk mere på den del om, at man skal indhente oplyst samtykke fra børn, hvor forældrene allerede har givet samtykke.
Jeg er jo så gammeldags, at jeg mener, at børnene er forældrenes, og at forældrene selvfølgelig har forældreansvaret over børnene, indtil børnene myndige.
Så det her skred generelt i sundhedsvæsenet med, at 15-årige i princippet skal kunne tage voksenbeslutninger i forhold til rigtig mange ting i sundhedsvæsenet, er ikke noget, jeg støtter.
Tværtimod synes jeg, det er en dårlig idé.
Men lad nu det ligge.
Tvang er desværre nogle gange en del af behandlingsmulighederne i forhold til mennesker, som er meget, meget syge, og det er ikke, fordi det er noget, som skal fremmes, men vi er også nødt til at anerkende, at det er en del af det nogle gange, og der skal vi selvfølgelig også sikre, at vores medarbejdere rundtomkring ikke ender med at gå på arbejde med livet som indsats, som vi desværre har set eksempler på nogle gange.
Generelt set
synes jeg, der er nogle gode takter i det her lovforslag.
Det gælder bl.a. det her med fælles udkørsel f.eks. Det er der faktisk mig bekendt ikke nogen, der har nævnt, men det synes jeg faktisk er en ret god idé, altså det her med, at man kan have en fælles udkørsel til patienter, som har det rigtig, rigtig svært.
Det synes jeg giver sindssyg god mening.
Det gælder ligeledes det her med, at man også nogle gange ikke skal registrere lige så mange gange, hvis man f.eks. bæltefikserer.
Der er også en masse bureaukrati i det, som man afskaffer, hvor vi jo er nødt til have en tillid også til de fagpersoner, der står ude hos patienterne.
Så jeg synes faktisk, der er nogle ting ved det her lovforslag, som er rigtig, rigtig fine.
Det her med, at man skal scanne med metaldetektorer, er ikke den del, vi slår os på i Dansk Folkeparti.
Vi så langt hellere, at man fjernede den del med, at mindreårige patienter på en eller anden måde skal stilles som voksne, for det er børn, og børn skal ikke tage voksenbeslutninger.
Vi støtter forslaget, men kommer ligesom alle mulige andre, der har stået heroppe på talerstolen før mig, til at stille en hel masse spørgsmål i udvalgsbehandlingen, og så tænker jeg, at vi også filer lidt og får svaret på nogle spørgsmål og måske også får rettet lidt til, som vi plejer med de her ting.
Lad det være ordene herfra.
Jens Henrik Thulesen Dahl (DD), 2024-04-02:
Tak for det, formand.
Det her lovforslag har til hensigt at ændre økonomimodellen for apoteker, da den nuværende model ikke understøtter hensigten længere.
Grundlæggende ønsker vi i Danmarksdemokraterne at sikre en god dækning af apoteker i hele landet.
Vi ser apotekerne som en integreret del af det nære sundhedsvæsen, og derfor er det helt relevant at se på, om de rammer, som findes, understøtter det tilstrækkeligt.
Apotekerne tjener i dag deres penge på henholdsvis lægemidler og såkaldte frihandelsvarer som shampoo, cremer m.m., og vi bakker op om intentionen med forslaget om at skabe en incitamentsstruktur, som giver apotekerne motivation for at fokusere på den sundhedsfaglige kerneopgave.
Det er også vigtigt at understøtte apotekernes mulighed for at aflaste andre dele af sundhedsvæsenet.
Det kunne være farmakonomer, der kunne udføre medicinsamtaler med kroniske patienter, tilbyde vaccinationer og meget mere.
Der er imidlertid nogle af intentionerne, som det kan være vanskeligt at gennemskue hvordan lovforslaget understøtter, men det håber jeg at vi kan tage en drøftelse af i udvalgsbehandlingen.
F.eks. kunne man drøfte, hvordan lovforslaget – ud over at det bliver muligt at hæve kroneavancen på lægemidler – understøtter, at der fokuseres mere på apotekernes konkrete sundhedsfaglige kerneydelser, særlig i betragtning af at omsætningsloftet for frihandelsvarer fjernes, og om man så ikke risikerer, at der kommer endnu mere fokus på frihandel.
Et helt centralt punkt for Danmarksdemokraterne er at sikre denne dækning i land- og yderområder.
Derfor må det også være relevant at tage en diskussion af, hvordan vi kan sikre, at det her lovforslag også reelt understøtter de decentrale apoteker bedre, så de kan være en del af det nære sundhedsvæsen over hele landet.
Sophie Løhde (V), 2024-04-02:
Analysen handler jo grundlæggende om, at der i dag mangler noget i midten, altså imellem PPR på den ene side og behandling i børne- og ungdomspsykiatrien på den anden side.
Faktum er, at der jo i dag er for mange børn og unge, for hvem en indsats i regi af PPR måske ikke er tilstrækkelig, men som har behov for et behandlingstilbud på et tidligt tidspunkt og ikke blot så at sige må vente og vente, indtil de psykiske symptomer måske er af en sådan karakter, at man på et tidspunkt har behov for egentlig behandling fra børne- og ungdomspsykiatrien.
Så det her handler om at kunne gribe børn og unge langt tidligere, end tilfældet er i dag, og som noget nyt etablerer vi det lettilgængelige behandlingstilbud forankret i landets kommuner ude tæt ved de børn og unge.
Lars Boje Mathiesen (UFG), 2024-04-02:
Ja, det forstår jeg godt, men ofte er det jo en socialfaglig indsats, som ikke er nok, og det er tilstrækkelig PPR, som er udfordringen, og derfor tager det tid.
Skal jeg forstå det sådan, at det her lettilgængelige tilbud er afgrænset, ved at det er et sundhedsfagligt tilbud og ikke et socialfagligt og pædagogisk tilbud?
For det står der i lovforslaget at det ikke skal være, men det skal sendes hen til nogle, som så kan løfte den del.
Så skal jeg forstå det sådan, at det her kun handler om det sundhedsfaglige, som er skridtet før børnepsykiatrien eller noget andet?
Sophie Løhde (V), 2024-04-02:
Først og fremmest tror jeg, jeg vil henvise spørgeren til at dykke ned i de faglige rammer, som ligger til grund for lovforslaget.
Her fremgår det også, at behandlingen i tilbuddet, som udgangspunkt skal bestå i netop sundhedsfagligt dokumenterede og evidensbaserede metoder.
Der findes jo allerede en række veldokumenterede forløb og metoder, som anvendes og gennemføres i kommunalt regi i dag, og som også understøtter kvalitet og ensartethed.
Og så er det jo vigtigt også at være opmærksom på, at vi i den efterfølgende udmøntning af bekendtgørelsen og vejledningen til tilbuddet kommer til at fastsætte de nærmere regler for behandlingstilbuddet med det formål, at det lettilgængelige behandlingstilbud også bliver af en ensartet og høj kvalitet på tværs af landets kommuner.
Lars Boje Mathiesen (UFG), 2024-04-02:
Jeg er nysgerrig efter at høre, hvilken analyse der ligger bag, altså, vi har jo en ventetid ved PPR på 15-18 måneder osv.
Er analysen, at det er et strukturelt problem, at der er så lang ventetid, og at det at indsætte en ny enhed, som, sådan som jeg læser forslaget, skal være sundhedsfaglig og ikke f.eks. socialfaglig eller pædagogisk, vil rykke ved ventetiden ved PPR?
Altså, mener man, at ved at indsætte den her ekstra enhed kommer presset til at rykke væk?
Jeg er nysgerrig efter at høre, hvilken analyse der ligger bag.
Stinus Lindgreen (RV), 2024-04-02:
Tak for det, og tak for talen.
Jeg har blot et enkelt spørgsmål, for det, jeg vil spørge om, blev ikke så grundigt belyst i høringsnotatet, og det var en af de ting, jeg var inde på, nemlig de børn, som af gode grunde ikke er omfattet af det her lovforslag, altså de 0-6-årige.
Har ministeren gjort sig nogen tanker om den gruppe af børn og om, hvordan vi måske kan håndtere det fremadrettet?
Jeg er vidende om, at det ikke er en del af det, vi står og diskuterer her, men jeg synes, det er en relevant problemstilling.
Sophie Løhde (V), 2024-04-02:
Det er jeg helt enig med ordføreren i, og jeg anerkender, at der også for de yngste kan være behov for en tidligere indsats end den, vi er i stand til at levere i dag.
I første omgang er det jo med lovforslaget her fastsat, at behandlingstilbuddet er til børn og unge fra børnehaveklassealderen og til og med det 17. år.
Så det synes jeg er vigtigt at have med i overvejelserne, og jeg synes også, det er noget af det, vi skal følge tæt, også i forhold til det fokus, der skal være på at følge implementeringen af tilbuddet og den efterfølgende evaluering, der er aftalt, lige såvel som vi med kommunerne og regionerne med den aftale, vi har indgået, jo nu har givet hinanden håndslag på at følge området tæt.
Stinus Lindgreen (RV), 2024-04-02:
Jeg er helt enig i, at det ikke er givet, at især de helt små børn nødvendigvis skal have samme tilbud.
Det giver sig selv, så det er jeg meget enig i.
Sophie Løhde (V), 2024-04-02:
I forhold til spørgsmålet om, hvorvidt de helt små børn skal inkluderes i det tilbud, der er i det lovforslag, vi nu førstebehandler i dag, og som vel at mærke også lige skal implementeres og iværksættes ude i den virkelige verden, ude i landets kommuner og regioner, er det, jeg gør opmærksom på, at jeg synes, at vi kan overveje, om det er relevant at inkludere de yngste.
Til de videre overvejelser om det har vi, som ordføreren også selv pointerer her, behov for bidrag fra de faglige selskaber, Sundhedsstyrelsen og andre, men det er noget af det, jeg synes vi skal tage med i den videre opfølgning og evaluering af det lettilgængelige behandlingstilbud i kommunerne.
Rasmus Horn Langhoff (S), 2024-04-02:
Sådan er det i disse moderne tider – det er bare helt fint.
Vi har alle set skrækeksempler på, hvordan mennesker med psykiske lidelser og misbrug ender med at falde helt ud af behandlingssystemer eller aldrig blive lukket ind, enten fordi de ikke kan få psykiatrisk behandling, før de eksempelvis er stoffri, eller fordi de ikke kan få misbrugsbehandling, før de er stabile i deres psykiatriske behandling.
Der er lavet kasser og systemer, som giver mening i en verden, hvor ressourcer og overblik hersker.
Det er derfor med stor glæde, at jeg står her i dag, hvor vi skal behandle et lovforslag som det her, der netop styrker sammenhængen i behandlingen for en stor gruppe mennesker med dobbeltdiagnoser.
Når vi taler om dobbeltdiagnoser, er det jo desværre nok en underdrivelse for mange mennesker; det er ikke ualmindeligt, at man har en, to eller tre samtidige diagnoser, eller at man har en, to, eller tre samtidige typer misbrug.
Det skyldes ikke kun, at vores behandlingssystem ikke kan håndtere det, men det skyldes også det her delte ansvar, vi har, mellem kommuner og regioner, hvor behandlingen af psykiske lidelser og misbrug traditionelt har været adskilt.
Med det her forslag tager vi et vigtigt skridt mod at afhjælpe nogle af disse udfordringer.
Ved at flytte ansvaret for misbrugsbehandlingen fra kommuner til regioner i forbindelse med en regional integreret dobbeltdiagnosebehandling sikrer vi også en mere koordineret og effektiv helhedsorienteret indsats til gavn for den enkelte patient og borger.
Det betyder, at mennesker med dobbeltdiagnoser ikke længere behøver at navigere mellem forskellige behandlingsinstanser og sektorer, men i stedet kan få den nødvendige behandling samlet i ét.
Visitationen i det her nye tilbud sker ud fra Sundhedsstyrelsens faglige retningslinjer for visitation til integreret behandling.
En af de centrale ændringer i lovforslaget er, at regionerne nu får ansvaret for at tilbyde behandling til mennesker, der er visiteret til den her dobbeltdiagnosebehandling, inden for en frist på 14 dage.
Det sikrer, at behandlingen påbegyndes hurtigt og effektivt, hvilket er afgørende for at sikre en bedre og mere værdig behandling af patienterne.
Desuden sikrer lovforslaget fortsat adgang til vederlagsfri medicin, så patienterne får den rette behandling, uanset hvor i landet de befinder sig og uanset deres økonomiske situation.
Endelig vil lovforslaget også give regioner mulighed for at samarbejde med private og kommunale behandlingssteder for at sikre, at der er tilstrækkelige behandlingsmuligheder til rådighed for alle.
Samlet set repræsenterer det her lovforslag et væsentligt skridt mod at forbedre behandlingen for mennesker med dobbeltdiagnoser og mod at sikre værdighed og ikke mindst en mere sammenhængende og effektiv indsats på tværs af regioner og kommuner, så vi altså forhåbentlig i fremtiden undgår, at man bliver afvist det ene sted på grund af ens diagnose, og at man risikerer at blive afvist det andet sted på grund af ens misbrug.
Så det er et godt lovforslag, som Socialdemokratiet bakker op om.
Tak for ordet.
Louise Brown (LA), 2024-04-02:
Alt for mange børn og unge ender i det psykiatriske system.
Det er klart, at man, hvis man har brug for hjælp, skal have det, men i dag sker det desværre alt for ofte, at et barn eller en ung i mistrivsel må vente og vente og ofte i umenneskeligt lang tid, hvilket kan få store konsekvenser, ikke bare for den pågældende, men også for dennes familie.
For når et barn eller en ung er i mistrivsel, har det en effekt på hele familien omkring den pågældende.
Man bliver ikke rask eller får det bedre af bare at vente og sådan at være parkeret.
Tværtimod, tror jeg.
Noget, der måske kunne være taget i opløbet, vokser sig større og større og kan i sidste ende ende i en så omfattende mistrivsel, at en indlæggelse er det eneste rigtige.
I dag er der alt for mange børn og unge, der ikke får den rette hjælp i tide, og som derfor til sidst ender i psykiatrien.
Det forsøger vi med det her lovforslag om etableringen af et lettilgængeligt kommunalt tilbud at rette op på.
Med lovforslaget her forpligter vi kommunerne på at tilbyde udredning og behandling til børn og unge med psykisk mistrivsel og symptomer på psykisk lidelse.
Hvis vi nu kan hjælpe de her børn og unge meget tidligere i deres forløb, kan vi måske også afbøde, at deres mistrivsel udvikler sig til noget, der er virkelig behandlingskrævende.
Der er rigtig mange kommuner, der allerede i dag er gode til at gøre det her, men der er også steder, hvor det ikke sker.
Med den her lov kan vi forhåbentlig sikre, at der, uanset hvor man bor, er et lettilgængeligt tilbud til rådighed, hvor man kan få den første fornødne hjælp.
Det er afgørende for det barn eller den ung, det handler om, men det er godt nok også ret afgørende for familien omkring den pågældende.
Der er ikke noget værre end at se sit barn have ondt, det være sig fysisk eller psykisk, og det ikke at kunne hjælpe må være enormt frustrerende.
Derfor er vi i Liberal Alliance naturligvis positive over for det her forslag og bakker selvfølgelig op herom.
Tak for det.
Jens Henrik Thulesen Dahl (DD), 2024-04-02:
Tak for det, formand.
Det her lovforslag handler om lettilgængelige behandlingstilbud til børn og unge med mistrivsel og symptomer på psykisk lidelse.
Det centrale for os i Danmarksdemokraterne er ordet lettilgængelig, for vi har i dag en overbelastet børne- og ungdomspsykiatri.
Vi hører dagligt om udfordringer med børns og unges trivsel.
Den centrale tanke med aftalen bag det her lovforslag er, at der skal være et tilbud om behandling, som skal søge at forebygge de større problemer, og som skal hjælpe børn og unge, før de bliver syge, og før de får brug for psykiatrisk behandling.
Derfor er den diskussion, der har været omkring lovforslaget om ventetidsgaranti, også helt reel, og jeg noterer mig, at ministeren såvel som KL og Danske Regioner er ude at bakke op om hurtig hjælp.
I forbindelse med forhandlingerne og de beskrivelser af tilbuddet, som vi så på i fællesskab, fik jeg et billede af en åben dør, altså et tilbud, hvor man ikke skulle bestille tid, men hvor man kunne gå ind ad døren og få hjælp og vejledning til, hvordan man kunne komme videre.
Jeg ved ikke, om det var naivt at tro, at det kunne være sådan, men jeg tror, at det er rigtig, rigtig vigtigt for effekten af tilbuddet, at det ikke på nogen måde er tungt og bureaukratisk at komme til, men nemt og ligetil.
Så ved jeg godt, at det er en ny opgave, som kommunerne selvfølgelig er tilbageholdende med at love for meget om, og det gør det usikkert, hvad vi reelt kan forvente.
Jeg sidder selv i en kommunalbestyrelse og ved ganske udmærket, hvor presset man er økonomisk, og det er derfor helt afgørende, at økonomien også følger med de ekstra opgaver, som vi herindefra pålægger kommunerne.
Vi ved udmærket godt ude i kommunerne, at der på sigt kan være en god økonomi i at forebygge, men hvis man kan se, at besparelsen kommer i de regionale tilbud, hjælper det jo ikke på kommunekassen.
Nu er det jo ikke i dag, at vi skal diskutere struktur, men snart, forhåbentlig, kommer Sundhedsstrukturkommissionen med deres forslag, for det er på sigt helt centralt, at gevinster ved forebyggende aktiviteter også på den ene eller den anden måde tilfalder den kasse, som betaler for aktiviteterne.
Samtidig står vi også foran udfordringen med at have tilstrækkeligt med fagpersoner til at løse de opgaver, som vil komme i forbindelse med opbygningen af det her tilbud.
Derfor følger der naturligvis også en opgave med for os herinde med at arbejde for, at der bliver uddannet tilstrækkeligt med fagpersoner til at gøre det.
I Danmarksdemokraterne ser vi meget frem til etableringen af det lettilgængelige tilbud.
Vi glæder os til at følge implementeringen, og vi er også meget spændt på at se, hvordan økonomi og incitamentsstruktur kommer til at hænge sammen, så vi rent faktisk kan få det ud af det her, som jeg tror vi alle sammen herinde går og håber på.
Tak for ordet.
Lars Arne Christensen (M), 2024-04-02:
Tak for ordet, formand.
Psykiatrien har i for lang tid og igennem skiftende regeringer været underprioriteret.
Det forsøger vi nu at gøre op med.
I november 2023 fik vi afsat
Da der oprindelig var tale om at styrke psykiatrien med en tidsplan, valgte vi i Moderaterne at stå udenfor.
Vi mente dengang ikke, at planen var ambitiøs nok, og desuden var vi bekymrede for, at pengene ikke fra starten blev anvist.
Men situationen er heldigvis en anden i dag.
Det er nemlig tankevækkende, at så mange børn og unge har ondt i livet, og det er noget, vi sammen bør sørge for at ændre på.
Man skal ikke gå rundt og døje med at have det dårligt, og det gælder både fysisk og psykisk.
Et lettilgængeligt behandlingstilbud i kommunerne skal være et tilbud, som børn og unge og forældre gratis og lettilgængeligt i alle kommuner skal kunne anvende uden henvisning.
Tilbuddet skal kunne forkorte tiden, fra at børn og unge oplever symptomer, til at den rette behandling igangsættes.
Målet er, at alle børn og unge får en hurtig og ensartet adgang til en behandling, som afspejler deres individuelle behov, og inden den psykiske mistrivsel forværres.
Det er en proaktiv måde at tænke psykiatri på.
Som jeg indledningsvis sagde, er det her en udmøntning af en aftale fra november 2023, som vi i Moderaterne står uden for, men midlerne er anvist nu, så vi stemmer naturligvis for lovforslaget.
Løsningen for psykiatrien er ikke noget, vi udarbejder på en dag, selv om vi er mange, der gerne så det sådan.
Det vil kræve tid og ressourcer.
Det lettilgængelige tilbud er et af mange elementer, og det er vi i Moderaterne glade for.
Tak for ordet.
Runa Friis Hansen (EL), 2024-04-02:
Tak for det, og tak for ordet.
Det er vigtigt med en tidlig indsats.
Vi er i Enhedslisten rigtig glade for, at vi nu kommer i gang med at etablere lettilgængelige kommunale behandlingstilbud til børn og unge med psykisk mistrivsel og symptomer på psykisk lidelse.
Det er vanvittig vigtigt, at vi sikrer børn og unge en lettere vej, og det her er bestemt et godt skridt i den rigtige retning.
Alt for mange står uendelig lang tid på venteliste.
Alt for mange har forladt deres skoletilbud, og alt, alt for mange har ikke det børneliv eller det ungdomsliv, som de fortjener.
Jeg har derfor i starten af sidste måned stillet ministeren et skriftligt spørgsmål, hvor jeg spørger ministeren om, hvor mange børn og unge ministeren vurderer vil være i målgruppen for behandling i forhold til netop det her tilbud.
Jeg har ikke fået et svar endnu, men det er jeg sikker på at jeg snart får.
Jeg tænker, at Psykiatrifonden helt med rette er bekymret i forhold til økonomien ude i kommunerne, så længe vi ikke har en idé om, hvor mange der har brug for et tilbud.
Institut for Menneskerettigheder anbefaler, at tilbuddet evalueres, og at det vurderes, om tilbuddet lever op til sit formål, og om det lykkes at skabe kendskab til tilbuddet, og det er vi meget enige i.
Forslaget er godt, intentionen er god, og alle partier i Folketinget siger til sig selv og hinanden, at psykiatrien er vigtig, og at psykiatrien skal prioriteres.
10-årsplanen er vigtig, og vi er glade for at være med, men vi håber, vi kan få en fælles anerkendelse af, at det jo ikke løser det hele, og at der hele tiden opstår nye ting på det her område, som vi er nødt til i fællesskab at løse, og det bliver ikke gratis.
Tak for ordet.