Josephine Fock (ALT), 2018-10-25:
Tak for det.
Vi førstebehandler i dag et lovforslag, som indeholder tre uafhængige hoveddele, som i virkeligheden slet ikke har noget med hinanden at gøre.
Den ene del af lovforslag L 22 omhandler indførelse af såkaldte skærpet straf-zoner og udmønter dele af regeringens udspil, som hedder »Èt Danmark uden parallelsamfund – ingen ghettoer i 2030«.
Den anden del af lovforslaget vil kriminalisere såkaldte genopdragelsesrejser, og den tredje del af forslaget omhandler en skærpelse af den udvidede underretningspligt for offentligt ansatte.
Jeg synes, det er en generel tendens, vi ser her i Folketinget i øjeblikket, nemlig at lovforslag bliver sat sammen af forskellige elementer, som slet ikke har noget med hinanden at gøre, og det binder os på den måde, at enten skal vi sige nej til det hele, eller også skal vi sige ja til det hele.
Jeg synes, det er problematisk, at tingene bliver blandet sammen, og derfor vil jeg gerne allerede nu annoncere, at jeg gerne vil have opdelt lovforslaget, sådan at de ting, vi ikke kan tilslutte os i lovforslaget, nemlig skærpet straf-zoner og skærpelse af den udvidede underretningspligt for offentligt ansatte, bliver ét lovforslag, for det har vi tænkt os at stemme kraftigt imod, hvilket jeg nok skal begrunde, hvorimod kriminalisering i forhold til genopdragelsesrejse er noget, vi kan støtte, og det kunne vi godt tænke os at stemme for.
Men hvis ikke det bliver opdelt, bliver vi nødt til at stemme nej til det hele.
I forhold til den sidste del vedrørende genopdragelsesrejse synes vi som udgangspunkt i Alternativet ikke, at straf på den måde løser nogen som helst problemer.
Vi mener, der skal forebyggelse til, vi mener, der skal arbejdes intensivt med det her i skoler og i kommuner og de steder, hvor man støder på problemstillingerne.
Vi mener, at de unge mennesker skal støttes, og vi mener, at forældrene skal støttes, i forhold til at man ikke sender børn på tvangsmæssig genopdragelsesrejse.
Så det vil jeg forudsætte er noget af det, vi arbejder videre med, og det ved jeg er noget af det, vi gør.
Derudover kan vi godt i Alternativet gå med til at strafbelægge det.
Hvis forældre, såfremt de her tiltag bliver gjort, vil sende deres børn på en genopdragelsesrejse imod barnets vilje, skal der være en eller anden form for straf.
Vi mener, det vil have en præventiv effekt, også at det bliver kriminaliseret, og derfor kan vi som sagt støtte den del af forslaget.
Når vi så kommer til den del af lovforslaget, som omhandler skærpet straf-zoner, så er bølgerne gået højt her fra talerstolen, men jeg må indrømme, at jeg tilslutter mig den del af gruppen, der føler, at det er dybt problematisk, at vi på den måde laver visse områder om til skærpet straf-zoner.
Det betyder i praksis, at hvis man begår en forbrydelse det pågældende sted, hvor der er en skærpet straf-zone, kan man straffes med det dobbelte.
Hvorvidt en straf skal være højere, fordi der foreligger skærpende omstændigheder, mener jeg skal ligge i en konkret vurdering ved domstolene, og i praksis kan forslaget om forhøjet strafferamme i bestemte geografiske zoner meget let få karakter af og blive opfattet som – og det er så det, jeg gør – indirekte diskrimination, da jeg mener, det kan forstås som tiltag, der er målrettet nærmere bestemte sociale og etniske grupper i det, som jeg vil betegne som udsatte boligområder.
Om ikke andet medfører lovforslaget ulighed for loven, da mennesker, der bor i områder udpeget som skærpet straf-zoner, fordi de har deres daglige færden i områderne, vil have en forhøjet risiko for at få dobbelt straf, hvis de begår nogle af de i lovforslaget nævnte kriminalitetstyper, i forhold til personer, som begår kriminalitetstyper i zoner uden skærpet straf.
Den sidste del af lovforslaget, som handler om skærpet straf for brud på særlig udvidet underretningspligt for offentligt ansatte, forstår jeg simpelt hen ikke, for det er på sådan et område, hvor jeg siger, at der hjælper straf altså ikke.
I forvejen har vi offentligt ansatte, de har en underretningspligt, vi ved, at offentligt ansatte underretter, og jeg har meget svært ved at se begrundelsen for, hvorfor man skal straffe folk med op til 1 års fængsel i forhold til underretningspligten, når vi ved, at de offentligt ansatte underretter i vidt omfang i dag.
Som sagt kan vi samlet set ikke støtte pakken, men jeg vil opfordre til, at man deler lovforslaget, og det vil jeg stille et ændringsforslag om.
Tak for ordet.