Rasmus Jarlov (KF), 2017-09-07:
Tak for det, og tak til regeringen for et fint forslag til en finanslov.
Den konservative folketingsgruppe synes, det er et godt forslag, og vi glæder os til de videre forhandlinger.
Vi er særlig glade for, at der er afsat lidt penge til politiet og forsvaret.
Det er statens kerneopgave nummer et at sørge for sikkerhed i Danmark.
Det er helt basalt, og det kommer før mange andre ønsker, man kan have til, hvordan man vil bruge penge.
Vi tager sikkerheden meget alvorligt.
Vi ønsker et forsvarsbudget på 2 pct. af BNP, og vi hilser ethvert skridt i den retning velkommen.
Også politiet har brug for flere ressourcer.
Opgaver som terrorbeskyttelse, grænsekontrol og bandekrig lægger et enormt pres på politiet, som derfor har skrigende behov for midler.
Det er meningsløst at forsøge at løse verdens fattigdoms- og flygtningeproblemer ved at flytte fattige mennesker fra hele verden til Danmark og give dem kontanthjælp.
Jeg vil også nævne, at vi er glade for, at regeringen vil nedsætte taksterne på Storebæltsbroen, så danskerne kan komme nemmere rundt i landet.
Der er mange ting, vi kan glæde os over, og som jeg kan nævne her.
Den store uenighed handler selvfølgelig om størrelsen på den offentlige sektor og skatterne, så det vil jeg fokusere min tale på.
Vi har et godt og velstående samfund, som grundlæggende er godt indrettet, men vi har også nogle udfordringer.
Staten er blevet for stor og fylder for meget, skatten er for høj, og for mange danskere lever af overførselsindkomster, så vi bliver forsørget af andre i stedet for selv at tjene vores penge.
47 pct. af alle voksne danskere har en overførselsindkomst som hovedindtægt: pension, dagpenge, kontanthjælp, SU, førtidspension osv.
De offentlige udgifter i Danmark er de tredjehøjeste i OECD i procent af BNP.
Det medfører også, at Danmark har det højeste skattetryk i OECD.
Staten tager næsten halvdelen af al værdi, der skabes i Danmark, næsten halvdelen af BNP.
Det betyder, at det i Danmark ikke i lige så høj grad som i andre lande kan betale sig at tage en uddannelse, at gøre karriere, starte virksomhed og knokle ekstra på arbejdet.
Det er dårligt for vores velstand, og ikke mindst er det et moralsk problem.
Når man arbejder, skal man have flere penge, end når man ikke arbejder.
En af livets store glæder er at knokle for at forbedre sit liv, at kunne se frugterne af sit arbejde, og den glæde bliver minimeret under vores enormt høje skattetryk.
Hvis man knokler ekstra, tager staten det meste.
Det er ikke rimeligt, og derfor vil vi gerne sætte skatterne ned.
Vi vil også gerne sætte skatterne ned, fordi vi faktisk betragter borgerne som voksne mennesker.
Vi politikere behøver ikke træffe så mange valg om, hvordan borgernes penge skal bruges, det kan de godt selv finde ud af.
Vi herinde er ikke klogere end borgerne, og vi er ikke deres forældre.
Når man går ind for et ekstremt højt skattetryk, som vi har her i landet, så går man ind for at give politikerne ekstremt stor magt.
Så går man ind for, at politikere i detaljer bestemmer, hvordan ressourcerne i samfundet skal bruges, i stedet for at have tillid til, at folk i høj grad selv kan træffe valg om, hvad der er godt for dem.
Det er udtryk for bedrevidenhed og mistillid til borgernes egen dømmekraft.
Det er også mangel på forståelse for det enorme ressourcespild, som finder sted, når pengene først skal opkræves i skat, derefter administreres og kanaliseres ud i det offentlige system, før de bruges på noget, som måske kommer borgerne til gavn.
Det er klart, at mange offentlige udgifter er nødvendige og skaber værdi.
Det er der ingen tvivl om.
Men det er også klart, at når man begynder at have som mål, som man har på venstrefløjen, at de offentlige budgetter skal være så store som muligt, går der enormt meget velstand tabt.
Så bliver samfundets ressourcer udnyttet dårligere, end hvis man undlod at kanalisere så mange penge gennem det offentlige system, inden de blev brugt.
Vi er et meget fattigere land, end vi kunne være, hvis vi lod folk beholde lidt flere af deres egne penge og selv bruge dem.
Når det er så svært at sænke skatten i Danmark, hænger det sammen med simpel matematik.
Flertallet af danskerne har en indkomst, som er lavere end gennemsnittet.
Derfor vil de fleste danskere have et økonomisk incitament til at gå ind for stor omfordeling fra dem med de højeste indkomster til sig selv.
Selvfølgelig tænker alle folk ikke sådan, men incitamentet er kraftigt, og det påvirker naturligvis stemmeafgivningen.
De partier, som advokerer for kraftig omfordeling, appellerer til egeninteressen hos rigtig mange danskere.
Det er ikke rimeligt eller hensigtsmæssigt med så høj en skat, men det har en stor vælgerappel.
Særlig effektivt synes det at være, når modstanden mod skattelettelser føres frem med en fordummede floskel om, at det kun kommer de rige i Nordsjælland til gavn.
Det er selvfølgelig sådan, at når man letter skatten, slår det mest igennem for dem, der betaler mest i skat.
Men det er fordummende at udlægge det, som om det skulle være et særligt mål for os borgerlige at give penge til folk, som er rige eller kommer fra bestemte dele af landet.
Vores mål er lavere skatter, og når man gerne vil have lavere skatter, medfører det nu engang en stigning i indkomsten hos dem, der betaler mest i skat.
Modstanderne siger, at skattelettelser skaber ulighed, og det er der jo noget rigtigt i, fordi enhver skatteprocent under 100 giver plads til ulighed.
Ulighed er naturligt, men det er rigtigt, at alt mindre end en konfiskation af al ejendom i samfundet tillader uligheden at eksistere.
Det er ærgerligt, hvis man stirrer sig så blind på at være imod ulighed, at man sætter alle andre hensyn til side.
Det er ærgerligt at være imod, at Danmark bliver rigere, hvis blot det skaber den mindste ekstra ulighed i forhold til i dag.
Der er ingen, der ønsker at afvikle velfærdsstaten.
Det synspunkt findes ikke i Folketinget.
Alle er enige om, at vi skal tage os godt af de svage, at vi skal have gode skoler, veje og hospitaler.
Alt det kan man godt få for mindre end verdens højeste skattetryk.
Det er faktisk en forudsætning for at få mere velstand og dermed også det, som venstrefløjen kalder velfærd, dvs. store offentlige udgifter, at vi på kort sigt holder lidt igen med de offentlige udgifter og investerer i skattelettelser, så Danmark igen kan blive rigt.
Vi synes, at regeringens finanslov og skatteudspil er et skridt i den rigtige retning.
Det er ikke et kæmpestort skridt, men det er et skridt, hvor vi sænker skatterne lidt og sørger for, at vi får et højere bruttonationalprodukt og flere mennesker i arbejde.
Det kan vi ikke være imod.
Det er et skridt mod mere økonomisk frihed til borgerne, lidt mindre magt til politikerne og ikke mindst et skridt imod mere velstand, og at Danmark også i fremtiden kan være blandt verdens rigeste lande.