Kim Edberg Andersen (DD), 2025-02-25:
Tak for ordet.
Jeg kan høre, at regeringspartierne bliver sådan meget forvirrede over, hvad det er, man egentlig ønsker sig.
Nu forsøger jeg at skære det ud i pap, og jeg vil bare sige, at hvis den socialdemokratiske ordfører tror, det er de to sidste cifre, man får skiftet, så kan jeg godt forstå forvirringen; det er selvfølgelig det sidste ciffer.
Der er lige og ulige cifre, det har jeg altid lært, men jeg kigger ikke så tit på det.
Og når hr. Jan E. Jørgensen så siger, at der ikke er nogen, der forventer, at en, der er født som biologisk kvinde og bliver lavet om til en mand med hår på brystet, skal sidde i kvindefængsel, vil jeg sige: Hvorfor skal han ikke det?
Er vi ude i et eller andet sexistisk med, at det kun er mændene, der ikke må sidde som det køn, de har lyst til?
Det, der jo er problematikken her, og det er det, der er bekymringen fra vores side, er jo dybest set, at selv om jeg ikke kan forstå, at det kan være så vigtigt, så anerkender vi alle sammen, at det her er noget, som kan være vigtigt for nogle enkelte.
Jeg synes jo personligt, at hvis man kan blive så ked af at kigge på sit sygesikringsbevis og på, hvad der står allersidst, så har man større problemer end selve nummeret, men nu er vi nu engang nået dertil.
Det, vi egentlig bare ønsker, er at sige: Hvordan kan vi så lave et system, hvor vi har 100 pct. styr på, at det her er i orden?
For ordføreren for Socialdemokratiet brugte jo lang tid på at dissekere, hvad fru Ibi-Pippi synes.
Men Ibi-Pippi er jo symptomet, fordi hun er en provokunstner.
Hun er en lesbisk kvinde, der er gift med en pige.
Hvis ordføreren ikke kan garantere mig, at det er den eneste, som kan finde på at få skiftet køn uden egentlig at have behov for det, jamen så har vi jo et problem – så har vi jo et problem.
Så kan man sige, at vi alle sammen skal have lov til at føle inde i maven, hvad vi synes, og alt det der.
Det er superfint, men så skal der følge en garanti med til alle de kvinder, som kan blive i tvivl.
For hvis ordføreren ikke kan give den garanti – og det forventer jeg naturligvis at ordføreren kan nu, for det her kører bare 10-4 o.k. – så kan jeg jo ikke gå ud i den lokale fodboldklub for piger og sige til alle pigerne: Nu kommer Kenneth, og han hedder Pia nu, men I ved, at vi har styr på det, og det er Pia nu; Kenneth var født i den forkerte krop.
Jeg er ikke helt sikker på, at den lesbiske fru Ibi-Pippi er født i den forkerte krop.
Jeg er næsten sikker på, at der er noget provokunst i det.
Det er da selvfølgelig et gæt fra min side, men så lang tid jeg kan lave det gæt, findes der en usikkerhed, og det er den usikkerhed, vi gerne vil have lov til at arbejde med.
Men det er svært, når man svinger sig op i lianen og lige skal have de sidste 2.000-3.000 stemmer med og siger, at det skal føles godt for alle nede i maven, i stedet for at forholde sig til virkeligheden.
For virkeligheden er jo, at der er et problem.
Det kan vi se med fru Ibi-Pippi, den lesbiske kvinde, og det er jo det, vi vil undgå, sådan at lige nøjagtig den lillebitte brøkdel af os mennesker, som alle partierne anerkender har et behov for juridisk kønsskifte, vil blive accepteret, uanset hvor de kommer hen, og så det at have fået juridisk kønsskifte, altså primært når det er mænd, der er blevet til kvinder, bliver set som ufarligt i situationer, hvor der ville sidde andre kvinder.
For de vil have tillid til systemet, men det er svært at acceptere, at man ikke har tillid til systemet, og jeg har også hørt hele debatten siden 2014, hvor man har løftet sig op.
Jeg er også et menneske, som nok ville have taget en anden debat og have sagt, at livet ikke er retfærdigt, og det er det heller ikke, når du bliver født.
Når du bliver født, har du nogle præmisser, og så skal vi som samfund gøre det bedst muligt for dig.
Nu er vi kommet et sted hen, hvor du kan få juridisk kønsskifte, og der er det den samme ting, der driver Danmarksdemokraterne: Så skal vi gøre det bedst muligt for dig.
Så hvis ordførerne for Venstre og Socialdemokraterne og nok også Moderaterne lige om lidt – nu tager jeg forskud på glæderne – kan fortælle mig, at der ingen chance er for, at der er nogen, der får lavet juridisk kønsskifte efter de gældende regler nu, som kan være i tvivl om, at det er det, de i alleryderste konsekvens har behov for, ja, så har vi behov for, at det her bliver stemt igennem.
Længere er den faktisk ikke, ligesom den ikke er længere, end at man bliver født med et af de to biologiske køn.
Det håber jeg da.
Jeg håber da i hvert fald, at ordføreren for Socialdemokratiet anerkender, at der kun findes to køn, og så kan man indeni have et problem med, hvilket et man har det bedst med, og det forsøger vi at hjælpe med i forhold til juridisk kønsskifte.
Men så langt kan vi vel for søren blive enige?
Det her gælder sikkerheden for dem, som vi har valgt at give en løsning, om end det for mig ikke virker til at være lykkedes.
Vi har også en forpligtelse til at sikre, at når man kommer igennem det nåleøje i forhold til en meget, meget lille problemstilling, og at når man så først får det juridiske kønsskifte, så bliver man også accepteret alle steder som en, man ved havde behov for at være det køn.
Og jeg siger en gang til: Når jeg personligt har læst historier om fru Ibi-Pippi, den lesbiske kvinde, kan jeg godt blive i tvivl om, om der med de regler, som vi ønsker at indføre, ville være blevet tildelt et juridisk kønsskifte i den sag.