Pernille Skipper (EL), 2016-10-06:
Tak for det.
Der har aldrig været mere velstand i vores samfund, end der er i dag.
Den samlede mængde af ressourcer har aldrig været større.
De danske virksomheder har et historisk stort opsparet overskud.
De offentlige finanser er sådan set solide.
Der er ingen af de angreb på mennesker i vores samfund, der har allermindst, ingen af de angreb på vores velfærd, ingen af de enorme svigt over for klima og miljø, der er nødvendige eller gudsgivne på en eller anden måde.
Det er politiske valg, det er prioritering og ideologi, og de partier, der lægger stemmer til det, er dem, der bærer ansvaret for det.
Konsekvenserne af 30 års afgifts- og skattelettelser er ikke, at vi er blevet oversvømmet af de mange arbejdspladser, vi ellers er blevet lovet.
Til gengæld er uligheden steget i vores samfund.
Der udbetales rekordstore overskud til aktionærerne.
Det er et liv, hvor udsigten til en børnefødselsdag kan være skræmmende, fordi det vælter budgettet.
Det er et liv, hvor børn lider afsavn og de udelukkes fra fællesskabet.
Alligevel har regeringen og Dansk Folkeparti og den øvrige højrefløj gennemført en kontanthjælpsreform, der skubber tusindvis af børn ud i fattigdom.
Alligevel vil regeringen skære i den SU, som giver børn af forældre med lave lønninger chancen for også at få en uddannelse.
Men det er øjensynlig hverken børn af arbejdsløse eller lavtlønnede, han tænker på.
Jeg tror ikke, at statsministeren skal regne med at få bunker af fanpost fra nogen af dem.
Når uligheden stiger, rammer det de allermest udsatte.
Men det rammer også det brede flertal, altså helt almindelige lønmodtagere, der lever i større utryghed, fordi konsekvenserne af sygdom eller en fyreseddel bliver mere og mere og uoverskuelige, i takt med at sikkerhedsnettet bliver revet i stykker, fordi børnene går i børnehaver med alt for få pædagoger, og fordi man bliver mødt af et sygehusvæsen, hvor tingene går alt for stærkt for både patienter og ansatte.
Vi kan alle sammen få en fyreseddel i hånden.
Vi kan alle sammen blive syge.
Vi får alle sammen brug for uddannelsessystemet, børnehaverne, ældreplejen på et eller andet tidspunkt.
Regeringen har så forsøgt at pakke 2025-planen ind i en form for glitrende kassemedarbejderpapir, men virkeligheden er bare en anden.
Dem med de højeste lønninger får den største rabat, tusindvis af kroner i hånden.
Kassemedarbejderen får et par hundreder.
Der, hvor champagnepropperne virkelig kommer til at springe, er på Strandvejen, hvor de rigeste boligejere også kan se frem til at få en klækkelig bonus nu, mens mennesker i lejeboliger og andelsboliger vel at mærke igen ikke er inviteret til festen.
Det koster milliarder.
Det er milliarder, som ifølge regeringen skal findes hos førtidspensionister og folkepensionister ved en højere pensionsalder, som skal betyde, at dem i de hårde og fysisk hårde jobs får endnu kortere tid af den del af alderdommen, hvor man altså ikke er nødsaget til at ligge i en sygeseng, og ved forringelser af den SU, som rammer alle dem, som har svært ved at bryde den sociale arv.
Det er kassemedarbejderens børn, vi taler om.
Så statsministeren kan snakke og snakke om kassemedarbejdere og pensionister i små ejerboliger, og ja, de har alle sammen fortjent tryghed, ingen tvivl om det, men det her er ikke en plan for dem.
Det her er en plan, der igen tager fra fællesskabet og giver til dem, der har mest.
Det er en plan, der øger uligheden igen.
Sådan behøver det altså ikke at være.
Det er politiske valg.
Vi kan bruge den velstand, som vi alle sammen er med til at skabe, bedre.
I stedet for at skubbe mennesker ud i fattigdom har vi faktisk en historisk chance for at gøre fattigdom til fortid i Danmark.
Vi kan skabe vækst i den velfærd, der kommer os alle sammen til gode, i stedet for at sænke skatten for dem, der har mest i forvejen.
Vi har alle muligheder for at skabe et samfund, der i højere grad er rigt på den måde, vi behandler hinanden på, rigt på de muligheder, vi giver til hinanden og til vores børn.
Vi skal fordele ressourcerne mere retfærdigt og smartere, ikke mindst.
For kloden kan heller ikke holde til andet.
Vores natur kan ikke holde til, at hensynet til industrilandbruget sættes over hensynet til vores vandløb eller endda over hensynet til vores alle sammens sundhed, som det er sket i de danske svinestalde i mange år.
Hvis vi skal aflevere en klode i ordentlig stand til de børn og børnebørn, som statsministeren også hele tiden taler om, skal vi igennem en grundlæggende grøn omstilling i vores samfund.
Det skal ikke kun være for dem, som har råd til at købe økologisk i Irma eller kører rundt i en Tesla.
Det skal også være for dem, som har svært ved at få budgetterne til at hænge sammen.
Derfor vil vi i Enhedslisten afskaffe momsen på økologiske varer, vi vil lave flere genbrugsbutikker, hvor man kan få tingene til en billig penge, vi vil lave deleordninger, som betyder, at man kan låne babytøj eller værktøj eller alt muligt andet, så man ikke behøver at købe hvert sit.
Vi skal bruge ressourcerne fornuftigere både af hensyn til dem, der ikke har mange penge, og af hensyn til vores klode.
I Enhedslisten går kampen mod ulighed og for den grønne omstilling altså hånd i hånd.
Det handler om prioritering.
Danmark er et af verdens rigeste lande.
Derfor er det også rent ud sagt småligt, at højrefløjen og desværre med Socialdemokraterne lige i hælene løber om kap for at træde mest muligt på mennesker på flugt, ikke mindst når det handler om, undskyld mig, de små 500 kvoteflygtninge fra FN's lejre, der bliver fordelt fra nærområderne, som huser mange, mange millioner.
Selvfølgelig har vi da både råd og plads og hjerterum til 500 flygtninge fra verdens brændpunkter.
Via kvoteflygtningeordninger kan man netop skabe legale veje til flugt fra krig.
Det er sådan, vi kan være med til at stoppe kaosset, og Danmark burde gå forrest.
Vi burde lige nu sige, at vi godt kan rumme nogle flere af de svageste.
Desværre handler dansk politik mere og mere om tal og statistikker, end den handler om mennesker: Vækstprognoser i stedet for de problemer, som helt almindelige lønmodtagere står over for, arbejdsudbud i stedet for den utryghed, der rammer alle dem, der har fået en fyreseddel.
Sammen kan vi gøre det bedre.
I Enhedslisten vil vi satse på fællesskabet.
Vi vil genindføre formueskatten og bruge pengene på SU og uddannelse til gavn for det brede fællesskab og alle dem, der ikke kan få hjælp af mor og far.
Derfor vil vi stadig væk slås for en millionærskat og skat på spekulation, så dem, der har rigtig meget og kun har fået mere siden krisen, også kan få lov til at bidrage til dem, der er ramt af fattigdomsydelser, arbejdsløshed og sygdom.
Derfor vil vi også indføre afgifter for dem, der sviner i naturen, og vi vil sikre, at de store virksomheder også bidrager til den grønne omstilling. Når højrefløjen taler om, at der ikke er råd til velfærd, så er det kun et forsøg på at skabe en panikstemning.
Det skal retfærdiggøre et ideologisk korstog mod velfærdssamfundet, mod trygheden, mod alle de mennesker, som ikke er en del af den absolutte top.
Lige nu, i det her sekund, har vi bedre forudsætninger for at skabe et godt samfund for os alle sammen, end vi nogen sinde har haft før.
Vi har aldrig haft så gode muligheder for at forbedre vores fælles velfærd og tryghed.
Vi har aldrig stået i så god en position til at tage et globalt ansvar og gå forrest i kampen for menneskerettigheder, også ude i verden.
Vi har stadig væk chancen for at give en grøn og ikke mindst beboelig klode videre til de kommende generationer.
Lad os gøre det.