Lea Wermelin (S), 2021-12-14:
Først og fremmest synes jeg, det er vigtigt at sige en ting.
Nu kender jeg også historikken bag landbrugspakken, og den har vi diskuteret rigtig meget her i salen, og jeg synes, at vi er kommet et meget bedre sted hen, hvor vi nu har en historisk bred landbrugsaftale.
Men den regulering, der har været af husdyrbrugene, som jeg også lige redegjorde for, startede jo ikke i forbindelse med landbrugspakken.
Og der har ikke været – det var også det, jeg sagde – den mulighed for, at man ud fra en helhedsbetragtning kunne give afslag på ansøgninger.
Det har altid været med et udgangspunkt i beskyttelsesniveauerne.
Men jeg synes da, det er ekstremt vigtigt, både at man som kommune kan være med til at planlægge, men sådan set også, at man kan inddrage de nødvendige lokale hensyn, som jo har været mindre tydelige før, og hvor der derfor også har været behov for netop at få klargjort for kommunerne, at der er den mulighed for netop at tage de lokale hensyn med ind i den konkrete vurdering.
Og det er jo præcis det, vi også har set nu med den sag i Esbjerg, jeg redegjorde for.
Først og fremmest tak til beslutningsforslagsstillerne.
Det er jo sådan, at det, der her fremgår af forslaget, er, at man ønsker at give kommunerne vetoret over for etablering eller udvidelse af husdyrbrug i kommunen og også over for kystnært muslingeopdræt.
Så der vil jo være nogle gentagelser, og jeg vil starte med den del omkring husdyrregulering, som er på Miljøministeriets ressort.
Spørgsmålet om muslinger er egentlig fødevareministerens ressort, men det varetager jeg her i dag i forbindelse med det samlede beslutningsforslag.
Husdyrbrugloven er udtryk for en afbalancering af de ofte modsatrettede hensyn, der er til henholdsvis erhverv på den ene side og til omgivelser på den anden side ved etablering, ændringer eller udvidelse af husdyrproduktion.
Reguleringen skal værne om omgivelserne som f.eks. miljøet og naboerne, samtidig med at den skal sikre forudsigelige rammer for erhvervet, der gør det muligt at udvikle produktionen, så den fortsat er både økonomisk og miljømæssig bæredygtig.
Ligesom med det tidligere beslutningsforslag peger forslagsstillerne i det her beslutningsforslag på en række hensyn, som man ikke mener bliver varetaget i tilstrækkelig grad, bl.a. at kommunernes muligheder for selvbestemmelse er blevet indskrænket gennem årene.
Derfor tror jeg sådan set, det er meget godt lige at gennemgå og redegøre for hovedlinjerne i de ændringer, der er foretaget af husdyrreguleringen, siden den første husdyrbruglov trådte i kraft tilbage i 2007.
Der etablerede man det grundprincip, at der ved godkendelse eller tilladelse af husdyrbrug skal være sikkerhed for, at der ikke sker væsentlige påvirkninger af omgivelserne, idet man primært via vejledning etablerede retningslinjer for det beskyttelsesniveau, der herved skulle overholdes.
Ved en ændring af husdyrbrugloven i 2011 fastsatte man de generelle beskyttelsesniveauer, som vi kender i dag.
På den måde blev kommunernes mulighed for at fastsatte særlige lokale beskyttelsesniveauer for udledninger af især ammoniak fra husdyranlæg begrænset.
Baggrunden for det var, at der på baggrund af de vejledende retningslinjer havde udviklet sig en meget uensartet praksis fra kommune til kommune, altså det var meget forskelligt, og der blev også brugt rigtig meget tid på at etablere de her lokale beskyttelsesniveauer, nemlig lang sagsbehandlingstid.
Omfanget af kommunernes vurderinger blev også begrænset med ændringen af loven i 2017, men det handlede alene om kommunernes mulighed for at foretage konkrete vurderinger i forhold til udbredning af husdyrgødning på arealerne, da man med lovændringen løftede beskyttelsesniveauerne for arealerne helt ud af de konkrete afgørelser og overførte dem til nationalt fastsatte generelle regler.
Dertil kommer jo så spørgsmålet omkring de kortere sagsbehandlingstider, som også var en del af ønsket bag lovændringen.
Som jeg også sagde i forbindelse med behandlingen af det beslutningsforslag, B 113, som vi behandlede sidste år, så har der i husdyrreguleringen aldrig været mulighed for at give afslag alene af hensyn til f.eks. lokale planhensyn, så længe beskyttelsesniveauerne var overholdt.
Hensynet til naturen og naboerne varetages som sagt i de centralt fastsatte beskyttelsesniveauer for ammoniak og lugt og det forhold, at der ikke må forekomme væsentlige påvirkninger af omgivelserne som følge af f.eks. støj, støv, fluegener osv.
Jo, men ordføreren anerkender jo også, at i den sag, vi nu har set her med Esbjerg, troede kommunen sådan set ikke, at man kunne lave en anden afgørelse, altså give afslag.
Man ikke bare kunne gøre det; man skulle gøre det i forhold til den afgørelse, der er blevet givet i Miljø- og Fødevareklagenævnet.
Og det er jo sådan set derfor, jeg syntes, at fru Zenia Stampe havde en rigtig god pointe i forhold til at sige, at med den vejledning, der har været, er der mange kommuner, der har været i tvivl.
Nu er reglerne i hvert fald blevet tydeliggjort, med hensyn til hvad det er for nogle lokale hensyn, som man kan inddrage i den vurdering, der skal laves, fordi vi gerne vil passe på det gode liv på landet.