Stephanie Lose (V), 2025-05-23:
Tak for det.
Og tak for en god debat og indlæg.
Jeg vil komme med et par nedslag.
Som både hr. Hans Andersen og fru Anne Paulin sagde, er vi i en situation, hvor Det Europæiske Fællesskab næppe nærmest nogen sinde før har været vigtigere, men også, hvor der er rigtig mange andre ting end lige den her debat, som er det mest relevante for, hvordan vi sikrer et stærkt Europa.
Det er forsvar, og det er konkurrenceevne.
Derfor vil jeg – det sker jo nok ikke så tit – helt undtagelsesvis erklære mig meget enig i det, som SF's ordfører siger, nemlig at skulle man komme derhen, hvor der skal være en afstemning om euroforbeholdet i Danmark, så skal det være, når det giver mening, og det skal være, når man også har en befolkning, der måtte have ændret sit synspunkt eller været i bevægelse på det.
Jeg tror, man må sige, at ingen kan spå og jo især næppe om fremtiden, og derfor tror jeg, man skal være meget påpasselig med bare i al fremtid at afskrive sig, at der er et eller andet, der kan ændre sig.
Men Danmark har en stærk økonomi, og der er ikke nogen anledning til der, hvor vi er i dag, at overveje at sætte euroforbeholdet til afstemning.
Vi så med forsvarsforbeholdet, at ting kan ændre sig og endog meget, meget hurtigt.
Det kan selvfølgelig ske, men det er der ikke noget der tyder på med den viden, vi har nu.
Lad mig så alligevel slå ned på et par af de indholdsmæssige temaer.
Det er jo rigtigt, at det er fra Nationalbanken, at Danmarks rentepolitik bliver ført, og ikke fra Den Europæiske Centralbank, men jeg tror også, man må sige, at når hr. Jens Henrik Thulesen Dahl taler meget, meget varmt om alle de muligheder, Danmark har med sin pengepolitik, så er det også at oversælge værdien af den danske selvstændige pengepolitik, for sandheden er jo, at den helt og holdent er eksporteret til at sikre fastkurspolitikken.
Det er klogt.
Det er sådan set min opfattelse, at det er der og skal der være en bred, bred opbakning bag.
Det er godt for Danmark, men det betyder også, at dansk pengepolitik ikke bare kan bruges til at stimulere økonomien i f.eks. en krise, altså fordi den er dedikeret til at fastholde fastkurspolitikken.
Så er der fra nogle af ordførernes side – hr. Alexander Ryle og hr. Morten Messerschmidt – en ret hård sondring mellem, hvornår noget er et euroland, altså hvornår man er med i en gruppe af eurolande, og hvornår man er med som EU-land.
Det er jo helt rigtigt, at der er en sondring i forhold til nogle af de ting, som jeg også tidligere var inde på i min tale.
Jeg tror så til gengæld også, man må sige, at uanset om man er med eller ikke er med i euroen, så ændrer det ikke på, at man er en del af et økonomisk fællesskab.
Det er alle EU-lande, der gør det, og derfor er der ikke en sondring i det.
Jeg tror også, at skulle man komme i den situation, hvor der måtte være en fred i Ukraine, og hvor der skal optages lån til at genopbygge Ukraine, så må man formode, at det også vil være den samme situation.
Jeg er til gengæld helt enig i det problem, som både hr. Alexander Ryle og hr. Morten Messerschmidt kredser om i forhold til behovet for strukturreformer i en række af de øvrige EU-lande og eurolande – i forhold til væsentligheden af økonomisk ansvarlighed og sunde offentlige finanser.
Det er et grundlæggende problem for de lande, der har udfordringer med det her.
Det er det for dem selv, det er det for eurolandene, men for at være helt ærlig så er det det jo også for Danmark, fordi vi er en del af et meget tæt sammenvævet økonomisk fællesskab, som ikke har en meget hård skillelinje mellem eurolande og ikkeeurolande, men som er vævet sammen på kryds og tværs af mange andre forskellige årsager.
Derfor bliver det en hård sondring
Alt det sagt
er det bare en nuancering af, hvordan det samlede billede ser ud.
Det ændrer ikke ved – for så at svare en gang ekstra på det, der var hensigten med forespørgselsdebatten – at der ikke er nogen planer om at sætte Danmarks euroforbehold til afstemning.
Vi respekterer fuldt og helt den stillingtagen, danskerne tidligere har foretaget.
Skal man igen komme i den situation på et tidspunkt, skal der være mening bag det, og der skal være en befolkning, der måtte bevæge sig, i forhold til hvor den er i dag.
Der er ikke noget, der tyder på, der, hvor vi er nu, at det her er et område, der kommer til at ændre sig – uden som sagt at kunne spå om nogen fremtid, trods alt.