Zenia Stampe (RV), 2025-12-02:
Jeg vil gerne starte et helt andet sted.
Vi fandt ud af, at det ikke var så nemt, så vi gik i fertilitetsbehandling.
Det lærte mig en masse om hormoner og cyklus og kuldstørrelser, for på det her tidspunkt var man ikke så dygtig til fertilitetsbehandling, som man er i dag.
Det gør der ikke rigtig mere.
For i takt med at man blev bedre til fertilitetsbehandling, holdt man op med at satse på flere heste eller flere æg.
Der jo
ikke nogen, der i dag fortryder, at de fik tvillinger eller trillinger.
Børn er altid en gave, uanset hvor mange de er.
Men man mente dengang, at det var uetisk, i det øjeblik man var i stand til at hjælpe forældre med at få ét barn, at lave fertilitetsbehandling, der tit kunne ende i trillinger, for trillinger er hårdt for kvindekroppen, trillinger er også hårdt for børnene.
Det er jo en kendsgerning, for en kvindes krop er altså ikke skabt til tre børn.
Der er heller ikke ... tre ... man kan amme med.
Så det holdt man op med, fordi det var uetisk.
Når jeg starter med den her indledning, er det jo, fordi vi er moderdyr, og det er jo noget, vi har tilfælles med soen.
Jeg kan ikke lade være med at tænke på, at det, man så er holdt op med at gøre med mennesker, fordi man mente, det var uetisk, er det, man har gjort og gør i helt ekstrem grad med grise: Man avler dem til at få flere pattegrise, end de kan bære, og end de kan amme.
Pattegrisene er heller ikke skabt til at have så mange søskende.
Vi har jo været lidt inde på det i dag, for der var en, der sagde: Jamen selv om der er så mange, der dør, finder man jo ud af det på en anden måde.
Det er jo rigtigt, at kuldene i snit er på over 20 i dag, og en so har 14 patter.
Hvad gør man så?
Man giver nogle pattegrise videre til ammesøer.
Det synes jeg slet ikke vi har været nok inde på i dag, for det synes jeg helt ærligt også er et temmelig, undskyld, perverst system.
Prøv at høre her, hvordan man laver en pattegris: De små overskudsgrise bliver givet videre til såkaldte mindsteammer.
Mindsteammerne er søer, der også har fået deres egne pattegrise, men dem bliver de nu tvunget til at give videre til såkaldte ammesøer efter 12 timer.
Ammesøer er også søer, der har fået deres egne pattegrise, men dem bliver de nu tvunget til at give videre til en mellemso efter 4-8 dage.
Mellemsoen er også en so, der har fået sine egne pattegrise, men de er allerede blevet fravænnet efter 3 uger, selv om de efter naturen skal gå hos deres mor i 13 uger.
Det er det system, der gør, at man kan fodre alt for mange grise.
For selv om man får de 20, og hver femte dør, er der stadig væk for mange til den mor, der har fået grisene.
Derfor provokerer det mig ærlig talt også, når vi i dag hører, at det, som undersøgelser peger på eller eksperter siger man kan gøre, bl.a. er at fremavle efter moderinstinkt – moderinstinkt – når man så tager pattegrisene fra deres mødre efter 12 timer eller 3 uger, kører dem af sted på lastbiler til Tyskland og Polen og så i øvrigt har en produktionsform, som betyder, at ja, hver femte pattegris dør, men 16 pct. af mødrene dør jo også af den her produktionsform, altså en produktionsform, som hver femte pattegris og cirka hver sjette so dør af.
Det, vi så får nu, er en aftale, der sådan set bare gentager de samme fokuspunkter, som var en del af fødevareministerens svinehandlingsplan fra 2014.
Det handler igen om at vinde tid, og at der ikke sker noget som helst.
Det vil vi glæde os til at stemme for.