Finn Sørensen (EL), 2018-11-09:
Tak, og tak til ministeren for besvarelsen.
Det er jo glædeligt, at vi i hvert fald er kommet i en situation, så det, vi diskuterer – nogle gør det så helt for sig selv inde i et lukket rum, vi andre vil gerne diskutere det her i offentligheden – er, hvad det er for nogle konkrete løsninger, vi kan komme med.
Det er jo et klart fremskridt.
Jeg har nogle bemærkninger sådan generelt til evalueringen af loven, idet jeg takker for det fyldige materiale, vi har fået til det formål.
Lidt provokerende, måske, vil jeg sige, at set med forligspartiernes øjne må den eneste sådan helt klare succes som følge af den her reform jo indtil nu være, at man har fået nedbragt antallet af nye førtidspensionister ganske voldsomt.
Det var jo det erklærede formål med loven.
Der er oven i købet tilkendt en tredjedel færre førtidspensioner end forventet.
Det vil altså sige, at loven i virkeligheden er meget strammere, end forligspartierne troede.
Det skulle føre til udvikling af arbejdsevne og bringe folk tættere på arbejdsmarkedet.
Det virker bare ikke i særlig høj grad.
Hvad ressourceforløbene angår, er det kun 2-3 pct., der kommer i ordinært job efter endt forløb.
Cirka halvdelen får den førtidspension, de burde have haft med det samme, og resten er på andre ydelser eller støttet beskæftigelse i form af fleksjob på få timer.
Hvad disse fleksjobbere på få timer angår, er der ingen udvikling af arbejdsevnen for 70 pct. af dem.
Det er kun et mindretal, der er så heldige, mens andre mister arbejdsevne under fleksjobbet.
Det kan man kun glæde sig over, uanset hvad man i øvrigt mener om den lov.
Men det kan jo ikke opveje de mange tusinde, der har fået afslag på førtidspension, selv om de kun har meget lille eller slet ingen arbejdsevne.
I stedet er de blevet pisket igennem håbløse og i nogle tilfælde direkte skadelige forløb, ofte stik imod lægelige anbefalinger.
Kommunerne bruger jo desværre den magt, som loven giver dem, til at skønne, at borgerne kan udvikle arbejdsevne på sigt, som det hedder, og så skal der ikke gives førtidspension.
Kommunen skal ikke engang begrunde, hvad den har sin optimisme i, eller kunne anvise et konkret job til den pågældende.
Det evige omkvæd er, at vi ikke må efterlade nogen på perronen.
Jeg har talt med og skrevet sammen med hundredvis af de mennesker, det drejer sig om her.
Mit indtryk er, at disse mennesker skam ikke føler, at de er blevet efterladt på perronen.
De føler, at de er blevet skubbet ud over skinnerne.
De er fortvivlede, vrede, opgivende.
De føler sig mistænkeliggjort.
Efter 4 år, hvor forligspartierne og skiftende ministre vaskede hænderne og skød skylden på kommunerne, kom vi i efteråret 2017
så langt, at ministeren erkendte, at man nok blev nødt til at lave nogle lovændringer.
Jeg vil gerne kvittere for, at han tog hul på det arbejde.
Men hold da op, der er langt fra ord til handling.
Efter ¾ års svære fødselskramper, barslede bjerget endelig i juni måned, men det blev altså kun en lillebitte mus, der kom ud af det.
Det er da en tilståelsessag, og det er godt, at man tilstår det.
Men siden har vi ikke hørt om bare den mindste lille ve fra det store, tavse bjerg.
Det er ellers ikke, fordi der mangler løsninger.
Enhedslisten, Dansk Folkeparti og Alternativet har gennem årene peget på flere konkrete løsninger.
LO og FTF har gjort det, Ældre Sagen har gjort det, 65 fagforeninger og handicaporganisationer samlet i VærdigReform har også gjort det og er endda selv mødt op i Folketinget og hos ministeren og har præsenteret deres forslag.
Så lige et par ord om dem:
Så vil jeg på vegne af Enhedslisten, Dansk Folkeparti og Alternativet læse følgende forslag til vedtagelse op: Forslag til vedtagelse: »Folketinget konstaterer, at lovgivningen om førtidspension og fleksjob anvendes til at afvise førtidspension til mennesker med ringe eller ingen arbejdsevne for i stedet at henvise dem til yderligere arbejdsprøvninger eller til udsigtsløse og i nogle tilfælde direkte skadelige ressourceforløb.
Folketinget pålægger derfor regeringen inden udgangen af 2018 at fremsætte lovforslag med udgangspunkt i forslagene fra VærdigReform med det formål at stoppe en sådan praksis i kommuner og Ankestyrelsen og at sikre alvorligt syge en værdig behandling«.