Dennis Flydtkjær (DF), 2021-01-21:
Her behandler vi et beslutningsforslag, der handler om to ting, selv om de selvfølgelig hænger sammen.
Jeg vil starte med byrdestoppet, som jo drejer sig om et byrdestop for perioden 2021-2023, hvor man siger, at der ikke skal komme nye administrative byrder, men heller ikke nye skatter, og det er vi sådan set enige i, altså at der ikke bør komme nye byrder, og sådan set heller ikke fremtidige skatter, for vores virksomheder.
Det er vigtigt, at de har nogle forudsigelige rammer, og det er det også for iværksætteriet.
Altså, jeg tror, at noget af det, der kan skræmme folk væk, er, hvis man ser, at der er alt for mange ting, man skal indberette, og der er regler og skatter og andre ting.
Det kan gøre det svært at gennemskue, hvad der er op og ned i det.
Men noget, jeg undrede mig over, da jeg læste forslaget, var, hvorfor det egentlig kun var for erhvervslivet.
Altså, jeg går ud fra, at Liberal Alliance er enige med os i, at det sådan set heller ikke er godt, hvis bare det er skatter og byrder for borgerne.
Man kunne sådan set godt have udvidet forslaget til at have andre ting med, men det er klart, at der jo er nødt til at være en afgrænsning, og jeg går ud fra, at det er derfor, man har valgt, at det kun er erhvervslivet – for ikke at få for meget med i debatten og måske forplumre det.
Derved var der måske også for mange, der ville være imod det af den grund.
Hvis jeg skal sige en af mine anker, som jeg har af det – jeg er sådan set enig i, at der samlet ikke skal være flere byrder for erhvervslivet – så er det, at der er lagt op til, at det er sådan en meget absolut ordning.
Altså, jeg kunne godt forestille mig, at man sagde til en virksomhed, at de måske skulle være bedre til f.eks. at sortere plast.
Det ville jo være en byrde, men så er det bare vigtigt, at man lemper et andet sted, for at de samlede byrder bliver mindre.
Det er det, jeg frygter lidt, hvis man laver sådan en meget absolut ordning.
Man kan også forestille sig – ikke for at sige, det lige skal være sådan – at man måske strammede på noget revisionspligt, måske for at undgå noget skattesnyd og for at sikre en mere lige konkurrence.
Det kunne jo sådan set være godt nok, hvis man så sænkede nogle byrder eller nogle skatter et andet sted, så det gik lige op for virksomhederne.
Men jeg frygter lidt, at hvis man laver sådan en absolut ordning, bliver vi meget låste og kan ikke agere i den verden, som forandrer sig derude, og hvor der måske kan være behov for nogle forskellige tiltag.
Jeg kan egentlig også godt forestille mig, at det kunne være fedt, hvis man kunne lave en fælles målsætning, ligesom vi lavede på klimaområdet.
Ligesom man lavede 70-procentsmålsætningen på klimaområdet, kunne man så ikke lave en 70-procentsmålsætning her, altså en alle byrder skal væk-målsætning, eller et eller andet?
Vi kan se, at det jo forpligter Folketingets partier, at man arbejder konstruktivt mod det.
Det kunne da være spændende, og så kunne det godt være, at der var én byrde, der blev sat op, men hvis vi så kunne fjerne fem andre, kunne jeg godt leve med det, altså for at undgå, at det blev sådan en absolut dagsorden.
Så er der den anden del af det, som jeg godt vil ind på igen, og som jeg har nævnt selvfølgelig hænger sammen.
Altså, det er vel også en skattestigning?
Det rammer selvfølgelig mest forbrugerne og ikke så meget erhvervslivet, men det er jo trods alt en skattestigning.
Så det er egentlig underligt, hvorfor man ikke har taget hele paletten med.
Men vi i Dansk Folkeparti er enige i, at det samlede skattetryk ikke skal stige, men igen bliver det sådan meget låst, hvis man siger, at der er ingen skatter og afgifter, der må stige.
I den kommende grønne skattereform vil man jo, kan jeg forestille mig, f.eks. gerne indføre en CO 2 -afgift, og det er jo en skat, der kommer til at sige, men det afgørende er så igen, hvordan man kompenserer for det.
Altså, det kunne være en lavere elafgift, eller det kunne være en lavere selskabsskat.
Vi kunne sådan set godt leve med en CO 2 -afgift, hvis man så laver nogle tiltag, som kompenserer for det, så det samlede skattetryk ikke stiger.
Så det er igen lidt den samme anke, der handler om, at det kan blive meget ufleksibelt, hvis det bliver sådan et absolut skattestop, hvor der er ingenting, der må røres eller pilles ved.
Det tror jeg da låser samfundet mere og kan måske have nogle flere negative konsekvenser end det, man egentlig ønsker.
Jeg vil også sige, selv om jeg ikke nødvendigvis er stolt af det, at jeg heller ikke kan sige ja til det her forslag, fordi der jo er nogle skattestigninger, vi trods alt har været med til siden valget.
Også det gør jo, at det bliver umuligt for os at sige ja til det her beslutningsforslag, for vi er nødt til stadig væk at stå bag de aftaler, vi er med i.
Men samlet set er budskabet jo også, at vi ønsker, at det samlede skattetryk ikke skal stige.
Det var også det, der var udtrykt f.eks. i det beslutningsforslag fra samme forslagsstillere fra Liberal Alliance i fredags, og som gjorde, at vi støttede nedsættelsen af selskabsskatten med 1 pct.
Det var for at kompensere for de skattestigninger, vi trods alt har været med i.
Så der er stor opbakning til intentionerne i det, altså at vi skal prøve på at holde administrative byrder nede for erhvervslivet, men bl.a. på grund af at vi er med i aftaler, som vi er bundet af, kan vi ikke støtte det her beslutningsforslag.