Astrid Krag (S), 2022-02-08:
Tak for det, formand.
Med beslutningsforslaget her ønsker forslagsstillerne at forpligte regeringen til at lovfæste klippekortsordningerne på ældreområdet, så det ikke længere er muligt for kommunerne at fjerne ordningerne og undlade at have ordningerne.
I bemærkningerne til forslaget henvises der både til klippekortsordningen til de svageste hjemmehjælpsmodtagere og klippekortsordningen til plejehjemsbeboerne.
Her til en start vil jeg gerne ridse op, hvilke aftaler der ligger til grund for klippekortsordningerne, og også hvad de konkret omhandler, så vi alle sammen er på samme side.
Der er i finanslovsaftaler afsat midler til to klippekortsordninger.
Den første var klippekortsordningen til de svageste hjemmehjælpsmodtagere.
Til den ordning blev der afsat midler i finanslovsaftalen for 2015, som den daværende SR-regering indgik med SF og Enhedslisten.
Det fremgik af finanslovsaftalen, at midlerne skulle udbetales som puljemidler i 2015 og 2016 for derefter at blive udbetalt med bloktilskuddet fra og med 2017.
Ordningen indebærer, at de svageste hjemmehjælpsmodtagere får, hvad der svarer til cirka en halv times ekstra hjælp og støtte om ugen, og de skal selv være med til at bestemme, hvad hjælpen skal gå til.
Hvem der præcist indgår i gruppen af svækkede ældre hjemmehjælpsmodtagere, definerer den enkelte kommune selv.
Man kan sige, at der blev gjort brug af noget så moderne som genbrug af konceptet i den finanslovsaftale for 2017, som den daværende Venstreregering indgik med Dansk Folkeparti, Liberal Alliance og Det Konservative Folkeparti.
I finansloven for 2017 blev der afsat 380 mio. kr. årligt til en klippekortsordning – det var her, genbrugen kom i spil – med målgruppen plejehjemsbeboerne.
Midlerne blev også den her gang udbetalt som puljemidler i 2 år for derefter at blive udbetalt med bloktilskuddet fra og med 2019.
Som det fremgår af beslutningsforslaget, er der i dag ikke lovkrav om, at kommunerne skal have klippekortsordningerne.
En rundspørge fra sommeren 2021, som KL foretog, viste, at 55 ud af de 74 kommuner, der svarede på den rundspørge, har valgt at bibeholde klippekortsordningen til de svageste hjemmehjælpsmodtagere, og 57 ud af 74 kommuner har valgt at beholde klippekortsordningen til plejehjemsbeboerne.
Flere af de kommuner, der har nedlagt klippekortsordningerne, angiver, at de har anvendt overlappende tilbud – altså, tilbud, der kan løse den samme opgave, men med en anden form – mens andre anvender midlerne til at sikre større fleksibilitet i tilbuddene.
Jeg er helt enig med forslagsstillerne i, at mange svækkede ældre, både i hjemmeplejen og på plejehjemmene, har stor glæde af klippekortsordningerne.
Den ekstra hjælp er med til at give de ældre oplevelser, som giver dem glæde, selvbestemmelse og indflydelse på egen hverdag.
Derfor har jeg også grundlæggende sympati for idéen om at sikre, at de ældre bliver tilbudt den ekstra hjælp, men beslutningsforslaget her mangler finansiering.
Men det er nu engang sådan, at vi ikke kan pålægge kommunerne, at midler, der tidligere er blevet overført til bloktilskuddet uden at være bundet til lovgivning, skal anvendes til at finansiere nye bindende regelændringer.
Det er altså ikke gratis, som det ellers fremgår af beslutningsforslaget, at lovfæste klippekortsordningerne.
Indførelse af et lovkrav om klippekortsordninger i kommunerne vil derfor blive mødt af et krav fra kommunerne om at blive dut-kompenseret.
Hvis klippekortsordningen skal lovfæstes, ja, så vil der skulle afsættes et sted mellem 600 mio. kr. og 750 mio. kr. årligt til initiativet.