runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Søren Egge Rasmussen (EL), 2019-01-09:
Jeg synes, at det ville være helt naturligt, hvis det var sådan, at rådgivning fra Klimarådet kom til ministeren, altså at ministeren var ordentligt klædt på til de processer, der kører, og ikke bare sådan fik oplysningerne i sidste øjeblik.
Så jeg undrer mig meget over, at vigtige oplysninger fra Klimarådet om en godt nok foreløbig rapport, men jo med et indhold, som er stærkt regeringskritisk – og hvor det jo ville være helt naturligt, at en minister fik at vide, at nu kommer der snart rapport, der nok vil være ret kritisk over for regeringens førte politik – ikke er kommet til ministeren.
Lars Christian Lilleholt (V), 2019-01-09:
Nej, det synes jeg faktisk ikke er mærkeligt.
Det, der var afgørende her, var, at det jo ikke var en færdig rapport, der blev drøftet på mødet sidst i oktober.
Det var jo en rapport, som var på vej.
Karsten Hønge (SF), 2019-01-09:
Mener ministeren, at provokatører som f.eks. Rasmus Paludan, der opsøger ballade, skal kunne trække på politiets fuldtidsbeskyttelse uden modkrav?
Søren Pape Poulsen (KF), 2019-01-09:
Tak for spørgsmålet, og godt nytår til spørgeren.
Borgernes ret til at forsamles og ytre sig er jo helt fundamental i et sundt og demokratisk samfund, og det gælder jo, uanset om man er enig med dem, der ønsker at ytre sig, eller om man ikke er enig.
Jeg er sådan set af den opfattelse, at man særlig bør holde sig det for øje, når man ikke er enig med dem, der ønsker at benytte retten til at forsamles eller ytre sig, og det er jo dér, prøven må stå.
Derfor må det også være sådan, at politiet, hvis det er nødvendigt, skal bruge ressourcer på at bruge demonstranters ret til at ytre sig og forsamles.
Det er ikke bare noget, jeg finder på.
Retten til at forsamle sig og ytre sig følger af grundloven og Den Europæiske Menneskerettighedskonvention.
I tråd med grundloven fastslår politiloven som overordnet regel, at det er politiets opgave at beskytte borgernes ret til at forsamle sig.
Politiet er med andre ord forpligtet til at værne om den grundlovssikrede forsamlingsfrihed.
Så følger det også af grundloven, at man kan anvise alternative ruter eller helt forbyde forsamlinger, når der er begrundet fare for den offentlige fred, den offentlige orden eller fare for enkeltpersoners eller den offentlige sikkerhed.
Med andre ord har politiet mulighed for konkret begrundet at fastsætte nogle vilkår for afholdelse af sådanne arrangementer.
Men generelt: Ja, jeg mener som sagt, at vi skal sikre, at borgere i Danmark har mulighed for at forsamles og ytre sig.
Når det er sagt, forstår jeg faktisk udmærket godt, at spørgeren har rejst det her spørgsmål.
Jeg tror faktisk ikke, at vi ser så forskelligt på den sag, men det må nu engang være sådan, at politiet træder til, når det er nødvendigt for at sikre både de grundlæggende rettigheder og den offentlige fred og orden.
Karsten Hønge (SF), 2019-01-09:
Det er jo selvfølgelig indlysende, at vi er helt enige i, hvor vigtigt det er at værne om forsamlingsfriheden og demonstrationsfriheden.
Hvis der er noget, venstrefløjen og arbejderbevægelsen har gjort brug af gennem 100 år, er det jo retten til både at aktionere og lave demonstrationer, så alt det er helt klart.
Men er der tale om forsamlingsfrihed her?
Det er én mand, der går ud.
Det er det, jeg prøver at bede ministeren om at forholde sig til.
Der er jo ikke tale om demonstrationer her.
Der er tale om videohappenings.
En enkelt person går ud i et område og råber fornærmelser og provokationer direkte ind i ansigtet på andre mennesker.
Der er jo ikke nogen forsamling.
Det er jo kun ham selv, der er der, og så en til at filme det.
Så det er det, jeg godt vil bede ministeren om at forholde sig til.
Jeg synes jo, at politiet og skatteborgerne er til grin her, for de kommer til at optræde som statister i Rasmus Paludans groteske cirkus.
Men vi kan se nu, at han har planlagt en helt turné.
Jeg tror, at det er 40 nye videohappenings til YouTube.
Det er det eneste, det handler om.
Det handler om, at han skal have flere følgere på YouTube.
Han skal tale til det grimmeste i mennesker og prøve at få børn og unge til at hoppe med på den.
og så til rene videohappenings, hvor han simpelt hen bevidst benytter politiet til at optræde i sine videoer.
Han planlægger efter det.
Jeg vil også sige, at hvis det nu var ved de første par stykker, hvor det var sket, ville man sige, okay, vi skal lige teste det og se, hvad det er, han har gang i.
Men det er jo en bevidst strategi, og jeg synes, at politiet er til grin, og jeg synes, at vi som skatteborgere er til grin.
Søren Pape Poulsen (KF), 2019-01-09:
Jeg kan sådan set følge det langt hen ad vejen, altså holdningsmæssigt.
Forsamlingsfrihed efter grundlovens § 79 forudsætter, at der er mere end en person til stede, men derfor er der stadig væk en generel adgang til at skulle afværge fare efter politiloven og stadig væk en beskyttelse.
Det er jo bare sådan, at uanset hvor tåbeligt det, han har gang i, er, så har han jo krav på beskyttelse.
Jeg synes, at det er et stykke tid siden, vi sådan rigtig har hørt om ham, jeg ved det ikke, og jeg tænker, at hvis vi alle sammen prøvede at ignorere ham og ikke tage ham ad notam, kunne det være, at det gik bedre.
For det, han gør, er da grotesk.
Han stiller sig bare op for at provokere, men det ændrer jo ikke på, at vi ikke bare kan sige, at hvis folk går op og siger det, de vil, så kan vi tillade, at de eventuelt bliver overfaldet og i sidste ende måske bliver meget alvorligt udsat.
Det kan vi jo ikke.
Jeg tror bare, at det måske kedelige svar på det spørgsmål er, at jeg nok har svært ved at se, hvad det er for nogle redskaber, vi kan tage i brug for at kunne sige til f.eks. Rasmus Paludan, for nu er det jo en meget konkret problemstilling her: Du laver nogle stunts, så dig kan vi ikke beskytte.
Jeg tror ikke, jeg kan finde et grundlag for det.
Nu er det jo et mundtligt spørgsmål, men jeg vil meget gerne, hvis der bliver stillet et skriftligt spørgsmål, der har samme karakter, give et skriftligt svar på, hvad der er af muligheder.
For jeg har nok svært ved lige at pege på, om der er nogle muligheder for at kunne sige: Det er din egen sag; vi kan ikke beskytte dig.
Det tror jeg nok jeg ville få svært ved at kunne.
Karsten Hønge (SF), 2019-01-09:
Det vil være fint at få fulgt op på det, så vi kan få klarlagt, om der findes nogle muligheder.
Men jeg mener bare, at på et tidspunkt bliver det ligesom nok – sådan har jeg det med det.
For jeg tænkte de første gange, at det da godt nok var fuldstændig ude i hampen, hvad han havde gang i, men okay, vi må se, hvad det er, og så skal han jo beskyttes.
Søren Pape Poulsen (KF), 2019-01-09:
Ja, men i den tilkendegivelse, også politiske tilkendegivelse, han er ude med her, har jeg nok svært ved at pege på et sted, der skulle kunne gøre, at politiet ville kunne sige: Nu har du provokeret så længe, så nu må du sejle din egen sø.
Hvis man kan sige det sådan.
Der er en grundlæggende beskyttelse – både grundlovsfæstet, men også ifølge politiloven – i forhold til, at hvis man ved, at der er fare for en person, så skal man tage sig af det.
Karsten Hønge (SF), 2019-01-09:
Nej, men der kunne den åbenlyse mulighed for Rasmus Paludan jo være at lade være med de her ting.
Altså, han har jo sin fulde ytringsfrihed.
Han kan skrive alle de pamfletter, som det vel hed, dengang jeg var ung – dengang kaldte vi dem det – eller løbesedler, han kan skrive læserbreve, og han kan optræde på tv.
Men at man direkte indtænker politiets knappe ressourcer i at lave en scene omkring sig selv, synes jeg ikke vi behøver at finde os i.
Lars Aslan Rasmussen (S), 2019-01-09:
Hvad agter udenrigsministeren at gøre for at få frigivet den danske statsborger og menneskerettighedsaktivist Abdulhadi al-Khawaja, der sidder fængslet i den saudiskstøttede diktaturstat Bahrain?
Anders Samuelsen (LA), 2019-01-09:
Tak for spørgsmålet.
Det er en vigtig sag.
Som det så er spørgeren bekendt, er der tale om en personsag, som er underlagt tavshedspligt, og det gør det selvfølgelig lidt vanskeligt og giver nogle begrænsninger på, hvad jeg kan oplyse i det her forum.
Men sagen er løbende blevet behandlet i fortrolighed i Det Udenrigspolitiske Nævn, som er det rette sted at drøfte den her type sager.
Siden Abdulhadi al-Khawajas fængsling i 2011 har skiftende danske udenrigsministre arbejdet aktivt på at finde en humanitær løsning – og det er der bred enighed om i Folketinget at vi skal arbejde på – som indebærer, at den dansk-bahrainske statsborger kan løslades eller overføres til strafafsoning i Danmark.
Den linje har jeg fortsat.
Arbejdet foregår både på politisk og diplomatisk niveau i form af kontakter med Bahrain og internationale samarbejdspartnere.
Her vil jeg bare igen understrege, at vi forsøger at bruge alle de kort, som måtte ligge på bordet, og at vi også prøver at se, om vi kan finde kort, som ikke ligger på bordet, og få dem bragt op på bordet, sådan at vi ender med den rigtige humanitære løsning.
Vi tager løbende sagen op, og den bilaterale dialog, som vi har med Bahrain, foregår jo, som jeg også understregede, uden for offentlighed, og det gør den faktisk af hensyn til mulighederne for at finde en løsning.
Jeg kan også sige, at vi har taget sagen og de spørgsmål, der bliver rejst her, op adskillige gange, f.eks. også ved samlinger i FN's Menneskerettighedsråd, senest den 18. september 2018.
Vi tager regelmæssigt sagen op i EU-regi i de relevante arbejdsgrupper, og den har også tidligere været drøftet i forbindelse med EU's løbende dialog med Bahrain om menneskerettigheder.
Der arbejdes aktivt for, at sagen også bliver drøftet i forbindelse med EU's dialog med Bahrain om menneskerettigheder i foråret 2019.
Lars Aslan Rasmussen (S), 2019-01-09:
Nu er det jo, tænker jeg, sådan velkendt, at Bahrains styre er meget afhængigt af eller måske direkte i lommen på Saudi-Arabien.
I hvert fald ved man jo, at Saudi-Arabien slog den opstand og de demonstrationer, der var i forbindelse med det arabiske forår i Bahrain, ned, og det er også i forbindelse med, at al-Khawaja blev idømt den her livstidsstraf.
Nu kan man sige, at Danmark og den danske regering jo – og tak for det – har taget situationen i Saudi-Arabien og det, der sker i forhold til drabet på journalisten, meget alvorligt, og jeg vil spørge ministeren: Er det muligt, at man også kigger på det spor med at presse Saudi-Arabien i den her sag?
Anders Samuelsen (LA), 2019-01-09:
Vi har her med en person at gøre, som et bredt flertal i Folketinget er opmærksom på er i en meget, meget vanskelig situation, og det afgørende for os og i hvert fald for mig på nuværende tidspunkt er at sørge for, at vi spiller kortene på den rigtigste måde af hensyn til ham.
Lars Aslan Rasmussen (S), 2019-01-09:
Ja, det er jeg også glad for, og jeg ved godt, at der er nogle personfølsomme oplysninger omkring det her.
Men det er jo ikke nogen hemmelighed, at der også sidder statsborgere fra nogle af vores nordiske lande i fængsel i Bahrain.
Altså, foregår der et samarbejde, altså ikke kun på EU-plan, men også i forhold til de andre nordiske lande i forhold til statsborgere, der sidder fængslet i Bahrain, så man også på nordisk plan kan koordinere nogle ting og eventuelt få snakket med ambassadørerne fra de pågældende lande; i Norge og Sverige og Danmark?
Tak for besvarelsen, og godt nytår til ministeren.
Når jeg spørger, er det jo, fordi jeg synes, det er vigtigt at holde Bahrain i ørerne, i forhold til at vi nu på ottende år har en dansk statsborger siddende i fængsel der.
Jeg er helt med på, at der er nogle fortrolighedsoplysninger, men når ministeren snakker om, om han kunne afsone på en anden måde eller om frigivelse, så vil jeg bare spørge, om det, den danske regering arbejder på, ikke er, at han afsoner under andre former eller mildere former, men en frigivelse.
Altså at det også er et ønske fra den her regering, at al-Khawaja løslades, når han egentlig ikke har gjort sig skyldig i noget kriminelt, og at han eventuelt kunne komme hjem til Danmark, hvis det er det, han ønsker, og være sammen med noget af sin familie.
Karsten Hønge (SF), 2019-01-09:
Mener ministeren, at politiet bør benytte henstillinger om at anvende alternative ruter eller leve op til lignende sikkerhedsmæssige krav over for Rasmus Paludan og andre, der trækker unødigt på politiets i forvejen pressede ressourcer?
Søren Pape Poulsen (KF), 2019-01-09:
Tak for det.
Som jeg lige har redegjort for i besvarelsen af spørgsmål 334, følger det af grundloven, at borgere har ret til at forsamles og ytre sig.
Politiet har så imidlertid mulighed for at anvise alternative ruter eller forbyde forsamlinger, når der er begrundet fare for den offentlige orden eller fred, eller når der er fare for enkeltpersoners eller den offentlige sikkerhed.
Politiet har altså mulighed for at fastsætte nogle vilkår for forsamlinger i det offentlige rum.
Ved afgørelse af, om der skal gives påbud, f.eks. om, at en forsamling skal afholdes et andet sted, skal politiet som et væsentligt hensyn lægge vægt på, om forsamlingen kan opfylde sit formål.
Og det er jo dér, udfordringen kommer.
Det betyder – for at sætte det lidt på spidsen – at man jo ikke kan foreslå en mark på Vestsjælland som et alternativ til Rådhuspladsen i København.
Det betyder, at politiet har nogle redskaber, som de kan gøre brug af, hvis det er nødvendigt.
Hvad der så konkret er relevant at gøre, er op til politiet at vurdere inden for de rammer, loven giver.
Det skal jeg i hvert fald ikke diktere politiet, altså hvad de så skal.
Det skal gå fuldstændig efter reglerne, efter bogen.
Men som sagt: Hvis der er en demonstration et bestemt sted, kan man ikke bare sige, at nu flytter man det et helt andet sted hen langt væk fra det, den handler om.
Og det er udfordringen, og nu kan vi nok få en meningsudveksling her, der minder fuldstændig om den, vi havde lige før, for det er jo det samme, vi er rundt om.
Men det er selvfølgelig grotesk, at politiet skal bruge ressourcer på den her happening, men jeg må også bare sige, at det nu er sådan, vores demokrati er sat sammen.
Og jeg kan jo heller ikke stå på mål for det, hvis der så lige pludselig viser sig at være et menneske, der bliver udsat for grove overfald eller andet.
Men at det er unødvendige provokationer, tror jeg at de fleste af os synes.
Karina Adsbøl (DF), 2019-01-09:
Men jeg kunne godt tænke mig at høre, om ministeren mener, at der skal være flere pladser i hovedstadsområdet i forhold til kvindekrisecentrene, og om det er noget, ministeren arbejder videre med.
Da vi havde debatten tidligere, sagde ministeren, at det var kommunernes ansvar.
Det er vigtigt at følge op på den del, altså kommunernes ansvar, men selvfølgelig også i forhold til et ministeransvar.
For har ministeren været i dialog med KL vedrørende det her?
For jeg synes jo, det er bekymrende, hvis der er nogle, som er ude for ikke at få den rette hjælp på et kvindekrisecenter, fordi der simpelt hen ikke er pladser nok.
Ofte er der også andre involverede.
Børn kan være involveret, og derfor er det jo vigtigt, at vi sikrer indsatsen.
Der vil jeg også spørge ind til, om vi så kommer til at mangle det i forhold til vores viden.
Jeg ved godt, at der er andre statistikker, men det er netop ikke i forhold til den del, som vi også tidligere har spurgt ind til.
Mai Mercado (KF), 2019-01-09:
Jamen for at starte med det sidste først: Vi vil løbende blive klogere, for den statistik, som Danmarks Statistik laver, vil jo give os et rigtig godt overblik over, hvor mange der søger om plads på et kvindekrisecenter, og hvor mange der bliver afvist osv.
Og så får vi den her uddybende undersøgelse en gang hvert andet år, som kan give os flere perspektiver og faktisk også nogle bredere perspektiver end det, vi har haft indtil nu.
Så hvor vi altså tidligere har fået en række af de samme data flere forskellige steder fra, kommer vi faktisk til at få mere viden, når vi får de her undersøgelser, hvilket altså så vil være hvert andet år.
Og så har vi Danmarks Statistik, som kommer en gang om året.
Jeg vil sige en ting omkring kommunerne: Ja, kommunerne har jo lige præcis en forsyningsforpligtelse, hvor det altså er deres ansvar at sikre, at der er tilstrækkeligt med pladser.
Til syvende og sidst – jeg kan se, at tiden er ved at løbe ud – er det vigtigt, at der også er både pladser på kvindekrisecentrene, men også på de ambulante tilbud.
Det er i en erkendelse af, at det er forskellige behov, man kommer med.
Der kan være nogle kvinder, som har behov for at komme helt væk og simpelt hen være på et kvindekrisecenter i en kortere eller længere periode, og så kan der være nogle, som har behov for de ambulante tilbud, som jo i hvert fald sidste års puljeaftale går ind og virkelig styrker markant.
Karina Adsbøl (DF), 2019-01-09:
Jeg er helt med på, at vi skal have en bred vifte af tilbud.
Men ministeren svarede jo ikke på det spørgsmål, jeg stillede, altså om ministeren mener, at der er behov for flere pladser i hovedstadsområdet.
Den del glemte ministeren måske, men det kan være, at ministeren her til sidst vil svare på det, altså om ministeren mener, at der er behov for flere.
Så er der spørgsmålet i forhold til det andet med, om vi ikke nu kommer til at mangle den statistik, som ikke længere vil indgå i den viden, vi får.
Mai Mercado (KF), 2019-01-09:
Det betyder, at vi kan følge udviklingen på området, som vi faktisk ikke har kunnet før, og det betyder, at vi nu har registerdata, som giver os en viden om, hvor mange der er indskrevet, hvor mange der måtte blive afvist, og bare fordi man bliver afvist, betyder det ikke, at man ikke kommer på et kvindekrisecenter, for det kan man stadig væk godt, men det bliver måske så bare et andet kvindekrisecenter.
Vi ved også meget om uddannelse og beskæftigelse og sundhed også fra nu af, så vi får en helt anden viden fremadrettet ved at kunne trække de data.
Så er det jo fuldstændig rigtigt, at der er en særlig hovedstadsudfordring.
Det har jeg erklæret mig enig i, og det er også derfor, jeg siger, at vi stadig væk ikke er i mål endnu.
Men jeg tror også, det er vigtigt at sige, at for nogle kan det altså også være rigtig godt at komme væk, at komme helt væk.
Det er ikke det rigtige for alle, for der kan også være nogle med børn, som søger plads på et kvindekrisecenter, og for hvem det er rigtig vigtigt at være i nærområdet.
Men for nogle kan det være rigtig vigtigt at komme et helt andet sted hen i landet, og det skal vi selvfølgelig have blik for, når vi løbende opretter pladser, som vi altså senest har gjort sidste år, hvor vi lavede et rigtig, rigtig godt løft her i hovedstadsområdet.
Søren Egge Rasmussen (EL), 2019-01-09:
Er det korrekt, at Energi-, Forsynings- og Klimaministeriet den 30. oktober 2018 på forhånd blev orienteret om konklusionerne i Klimarådets seneste rapport, og at regeringen dermed kendte til rapportens kritiske indhold angående regeringens manglende klimaindsats, inden regeringens ansættelsesudvalg den 13. november 2018 vedtog at udskifte Klimarådets formand, og har ministeren inden den 13. november 2018 fået oplysninger om indholdet i Klimarådets kritik af regeringens manglende klimaindsats?
Lars Christian Lilleholt (V), 2019-01-09:
Det fremgår af klimaloven, at der skal udpeges en formand hvert fjerde år.
Ministeren kan, når en formand har siddet i 4 år, udpege en ny formand for 4 år eller genudpege den siddende formand én gang.
Det er to helt sidestillede optioner.
Til trods for at loven, som oppositionen jo selv har lavet, er blevet fulgt til punkt og prikke, bliver der lavet alle mulige motivgranskninger om, hvorfor regeringen har valgt en given kandidat.
En af de mere underholdende spekulationer går på en sammenhæng mellem den seneste statusrapport fra Klimarådet og valget af formand.
Det kan jeg helt og aldeles afvise.
Den sammenhæng har ikke eksisteret.
Rapporten havde ingen indflydelse på, hvem vi har valgt som formand.
Det er korrekt, at der blev afholdt et møde den 30. oktober 2018 mellem ministeriets embedsmænd og Klimarådets sekretariat om de faglige analyser i den ufærdige rapport.
Det er helt almindelig praksis, at der sker en faglig drøftelse i forbindelse med udarbejdelsen af Klimarådets rapporter som et bidrag til faglig kvalitetssikring af sekretariatets arbejde.
Det kan jeg forstå også har været tilfældet her.
Det var ikke et møde eller en drøftelse, jeg blev orienteret om.
Det er der ikke noget usædvanligt i, når det drejer sig om en faglig drøftelse af en rapport, der ikke er færdig.
Jeg modtog først rapporten den 20. november, dvs. efter at beslutningen om udpegning af en ny formand var truffet.
Så jeg må sige, at der for tiden foregår en stærk overdramatisering af udpegningen af en ny formand for Klimarådet, men der er jo som bekendt også snart folketingsvalg.
Søren Egge Rasmussen (EL), 2019-01-09:
Det sidste er da i hvert fald korrekt, nemlig at vælgerne snart får mulighed for at ændre på sammensætningen i Folketingssalen.
Vi har konstateret, at regeringen har flyttet Det Miljøøkonomiske Råd til Horsens, hvilket har svækket rådet, idet medarbejderne i høj grad ikke har ønsket at flytte fra København til Horsens.
Så har vi så i den her sag kunnet se, at Venstre har ønsket at flytte Klimarådet til Vestjylland, hvilket heldigvis ikke er sket, men regeringen har så valgt at fyre Klimarådets formand.
Når vi oplever kraftige fald i den vedvarende energi, når vi oplever en teknologiudvikling, når vi oplever, at der kommer datacentre med et stort energiforbrug til Danmark, er der virkelig brug for, at der er nogle, der kan give os gode råd i en situation, som ikke bare er, som den var for 3 år siden.
Det er i det lys, at vi tager de ting omkring Det Miljøøkonomiske Råds flytning og det, der sker i Klimarådet, meget alvorligt, for vi har sådan set som politikere brug for opdaterede gode råd og ikke bare for nogle, der er rygklappere.
Jeg har ikke lagt mærke til, at der fra Venstres side har været en god, saglig kritik af, at Klimarådets formand ikke løste opgaven godt.
Derfor er det jo noget mærkeligt at opleve, at han blev fyret.
I ministerens svar kom det meget præcist frem, at ministeren ikke blev orienteret før den 20. november.
Jeg synes godt nok, det er mærkeligt, at man har et ministerium, som får oplysninger den 30. oktober af regeringens rådgivere, og som så ikke viderebringer de nye oplysninger til ministeren.
Jeg synes, det er dybt bekymrende, hvis det er sådan, at ministeren ikke får oplysninger om vigtige rapporter, som bliver forelagt ministeriet.
Kan ministeren ikke se, at det er temmelig underligt, at ministeren ikke bliver orienteret om det, når regeringens egne rådgivere kommer med råd – godt nok i rapporter, der ikke er endeligt færdige?
Mai Mercado (KF), 2019-01-09:
Jeg må jo sige, at jeg synes, det er rigtig positivt, at vi faktisk kan se et markant fald i, hvor ofte kvindekrisecentrene må meddele, at der ikke er plads, og det er meget tydeligt i forhold til året før.
Altså, vi snakker 48 pct., hvor man må meddele, at der ikke er en plads, og året før var det 61 pct.
Så er der en særlig hovedstadsproblematik.
Jeg afviser ikke, at det kan være relevant at finde flere pladser, men jeg må også bare advare imod, at man sådan isolerer det til, at hvis folk kommer fra hovedstaden, kan de kun komme på et kvindekrisecenter i hovedstaden.
Jeg opfatter heller ikke, at Danner og de andre fantastiske organisationer, som står i spidsen for vores kvindekrisecentre, bl.a. her i hovedstadsområdet, har de briller på.
Jeg opfatter egentlig, at de lige præcis har blikket for at kigge på hele landet og se på kvindernes individuelle behov, også i erkendelse af, at det kan være rigtig, rigtig forskelligt, hvad man har brug for, når man har været udsat for vold.