Peter Kofod (DF), 2023-10-27:
Tak for det, formand, og tak til ministeren for redegørelsen.
Jeg skal påpege, at jeg jo i dag taler som stedfortræder for hr. Mikkel Bjørn.
Vigtigheden af det nordiske samarbejde kan ikke undervurderes.
De nordiske lande har en fælles historie, for de flestes vedkommende fælles sproglige rødder og en fælles måde at indrette de nordiske samfund på med en unik grad af tryghed og velfærd for den enkelte borger.
Netop den tryghed og velfærd har været afgørende for udviklingen af nogle af verdens mest innovative og produktive samfund.
En høj grad af homogenitet, en høj grad af solidaritet og et fælles ansvar for vores lande har gjort Norden til noget, som andre ser på med misundelse.
I Dansk Folkepartis optik er det nordiske samarbejde derfor også det samarbejde, som giver allerstørst mening.
For ikke alene har vi historie og kultur tilfælles, vi har også en række velfungerende samfund, som i deres opbygning mere eller mindre minder om hinanden.
Siden anden verdenskrig har borgerne i de nordiske lande betragtet det som en selvfølge, at vi uden pas kan rejse mellem vores lande, at vi kan bosætte os og arbejde i et andet nordisk land, samt at vi mere eller mindre kan gøre os forståelige på vores eget sprog.
Jeg kunne godt se, at den sidste sætning måske falder lidt uden for den debat, der har været, før jeg gik på talerstolen, men altså, den må vi jo tage.
Derfor ser vi også det formaliserede nordiske samarbejde som noget vigtigt, både på ministerniveau og på parlamentarisk niveau.
Det nordiske samarbejde har både værdi og mening, og vi er tilhængere af det, og vi ser gerne en yderligere udbygning, når det kommer til at integrere de nordiske lande med hinanden.
Vi er i Norden en del af den samme familie, og lad os gøre det endnu lettere at besøge hinanden, kommunikere med hinanden og for den sags skyld handle med hinanden, men også godmodigt at drille hinanden.
Vi skal være bedre til at passe på hinanden, sådan som der også lægges op til med et øget forsvars- og beredskabspolitisk samarbejde.
Men jeg er også nødt til at nævne noget andet, nemlig elefanten i rummet, som jeg synes fylder for lidt i redegørelsen: indvandring.
Der er 30.000 bandemedlemmer i Sverige.
Der er boligområder uden kontrol.
Der er en dyb, dyb mangel på politibetjente og folk, der kan håndtere det her spørgsmål.
Det er et samfund i total opløsning, og opløsningen er langt bredere end bare kriminalitetsproblemer; det handler også om tilliden til hinanden, til den offentlige sektor, til civilsamfundet, til naboen, til skolekammeraten.
Jeg er meget bekymret for, om der er en vej tilbage for Sverige, altså om man har rundet den sidste pind på vejen, hvor det er for sent at vende om og lave en U-vending og vende tilbage til det, vi forbinder Sverige med, nemlig alt det dejlige: Astrid Lindgrens Emil fra Lønneberg eller Pippi Langstrømpe, Volvoer, Saab, Kalles Kaviar – alt det, som vi kender fra Sverige, og som vi elsker og respekterer.
Men jeg er bekymret for, at der ikke er nogen vej tilbage.
Hvis man så 21 Søndag her for et par uger siden, var der et indslag om den svenske bandekrig, der bør gøre os alle sammen dybt bekymrede og få det til at løbe koldt ned ad ryggen på selv den mest, ja, faktaresistente i det her rum.
Der var også et interview med en chefredaktør, der sagde noget i retning af – og nu citerer jeg frit, så man må jo lige gå ind og faktatjekke mig, hvis man tvivler: Hvem kunne dog have forudset den her udvikling for 20 år siden?
Hvem kunne dog have set, at der var noget helt, fuldstændig galt på vej og under opsejling i det svenske samfund?
Jeg tillader mig at sige, at det kunne flertallet af danskere, der håndterede det her spørgsmål på et langt tidligere tidspunkt.
Er vi i mål?
Men vi er et godt stykke længere, end svenskerne er
Derfor er jeg også nødt til at sige om hele det her spørgsmål om grænsehindringer – for jeg synes da, det er en særlig nordisk værdi og tradition, at vi har kunnet besøge hinanden nemt og enkelt – at det er en værdi, som et flertal af de svenske politikere med den kurs, de fører, er ved at sætte fuldstændig ud af kraft.
Det er en værdi, som jeg ikke tror at mine børn og børnebørn kommer til at opleve på grund af en udlændingepolitik, som har været totalt forfejlet.
Den radikale ordfører nævnte før mig værdien af fredsbevarende arbejde og fredsbevarende styrker rundtomkring på Jorden.
Og jeg tror, at vi i min levetid vil se en situation, hvor Danmark kommer til at sende fredsbevarende styrker til Sverige, hvor et svensk samfund i total opløsning har brug for nogle udefra til at hjælpe sig med at komme tilbage på sporet.
Det er min frygt, men jeg tror ikke længere på, at det er urealistisk.
Tak for ordet, og tak for debatten indtil videre.