Karina Adsbøl (DD), 2023-04-14:
Tak for det.
Jeg må jo korrigere ordføreren med, at det ikke er det første skridt.
Der er taget rigtig mange skridt, herunder Barnets Reform, hvor der i dag også står, at børn skal høres efter modenhed og alder.
Men jeg kunne godt tænke mig at høre ordføreren, når ordføreren siger, at børns retssikkerhed er vigtig – og det er jeg helt enig i, men hele familiens retssikkerhed er jo vigtig – og vi nu har været vidne til den manglende kvalitet, der sommetider har været i sagsbehandlingen, når vi har været vidne til, at der er børn, der er blevet anbragt, som ikke skulle have været anbragt, og vi også har været vidne til, at børn, som skulle have været anbragt, ikke er blevet anbragt, hvordan ordføreren så tænker at vi kan sikre kvaliteten, at vi kan sikre retssikkerheden for hele familien?
Det, der ofte sker, er jo, at så bliver forældrene efterladt på perronen.
De får ikke hjælp og støtte.
Vi har været vidne til et clean cut også i forhold til det her, og vi har været vidne til, at barnet er blevet taget som gidsel i en eller anden vederlagsdiskussion mellem en plejefamilie og en kommune.
Så hvordan er det, man fra ordførerens side vil kvalitetssikre det her område?
Tak for det, formand.
Jeg vil starte med at sige, at det her er svært, fordi det handler om familier, og når vi lovgiver herinde, får det stor betydning for de familier.
Jeg vil på forhånd undskylde over for hr. Torsten Gejl, for jeg startede tidligt i morges med at se dokumentaren »De voksne døde, jeg lever« på DR.
Det er en meget rørende dokumentar om Maja, som fortæller sin historie, og jeg vil anbefale jer alle at se den.
Grunden til, at jeg nævner den i dag, er, at trods hendes traumatiske start på livet, kom Maja til en plejefamilie, der gav hende tryghed, omsorg og kærlighed.
Og Majas fortælling viser også en anbringelse, der er lykkedes – uden sammenbrud, uden at barnet blev kastebold i et kafkask system, som vi jo desværre ofte har været vidne til – og hvor der har været stabile rammer og trygge omgivelser og kærlighed og omsorg.
Igennem mange år er der lavet utrolig meget lovgivning på børneområdet, og vi har været vidne til skrækkelige svigt.
Det var også derfor, vi lavede overgrebspakken tilbage i 2012.
Formålet med overgrebspakken var jo netop, at færre børn skulle udsættes for vold og seksuelle overgreb, og at overgreb mod børn skulle opdages og håndteres tidligt.
Overgrebspakken skulle styrke kommunernes sagsbehandling og være med til at sikre, at børn, der har været udsat for vold og seksuelle overgreb, bliver hørt og beskyttet mod yderligere overgreb.
I dag førstebehandler vi så barnets lov, som der er gode elementer i – og i hvert fald nogle gode intentioner – men som også indeholder en del mangler og elementer, der giver anledning til bekymring.
For vi kan lave rigtig meget lovgivning med gode intentioner herindefra, men hvis ikke det bliver implementeret i praksis, kommer vi jo ikke i mål.
Med dette lovforslag lægges der op til, at børn og unge under 18 år skal ses i deres egen ret og som selvstændige individer.
Lovforslaget skal sikre, at børn og unges retssikkerhed prioriteres, at børn og unge får flere rettigheder og bliver hørt og inddraget i de beslutninger, der vedrører deres eget liv.
Allerede i dag er det jo sådan, at børn og unge skal inddrages, lyttes til m.m.
Udfordringen er så bare, at det ofte ikke sker i praksis, og at der ikke altid er en tilstrækkelig kvalitetssikring.
Det fremgår jo også af de mange høringssvar, der er kommet forud for behandlingen af barnets lov, bl.a. fra Justitia, der påpeger, at det er positivt, at børn får flere rettigheder, at barnet og den unges stemme tillægges mere vægt, men at barnets ret til f.eks. at fremsætte ønsker og anmodninger allerede indgår i myndighedernes sagsbehandling i dag.
Justitia finder det derfor ikke helt retvisende, når lovudkastet omtaler disse tiltag som en måde, hvorpå barnet eller den unge opnår flere rettigheder.
Men jeg mener også der er en række positive initiativer, f.eks. at børn ned til 10 år får partsstatus i deres egen sag og kan anmode kommunen om at blive anbragt; at loven er udtryk for et mere tidssvarende børnesyn, der medfører, at børn og unge skal inddrages mere og have flere rettigheder; at man sigter efter stabilitet og færre skift i anbringelserne; at anbragte børn og unge få ret til at sige nej til samvær med de biologiske forældre eller netværket.
Men familieanbringelser og netværksanbringelser er jo meget positivt.
Derudover er der også en række punkter, der giver anledning til bekymring.
Jeg synes ikke, at der er nok fokus på, at man skal inddrage netværket, når f.eks. et barn skal anbringes uden for hjemmet, og at inddrage netværket betyder jo, at kommunen undersøger, om der er nogen, der kender barnet i forvejen, og som barnet har en tilknytning til – f.eks. en moster eller bedsteforælder – der kan tage sig af barnet, i stedet for at barnet skal i en plejefamilie.
Med barnets lov vil beslutningen om bortadoption og tvangsanbringelse kunne ske op til 3 måneder før termin, og det er problematisk, dels fordi forældrene ikke får en chance for at bevise deres forældreevne, dels fordi det kan betyde, at moderen oplever meget stress under graviditeten, hvilket også kan være skadeligt for barnet.
Endelig kan kommunen opleve det som et økonomisk incitament at bortadoptere et barn fra start, fordi det i modsætning til forebyggende indsatser eller en anbringelse er gratis for kommunen.
Jeg kan også konstatere, at flere høringsparter er bekymrede over, at det bliver muligt at foretage tvangsanbringelser før fødslen.
Eksempelvis skriver Adoptionspolitisk Forum, at de finder det bizart, at man vil fjerne den adopteredes ret til kontakt med sin oprindelige familie, og hvor er barnets ret så i grunden henne til at kende sit biologiske ophav ved en tvangsbortadoption?
Der var også en kronik i Berlingske i går med overskriften: »Den store tiltro til tvangsbortadoption som det bedste for barnet er ikke velunderbygget med solid forskning.«
Jeg synes, at vi skal være lydhøre over for de bekymrende høringssvar vedrørende tvangsbortadoption før fødslen, netop fordi sådan en afgørelse vil blive truffet på et ikke fuldstændig oplyst grundlag.