Mads Olsen (SF), 2026-02-25:
Tak for ordet.
Jeg synes jo egentlig ikke, at det, vi snakker om i dag, kun relaterer sig til et valgkort, der kommer med posten eller måske ikke gør.
Jeg synes egentlig, at det relaterer sig mere til demokratiet, og hvilken bedre fysisk lokation at snakke om det i er der end denne Folketingssal?
Vi er jo alle sammen valgt på et folkeligt mandat i et par år.
Vi kan aldrig være sikre på at blive genvalgt, men i den tid, vi er så heldige og privilegerede at sidde herinde, må vi forvalte det mandat, vi har fået af borgerne, og lede landet bedst muligt sammen og sikre, at den næste valghandling også kan finde ordentligt sted.
Og der må jeg bare sige, at der synes jeg, at et flertal i Folketinget ikke har været det ansvar voksent.
Jeg kan ikke på baggrund af de informationer, vi har fået, se, at vi kan gå til folketingsvalg med ro i maven.
Man har valgt at sige, at PostNord ikke længere skal have penge for at dele post ud i særlig tyndt befolkede områder.
Det var det, befordringspligten var til for, altså for at sikre, at man kunne dele post ud, også i de tyndt befolkede områder, hvor der ikke er noget profitgrundlag for at dele post ud.
Det har man så fjernet.
Så kommer en privat virksomhed ind og skal, måske her lige 2 måneder efter at man har overtaget opgaven, stå med en ekstra stor opgave, som er at dele valgkort ud.
Det er oven i alle de ting, man allerede skal dele ud: kort fra kommunen, kort fra retssystemet, breve fra hospitalet osv.
Og vi kan se ret tydeligt, at der er store problemer med, at det kommer frem.
Vi har chefer fra kommuner på Lolland-Falster, der siger, at det her kan man simpelt hen ikke være bekendt, og det kan man heller ikke.
Så får vi at vide, at der er en plan, men vi kan ikke se planen, og derfor er den følelse, jeg sidder med i kroppen
, ligesom når Egon Olsen i Olsen-banden siger: Jeg har en plan.
Jo tak, det kan jeg så ikke rigtig bruge til så meget.
Jeg synes også, at det er en skam, at Folketinget ikke har set den plan.
Jeg er i hvert fald aldrig stødt på den.
Jeg kan så også forstå, at regeringspartierne heller ikke er stødt på den, og en af Folketingets fornemste opgaver er jo netop at kunne kontrollere regeringen og sikre sig, at den har styr på noget af det allerhelligste i det her demokrati, nemlig at valghandlingen kan udføres ordentligt.
Men når regeringen åbenbart ikke kan præsentere sin valgplan for Folketinget, og det samme gælder partifæller her i regeringen, er den opgave jo de facto blevet sat ud af spil, og det synes jeg er ærgerligt.
Jeg har den store bekymring, at de her brevkort, ikke valgkort, ikke kommer frem i store dele af landet, især i de tyndt befolkede dele af landet.
Det er min helt ærlige frygt.
Så er det også yderligere forstærket af valgforskere, der begynder at snakke om omvalg, hvis vi forestiller os den situation, at en lokalt valgt kandidat ude på landet, hvor jeg selv er født og opvokset, ikke får den tilslutning, han eller hun måske kunne have fået, fordi valgkortene aldrig nåede frem.
Man kunne derfor enten misforstå, om man kunne stemme eller ej, eller det kunne være sådan, at der, når man mødte op til valgstedet for at stemme, var så lange køer, at det mindede om et godt tilbud nede i SuperBrugsen, så man ikke kunne stille sig i kø, fordi valget skulle være i starten af marts her.
Det er den frygt, jeg sidder med.
Når vi ikke kan se den her nødplan, kan jeg heller ikke være sikker på, at der bliver taget hånd om det her.
Jeg synes, at der bør ligge en plan for, hvordan valgkortene kommer frem, og hvis ikke det sker, synes jeg, at der skal ligge en plan for oplysningskampagner, så de valgtilforordnede får de ekstra ressourcer, det kræver at håndtere den store opgave, de står over for som følge af regeringens svigt her.
Tak for ordet.