Louise Brown (LA), 2026-02-05:
Jeg skal starte med at sige, at jeg i dag vikarierer for min kollega fru Katrine Daugaard, som også er en af forslagsstillerne her, og hun har, som det nok ikke er gået nogens øjne eller ører forbi, arbejdet meget indgående med området her.
Jeg skal så ærligt indrømme, at jeg ikke er helt så dybt nede i alle detaljer, som hun er, men det kommer nok heller ikke som nogen overraskelse for nogen.
Jeg og resten af Liberal Alliance deler dog fuldt ud den grundlæggende bekymring, som ligger bag det her forslag.
B 43 handler, som vi allerede har hørt et par gange, om at undersøge en model for, hvordan en eller flere forvaltningsdomstole kunne se ud i Danmark.
Vi er blandt forslagsstillerne, fordi vi simpelt hen mener, at retssikkerheden for alt for mange almindelige borgere i mødet med det offentlige er svag.
Men det her er jo ikke et nyt problem.
Et lignende forslag, nemlig B 102, blev fremsat i 2023 af Alternativet, og som vi lige har hørt, blev der også fremsat et forslag allerede i 2001 af SF.
Men den her gang er så både Liberal Alliance og Dansk Folkeparti med som forslagsstillere, og det siger noget om, at det her ikke er et nicheproblem; der er faktisk en reel, politisk bred bekymring.
I dag står mange borgere alene over for et system, der både træffer afgørelsen, behandler klagen og i praksis også ofte forsvarer sin egen beslutning.
Fru Katrine Daugaard udtrykte det således i sin ordførertale i 2023, og jeg citerer: »I dag er det sagsbehandler, som oplyser sagen, og det er samme sagsbehandler, der behandler klagen, samme sagsbehandler, der indstiller og forsvarer den i børn og unge-udvalg, og det er samme sagsbehandler, der behandler den over for Ankestyrelsen.
Det svarer til, at politibetjente også selv skulle behandle sigtelser og juridisk afgøre, om der skal rejses anklage.
Når man hører den slags sagt højt, tror jeg, at de fleste mennesker godt kan høre, at det er noget underligt noget.
Ja, vi har Ankestyrelsen, og den spiller en vigtig rolle og måske i fremtiden også en lidt større rolle.
Men vi må også erkende, at mange borgere bare oplever, at det stadig er ekstremt svært at få deres sag belyst ordentligt, og det er altså ikke lige alle, der har det mentale overskud, en advokat eller stærke ressourcer midt i sådan en sag her.
Derfor giver det mening at se på, om vi kan organisere os anderledes.
En forvaltningsdomstol vil betyde, at sagen bliver undersøgt af en uafhængig instans, som selv har ansvaret for, at den er oplyst ordentligt, og ikke bare kontrollerer, om papirerne ser rigtige ud.
Det er grundlæggende en helt anden logik.
Desuden vil en forvaltningsdomstol udvikle generelle principper.
Beslutningsforslaget bygger på retsprincipper og sikrer processuelle garantier på en måde, som et administrativt klagesystem ikke kan.
Når principper udvikles i et domstolslignende spor, styrker det forudsigeligheden, gennemsigtigheden og dermed også retssikkerheden.
Men det handler også om faglighed, for mange af de her sager er ekstremt komplekse.
Det handler om sociale ydelser, handicap, børn, skat, sygdom og livsvilkår.
Det kræver en særlig viden, og i dag bliver de ofte behandlet i et system, som ikke er specialiseret til netop den type sager.
Dommerne ved en forvaltningsdomstol vil have ansvaret for at oplyse sagen og vil kunne kræve undersøgelser.
Det er en afgørende forskel fra Ankestyrelsen, som i praksis er begrænset, bl.a. fordi den ikke må kræve nye undersøgelser, der kan omkostningsbelægge kommunen, og så ender vi alt for ofte med en situation, hvor den part, der har begået fejlen, altså kommunen, også kontrollerer adgangen til at få fejlen belyst.
I 2024 blev der ført i alt 474 skattesager.
454 af dem blev anlagt af borgere.
Det vil sige, at kun 19 blev anlagt af staten, og det kan jo godt vidne om noget vigtigt: Det er borgerne, der igen og igen må slæbe deres sag ind i systemet for overhovedet at få den prøvet.
Men samtidig er oddsene ret brutale – medholdsprocenten var i 2024 kun 8 pct.
Det er ufattelig svært som borger at stå over for et system, der har Kammeradvokaten, store ressourcer og skatteborgernes penge til at føre sagerne, og i skattesager ser vi så ovenikøbet, at borgeren ofte selv skal fremskaffe dokumentationen, selv om skattemyndighederne allerede ligger inde med den.
Mange sager tabes alene på det grundlag.
Men hvis retssikkerheden kun gælder for dem, der har en advokat, overskud og et netværk, så gælder den jo alligevel ikke sådan helt rigtig.
B 43 handler ikke om, at vi i dag skal beslutte en færdig model.
Det handler om, at vi får lavet et seriøst, fagligt og uafhængigt arbejde, som kan give Folketinget et ordentligt grundlag at tage stilling på.
Samtidig vil også gerne sige tak til Alternativet for at holde fast i det her vigtige emne, der fortjener langt mere opmærksomhed, end det får, og til DF for også at være med i fremsættelsen af det her forslag.
Tak for ordet.