Dorthe Ullemose (DF), 2018-05-15:
Jeg vil gerne takke SF for at rejse problemstillingen, der tager afsæt i en lang række sager på området.
Til første punkt om planlagt forældelse vil jeg sige, at det er en aktuel politisk problemstilling, selv om planlagt forældelse ikke er et nyt fænomen.
Planlagt forældelse har eksisteret som markedsfænomen siden 1920, hvor et firma i USA, der producerede lyspærer, fandt ud af, at de kunne fordoble omsætningen ved at lade pæren gå i stykker, efter at den havde brændt i 1.000 timer i stedet for 2.000 timer.
Men den teknologiske udvikling er kun en del af problemet.
I en tid, hvor internationale virksomheder ejer store dele af et bestemt markedssegment, bliver et fænomen som planlagt forældelse et mere og mere udbredt fænomen, og det kan skyldes, at store internationale virksomheder skaber monopollignende situationer med det resultat, at virksomheden kan diktere nogle forhold eller nogle vilkår for produktet, som det ikke ville være muligt at diktere på et marked med lige konkurrencevilkår.
Planlagt forældelse ser vi på med bekymring, fordi det kan være et moderne symptom på monopollignende tilstande inden for en branche.
Socialistisk Folkeparti nævner selv iPhonebatteriets kunstige levetid, og jeg vil blot nævne Volkswagens snydechip som et andet eksempel på planlagt design, der har til formål at øge omsætningen for en virksomhed – i det konkrete tilfælde på bekostning af miljøet.
Og her er jeg inde på SF's pointe om, at det er nødvendigt, at vi hele tiden bliver bedre til at genbruge, fordi råvarer bliver dyrere og dyrere, og fordi der ikke er uudtømmelige ressourcer.
Planlagt forældelse er også et problem, fordi det går stik imod den erkendelse.
Jeg mener, at vi bør forholde os politisk til et fænomen som planlagt forældelse, og ser frem til, at vi kan drøfte det videre i udvalget.
Med hensyn til de næste punkter, punkt 2 og 3, der handler om at forbyde virksomheder at tage et gebyr for undersøgelse af produkter inden for reklamationsperioden og en forlængelse af reklamationsperioden, har jeg læst, at man har forsøgt sig med et lignende lovforslag i Frankrig i 2015.
Som jeg har forstået det – og det kan godt være, at jeg tager fejl, men så er det jo noget, vi kan drøfte i udvalget – så var udfordringen, at Frankrig kun ville indføre reglerne for franske virksomheder, og dermed så producenter af f.eks. vaskemaskiner i tredjelande deres snit til at sælge vaskemaskiner til dumpingpriser, således at de franske producenter blev udkonkurreret på deres egen hjemmebane.
Jeg rejser problemstillingen, fordi vi har set tilsvarende handelsstrategi i forhold til produkter som stål og aluminium, hvor EU har været nødt til at indføre told på kinesisk aluminium og stål for at forhindre, at det europæiske marked bliver oversvømmet med billigt stål og aluminium.
Jeg ved ikke, om lovforslaget nogen sinde blev gennemført i Frankrig, men jeg vil gerne diskutere det her i udvalget, og i den forbindelse så jeg gerne, at vi kunne inddrage nogle erfaringer fra andre EU-medlemslande.
Og det kan sagtens tænkes, at man har fundet en løsning på problemet, som Dansk Folkeparti kan støtte.
I sidste og fjerde punkt foreslås det at pålægge producenter at oplyse om produktets forventede levetid og at sikre, at det er muligt at købe reservedele til produktet inden for denne periode.
Altså, jeg synes, det er for meget at pålægge erhvervsdrivende, at de skal have et helt lager af reservedele for produkter, som måske har en levetid på 10 år.
Og som det er i dag, er erhvervsdrivende også forpligtet til at oplyse forbrugerne om varens vigtigste egenskaber, inden der indgås et køb.
I den her sammenhæng skal vi også huske på, at jo flere krav vi stiller til de erhvervsdrivende, jo dyrere bliver produkterne også.
Men vi synes i Dansk Folkeparti, at der er mange gode elementer i beslutningsforslaget, som vi gerne vil tage en politisk debat om videre i udvalget.
Og jeg synes måske, at et af værktøjerne i den politiske redskabskasse, hvis man kan sige det sådan, kunne være, at vi blev lidt bedre til at retsforfølge de virksomheder, der bevidst snyder med de regler, som vi har i dag, i stedet for at pålægge alle erhvervsdrivende flere regler.
Vi kunne jo kigge på Ankaraaftalen – hvis den blev ophævet, ville det i den grad forøge forbrugerrettighederne, fordi det simpelt hen ville fjerne produkter fra det danske marked, der ikke overholder reglerne.
Som det er i dag, bliver der ikke ført tilstrækkelig kontrol med tyrkisk producerede varer, det kan være sukker og slik, der indføres til Danmark, og jeg tror måske, det kunne være en vej – at vi kan blive nødt til at se på det.
Så overordnet vil jeg gerne tage den her debat videre i udvalget for at se, om vi kan blive enige om nogle af elementerne i beslutningsforslaget.
Men Dansk Folkeparti kan ikke stemme for beslutningsforslaget i sin helhed, som det foreligger her.