Nick Hækkerup (S), 2020-11-19:
Man kan egentlig godt undre sig lidt.
Det var miljøminister Lea Wermelin, der var heroppe umiddelbart før mig, og alligevel skal jeg sætte talerpulten ned.
Nå, det er noget helt andet.
Tak for ordet.
Der er fremsat to beslutningsforslag, B 6 og B 7, der begge omhandler indførelse af en aldersgrænse for omskæring.
Sådan som jeg har forstået det – det har jeg umiddelbart fået at vide – skal B 6, som skulle behandles efterfølgende, alligevel ikke behandles i dag.
Under alle omstændigheder er der lagt op til, at de skal behandles i forlængelse af hinanden – det ene som et borgerforslag og det andet som et almindeligt forslag.
Vi begynder så med B 7, som er fremsat på baggrund af et borgerforslag.
Det beslutningsforslag sigter mod at indføre en lovgivning, der i praksis vil være et de facto-forbud mod omskæring af drengebørn af ikkemedicinske årsager.
Det vil gøre det meget vanskeligt for det jødiske mindretal at praktisere deres tro i Danmark.
Omskæringsritualet har en helt særlig betydning for det jødiske samfund.
Det er vi nødt til at være bevidste om.
Der er ingen grund til overhovedet at tro, at forældrene er onde barbarer eller uetiske personer.
Det er helt almindelige forældre, der ligesom alle os andre kun ønsker det allerbedste for deres børn.
For os, som er rundet af vores kristne baggrund og i hvert fald for mit eget vedkommende ikke praktiserer troen på nogen synderlig manifest måde – faktisk er jeg, hvis sandheden skal frem, ikke medlem af foreningen, men føler mig dog ret stærkt tilknyttet samme kulturkreds – kan det være svært at sætte sig ind i omskæringsritualets helt særlige betydning.
Personligt har jeg svært ved at forstå ritualet, og det er bestemt ikke er noget, som jeg f.eks. ville udsætte mine to sønner for.
Men det giver altså ikke mening at se spørgsmålet om omskæring løsrevet fra en historisk og værdimæssig sammenhæng.
Vi er nødt til i den her sammenhæng at løfte blikket og se det store billede.
Jøderne har været et forfulgt folkeslag i Europa i mange hundrede år – en forfølgelse, der kulminerede med det mørke kapitel i Europas historie, da mange jøder blev dræbt under holocaust.
De allierede styrkers sejr i anden verdenskrig og jødernes overlevelse står ikke bare som en krigssejr.
Den står som en sejr for den frie verden, og den står som fundamentet for den frie verden.
Ud af den sejr voksede vores verdensnorm og de værdier og de normer, som vi i dag bygger vores frie verden på – en verden med demokrati som styreform, med velstand gennem handel mellem lande, en verden, som står på lov og ret og ikke den stærkestes eller mest brutales ret, og som står på internationale aftaler mellem landene, menneskerettigheder.
Hvis vi for et øjeblik skulle være fristet til at glemme, hvad det er, der er sket, hvis vi ikke værner mod det en gentagelse, vil jeg bare opfordre til, når det bliver muligt fysisk eller også i hvert fald her mentalt, at foretage en rejse til Normandiet og tage bestik af de tusindvis af hvide kors, som står i snorlige rækker på den amerikanske kirkegård.
Den uhyggelige korsparade er et billede på, hvad totalitære tankesæt fører til, hvad fascisme og nazisme kan føre til, hvis vi ikke siger fra.
På den måde er jøderne et symbol på den frie verdens sejr.
Hvis vi glemmer at passe på jøderne, glemmer vi at passe på os selv.
Hvis vi glemmer at passe på jøderne, glemmer vi at passe på den frie verdens værdier.
Derfor skal vi som land gøre, hvad vi kan, for at beskytte de danske jøder og minde hinanden om, at historien aldrig må gentage sig.
Vi skal undgå, at danske jøder overvejer at rejse fra det land, de er født og opvokset i, fordi de føler sig uvelkomne, og vi skal understøtte, at det jødiske samfund kan leve frit og trives godt i Danmark.