Bruno Jerup (EL), 2017-06-01:
Tak for det.
Man kan sige, at ophævelsen af straffelovens § 140, altså blasfemiparagraffen, altid har været en del af Enhedslistens politik.
Derfor er det glædeligt, at et stort flertal nu i betænkningen angiver, at de støtter det forslag, som vi har fremsat.
Det er ret usædvanligt, at man som oppositionsparti kan få regeringen og et flertal i Folketinget til at støtte et konkret lovforslag, som efter vores opfattelse er meget principielt.
Ved førstebehandlingen var det slet ikke klart, hvor det ville ende.
Faktisk forsøgte regeringen at vinde tid med den klassiske manøvre om, at der lige skulle laves en redegørelse, som kunne tage nogle måneder.
Og derefter kunne man måske tage stilling.
Jeg vil benytte lejligheden til at takke for støtten fra Socialistisk Folkeparti, Radikale Venstre og fra Dansk Folkeparti til det her lovforslag.
Og jeg vil også takke for støtten fra Alternativet, selv om de ved førstebehandlingen ikke var i stand til at give en melding.
Udover det vil jeg også gerne fremhæve støtten fra Det Konservative Folkeparti og Liberal Alliance.
Jeg synes, det er bemærkelsesværdigt, at disse partier og deres ordførere ret markant har stået fast på deres principielle synspunkter under førstebehandlingen og også efterfølgende.
Det er faktisk lidt befriende i en politisk sammenhæng, hvor man som hovedregel ser, at regeringspartier slår krølle på sig selv og taler med én stemme , hvilket jo ofte er totalt utroværdigt, når det ikke er sandt.
Den stil, som Liberal Alliance og Konservative har lagt for dagen i det her spørgsmål, vil jeg håbe
bliver en fremtidig stil.
Og det gælder ikke kun for denne regering, men også for fremtidige regeringer.
Hvornår siger man som parti i en regering, hvad man mener, og hvornår siger man, at nu har vi lavet et kompromis?
Jeg synes, at problemet med regeringsdeltagende partier historisk set har været, at det er meget svært at håndtere skellet mellem at sige, hvad man mener, og så det at lave et nødvendigt kompromis i regeringen.
For det betyder, at man som regeringsparti så kommer til at fremstå utroværdig.
Jeg synes, at Liberal Alliance og Konservative har lagt en god stil i det her spørgsmål, altså at man ligesom har to niveauer: Man siger, hvad partiet mener, og så kan der være en anden linje, hvor det handler om, hvad regeringen så kan gøre.
Det er glædeligt, og jeg mener som sagt, at det er et eksempel til efterfølgelse i fremtiden.
Det er naturligvis også glædeligt, at Venstre har valgt at støtte Enhedslistens forslag, så flertallet er blevet endnu større.
Jeg har forstået på Venstres ordfører, hr. Jakob Ellemann-Jensen, at en blind høne også kan finde et korn.
Jeg ønsker Venstre tillykke med, at de har fundet dette korn.
Tilbage er der så kun et parti, som ikke er med.
Og det synes jeg sådan set er meget beklageligt, og det er endnu mere beklageligt, når man tænker på, hvad det er for et parti.
Det har været en fundamental ting for arbejderbevægelsen
historisk set.
De rødder har Enhedslisten stadig, og derfor er det jo meget beklageligt, synes jeg, at der er et parti, der stadig hænger fast i det gamle dynd og ikke er kommet videre.
Der er endnu mulighed for at tænke sig om og melde sig blandt dem, der hylder ytringsfriheden som noget meget, meget vigtigt og mener, at der i det danske samfund ikke er nogen tro og ikke nogen religion og ikke nogen guder, der er hævet over kritik og debat.
Ser vi på udviklingen i Europa og verden, så er der jo modsætninger.
Den ene udvikling er den, vi har set i Norden med Sverige, Norge og Island, og nu bliver det forhåbentlig også i Danmark.
Så kigger vi ud i Europa og ser på de lande, vi normalt sammenligner os med, kan vi se, at de jo er på den linje her.
Der er nogle, der så trækker i en helt anden retning.
F.eks. kan man se, at det går i en helt anden retning i Rusland og Saudi-Arabien og andre steder.
Derfor er det vigtigt, synes jeg, at Danmark og vi alle sammen står op imod den meget reaktionære og konservative – altså konservative i en anden betydning end partiet her – bølge.
Her markerer vi sådan set, at Danmark står af i forhold den bølge.
Vi er ikke på linje med de lande, der hylder, at guder og religioner skal have nogle særlige rettigheder og skal fritages for kritik.
Så med de ord, som mest handlede om processen, som jeg synes har været meget vigtig og interessant, vil jeg gerne sige tak for, at et flertal nu vælger at afskaffe § 140 i straffeloven.