Aleqa Hammond (NQ), 2018-11-22:
Lad mig starte med at gentage, hvad jeg allerede har sagt til den grønlandske presse, nemlig at det er glædeligt at se, at udviklingen i Arktis og dermed Grønland nu er højt prioriteret i regeringens strategi.
Vi grønlandske politikere her i Folketinget har i mange år påpeget, hvor hurtigt udviklingen går i Arktis.
Derfor er det godt at se, at vi nu for alvor er blevet hørt.
Det siger sig selv, at for mit parti, Nunatta Qitornai, er det først og fremmest strategiens arktiske afsnit, der naturligvis har sin interesse.
Men da vi i Grønland er bundet til den danske regerings beslutninger og konsekvenserne af disse på hele det sikkerheds- og udenrigspolitiske område, har resten af strategien også stor betydning for os.
Det er således afgørende for Grønland, hvem Danmark samarbejder med på det udenrigspolitiske område, og med hvilken vægt Danmark går ind i sådanne samarbejder.
Det er derfor godt at se, at strategien understreger regeringens klare linjer om en aktiv linje for at sikre, at formålet med FN's menneskerettigheder overholdes overalt i verden.
Dette er særlig vigtigt, fordi det for første gang er lykkedes Danmark at blive valgt som medlem af rådet.
Det falder sammen med, at en af rådets særlige udsendinge netop har afleveret en rapport til rådet om Grønland.
Her blev det slået helt fast, at det alene er Danmarks ansvar at rydde op efter alle militære aktiviteter i Grønland.
Samtidig opfordres regeringen til at forøge den grønlandske deltagelse i alle beslutninger angående fremmed militær i Grønland.
Det forventer vi naturligvis at regeringen vil leve op til nu, hvor Danmark er valgt som medlem af rådet fra 2019.
For selv om vi klart støtter det valg af allierede, som Danmark har foretaget gennem tiden, herunder specielt USA, må vi konstatere, at det i meget stort omfang er os i Grønland, der har måttet bære de affaldsmæssige konsekvenser af Danmarks aftaler.
Resterne fra de militære installationer og baser ligger overalt i Grønland i dag.
Nogle er små som f.eks. enkelte rustne tønder ved kysten.
Andre er enorme som f.eks. hundredetusindvis af liter radioaktivt spildevand under indlandsisen.
Fælles for dem alle er, at det er et produkt af den sikkerheds- og udenrigspolitik, Danmark har ført siden krigen.
Det er en konsekvens af de aftaler, Danmark har indgået med USA – aftaler, som de grønlandske politikere aldrig har haft en reel indflydelse på.
Derfor er det også godt at læse, at regeringen ifølge strategien nu overvejer at inddrage Grønland og Færøerne mere aktivt i rigets sikkerheds- og udenrigspolitiske beslutninger.
Det vil forhåbentlig kunne sikre en mindre konfliktfyldt fremtid inden for riget på dette område.
Den situation, vi har set de sidste par år, hvor regeringen fra dag til dag udsender nye signaler om, hvad den mener om udenrigs- og sikkerhedspolitik i Grønland, er direkte skadelig, fordi det potentielt underminerer hele aftalen om selvstyresystemet mellem Grønland og Danmark.
Hvis vi ikke kan starte en mine, bygge en lufthavn eller invitere udenlandske entreprenører til landet uden hver gang at skulle risikere, at Danmark pludselig omdefinerer området fra et selvstyreområde til dansk sikkerhedspolitik,
bliver selve selvstyret utroværdigt både for os og de lande, vi og Danmark gerne vil samarbejde med.
Forholdet til Kina er selvsagt nævnt i regeringens strategi.
Regeringen fortsætter med at forsøge at balancere mellem ønsket om at få fat i kinesernes penge og frygten for kinesisk indflydelse.
Det rammer ikke mindst os i Grønland.
Med den ene hånd inviterer Danmark Kina ind i Arktisk Råd, og med den anden gør man det klart, at man helst ikke ser nogen som helst kinesisk aktivitet i Grønland.
Med den ene hånd udvikler man en 10-årig strategi for dansk erhvervsmæssigt samarbejde med Kina, og med den anden sikrer man sig, at Kina ikke kan komme til at støtte store dele af erhvervsudviklingen i Grønland.
Det er vanskeligt at se, hvordan dette dobbeltspil over for Kina fra kongerigets side vil udvikle sig, uden at det før eller senere skader Danmarks samlede interesser alvorligt.
For mig og mit parti er det i den sammenhæng afgørende at slå fast, at vi ikke kan acceptere, at de områder, der er overført til selvstyrets beslutningskompetence, på den måde bliver undermineret.
Vi har store eksportinteresser i Kina, og Kina ejer allerede en passiv mine i Grønland samt andele i andre.
Den grønlandske regering har netop annonceret, at man ønsker at placere en repræsentation i Kina for at sikre et veludviklet samarbejde.
Den kinesiske arktiske strategi åbner for enorme erhvervsmæssige muligheder og investeringer i fremtiden, som Grønland ikke ønsker at blive holdt uden for.
Jeg har derfor også med interesse konstateret, at regeringen planlægger at lave en slags screening i forbindelse med udenlandske investeringer i landet, så områder med sikkerhedsmæssig interesse ikke ender på fremmede hænder.
Jeg vil i den forbindelse gerne spørge ministeren om, hvordan Grønland og Færøerne forventes at blive placeret i denne sammenhæng.
Men vi vil som altid modtage amerikanerne uden kritik.
Jeg vil i den forbindelse gerne fastslå, at den oprustning i Arktis, som jeg henviste til alvoren i allerede i forbindelse med vores arktiske debat, ikke kun foregår i Rusland, sådan som det kunne se ud til i regeringens strategi.
Der oprustes i hele det arktiske område på trods af alle udsagn om en fredelig Nordpol uden for resten af verdens konfliktområder.
Det er i den sammenhæng, man skal se USA's overvejelser om nye aktiviteter i Grønland, og det er i det lys, man skal se de opgraderinger på Thule Airbase, der i disse år ændrer basen fra at være en varslingsstation til at blive en aktiv agent i både missilskjoldet og den generelle kamp om magten i rummet.
En vurdering af konsekvenserne af hele det aspekt savner jeg i regeringens redegørelse.
Jeg savner også mere konkrete handlingsplaner på en række af de områder, som strategien nævner som indsatsområder.
Det vil jeg forfølge via spørgsmål til ministeren.
Men jeg vil slutte, som jeg startede, nemlig med at rose regeringen for nu klart at forstå udviklingen i den arktiske verden og på en række områder også sætte turbo på dansk aktivitet og samarbejde i denne sammenhæng.
Det er nyt, og det er trods alt rigtig godt.