Dina Raabjerg (KF), 2024-05-22:
Jeg synes, det var svært at forberede mig til den her forespørgselsdebat, for hvad pokker siger man om noget, der på den ene side er så naturligt som sorg, og så på den anden side noget, der gør så ondt som sorg?
Vi kan jo ikke fjerne sorgen.
Det er en naturlig del af livet.
Men vi kan lære at være der for folk i sorg.
Jeg tror ikke, man kan lære at komme igennem sorg, men har man prøvet nogle gange at stå med pårørende eller kollegaer, der har mistet, så kan man godt lære at blive en rigtig god kollega og en god ven i sorgen.
Men det er jo ikke noget, vi har for vane at sidde og tale om, for det kan være svært for mange mennesker at vide, hvad de skal stille op med det.
Politisk har man flere gange lavet forskellige indsatser i forhold til sorg, og i 2019 ville man bekæmpe sorgen blandt ældre borgere.
Senere har vi drøftet sorgorlov til forældre, der mister børn, senest til forældre, hvor børnene er under 18 år.
Om det med at bekæmpe sorg, vil jeg sige, at når man siger det sådan, så siger man jo også, at sorgen på en eller anden måde er forkert, og sorg kan jo aldrig være forkert.
Jeg har en god ven, der er præst.
Dem har jeg faktisk mærkeligt nok flere af, og der er kommet flere til gennem årene – kommer der en, så kommer der åbenbart nogle flere.
En af dem sagde på et tidspunkt om det her med at bekæmpe sorgen: Tænk, hvis man kunne bekæmpe sorgen og udrydde den, fjerne den, så vi som mennesker kunne slippe af med alt det tungsind og den enorme smerte, som sorgen fører med sig.
Problemet er bare, at det kan man ikke.
Sorgen er ikke noget man kan fjerne.
Den er et livslivsvilkår, en uundgåelig pris, man betaler, fordi man har elsket og mistet.
Faktisk er det sorgens logik, at jo mere vi forsøger at skubbe den fra os, jo mere kommer den til at mase sig på, og jo mere vi bekæmper den, desto hårdere slår den tilbage.
Og fordi sorgen gør så ondt, kan man ikke bare fjerne den.
Derfor har vi som mennesker og i vores fællesskaber på arbejde eller i skolen måske mange gange forsøgt at tie sorgen ihjel med det resultat, at der står nogle sørgende tilbage med en himmelråbende følelse af ensomhed.
Jeg tror, det er vigtigt, at vi i den her debat om sorg anerkender, at vi ikke kan fjerne den.
Vi kan heller ikke fjerne den ensomhed, som både ældre og yngre står med, når de mister en nær pårørende.
Men vi kan erkende, at sorgen er der, og vi kan anerkende den, ikke som noget, der er forkert, men som en smuk ode til den kærlighed, som mennesker har oplevet i deres liv.
Sorgen skal ikke bekæmpes, og den skal ikke gøres forkert, men omfavnes af stærke fællesskaber, der kan rumme det her med, at der er dage, der kan være tunge, og dage, der kan være lette.
Som sørgende skal man også have lov til at grine midt i sorgen.
Jeg har personligt oplevet det med nære, som har mistet.
Så sidder vi der og spiller kort, og det ene øjeblik vælter tårerne ud, og det næste øjeblik kan man vælte rundt på gulvet i grin.
Og hvis folk omkring en kan rumme det, tror jeg også, det er lettere at være den, der er sørgende.
Jeg synes også, det er det budskab, der ligesom er i mange af de artikler og de indlæg, som vi har fået op til den her debat, nemlig at vi skal kunne rumme sorgen, og at den kommer til udtryk meget forskelligt.
I den konservative gruppe har vi selvfølgelig drøftet F 27, som den her forespørgsel hedder, og noget af det, vi snakkede om, var, at man også skal huske søskende, når man taler om sorg.
Det er tit, vi glemmer søskende.
De kan godt være i risiko for at gemme på sorgen og ikke blive set, og så ligger den derinde og bliver ikke opdaget, indtil man pludselig måske får en lidt, i gåseøjne, utidig adfærd.
Jeg vil vende tilbage til det, jeg startede med at sige, at vi i den her debat skal huske at anerkende, at vi som politikere ikke kan fjerne sorg, og vi kan heller ikke lave en indsats, der gør det.
Men vi kan støtte indsatsen hos de mange frivillige organisationer, som arbejder med sorgramte, og så kan vi sætte ind over for mennesker, som er i risiko for at udvikle kompliceret sorglidelse, altså der, hvor sorgen blive en sygdom.