Kristian Hegaard (RV), 2021-05-04:
Tak for ordet, formand, og først og fremmest tak til #enmillionstemmer, tak for at have bidraget til at sætte sagen på dagsordenen.
På rekordtid blev 50.000 underskrifter forseglet til at nyde fremme af borgerforslaget.
Tak for i det hele taget at sætte fokus på handicapområdet med den gode facebookgruppe, hvor der kommer den ene relevante sag efter den anden.
For når der er fejl i hver anden indklaget handicapsag – hver anden, ja, det viser flere opgørelser år efter år – så er det tid til handling.
Jeg har selv personligt anket et utal af sager til Ankestyrelsen, bl.a. da min kommune forsøgte at skære markant i min egen BPA-ordning for et par år siden, så jeg ikke kunne få hjælp mellem kl. 24 og kl. 6.30, så jeg som 23-årig dengang skulle ligge i min seng kl. 24 alle ugens dage.
Så måtte jeg, hvis det gik igennem, tage hjem fra alle politiske møder kl. 22.30, og hvis der var fest på studiet i København, måtte jeg tage hjem kl. 22.30, altså inden festen formentlig overhovedet var begyndt på fredagsbaren ved Det Juridiske Fakultet.
Jeg ville hverken kunne have været politisk aktiv eller leve et socialt liv, og det samme gjaldt, da jeg for en del år siden skulle flytte hjemmefra, for der ville kommunen kun give støtte, hvis det var en bestemt lejebolig, som lige netop kommunen syntes jeg skulle bo i, og de ville kun give støtte til rampe, og hvad der ellers skal til.
Heldigvis har jeg studeret jura på Københavns Universitet, og det har givet mig en indsigt i at klage over afgørelser, henvise til de rigtige paragraffer, og på den måde kunne jeg altså skrive klage på klage, henvise til servicelov, henvise til retssikkerhedslov, forvaltningslov, handicapkonvention og andet.
Det gjorde, at jeg fik medhold i utallige afgørelser hos Ankestyrelsen i træk, og det betyder, at jeg kan have et tidskrævende job og leve et socialt liv på samme måde, som mine jævnaldrende gør.
Desværre gælder det bare ikke alle, og det er i virkeligheden det, der ikke er til at bære!
Skal ens muligheder som menneske med handicap virkelig være afhængig af kendskab til paragraffer?
Det er virkelighedens tilstand i dag.
Man skal selv kunne paragrafferne eller kende nogle, der kan, for ellers klapper fælden, når kommunerne skal revisitere.
Det er en katastrofe for retssikkerheden.
Forestil dig fejl i hver anden skatteopgørelse, fejl i hver anden hospitalsbehandling, fejl på hver anden bon i supermarkedet.
Der ville lyde et ramaskrig, og der ville ikke gå længe, før politikerne greb ind, så hvorfor sker det ikke på handicapområdet?
Derfor støtter vi, som vores socialordfører tidligere har været inde på i debatten, det her beslutningsforslag, det her borgerforslag.
Det er nemlig absurd, for hvis borgerne gør noget ulovligt i sagsbehandlingen, er det tæt på at være socialt bedrageri, mens det for kommunerne ikke har nogen konsekvens at træffe ulovlige afgørelser.
Man sparer blot udgiften, mens sagen behandles i Ankestyrelsen.
Vi skal blive ved, indtil antallet af fejlsager er bragt ned og niveauet i retssikkerheden bragt op.
Derfor skal der først og fremmest lyde en stor tak til #enmillionstemmer for at have skabt et håb.
Selv om der ikke bliver leveret af et flertal i dag, er der opmærksomhed som aldrig før.
Nu er det så vores tur som politikere til at handle.
Vi kender problemerne, der er ikke behov for flere analyser, undersøgelser, og jeg ved ikke hvad, men det er godt at høre, at der bliver kaldt ind til forhandlinger, når det er foreslået.
Vi skal bare huske på, at det først var i sommeren 2018, at der blev bygget en handicaprampe, så man kunne komme op på talerstolen her, selv om Folketinget blev oprettet i 1849.
Så lang tid skal der ikke gå, før der kommer handling på handicapområdet, for det er kun handling, der giver forvandling – også på handicapområdet.