Jane Heitmann (V), 2017-11-24:
Det er en diskussion, vi har haft i mange år, så dagen i dag synes jeg faktisk er en lille fest.
Vi blev også enige om at oprette en behandlingstestamenteordning.
Vi er enige om en aftale, der giver bedre mulighed for at fravælge behandling og modtage smertelindrende behandling i ens sidste tid, og lovforslaget, som vi behandler i dag, udmønter den aftale.
Med lovforslaget bliver det muligt at oprette et behandlingstestamente, og reglerne for afvisning af aktuel behandling gøres mere enkle.
Døden er en svær størrelse, og den er svær at tale om, men en ting ved vi med sikkerhed, og det er, at den rammer os alle.
Og når vi taler om døden her i Folketingssalen, er det ofte forbundet med mange etiske overvejelser.
Det er det naturligvis også i dag, hvor vi taler om retten til at fravælge behandling.
Vi taler ikke om aktiv dødshjælp, men om retten til selv at kunne bestemme, hvor længe livsforlængende behandling skal holde en i live.
Selvbestemmelse er nøgleordet i lovforslaget.
Vi giver på den måde patienten mulighed for både selv at bestemme over sit liv, men også over, hvordan det skal afsluttes.
Men det er afgørende, at den enkelte er velinformeret og forstår konsekvenserne af beslutningen.
For os i Venstre handler det ikke bare om retten til at bestemme selv, men også om værdighed.
Værdighed er en svær størrelse, også når det kommer til, hvordan vi vil forlade livet, for vi er alle forskellige, også i livets sidste fase.
Heldigvis ved vi jo ikke, hvornår døden rammer, men ikke desto mindre kan det betyde meget for nogle mennesker at have mulighed for at tage stilling til det i god tid.
Kun på den måde kan vi sikre, at vores sidste ønsker bliver opfyldt, selv om vi ikke er i stand til at give udtryk for dem på det pågældende tidspunkt.
Det giver vi nu mulighed for ved at indføre behandlingstestamenter.
Med et behandlingstestamente i hånden får patienten mulighed for at bestemme over sit eget liv, selv om patienten i situationen måtte være i en tilstand, hvor det ikke er muligt at udøve retten til selv at bestemme.
Det kan f.eks. være en patient, der er ramt af demens, eller som har fået en svær hjerneskade.
Man behøver ikke at være uafvendeligt døende for at kunne fravælge livsforlængende behandling.
Er man svært invalideret, f.eks. efter et hjertestop, kan man med behandlingstestamentet tilkendegive, at man ikke ønsker behandling, og lægen skal respektere ønsket.
For os i Venstre har det været afgørende i de drøftelser, vi har haft, at retten til selvbestemmelse i behandlingstestamenterne gøres bindende for sundhedspersoner.
Det er en markant ændring i forhold til livstestamenterne, hvor sundhedspersoner jo kun skal følge tilkendegivelserne, for så vidt angår uafvendeligt døende.
Jeg er overbevist om, at selvbestemmelsen er vigtig for den enkelte, og det gælder i alle livets faser.
Det er også vigtigt, at man kan give de pårørende mulighed for indflydelse.
Vi kender det jo i dag fra organdonationsområdet, hvor de pårørendes ord kan være afgørende for det videre forløb.
Det gør valget til et trygt valg for den enkelte at vide, at de pårørende kan være med og have indflydelse lige til det sidste.
For Venstre er det en hjertesag at sikre danskerne gode muligheder for at bestemme over eget liv i alle faser, også den sidste.
Vi har siden 00'erne indført frit valg på rigtig mange områder, og det har vi gjort, fordi vi anerkender og respekterer, at alle er forskellige og har forskellige præferencer.
Vi lever forskelligt, og vi har forskellige prioriteter livet igennem, og det er prioriteringer og prioriteter, som vi skal gøre plads til, også når det handler om vores personlige syn på en god og værdig død eller et godt og værdigt forhandlingsforløb.
Jeg er klar over, at flere, bl.a. Lægeforeningen og Det Etiske Råd, har udtrykt skepsis over for den del af lovforslaget, der giver borgerne mulighed for at tilkendegive, at de ikke ønsker, at lov om anvendelse af tvang ved somatisk behandling af varigt inhabile skal finde sted.
Jeg er også klar over, at behandlingstestamenterne kan betyde, at der er nogle sundhedspersoner, der kan føle, at personens ønske strider mod sundhedspersonens etiske opfattelse af sine forpligtelser over for patienten.
I den forbindelse synes jeg, det er vigtigt at understrege, at vi har taget en politisk beslutning, som giver patienten mulighed for det sidste ord, men også giver sundhedspersonen mulighed for at trække sig og overlade det videre behandlingsforløb til en anden sundhedsperson, hvis det af den ene eller den anden grund strider mod det etiske behandlingskodeks.
Men det vigtigste er, at vi giver mulighed for at bestemme selv, og for os i Venstre er det ikke afgørende, hvad den enkelte vælger.
Det er dybt personligt, og sådan skal et valg være.
Sidst, men ikke mindst, vil jeg gerne takke mine kollegaer for et fint samarbejde på tværs.
Vi har haft mange etiske diskussioner, hvor der ikke nødvendigvis findes et rigtigt og forkert svar.
Venstre støtter lovforslaget.