Torsten Gejl (ALT), 2017-02-21:
I Danmark går det godt.
Vi har god økonomi og fremgang i beskæftigelsen.
Det vil sige, at det går godt for de fleste, men ikke for alle.
Danmark har nemlig foretaget et politisk valg, og det er et valg, der betyder, at de danskere, der lever på samfundets såkaldte bund, ikke har andel i fremgangen – tværtimod.
Mange syge, skadede, udsatte og ledige danskere og deres familier har, mens vi andre har mærket fremgangen, til stadighed fået reduceret deres offentlige ydelser.
Kontanthjælpsloftet, 225-timersreglen, integrationsydelsen har skåret i de udsattes hjælp og flyttet pengene opad i samfundet.
Man kan spørge sig selv: Hvad er det for et velfærdssamfund, der tager de udsattes hjælp i opgangstider?
For fattigdommen har konsekvenser.
Det fører til socialt armod, stigning i negativ social arv og i nogle tilfælde social eksklusion.
Ifølge AE, Arbejderbevægelsens Erhvervsråd, havner flere børn fra det, de kalder underklassen, selv i underklassen som voksne.
I 2003 var det således hvert fjerde barn, de kunne kategorisere som værende i underklassen.
Det er nu steget til hvert tredje
Her er altså tale om en stigende negativ social arv.
Og hvordan er det så, at fattigdom helt konkret risikerer at påvirke mennesker?
Her er et eksempel.
Det amerikanske tidsskrift Science skrev for et par år siden, at sindet optages så meget af bekymringer, når vi er i pengenød, at det forringer vores intelligens med et gennemsnit på 13 IQ-point.
Det skal forstås sådan, at bekymringer om økonomi, daglige bekymringer om regninger og gæld osv. simpelt hen spærrer for læring, spærrer for, hvad man ellers kan rumme i sit hoved og gør det svært at træffe de rigtige valg.
Det har naturligvis store konsekvenser for de mennesker, der skal vælge, eller f.eks. folk, der skal gennemføre en uddannelse, og fattigdom har også store konsekvenser for børnene.
Ud over at børn føler skyld og skam over at være i en fattig familie, har fattigdom ifølge f.eks. produktionshøjskolens rapport, der hedder: Konsekvenser af at leve i fattigdom, både sundhedsmæssige, sociale og uddannelsesmæssige konsekvenser for børn.
Vi forstår ikke, hvorfor man bruger tider, hvor der er opgang og velstand i Danmark, til at reducere de udsatte familiers mulighed for at komme ind i en positiv spiral.
Vi tror, at vi er ved at oparbejde en både menneskelig og økonomisk gæld til fremtiden.
Når den negative sociale arv ifølge AE's beregning bliver større, vokser også de afledte udgifter på mange områder i samfundet.
Modsat er det jo sådan, at når man skaber trivsel og livskvalitet hos udsatte og fattige danskere, falder udgifterne til sundhed og retsvæsen og overførselsindkomster i fremtiden.
Investering i mennesker både i trivsel og livskvalitet for dem, der er udsatte, men også gode udviklingsmuligheder, uddannelsesmuligheder, gode liv for børnefamilierne, ja, investering i alle mennesker i samfundet, er en rigtig god forretning både menneskeligt og økonomisk, og efter Alternativets mening er det den vej, vi skal gå, for det er det, der betaler sig bedst tilbage både økonomisk og menneskeligt.
Til sidst vil jeg gerne sige, at jeg er glad for, at Socialdemokraterne har rejst den her debat og taget initiativ til den her forespørgsel.
Jeg synes også, at der er noget, Socialdemokraterne selv kan gøre nu, når man heldigvis bekymrer sig så meget om de udsattes lod, og der vil jeg godt lige vende tilbage til førtidspensions- og fleksjobreformen.
Der er i øjeblikket en evaluering af den reform og af konsekvenserne for de mest udsatte, der går på de ressourceforløb.
Jeg vil gerne appellere til, at Socialdemokraterne går foran sammen med forligsparterne for at få justeret den reform på plads, for det er rigtigt, den var jo godt nok tænkt i ressourceforløb.
Den kunne have været skrevet af en dygtig socialrådgiver.
Men kan vi ikke få det justeret på plads, sådan at mennesker, syge og udsatte danskere, ikke skal parkeres på ubestemt tid på kontanthjælp, i jobprøvning og ressourceforløb.
Det var ordene herfra.
Endnu en gang tak for at have rejst den her debat.