Jens Henrik Thulesen Dahl (DF), 2022-06-08:
Tak, formand.
Den her forespørgsels indhold er jo egentlig noget, der hører hjemme ude i kommunerne, der som bekendt har ansvaret for driften af folkeskolen og dagtilbuddene.
Og der er rig mulighed for kommunalbestyrelserne for at sætte rammerne for det, som vi diskuterer i dag.
For jeg tror, det er rigtig vigtigt, at man får snakken, og at man også får den lokalt i skolebestyrelserne, i kommunalbestyrelserne, blandt forældre osv., om, hvordan man egentlig skal håndtere det her.
Nu står der i forespørgslen noget med skrammellegepladser, og jeg slog ordet op, og jeg kom tilfældigvis til præcis det samme citat, som fru Lotte Rod læste op tidligere.
Og når jeg tager det med i min tale, er det egentlig primært, fordi der stod i det, at en skrammellegeplads kan give byernes børn nogenlunde de samme rige muligheder, som landets børn har.
Og det var lidt det, der slog mig, da jeg læste forespørgselsteksten, nemlig at
skrammellegepladser i de store byer har jeg også hørt om, men når man nu kommer lidt ud der, hvor jeg bor, er skrammellegepladsen altså lige uden for døren; den er i skoven, i baghaven, nede på marken.
Og det kan godt være, at hverken jeg eller mine naboer synes, at det er skrammel, men børn har altså en fest, når de kan løbe rundt derude med en pind og lege krig eller lede efter en snegl.
Og noget, der er lidt skummelt, er, når de så finder alle dræbersneglene, for de er ikke de hyggeligste at snakke med, men det kan en lille 3-årig altså godt synes er vældig, vældig sjovt.
Det skal de jo også have lov til, og så kan vi vaske dem, når de kommer ind igen, og få det der fedtede noget af.
For det er skønt, hvis de kommer ud, og det er jo det, det må handle om, nemlig hvordan vi inspirerer vi til det.
Altså, noget af det, der kan bekymre mig, er, at jeg har to børnebørn, et på 4 måneder og et på 4 år, og selv den lille er vildt optaget af iPads, altså skærme, der kan et eller andet, og den store vil jo gerne sidde med sin skærm – og hvordan søren kommer vi ud over den udfordring?
For jeg tror sådan set, at det næsten er det største problem i dag: Hvordan sikrer vi, at man faktisk også er motiveret for og har lyst til at komme ud?
Og det kan godt være, at det inde i byerne er skrammellegepladser og byggelegepladser og andre typer legepladser, som kan motivere til det her.
Ude på landet er der måske nogle andre ting, der skal til, og det er der, vi skal have de lokale diskussioner.
Men vi er i hvert fald nødt til også at tage en snak om, hvad vi gør ved de der skærme.
Jeg tænker lidt på, om man kunne forestille sig en skrammellegeplads, hvor der også er interaktive skærme, noget virtual reality eller et eller andet bygget sammen.
Eller er det en åndssvag tanke?
Jeg tror bare, at vi er nødt til at indse, at børnene bliver fanget af det her, så vi kan få en snak om, hvordan vi skaber mulighederne for leg, og hvordan vi kan motivere dem til det.
Så står der det her med risikofyldt leg, og jeg tænker, at jeg er fuldstændig enig.
Jeg forstår også godt intentionen, nemlig at der skal være, jeg vil ikke sige en mulighed for at komme til skade, men at der skal være mulighed for at slå knæene, uden at vi synes, det er en katastrofe.
Jeg læste i Weekendavisen, tror jeg det var, en klumme om en fyr, der havde et barn, og han oplevede ude på legepladserne, når han kom med sit barn, at de andre forældre næsten var mere oppe i legestativerne, end børnene var, fordi de her forældre jo skulle sørge for, at de her børn kunne komme op og kunnne komme rundt og ikke faldt ned og ikke slog sig, og at de kunne komme igennem.
Han oplevede faktisk en bekendt, der havde gjort det, at han havde taget sin avis med ud på legepladsen, ladet barnet rende og havde siddet og læst sin avis.
Og der var forældre, der blev forargede over den her uansvarlige far, der ikke holdt øje med sit barn og ikke sørgede for, at det ikke kom til skade.
Jeg tænker: Kunne man måske ikke bare lukke øjnene lidt og så lade børnene kravle op i det der træ?
Måske er der en gren, der knækker, og måske falder de ned, og måske slår de sig – så kommer de nok, når de græder – i stedet for at man skal være efter dem hele tiden, altså at man giver dem lov.
Og det opfatter jeg egentlig også lidt er det, som er intentionen med den her diskussion, altså hvordan vi skaber rammerne til, at de kan få lov?
Men forældrene har altså også en vigtig rolle i det der, fordi de skal acceptere og give lov.
Jeg synes, det er fremragende, at mit barnebarn kommer og fortæller mig, at nu har han skåret sig eller fået en skramme på kæben, fordi han altså faldt over et eller andet haveredskab, som han selvfølgelig kunne komme til skade med, men han havde det sjovt.
Så græd han, så blev han god igen, og så havde han det godt.
Det er en vigtig diskussion, og lad os fortsætte den, og lade os inspirere til, at den diskussion bliver taget flere og flere steder.
Tak for ordet.
Det er kun en forkølelse – det er jo rigtig fint.
Som jeg nævnte før, er det over 200 mennesker, der dør af en overdosis om året i Danmark.
Det er flere, end der dør i trafikken, og tallet er stort set uændret over de sidste 30 år.
Ved at sikre en bred udbredelse af antidotnæsesprayen, der stopper overdosisdødsfald, kan man halvere overdosisdødeligheden for blot 8,5 mio. kr. årligt.
Antidote Danmark spiller som en ngo derfor en stor rolle i forhold til at nå en svært tilgængelig og meget udsat gruppe.
Siden 2013 har Antidote Danmark kæmpet for at udbrede antidot og har udviklet metoder, så næsesprayen bliver så tilgængelig som muligt blandt stofbrugere og pårørende i stofmiljøet og blandt fagfolk og frivillige tæt på stofmiljøet i hele landet.
De deler hvert år over 1.000 antidotsæt ud.
92 pct. af dem, der uddannes, er tæt på stofmiljøet.
Med udgangen af 2022 udløber deres bevilling fra Sundhedsministeriet.
Kommer der ikke nye penge, kan arbejdet jo ikke fortsætte.
Et antidotsæt koster kun 400 kr.
Antidotet virker mod langt de fleste overdosisdødsfald, der sker på grund af opioider.
Antidot kan ikke misbruges.
Den kan ikke gives forkert, den kan ikke forårsage skader, og derfor kan man også argumentere for, at antidot burde være håndkøbsmedicin.
Det er så også en diskussion, vi håber vi får bragt videre herefter.
Når stofbrugere lærer at bruge antidot, har det jo også andre positive sideeffekter.
Mange nedsætter deres stofforbrug og udviser øget interesse for egen sundhed.
De bliver f.eks. testet for hiv og hepatitis C og kommer i behandling, og nogle ender med regulært at gå i misbrugsbehandling.
Antidote Danmark er den eneste organisation herhjemme, der udelukkende arbejder med at stoppe overdosisdødsfald og udbrede antidot.
Gennem de sidste 9 år har Antidote Danmark først været støttet af tips- og lottomidler, så af Sundhedsstyrelsen og de sidste 4 år som nævnt med udløb i 2022 af Sundhedsministeriet.
Fra 2023 er der, som det ser ud nu, ingen grundfinansiering, og uden sådan en fra staten vil arbejdet ikke kunne fortsætte.
Jeg kunne håbe, at vi kan finde de midler til at være ambitiøse og gå efter reelt at knække kurven og for alvor nedbringe dødeligheden.
Forskningen viser, at for at gøre det i Danmark skal der være 4.000-5.000 antidotsæt ude i stofmiljøet.
Det kræver en indsats med ansatte og frivillige på tværs af landet, så man når ud ikke bare i de store byer, men overalt, hvor der er mennesker, der bruger stoffer, og der er risiko for at dø af en overdosis.
En sådan indsats vil som sagt koste 8,5 mio. kr. om året.
Er det for høj en pris for at hindre 100-150 dødsfald om året?
Det synes jeg ikke.
Derfor bør vi komme videre og sikre midlerne til at fortsætte indsatsen og arbejde på at sikre, at næsesprayen kan købes i håndkøb, som det allerede drøftes i flere europæiske lande, så den bliver lettere tilgængelig.
Men selv om det bliver håndkøb, vil der være mange i miljøet, som ikke har penge til at købe sprayen, så den reelt er tilgængelig, når der er behov for den.
Derfor skal der også være midler til at sikre, at næsesprayen kan uddeles gratis.
Så har jeg et forslag til vedtagelse på vegne af Venstre, Konservative, Nye Borgerlige og Dansk Folkeparti
: Forslag til vedtagelse: »Folketinget konstaterer, at Naloxone kan stoppe en overdosis på 30 sekunder og dermed kan være med til at forhindre dødsfald som følge af en overdosis.
Naloxone gives som næsespray, har ingen skadelig virkning og kan ikke misbruges.
I dag sørger Antidote Danmark for at uddele de livreddende næsesprays til personer i misbrugsmiljøet og til opholdssteder m.v., men deres bevilling udløber ved udgangen af i år, og det vil gøre det umuligt for organisationen at fortsætte sit arbejde.
Folketinget ønsker derfor at regeringen tager initiativ til at sikre finansieringen af, at Antidote Danmark kan fortsætte deres vigtige arbejde med at omdele og instruere i brugen af Naloxone næsespray, der kan redde mennesker fra at dø af en overdosis, når Antidote Danmarks bevilling udløber med udgangen af 2022.
Folketinget opfordrer regeringen til at undersøge muligheden for at gøre Naloxone næsesprayen tilgængelig som håndkøb.«