Jeppe Bruus (S), 2022-06-09:
Men når der er en klokkeklar vurdering fra embedsværkets side – det er både juristerne i Skatteministeriet og i Justitsministeriet – så overholder jeg ikke mine forpligtelser som minister, hvis jeg venter og ser, hvad der sker.
Så det ligger jo inden for rammerne af mit mandat og den forvaltning, jeg er nødt til at bedrive som minister.
Hvorfor har vi så ikke spurgt EU?
Jamen der er en klokkeklar vurdering af, at vi er nødt til at ændre lovgivningen for at bringe den i overensstemmelse med EU-retten.
Som ordføreren og Venstre er bekendt med, har vi en standstillbestemmelse, der gør, at den enkelte kunstner er momsfritaget, og den ønsker vi at bevare og beskytte og ikke ændre på.
Det, der her er tale om, er de formidlingsorganisationer, som bliver mellemhandlere.
Vi har også spurgt en række andre europæiske lande om forvaltningen af det her.
Alt det ved ordføreren, for vi har været igennem en meget, meget grundig behandling.
Tilbage står bare, at jeg som minister er nødt til at administrere dansk lovgivning i overensstemmelse med EU-retten.
Det har vi sådan set besluttet i fællesskab her i Folketinget.
Det er derfor, at jeg også siger, at jeg jo ikke kan tvinge Folketinget til at stemme ja, men at jeg er nødt til at blive ved med at genfremsætte lovforslaget, for ellers er vurderingen, at vi ikke er i overensstemmelse med EU-retten.
Tak for ordet.
Vi er nu nået til tredjebehandlingen af lovforslag L 106, som nu er delt i to.
Dermed er det også sidste chance, inden de ærede medlemmer af Folketinget skal stemme, og dermed også sidste chance for primært Det Konservative Folkeparti og Dansk Folkeparti til at vise, at man står ved den aftale, man har indgået om kriminalforsorgen.
Det er også sidste chance for alle partierne her i Folketinget til at vise, at man respekterer EU-retten og ikke mindst embedsværkets juridiske vurdering.
Og ellers må jeg jo meget mod min vilje konstatere, at et flertal i Folketinget ikke anerkender embedsværkets vurdering og ikke føler sig forpligtet til at overholde EU-retten, og at Det Konservative Folkeparti og Dansk Folkeparti heller ikke føler sig forpligtet til at overholde en klokkeklar aftale.
Ændringen i momsreglerne for kunstneres ophavsbelagte værker har været igennem en meget grundig proces, hvor der er redegjort for juraen i alle detaljer, og hvor der også er kommenteret på den eksterne vurdering fra advokatfirmaet Gorrissen Federspiel, som Folketinget har fået iværksat.
Som sagt under andenbehandlingen har Skatteudvalget ønsket at trykteste embedsværkets faglige vurdering ved at få en ekstern rådgiver til at vurdere, om det her lovforslag var nødvendigt.
Det synes jeg er helt fair og en helt sober del af det at føre parlamentarisk kontrol, altså at man beder nogle eksterne om at vurdere og trykteste den vurdering, der kommer fra embedsværket.
Det er jo også derfor, man sætter lovforslag i høring, altså for at give høringsparter anledning til at kommentere og teste, om det lovforslag, der er, er realiserbart i forhold til den virkelighed, der er, men også, om det holder juridisk.
Så det er en del af lovprocessen, at der kommer input fra forskellige interessenter, om det så er virksomheder, brancheorganisationer eller rådgivere.
Men alene fordi man er ekstern rådgiver, har man jo altså ikke nødvendigvis ret.
Den juridiske vurdering fra embedsværkets jurister i såvel Skatteministeriet som Justitsministeriet er klokkeklar: Den eksterne vurdering holder ikke juridisk.
Men Det Konservative Folkeparti og Dansk Folkeparti vælger alligevel at basere sig på vurderingen fra den eksterne rådgiver frem for Skatteministeriet og Justitsministeriets vurdering, på trods af at vi jo sådan set har et grundlæggende princip om, at den vurdering, der kommer fra centraladministrationen, er den, der står, når vi lovgiver.
Der er faktisk her tale om et nybrud og et skred også i vores holdning til EU-retten, hvis ikke vi respekterer og anerkender de EU-regler, vi selv er med til at vedtage, og den praksis, som EU-Domstolen fastlægger.
Jeg er nødt til at stille det måske lidt retoriske spørgsmål: Hvis de partier, der søger at komme i regering, stod i mit sted som minister, ville man så kunne sætte sig ned og trykke nej til det her lovforslag?
Det er retorisk, og svaret er jo givet lidt på forhånd.
Jeg kan som minister ikke administrere en lovgivning, som der er en klokkeklar juridisk vurdering af er i strid med EU-retten.
Jeg skal selvfølgelig arbejde for, at dansk lov er i overensstemmelse med EU-retten, ellers lever jeg ikke op til mit ansvar.
Så når man kan stemme nej og kan træffe den beslutning, er det jo alene, fordi man ikke sidder i regeringskontorerne.
Som jeg nævnte under andenbehandlingen i tirsdags, går sagen ikke væk.
Sagen er opstået som en del af embedsværkets almindelige daglige arbejde med at følge udviklingen i EU-retten og sikre, at den danske lovgivning er i overensstemmelse hermed, uanset om det er belejligt eller ubelejligt.
Og her er der jo et andet principielt spørgsmål på spil.
Hvis vi ændrer spillereglerne, så vi kan tilsidesætte den juridiske vurdering, der står klokkeklart fra embedsværket, fordi vi har fået en ekstern vurdering, der sår tvivl om den, kan det så også lade sig gøre på andre områder?
Betyder det, at man vil anerkende, at en regering så kan sige: Jamen det kan godt kan være, at vi får én vurdering fra embedsværket, men vi vælger at gå med den vurdering, vi har fået fra en ekstern part?
Jeg tror det ikke, og jeg ville heller ikke anbefale det.
Men det er jo det, der i virkeligheden også er lidt på spil her
Og det vil sige, at uanset hvilken regering der sidder på magten nu eller i fremtiden, kommer vi til at tage drøftelserne igen omkring det her lovforslag, når jeg kommer til at genfremsætte lovforslaget som det første, når vi kommer ind i den nye samling.
Tak for ordet.