Aleqa Hammond (NQ), 2018-09-06:
Mange tak.
Den årlige forhandling om en finanslov er en tid, hvor der kommer ønsker og krav på bordet, ønsker, der skal balanceres mellem flertallet herinde i salen, interessenter udefra og den til enhver tid siddende regerings mål og ambitioner.
Det er samme proces i Folketinget, som det er i Inatsisartut i Grønland,
men forhandlingen i Danmark adskiller sig, ved at finanslovsudspillet afspejler regeringens politiske prioriteringer for alle statslige jurisdiktioner i alle tre rigsdele.
Det er en tid, hvor jeg genlæser afsnittet om rigsfællesskabet i regeringsgrundlaget og tager en temperaturmåling på, hvor langt regeringen er nået i implementeringen af målsætningerne.
Er der sikret den fornødne prioritering til realiseringen af regeringsgrundlaget?
Er der blevet lyttet til de grønlandske mandater?
Og når regeringsgrundlaget i mål i valgperiodens sidste finanslovsudspil?
Her er min status: I afsnittet om rigsfællesskabet i regeringsgrundlaget står der bl.a.: Regeringen vil arbejde for en standard på danske ansvarsområder på Færøerne og Grønland, som svarer til standarden i Danmark med de særlige fravigelser, der kan begrundes i de færøske og grønlandske forhold.
Lad mig sige det med det samme: Det forelagte finanslovsforslag vil ikke kunne sætte en dansk standard for retsområdet i Grønland.
Det vil kræve langt større investeringer herfra, hvis retsvæsenet i Grønland skal på samme niveau som i resten af kongeriget.
Vi har dertil de grønlandske politifolk, som ikke får den samme løn som deres danske kollegaer trods samme arbejde og samme uddannelse og sidst, men ikke mindst, den samme arbejdsgiver.
Den tid burde være ovre.
Jeg betragter det som en alvorlig nedprioritering af et område, som kan løses politisk.
Sidste år fik Grønland langt om længe en landsforsvarer, som vi alle sammen er rigtig glade for at vi har fået.
Initiativet er godt, og retssikkerheden har fået et ansigtsløft.
I Grønland er vi glade for, at der endelig er forbedringer på vej, hvad angår forsvarernes behov for uddannelse, efteruddannelse og rådgivning – vilkår, der blev anbefalet af Retsvæsenskommissionen tilbage i 2004.
Anbefalingerne pegede på en sikring af retssikkerheden for den anklagede i en sag, altså the principle of equality of arms, således at anklagemyndighed og forsvar i højere grad bør ligestilles.
Der er dog plads til få, men meget væsentlige forbedringer.
Der følger stort set ingen midler med til varetagelse af landsforsvarersembedet.
Budgettet for embedet er på 2 mio. kr., men der er brug for mindst 8 mio. kr. årligt for at efterleve kravene i bekendtgørelsen.
Det betyder, at landsforsvareren ikke kan leve op til bekendtgørelsens retningslinjer for at varetage sit embede.
Kæden er hoppet af et eller andet sted.
Der er blevet etableret en stilling som landsforsvarer, men der er ikke sikret midler til varetagelsen af jobbet.
Jeg håber, at samtlige partier vil støtte op om at sikre, at der findes midler til dette område.
Grønlandsudvalget har i denne sommer været på udvalgsrejse til Ilulissat, Uummannaq og Nuuk.
Under turen fik vi mulighed for bl.a. at møde kommunefogeden i Saattut.
Kommunefogeden er vigtig for bygdesamfundet, da denne person er bygdens lokale embedsmand med politimyndighed – en repræsentant for politiet og retsvæsenet.
14 ud af 60 bygder er uden politiets repræsentant i form af en kommunefoged.
Gennem en årrække er man fra Inatsisartuts, naalakkersuisuts og de grønlandske mandaters side over for den danske regering fremkommet med markante opråb om initiativer til at sikre retssikkerheden i de grønlandske bygder.
Der er simpelt hen 14 bygder, som ikke har en repræsentant for loven.
I det tilfælde, at en kommunefoged må anholde en person, har han ingen bygning eller detention til tilbageholdelsen.
Der er eksempler på, at kommunefogeden har måttet bringe en tilbageholdt person ind i sin egen private stue og fæstne ham til sin radiator med håndjern.
Der er også eksempler på, at kommunefogeden er blevet opsøgt af en person, der vil anmelde en kriminel handling, og hvor mødet finder sted i kommunefogedens eget hjem, alt imens hans egen familie må gå udenfor under afhøringen.
Jobbet som kommunefoged er en deltidsbeskæftigelse og takseres med ca. 6.000 kr. om måneden.
Det er altså kommunefogedens dårlige løn og arbejdsvilkår, der gør det svært at rekruttere nye kommunefogeder.
Uanset om borgerne bor i en by eller i en bygd, skal borgerne kunne henvende sig i en neutral bygning.
Det er grundlæggende for et retssamfund.
Der skal også være plads til ros.
Finansministeren har det seneste år inviteret de nordatlantiske mandater til sættemøder i forbindelse med finanslovsforhandlingerne – et initiativ, som ikke er set tidligere, i hvert fald ikke i nyere tid.
Denne imødekommenhed vil jeg kvittere for.
Der er i finanslovsudspillet afsat 10 mio. kr. i 2019 og 5 mio. kr. årligt frem til 2022 til at styrke kendskabet og fællesskabet på tværs af rigsfællesskabet.
Det er mit håb, at disse midler vil bringe os tættere sammen i rigsfællesskabet og være med til at videreudvikle kulturbåndene mellem alle os tre unikke lande.
Der blev sidste år afsat 10 mio. kr. årligt over 4 år til en pulje til forbedringer på retsområdet i Grønland.
Det er midler, der skal fordeles til de mange ønsker om forbedringer, der er til Grønlands retsvæsen, kriminalforsorgen, politiet og kommunefogederne.
Beløbet på 10 mio. kr. årligt til permanente forbedringer er meget optimistisk.
Men det er trods alt små skridt.
Der er afsat 180 mio. kr. til oprydning af tidligere militærbaser i Grønland.
Det er naturligvis ikke tilstrækkeligt i forhold til en fuldstændig oprydning efter den amerikanske tilstedeværelse, men det er trods alt små skridt i den rigtige retning.
Projekter for at bekæmpe grønlændernes sociale udsathed i Danmark er også blevet tilgodeset i de seneste satspuljeforlig.
Disse midler har en stor betydning for mange grønlandske borgere, som har det svært.
Forud for fremtidige satspuljeforlig vil jeg igen anbefale, at De Grønlandske Huse i Danmark tages med på råd, og at forligsparterne ikke mindst hører deres forslag til konkrete projekter, der kan sikre en bedre indsats for socialt udsatte grønlændere i Danmark.
Helt konkret er der et bredt ønske blandt De Grønlandske Huse om at gøre inklusionsmidlerne til De Grønlandske Huse permanente.
Disse midler er altafgørende for flere forskellige initiativer i De Grønlandske Huse.
Nogle af regeringens skridt på finanslovsområdet i denne valgperiode er store, andre er små skridt, men det er en indikation på, at der bliver lyttet til de grønlandske ønsker.
Det skal regeringen have ros for.
Men vi skal ikke stille os tilfredse – retsområdet i Grønland får ikke med den forelagte finanslov samme standard som i resten af kongeriget.
Herfra skal komme et ønske til finansministeren om, at der lyttes til den feedback, der nu er fremkommet fra medlemmerne fra Grønland.
Jeg ser frem til en konstruktiv dialog og en forhandling, hvor vi kan mødes om nogle løsninger for rigsfællesskabets bedste.