Sólbjørg Jakobsen (LA), 2022-11-29:
Tak for ordet.
Flere penge til de fattige børn er jo en smuk tanke, men jeg køber bare ikke præmissen.
Faktum er, at en enlig mor på kontanthjælp med to børn får 20.600 kr. om måneden efter skat.
Uden det midlertidige børnetilskud vil den samme enlige mor få udbetalt 18.800 kr.
Sidder man stramt i det?
Ja, det gør man.
Skal man prioritere?
Det skal man selvfølgelig.
Men er det fattigdom?
Liberal Alliance har været modstandere af det midlertidige børnetilskud, siden det blev foreslået første gang i 2019, og vi har stemt imod, hver gang det er blevet forlænget.
Det er ikke, fordi vi er onde, eller fordi vi ikke ønsker det bedste for de her børn og de familier, der har mindst, men fordi vi ikke mener, at det bedste at gøre for dem er at give dem flere penge.
Det bedste, vi kan gøre for børn, er at hjælpe deres forældre med at få et arbejde, så børnene kan se, at det er muligt at ændre ens livssituation, ikke ved at staten kommer rendende med en ekstra check, men ved selv at tage ansvar.
Vi mener altid, at det skal kunne betale sig at arbejde, og det skal være en tilskyndelse til at tage et arbejde, og derfor er vi modstandere af at gøre det mere attraktivt at være på kontanthjælp, som man har gjort det ved at indføre det midlertidige børnetilskud.
Ud over at mindske tilskyndelsen til at tage et arbejde vækker det her forslag også retfærdighedsfølelsen.
Den tidligere regering og dens støttepartier har gjort forskellen på at tage et lavtlønsarbejde og at være på kontanthjælp mindre og mindre, bl.a. ved at fjerne kontanthjælpsloftet og ved at indføre det her børnetilskud.
Det er svært at se retfærdigheden i, at en lavtlønnet selvforsørgende skal betale skat af sine hårdt tjente penge, for at passive kontanthjælpsmodtagere skal have flere checks, og at en enlig mor, der sidder bag kassen nede i REMA 1000 hver dag, skal betale for, at den enlige mor på sofaen skal have flere penge.
Så kan jeg heller ikke afholde mig fra at bemærke bureaukratiet.
Satserne på vores overførselsindkomster er allerede reguleret i forskellige kasser og på forskellige niveauer, således at forsørgere, herunder især enlige forsørgere, får en højere sats.
Det samme gør sig gældende for vores boligstøtte, som også giver højere støtte til lavindkomstfamilier, og jeg kan fortsætte til børne- og ungeydelsen, som for enlige suppleres med et børnetilskud, nu også et ekstra børnetilskud, og derudover beregnes økonomisk friplads til børnepasning også efter husstandsindkomst.
Med alle de satser, støtte, tilskud og ekstra tilskud er det faktisk lykkedes os at gøre det næsten lige så svært at regne ud, hvor meget man kan have i indkomst fra staten, som det er for selvstændige at beregne, hvor meget de skal betale i skatter til staten.
Efter endnu en valgkamp, hvor afbureaukratiseringen har været dagsordenen for begge fløje, undrer det mig, at man fortsat planter træer i regeljunglen.
Vi sænker tilskyndelsen til at tage et arbejde, vi mindsker retfærdigheden for dem i arbejde, især de lavtlønnede, og vi øger bureaukratiet.
Sandheden er, at vi ikke ved, om der er nogen børn, der får glæde af det her.
Det går ikke direkte til børnene, det går til forældrene, og det afhænger ene og alene af, om forældrene kan finde ud af at disponere deres penge rigtigt.
Og vi ved jo desværre, at befinder man sig i den her situation, er det typisk ikke mangel på penge, der er årsagen, det er derimod et symptom, og du løser ikke et problem ved at behandle symptomerne, man kan endda risikere at gøre problemet værre.
Når min partiformand og forgænger som beskæftigelsesordfører for Liberal Alliance har talt om åndelig fattigdom, skyldes det jo netop, at vi har indrettet ydelsessystemet på den her måde, hvor man i en iver efter at hjælpe nogle bestemte befolkningsgrupper bare forværrer systemet.
Man umyndiggør borgerne, og man tager deres færdigheder fra dem, så de føler, at de ikke selv kan komme ud af den her situation.
Det er ikke et materielt problem, der kan løses for 1.900 kr. om måneden, det stikker langt dybere, og det her tilskud er med til at gøre problemet værre.
Derfor kommer vi naturligvis også til at stemme imod lovforslaget.