Marie Krarup (DF), 2017-01-31:
Jeg har bedt om ordet igen for lige at udrydde de her misforståelser, der er opstået undervejs, hvor der bliver påstået mærkelige ting, såsom at Venstre tror, at Dansk Folkeparti foreslår, at man nu kun må kæmpe ved grænsen.
Det gør vi ikke.
Det er udelukkende formålet, vi taler om.
Hvis formålet ikke er at forsvare Danmark, skal danske soldater ikke bidrage, men man kan godt forsvare Danmark i Irak – det gør vi lige nu – og vi har også gjort det i Afghanistan.
Derfor er det ikke noget med, at det stopper ved det danske nærområde.
Man er nødt til at definere, hvad Danmarks kerneinteresser er for at kunne sige, hvad det danske forsvar må bruges til.
Og jeg mener, det er en del af samfundskontrakten, at vi bidrager til, at Danmark fastholdes som et suverænt, selvstændigt land.
Det er det, som vores soldater kan blive bedt om at sætte deres liv på spil for.
Det er ikke en del af den normale samfundskontrakt, at man skal ud og forhindre et folkemord i Rwanda eller deltage i at højne kvinders rettigheder i et eller andet fjernt land.
Det er noble formål.
Det ville være smukt og dejligt, hvis man kunne gøre det.
Men virkeligheden er meget ofte sådan, at når man blander sig for at gøre noget godt, bliver det meget værre.
Vejen til Helvede er brolagt med gode hensigter.
Men skal vores soldater dø for gode hensigter?
Jeg er for meget soldatermor til det.
Jeg har haft en søn i krig, og man tænker voldsomt på, hvad det er, de laver, når de er udsendt.
Det kan vi som folketingspolitikere ikke tillade os.
Vi kan ikke tillade os at sende landets soldater – sønner, fædre og døtre og mødre, som det jo også er i dag – ud og sætte deres liv på spil, hvis det ikke er, fordi det er Danmarks eksistens, der er truet.
Jeg mener, at det allerede er sket.
Det synes jeg er ærgerligt.
Jeg vil forhindre, at det sker i fremtiden.
Og for at forhindre det mener jeg, at vi skal ændre formålsparagraffen, sådan som vi har foreslået her i dette beslutningsforslag.
Men jeg vil godt udrydde alle misforståelser om, at det betyder, at vi ikke vil bidrage hundrede procent til NATO.
Selvfølgelig vil vi det.
Og vi vil selvfølgelig også gerne deltage i operationer, der ligger uden for vores nærområde.
Danmark skal have et stærkt forsvar.
Vi skal være rustet til de forskellige trusler, der kan opstå i fremtiden.
Og fordi vi har en udenrigspolitisk analyse lige nu, der siger, at Rusland ikke har en aktiv angrebsplan imod Danmark, betyder det jo ikke, at der ikke kan opstå alle mulige trusler.
Der kan f.eks. opstå en krig ved en fejl, hvor vi pludselig skal kæmpe mod f.eks. Rusland.
Men der kan også opstå andre trusler i Danmarks nærområde eller langt fra Danmark.
Derfor skal Danmark altid have et stærkt forsvar.
Men det er en anden debat, som egentlig ikke hører til det her beslutningsforslag.
For det her beslutningsforslag handler om formålet, og der mener jeg, at man i 1993 med den her nye lovgivning gik uden for den fornuftens samfundskontrakt eller kontrakten med soldatermødrene, som ligger i luften, når man bor i et frit land, nemlig at vi selvfølgelig må bede soldaterne om at sætte deres liv på spil, når de kæmper for Danmarks frihed, men ikke når de kæmper for alle mulige andre sager, som kan være nok så søde, gode og rare.
Det er bare ikke Danmarks sag.