Ole Birk Olesen (LA), 2021-11-11:
Vi behandler her et lovforslag om, at den offentlige sektor skal blive dyrere.
For når der kommer flere ældre og flere børn, som har behov for ting fra den offentlige sektor, så er det her lovforslags svar, at så skal den offentlige sektor blive dyrere.
Der er jo to måder, man kan finde penge på – eller der er to måder, man kan øge den offentlige serviceproduktion på.
Den ene er ved at bruge flere penge på den, men den anden er at øge produktiviteten i den offentlige sektor, sådan at man for de samme penge kan producere mere, og der siger det her lovforslag, at det kan du godt gøre, men at den offentlige sektor stadig væk skal være dyrere.
Hvis der bliver 10 pct. flere, der skal have offentlig service, skal den offentlige service også være 10 pct. dyrere.
Hvad nu, hvis man sagde: Jamen kunne vi gøre den offentlige sektor 10 pct. mere effektiv, kunne man finansiere den øgede velfærd med det.
Man kunne også sige: Jamen okay, vi gør den offentlige sektor 5 pct. dyrere, og så effektiviserer vi 5 pct., og tilsammen giver det, at vi har skaffet 10 pct. mere velfærd, som der er behov for, når der er 10 pct. flere, der har brug for velfærd.
Men det vælger man ikke at gøre.
Man siger, at når der er flere, der skal have service fra den offentlige sektor, så skal der være 10 pct. højere udgifter, hvis det er 10 pct. flere, der skal have service.
Det er underligt, at man har den tilgang til den offentlige sektor.
Den private sektor produktivitetsudvikler hvert eneste år.
Det gælder i såvel industrien som i servicefagene, at man godt kan finde ud af at gøre tingene bedre fra år til år – og selvfølgelig kan man det.
Man kan jo finde på nye produktionsmetoder, nye løsninger og nye måder at organisere arbejdet på, som gør, at man kan producere mere for de samme penge.
Det kan man i den private sektor, og den tilgang bør man også have til den offentlige sektor.
De ting, som den private sektor kan gøre, bør den offentlige sektor også kunne gøre.
Jeg synes, at det er en falliterklæring for regeringen at sige, at man altid bare skal gøre den offentlige sektor dyrere.
Det er jo ikke det, som er i borgernes interesse.
Borgernes interesse er at få en service fra den offentlige sektor, som er tilfredsstillende.
Så hvis regeringen havde et ambitiøst mål, ville den, i stedet for at lave en lov, der siger, at den offentlige sektor altid skal være dyrere, have en lov, der sagde, at den offentlige service ikke må blive ringere eller måske endda skal blive bedre.
Det er det, som borgerne går op i; de går op i, at den offentlige service skal være god nok.
Det er det, man burde lave en lov om, men det kræver selvfølgelig, at man tager ledelsen af den offentlige sektor på sig og siger, at det her er en organisation, og vi er de valgte ledere til at håndtere den her organisation, og vores opgave er at sørge for, at den leverer bedst muligt med de penge, vi putter ind i den, og det ønsker regeringen ikke.
Vi ved jo, at partier som Enhedslisten og SF i det daglige fungerer som postkasser for de offentligt ansattes fagbevægelse.
Altså, man putter et ønske ind til SF og Enhedslisten fra de offentligt ansattes fagbevægelser, og så fremsætter Enhedslisten og SF de forslag i Folketingssalen.
Regeringen ville løbe ind i noget bøvl, hvis den skulle sige til SF og Enhedslisten: Altså, vi har ambitioner om at gøre den offentlige sektor mere produktiv.
, gør vi altså livet surt for jer.
Og regeringen er altså af den karakter, at den læner sig tilbage og siger: Lad nu barnet.
Så vi er så nået herhen, hvor vi har et lovforslag om, at den offentlige sektor skal være dyrere, og det er naturligvis et lovforslag, som vi stemmer imod.