Troels Lund Poulsen (V), 2018-05-17:
Tak for det.
Med beslutningsforslag B 93, som vi skal behandle her i dag, ønsker Alternativet jo at etablere et 2-årigt forsøg med frie a-kasser.
Med forsøget skal de tvungne regler for ledige om ret og pligt erstattes af valgfri tilbud, og dermed kommer ledige til at modtage dagpenge uden modkrav.
Der er et par ting, som jeg synes fortjener at blive diskuteret her i dag.
Lad mig starte med i hvert fald to helt afgørende ting.
Og lad mig starte med det positive først: Jeg er helt enig med Alternativet i, at beskæftigelsesindsatsen i dag drukner i besværlige og ulogiske regler og alt for stive proceskrav.
Til trods for at vi har rigtig, rigtig mange detaljerede krav, har vi jo desværre været vidne til gennem den kortlægning, som Folketingets Beskæftigelsesudvalg selv har set, gennem gentagne spørgsmål og svar fra min side, at der ikke nødvendigvis er nogen sammenhæng mellem et meget bureaukratisk system og så sikkerheden for, at borgeren får den indsats, som borgeren er stillet i udsigt i forhold til lovgivningen.
Det er jo også bl.a. derfor, regeringen har fremlagt et ambitiøst udspil for at lave en gennemgribende forenkling af beskæftigelsesindsatsen og tage et opgør med det her meget snørklede bureaukrati.
De her forhandlinger har været i gang igennem længere tid og er stadig væk i gang, og det er jo stadig væk mit håb og min forventning, at vi kan lande en bred politisk aftale, som kan være med til både at forenkle reglerne, rydde op i bureaukratiet og frigøre ressourcerne i kommunerne til at hjælpe ledige folk i job.
Det er absolut voldsomt tiltrængt.
Ingen tvivl om det.
Og det kræver, som Alternativet jo også anfører, at vi gør noget nyt, prøver nogle andre løsninger.
Deri er jeg faktisk et hundrede procent enig.
Man kan vel fristes til at sige, at det kræver en lidt alternativ tilgang til området.
Det andet, som jeg også gerne vil nævne her i dag, er jeg på ingen måde villig til på den måde at gøre til genstand for en politisk debat, nemlig diskussionen om at slække på rådighedsforpligtelsen.
Ledige skal stå til rådighed for arbejdsmarkedet og leve op til de regler, der stilles.
Det har vi som grundprincip i Danmark – at vi hjælper folk, der er uden for arbejde, med at komme ind på arbejdsmarkedet igen, og hvis man i en periode ikke kan forsørge sig selv, er samfundet med de regler, vi har, villig til at være en fast grund under den enkelte.
Men samfundet kræver så til gengæld, at man står til rådighed for det danske arbejdsmarked, deltager i samtaler og tilbud, der kan hjælpe en tilbage i beskæftigelse.
Det er jo ikke for at gøre noget med ond vilje; det er i respekt for, at alle har bedst af at have et arbejde.
Der er ingen tvivl om, at i en tid, hvor beskæftigelsen er rekordhøj, og hvor vi har slået indtil flere danmarksrekorder og stadig flere virksomheder slås om at rekruttere de almindelige medarbejdere, er det ekstra vigtigt, at vi nu gør vores ypperste for, at ledige også lever op til deres rådighedsforpligtelser og søger job bredt.
Aldrig har der vel været et større behov for, at dem, der i dag ikke er på arbejdsmarkedet, bliver hjulpet ind på arbejdsmarkedet.
Sandheden er også den, som jeg har gentaget i utallige samråd, at det skylder vi os.
Vi skylder at gøre en ekstraordinær indsats.
Det udspil, regeringen har lagt op, til bygger jo på tillid og færre proceskrav.
Det bygger på, at vi vil give kommunerne større frihed til at tilrettelægge lokale og effektive løsninger, hvor den ledige er i centrum.
Men det er også vigtigt, at ledige bliver mødt af krav og regler, der er til at forstå, og som virker rimelige for den enkelte.
Målet skal være en bedre og mere effektiv indsats, som samtidig giver en større tilfredshed over hele linjen, både for den enkelte medarbejder, men for den sags skyld også for den ledige.
Jeg vil også gerne understrege, at forenklingen ikke skal betyde, at ledige skal have en mindre indsats, for det kunne man måske også godt tro og lave den kobling, men det betyder alene, at kommunerne får frihed til at tilrettelægge den indsats, de vurderer er den bedste for den ledige.
Jeg er helt enig med Alternativet i, at flere regler ikke på nogen måder er ensbetydende med, at flere kommer i arbejde, snarere tværtimod, uden at der er forskningsmæssig dokumentation for det.
Men sandheden er jo, at des flere vanskelige proceskrav, man stiller op, des større er risikoen, sandsynligheden også for, at medarbejderne ikke forstår reglerne eller decideret mister den lyst, der er til at være en del af arbejdspladsen.
Jeg er jo optaget af, at man i højere grad stiller medarbejderne fri og tror mere på sine medarbejdere, frem for at detailstyre dem.
Jeg synes også, det er vigtigt at sige, at man jo så heller ikke bare skal lade det være tilfældigt og lade den ledige sejle sin egen sø.
Derfor er det også vigtigt, at vi understøtter de tiltag, som vi ved virker, og det er netop udgangspunktet for vores udspil.
Vi ved f.eks., at samtaler, særlig i starten af ledighedsforløbet, er et de bedste midler til at få ledige i beskæftigelse, og en tidlig og intensiv opfølgning har en positiv beskæftigelseseffekt.
Derfor lægger vi op til et nyt kontaktforløb med tæt kontakt i starten, og efter 6 måneder skal samtalerne afholdes efter behov.
Jeg tror, vi alle kan blive enige om, at vi skal have mindsket bureaukratiet og frigjort ressourcerne til at gøre en indsats for at hjælpe folk ind på arbejdsmarkedet.
Her ophører enigheden med Alternativet så.
Jeg må ærligt tilstå, at jeg undrer mig ret meget over, at Alternativet direkte lægger op til at fjerne kravet om, at ledige skal stå til rådighed for arbejdsmarkedet for at få dagpenge.
Forskning på området viser, at udsigt til aktivering og sanktioner, hvis ledige ikke lever op til deres rådighedsforpligtelse, har en positiv beskæftigelseseffekt.
Søger ledige smalt, betyder det, at de kommer langsommere i beskæftigelse, og at der er virksomheder, som får sværere ved at rekruttere den nødvendige arbejdskraft, og jeg synes altså ikke, at tiden er inde til på nogen måder at slække på det, som vi ved virker.
Det er kun rimeligt, at der bliver stillet krav til den, der i dag ikke er inde på arbejdsmarkedet, hvis man ønsker at modtage dagpenge.
Det er også en del af øvelsen.
Jeg har løbende i min tid som beskæftigelsesminister taget indtil flere initiativer, hvor vi i højere grad nu har rettet op på nogle af de børnesygdomme, der har været, hvilket vi har følt har været nødvendigt for også at give en mere ret og rimelig forståelse af reglerne.
Sammen med relevante interessenter, a-kasser og borgere, skal det kortlægges, om reglerne opleves som for stramme, for indviklede eller for uforståelige, og det vil jo så måske også være med til at give os en inspiration til at finde nogle andre løsninger.
Så hvor bringer det regeringen?
For regeringen er det vigtigt, at vi i første omgang afventer et resultat af de igangværende forhandlinger om beskæftigelsesindsatsen samt foranalysen på dagpengeområdet, inden der igangsættes yderligere politiske tiltag.
Men uanset hvordan det hele ender, holder vi fast i, at ledige dagpengemodtagere skal stå til rådighed og leve op til deres forpligtelser.
Og det er så også derfor, regeringen ikke kan støtte beslutningsforslaget, selv om jeg gerne vil anerkende de grundtanker, der også er en del af det her forslag, nemlig at der er brug for en ny metode for at sikre, at flest mulige mennesker kommer ind og bliver en del af det arbejdende fællesskab.