Søren Gade (V), 2018-05-09:
Tak for det.
Nu har jeg hørt spørgsmålene, og jeg er jo statsrevisor, så det kan give mig anledning til at svare på nogle af de spørgsmål, som hr. Pelle Dragsted har stillet.
Men lad mig først sige, at når jeg som statsrevisor læser det beslutningsforslag, som er fremsat af Præsidiet, er det jo, som jeg ser det, ikke et kontroversielt forslag, for det afspejler den arbejdsform, som Statsrevisorerne uformelt arbejder under i dag, og med det beslutningsforslag, som ligger, bliver de her uformelle arbejdsformer stadfæstet.
Så er der nogle andre sproglige ændringer og præciseringer, som jeg ikke skal komme ind på her.
Det er vigtigt for Statsrevisorerne at stræbe efter det, der hedder konsensus.
Det er det, der gør, at Statsrevisorerne i Danmark måske har en lille smule mere magt eller bevågenhed end i så mange andre lande, hvor man bare deler sig op og støtter den partifarve, som man nu tilhører, uanset hvad der måtte være blevet begået af de pågældende ministre.
Den konsensus, vi stræber efter, stræber vi efter, når vi afgiver beretning, men også når vi beder om en undersøgelse fra Rigsrevisionen.
Jeg har jo ikke været statsrevisor i 100 år.
Jeg har været statsrevisor i 3 år.
Jeg har aldrig i min tid som statsrevisor oplevet, at kollegiet ikke har kunnet tale sig til rette.
Det vil sige, at vi har kunnet udtale os i konsensus.
Jeg har aldrig nogen sinde oplevet, at vi ikke har kunnet tale os til rette og bestille en undersøgelse i konsensus.
Og lad mig så lige gå uden for mit manuskript og tage f.eks. den, som hr. Pelle Dragsted nævner, nemlig DONG-undersøgelsen.
Der er jo ingen tvivl om, at hr. Pelle Dragsteds kollega og vores tidligere kollega herinde, hr. Frank Aaen, talte rigtig meget om det i offentligheden.
Den blev båret ind i Statsrevisorkollegiet af Dansk Folkepartis repræsentant, som er næstformand for Statsrevisorerne.
Og der var enighed blandt Statsrevisorerne om, at den undersøgelse skulle laves.
Så jeg er nødt til at sige, at jeg ikke har oplevet, at vi har sagt til nogen, at de ikke kunne få en undersøgelse.
Det er vigtigt for mig at sige.
Så kan man jo vende det om, som hr. René Gade var inde på.
Nu bliver det jo sagt i papirerne her, at der er en mindretalsbeskyttelse med hensyn til rekvirering af en undersøgelse hos Rigsrevisionen, at man altså ikke kan blive nægtet en undersøgelse.
Hvis to statsrevisorer i forening beder om at få det undersøgt, kan de fire andre ikke sige, at det kan de ikke få.
Man kan sige, at nu bliver det da skrevet ned.
Og til den her idé om, at man før i tiden bare selv bestilte undersøgelser: Jeg har spurgt om det ovre i sekretariatet og har ikke kunnet få et eksempel på, at det var nødvendigt for én at få en undersøgelse alene.
Jeg har ikke oplevet det, vil jeg skynde mig at sige, i de 3 år, jeg har været statsrevisor.
Det er jo en relativt kort tid at skulle konkludere en masse på.
Det er jo sådan, at vores nuværende formand for Statsrevisorerne har været med i 25 år, og han repræsenterer SF.
Jeg har svært ved at forstå, at man skulle tillægge ham og os det motiv, at vi skulle være med til at svække Statsrevisorernes rolle.
Intet er længere væk fra det, som vi egentlig ønsker.
Det her handler jo om et beslutningsforslag, der er med til at fastlægge arbejdsformen.
Om det skulle være kommet før, er jo ikke op til mig at vurdere.
Det er jo Præsidiet, der fremsætter det her beslutningsforslag.
Det er bl.a. med medvirken af Peder Larsen og vores næstformand Henrik Thorup, som jo også har været statsrevisor i rigtig mange år.
Jeg svarer gerne på alle de spørgsmål, men tro mig, jeg ser ikke det her som et angreb på nogen som helst i Statsrevisorkollegiet.
Hvis jeg nu skulle forfølge den tankegang, at det skulle være noget, der skulle være rettet specielt mod Enhedslisten, vil jeg sige, at man kunne have gjort det helt anderledes.
Hvis det virkelig var det, der var formålet, altså at vi skulle forhindre Enhedslisten i at komme ind og få indflydelse, kunne vi jo bare i Præsidiet have bestemt os for, at der kun skulle være fire statsrevisorer.
Det kunne vi bare have bestemt.
Det er vi nok til at kunne gøre.
Det har overhovedet ikke været på tale, for alle mandater er ligeværdige i Folketinget, og Enhedslisten har gjort sig fortjent til at få den plads hos Statsrevisorerne.
Der er ikke en fælles front mod Enhedslistens repræsentant, hvem det nu end måtte blive.
Det her handler alene om, at vi får nedskrevet de uformelle regler, som man har arbejdet efter.
Så jeg synes faktisk, at det er et fornuftigt forslag – og det siger jeg som afgående statsrevisor.
Og jeg skal på vegne af hr. Leif Mikkelsen fra Liberal Alliance hilse og sige, at Liberal Alliance også bakker op om beslutningsforslaget.