Eva Flyvholm (EL), 2019-10-24:
Tak for det.
De seneste par uger har jeg virkelig gået med hjertet oppe i halsen, vil jeg sige, når jeg har fulgt med i nyhederne, og også når jeg har talt med folk, vi kender i de kurdiske områder i Syrien.
For vi har simpelt hen gået og været så bange for, hvad de næste angreb ville blive, som Tyrkiet kom med.
Vi har set, hvordan civile er blevet dræbt, små børn, ældre mennesker.
Vi har set, hvordan både bomber og lejesoldater er væltet ind over de kurdiske områder i det nordøstlige Syrien.
Og de mennesker, som har været vores allernærmeste allierede i kampen mod Islamisk Stat, er altså blevet brutalt overfaldet og dræbt, og nogle af de mennesker, som har været aktive politisk for at sikre et mere frit, inkluderende og demokratisk samfund i de her områder, er også blevet angrebet.
Det er noget, som jeg synes bør berøre os alle sammen rigtig meget, både fordi det er menneskeliv, der er tale om, men også fordi det her helt grundlæggende er et angreb på de muligheder, der er, for at skabe demokrati og frihed i området, og fordi det rent sikkerhedsmæssigt og militært er fuldstændig vanvittigt, at Tyrkiet får lov til at angribe de kurdiske styrker, som faktisk har været vores allermest tætte og effektive allierede i kampen mod Islamisk Stat – de styrker, som har formået at bringe den her terrorbevægelse i knæ i de her områder og fået befriet meget store landområder, og som også har været garant for, at mange flygtninge har kunnet være i sikkerhed i området.
Det, vi kan se der sker lige nu, er jo eksempelvis, at rigtig mange af de kristne fra hele området, både Syrien og Irak, som er flygtninge og har været i sikkerhed i de her områder, nu bliver angrebet og slået ihjel, også af nogle af de her lejesoldater, som kommer ind.
Altså, de har været nogle af de eneste områder, hvor folk har kunnet være i sikkerhed, og det er altså det, der igen er opbrud i.
Og IS får muligheden for at vinde frem igen.
Så jeg synes, at det på alle mulige måder er en sindssyg alvorlig situation, vi står i nu, og som i den grad kræver, at vi skal tage politisk handling.
Det, vi så, var jo, at Trump for nogle uger siden havde en telefonsamtale med Erdogan, og det var åbenbart ikke mere, der skulle til, før han lod amerikanerne fuldstændig abrupt forlade området og overlod kurderne og alle andre mennesker, der var dér, til deres egen skæbne.
For det er muligt at gøre noget, og man kan sige, at det er godt, at der sker nogle ting i forhold til våbeneksportkontrol, men EU sidder jo også på en kæmpestor pengekasse, som man, synes jeg, belejligt kunne smække i for Erdogan, så vi kunne sikre, at den her invasion blev stoppet, og at Tyrkiet ville trække sig tilbage.
Det er virkelig, virkelig vigtigt, at vi insisterer på, at Tyrkiet skal ud, og derfor er jeg også glad for, at vi faktisk har fået lavet et forslag til vedtagelse i dag i Folketinget.
Annette Lind, ordføreren for Socialdemokratiet, vil læse det op lidt senere, men jeg kan sige, at udgangspunktet, som vi kommer til at enes om nu her, er, at Tyrkiet skal trække sig ud; det er, at vi skal have et fuldstændigt eksportstop for våben til Tyrkiet; og det er også, at vi skal have en hjælpepakke til det nordøstlige Syrien.
Det er alt sammen noget, jeg synes er meget vigtigt.
Derudover ligger der et helt klart ansvar, også hos os, synes jeg, i forhold til at presse på for, at vi får nogle skrappere økonomiske sanktioner fra EU.
Der kan vi jo se, at det er henholdsvis Erdogan og Trump, der sidder og taler sammen, eller det er Putin og Erdogan og også Assad, der sidder og snakker sammen, og jeg synes ikke, at vi skal overlade alting til de mennesker i den nuværende situation.
Vi skal faktisk snakke med dem, som er nogle af de gode og ordentlige mennesker, der har brug for beskyttelse her.
Derfor er jeg glad for, at udenrigsministeren vil overveje at tage et møde også med kurderne i den her sammenhæng, men jeg vil være endnu gladere, når vi ser det ske, vil jeg sige.
Så er det i det hele taget afgørende, at vi på alle mulige områder spiller ind i den kommende tid for at se, hvordan vi kan få lagt maksimalt pres på Tyrkiet for at få stoppet de her bomber, før de igen begynder at regne ned over folk.
For jeg vil sige, at de mennesker, de mænd, kvinder og børn, som bor i de her områder, altså er nogle folk, som har fortjent så meget bedre end at blive knust i sådan et angreb, og som har fortjent så meget bedre end at stå efterladt alene tilbage i sådan et storpolitisk magtspil, som i øvrigt også går fuldstændig galt, hvis ikke vi gør noget nu.
Så jeg håber virkelig, at vi kan gøre de ting, der skal til for at få bragt den her situation ind på en bedre kurs.
Det er helt afgørende for os alle sammen.
Det er stadig væk ikke vores holdning, at vi f.eks. skal afskaffe forsvarsforbeholdet fra dansk side, eller at vi skal have en regulær EU-hær, men det er heller ikke den løsning, vi står over for lige nu.
Det vil ikke være en løsning i den konkrete situation.
Jeg synes, vi skal bruge alle de kanaler, vi kan, for at presse på, og det betyder også, at jeg synes, det er meget vigtigt, at man diskuterer det her i en europæisk sammenhæng.
Det er også fint, hvis man kan se på at samle europæiske lande, der gerne vil være med til noget her.
Det er meget, meget indlysende, men jeg tror, vi er nødt til at forholde os til virkeligheden: at både i FN, og hvis det var en EU-operation, er det svært at komme uden om Rusland.
Vi kan jo heller ikke se et Tyskland, der kommer til at stille med soldater dernede på jorden, når Rusland siger nej, vel?
Det kommer vi til at skulle presse på for, og det er derfor, man også skal indtænke de økonomiske sanktioner og i øvrigt gøre alt det, man kan, for at presse på.
Så jeg synes, vi skal snakke om, hvad der er af muligheder, og hvad der præsenterer sig.
Vi skal hele tiden følge med i, hvad vi kan gøre.
Helt klart, det er rigtig, rigtig vigtigt, at vi gør, hvad vi kan for at presse på i EU.
Noget af det, som jeg mener man kan gøre, er jo at indføre nogle skærpede økonomiske sanktioner.
Altså, EU giver ekstremt meget økonomisk støtte til Tyrkiet.
Hvis man stiller dem i udsigt, at der vil kassen blive lukket, så vil det have en effekt.
Tyrkiet er i gang med at forhandle om optagelse i EU.
Det er noget af det, jeg opfatter som det allermest effektive, som vi kan og bør gøre.
Ja, det kan jeg godt.
Dér, hvor vi er lige nu, er det helt åbenlyst, at vi ikke har en EU-hær.
Det er jeg glad for at vi ikke har, men altså, det vil også altid være – hvis der skulle indsættes en eller anden form for fredsbevarende styrker, hvad enten det var et europæisk initiativ, eller at det, som vi foretrækker det, var et FN-initiativ – noget, de enkelte lande skal tage stilling til; hvem der gerne vil bidrage til det.
Og det er derfor, at jeg kalder det europæisk, for vi kan ikke vide, hvilke lande der vil have lyst til at bidrage til det nu, og det vil jo så blive en samling af de lande, der gerne vil det.
Så det er sådan set bare, fordi jeg forholder mig til, hvordan billedet ser ud.
Hvis du spørger, om jeg synes, der kunne være mening i at, Danmark på den ene eller den anden måde bidrager, så har vi jo bl.a. set sådan umiddelbart positivt på spørgsmålet om, om man kunne udsende sådan et kirurghold, til de kurdiske områder i Syrien.
Men det bliver jo desværre ikke aktuelt nu, fordi amerikanerne har trukket sig, og fordi kurderne, som skulle være vores allierede, bliver angrebet på fuldstændig brutal vis.