Kaare Dybvad Bek (S), 2024-12-19:
Tak for det, og tak til ordførerne for debatten også her ved tredjebehandlingen.
Jeg har en ven, som er tysk statsborger.
Han har boet her i Danmark i flere årtier, taler flydende dansk og har tre børn med en kvinde fra Tølløse.
Han har et job som it-kandidat og har været i en række internationale virksomheder.
Han har aldrig begået noget kriminelt, hverken i Tyskland eller i Danmark.
Han er stadig katolik.
Han holder stadig med Tyskland i fodbold, men det prøver vi selvfølgelig at vænne ham af med.
Han skal bestå indfødsretsprøven, hvad cirka halvdelen af dem, der tager prøven, ikke gør.
Han bliver tjekket fire gange i Kriminalregisteret, inden han kan få sit statsborgerskab – mindst fire gange.
Han bliver tjekket af Politiets Efterretningstjeneste, og Rigspolitiet efterser internationale registre for at se, om han har begået kriminalitet.
Han skal to gange i forløbet skrive under på, at han vil overholde grundloven og overholde danske værdier.
Han skal indsende dokumentation for sine danskkompetencer og for beskæftigelse i 42 ud af de sidste 48 måneder.
Han skal møde op på rådhuset til sidst og trykke borgmesteren i hånden, før han får statsborgerskabet.
Og hvis man undervejs kører 52 km/t på Amagerbrogade og bliver taget i det af politiet, vil man få en karensperiode på 4½ år – altså skal man vente 4½ år for at ansøge.
Jeg fortæller den her historie af to årsager, for det er ikke en enkelthistorie om, hvem der søger statsborgerskab.
Den ene grund til, jeg fortæller den, er, at det bliver udlagt i salen i dag, som om det at få statsborgerskab er noget, man kan trække i en automat.
Det er det ikke.
Der er en lang proces, der går forud, hvor rigtig mange mennesker falder fra, ikke har de kompetencer og den viden om Danmark eller den dansksproglige kompetence, som det kræver at kunne få et statsborgerskab.
Hvis man tager alene indfødsretsprøven, var det 60 pct. af dem, som har baggrund i Mellemøsten og Nordafrika, som dumpede sidste gang, mens det kun var 20 pct. af dem, som havde europæisk baggrund.
Så fortællingen om, at det at få statsborgerskab er noget, man gør over natten uden nogen krav, er jeg ikke enig i.
Den anden grund til det er, at min ven vil være den typiske person på det her lovforslag.
Hvis vi tager det, vi behandler i dag, så er der 136 tyske statsborgere.
Det er med længde den største nationalitetsgruppe på det her lovforslag.
De britiske statsborgere er den næststørste gruppe, og europæerne fylder rigtig meget på lovforslaget, hvorimod dem, som kommer fra Mellemøsten og Nordafrika, fylder rigtig lidt.
Hvis man ser på sidste års statsborgerskabstildelinger, var det under hver femte, som havde baggrund i et land i Mellemøsten eller Nordafrika
Hvis man ser på 2015 og 2016 – der, hvor mange af de partier og politikere, som nu kritiserer regeringen, havde magten og havde flertallet – var det en meget større andel.
Over halvdelen af dem, som fik statsborgerskab, havde baggrund i Nordafrika eller i Mellemøsten.
Og hvis man går tilbage til dengang, hvor Dansk Folkeparti sammen med resten af Folketinget stemte for titusindvis af statsborgerskaber tilbage i starten af 00'erne, var det en endnu højere andel.
Hvis man eksempelvis læser de første 500 navne på det lovforslag, som blev fremsat den 22. oktober 2003, så kan man forvisse sig om, at det er langt over 80 pct. af dem, der står på listen, og som fik statsborgerskab med Dansk Folkepartis stemmer, som havde baggrund i muslimske lande.
Sådan er det ikke længere, fordi vi har strammet op, fordi vi har styr på, hvem der får statsborgerskab i Danmark, og nu går vi så over til at diskutere enkeltpersoner, når vi diskuterer indfødsret.
Vi diskuterer piraten Lucky Francis med et ben.
Kan han mon få statsborgerskab?
Flere gange er det blevet rejst, om Anders Breivik mon kan få et statsborgerskab i Danmark, og nu har vi så spørgsmålet, om to ansøgere, som har skrevet, medgivet, ekstreme ting på Facebook, kan få statsborgerskab.
Men grunden til, at hvis diskuterer det, er jo kun, fordi der er styr på det andet.
Når vi ikke længere har tusindvis af statsborgere fra arabiske lande, som søger statsborgerskab her i Danmark, så begynder vi i stedet at diskutere, om Anders Breivik mon kan få statsborgerskab, selv om det er helt hypotetisk.
Og når vi ikke længere har tusindvis af piger, som bliver tvangsgift og familiesammenført med mænd fra deres hjemland, så begynder vi at diskutere et par enkelte personer, som har skrevet tossede ting på Facebook.