Jette Gottlieb (EL), 2023-11-03:
Det begynder at ligne en hel del vink med en vognstang.
Igen får vi et bunkeforslag, igen en uforsvarlig lovbehandling, hvor der foreslås ændringer i 12 forskellige lovkomplekser, hvilket kunne være forsvarligt, hvis det omhandlede sammenhængende problemstillinger; det gør det imidlertid ikke.
Der er tale om – ved en hurtig optælling – 27 forskellige forslag plus 4, der kommer oven i de aftaler, der i forvejen ligger.
Nogle af dem har dog en vis substantiel sammenhæng, så det kan vi jo leve med, men der er i hvert fald også to forskellige forligskredse, og det vender jeg tilbage til.
Enhedslisten ser flere bekymrende elementer i forslaget til en ny planlov.
Nogle af elementerne blev allerede indført i den eksisterende planlov fra 2017, og det var grunden til, at Enhedslisten ikke støttede ændringerne dengang.
Med revisionen, der fremsættes med L 62, fastholder man for det første muligheden for at udlægge arealer til detailhandel.
Og specielt udvalgsvarer er jo vigtige uden for bymidterne i de mindre og mellemstore byer.
Man kunne kalde det storcentre eller noget.
Den mulighed blev indført dengang i 2017, selv om vi ved, at sådan nogle udlæg, som kommunerne i øvrigt benytter sig flittigt af, får flere til at tage bilen på indkøb, fører til mere trafik og udtømmer butikslivet i de eksisterende bymidter.
L 62 pålægger ganske vist kommunerne at lave en strategisk planlægning for sine bymidter, men mage til selvmodsigende hensigter skal man da lede længe efter.
Man fjerner jo ikke det element i loven, som måske er den vigtigste årsag til, at bymidterne udtyndes.
For det andet fastholdes adgang til at etablere virksomheder, kontorer, butikker og boliger i landzonerne.
Resultatet er igen en mere spredt bebyggelse, mere biltrafik og et større CO 2 -udslip.
Det er ikke lige det, landet og klimaet har brug for i den nuværende situation.
Det er skuffende, at denne såkaldte opfølgning på evaluering af planloven ikke får rullet disse elementer af loven tilbage.
For det tredje, og det er så noget nyt, afskaffes landsplanredegørelsen, altså den forpligtelse, som regeringen i den gældende planlov har til at fremlægge en politisk udmelding om den fremtidige fysiske og funktionelle udvikling i landet.
Og det er, selv om en ret lang række høringssvar fra så forskellige aktører som erhvervsorganisationer, grønne foreninger, kommuner og fagfolk – alle mulige – anbefaler, at landsplanredegørelsen bevares.
Når den alligevel foreslås afskaffet, er det, fordi partierne bag opfølgningsaftalen er blevet enige om det.
Altså, hvorfor?
Fordi vi er blevet enige om det.
Der gives ikke nogen yderligere begrundelse.
Det samme gælder Agenda 21.
Landsplanredegørelsen har indtil nu været den mulighed, politikerne og offentligheden har haft, til at forholde sig til fremtidens regionale strukturer i forholdet mellem by og land – styrkelsen af et Danmark, der hænger sammen, eller et Danmark i bedre balance, som det jo hedder.
Jeg vil opfordre partierne bag aftalen til at revidere deres beslutning, også i lyset af høringssvarene.
Jeg vil opfordre ministeren til at tilkendegive, om hun er parat til at tage initiativ til sådan en ændring.
Ud over det nævnte er der flere problematiske elementer i lovforslaget, f.eks. at der åbnes for nye aktiviteter inden for strandbeskyttelseslinjen.
Det vidner måske ikke om den mest rettidige omhu, når man tænker på de seneste ugers begivenheder langs vores kyster.
Desuden vil man give kommunerne adgang til at overføre landsbyer fra landzone til byzone, hvilket giver en risiko for flere byfunktioner på landet, mere spredt bebyggelse og vækst i trafikken.
Det sidste, jeg kan nå at trække frem af lovforslaget, er, at lovforslaget afskaffer forskellige former for klageadgang.
Hvis man ønsker en forenkling, kunne man forkorte klagefristerne og ikke mindst klagebehandlingstiden.
Men ved at afskaffe klageadgangen afskaffer man den folkelige deltagelse i udformningen af vores lands regionale struktur.
Allerede disse ting gør, at vi ikke kan støtte lovforslaget.
Men det sidste hjørne af det fremsatte lovforslag udmønter en del af den aftale om bygge- og boligpolitiske indsatser, som vi selv er med i.
Den står vi selvfølgelig ved, men vi ønsker, at L 62 i det mindste bliver opdelt af respekt for de to forskellige forligskredsaftaler, således at vi kan stemme for den del af forslaget.
Hvis tiden rækker – og det er så specielt rettet til Præsidiet – vil jeg sige, at det er en helt upassende lovbehandling, der finder sted, når man fremsætter et lovforslag om torsdagen for derefter at sætte det til første behandling den følgende fredag efter en uge, hvor der har været mødefri på grund af session i Nordisk Råd.
Sådan kan man ikke fungere.