runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Kirsten Normann Andersen (SF), 2018-05-24:
Jeg vil bare takke for, at ministeren sådan bringer os hele vejen rundt til både overenskomstforhandlinger, nedlæggelse af Moderniseringsstyrelsen, som der jo sådan set ikke er nogen, der har nævnt i den her debat.
Det er rigtigt, at SF har nævnt det tidligere, men ikke i den her debat.
Der tænker jeg i og for sig bare, om ministeren vil prøve at forholde sig til nogle af de ting, som er blevet bragt op undervejs.
Jeg tror nok, ministeren selv sagde, at Moderniseringsstyrelsen er blevet prygelknabe, og det er da bekymrende.
Hvis tilliden til Moderniseringsstyrelsen ikke er intakt, får det da konsekvenser for de muligheder, vi har for at udøve god personalepolitik, uden at diskutere, hvor ansvaret er placeret.
Og det er jo det, som forslaget til vedtagelse her kommer til at handle om, altså at der har været en række udmeldinger, der har bidraget til en øget mistillid hos de offentligt ansatte.
Anerkender ministeren ikke, at det er tilfældet, at de offentligt ansatte simpelt hen en gang imellem er i tvivl om, hvad hensigten med det, der foregår, er – om det er overenskomster, eller om det er alt muligt andet?
Kirsten Normann Andersen (SF), 2018-05-24:
Vi siger her, at det er den politiske forvaltning, vi gerne vil diskutere.
Anerkender ministeren ikke, at tillid er en grundlæggende forudsætning for, at man faktisk kan sikre et godt arbejdsmiljø i fremtiden?
Har tillid ikke også været nøgleordet i hele den her debat undervejs?
Pernille Schnoor (ALT), 2018-05-24:
Nu var vi jo i Japan på en studietur, som flere har nævnt her.
I Danmark har strukturerne jo også ændret sig.
Det kan være, der slet ikke bor noget familie i nærheden.
Man kan jo sagtens sige, at ansvar og initiativ skal tilbage, men hvad hvis folk ikke vil tage det ansvar?
Hvad hvis folk vil leve på en anden måde?
Så må vi vel hjælpe politisk, så de ældre ikke sidder tilbage ladt i stikken, helt alene.
Kirsten Normann Andersen (SF), 2018-05-24:
Det er fuldstændig rigtigt, uden at vi behøvede, men det var godt nok på et hængende hår, tænker jeg.
Jeg respekterer også den danske model.
Jeg synes, at det er de mest kritiske forhandlinger, vi har haft længe, og at de netop var præget af, om vi kunne regne med hinanden, altså tilliden så ud til at have haft det rigtig, rigtig skidt.
Så jeg vil bare spørge ordføreren, fordi det er rigtigt, jeg glemte at stille spørgsmålet sidst: Er ordføreren ikke enig i, at de ansattes tillid til os, når vi træffer beslutninger også i Folketinget, er rasende vigtig for, hvordan man også håndterer en travl hverdag?
Martin Geertsen (V), 2018-05-24:
Jeg hørte ikke noget spørgsmål, men jeg vil alligevel kommentere det, som spørgeren sagde noget om.
Jeg respekterer jo den danske model, og det vil sige, at på arbejdsmarkedet klarer man mange af de her spørgsmål omkring løn- og arbejdsvilkår.
Jeg kan ikke lade være med måske at drille en lillebitte smule, fordi da spørgerens parti sad i regering, var vi jo ude i at skulle gribe ind i en konflikt på arbejdsmarkedet, og det synes jeg – selv om jeg selv på daværende tidspunkt var med til at trykke på den samme knap som spørgerens partifæller – var en skidt situation at ende i, og jeg ser jo allerhelst, at man respekterer den danske model.
Det gælder både på det private arbejdsmarked, og det gælder også på det offentlige arbejdsmarked.
Vi har lige fået nogle overenskomster i hus, uden at man fra Folketingssalen behøvede at gribe ind i de forhold.
May-Britt Kattrup (LA), 2018-05-24:
Jamen jeg er fuldstændig enig.
Kirsten Normann Andersen (SF), 2018-05-24:
Tak for det, formand.
Vil man gerne vil leve længe, må man finde sig i at blive meget gammel, og heldigvis har mange ældre også en god og lang alderdom, hvor nye interesser kan afprøves, og hvor nye venskaber opstår, men det er ikke altid så fedt at blive meget gammel.
Når lægegerningen ofte sammenfattes i tre ord, helbrede, lindre og trøste, er det netop et udtryk for, at vi ikke kan helbrede alt, men at vi kan og skal lindre og trøste.
Men det forudsætter et sundhedsvæsen, hvor der også tid til den del af indsatsen.
I et sundhedsvæsen, hvor antallet af faste medarbejdere end ikke rækker til de mest livsnødvendige opgaver, er det ikke muligt at tage sig tid til den dybe samtale om, hvordan man afhjælper tab af funktioner og muligheder for støtte og hjælp til håndtering af kriser og til nyorientering mod et anderledes liv end det, man måske havde regnet med.
Det gælder i høj grad også den kommunale ældrepleje, hvor tid, relationer og indflydelse på eget liv spiller en afgørende rolle for den mentale sundhed og for den borger, som mister egne ressourcer til at tage vare på sig selv.
At kunne generobre et liv på egne præmisser trods svækkelse og sygdom er afgørende for en værdig alderdom.
Det handler om, hvad det er for en hjælp, vi som samfund tilbyder, men først og fremmest også om at have tiden til indsatsen.
Det forudsætter eksempelvis, at kommunerne kompenseres for, at flere og flere ældre får brug for hjælp.
Det handler også om at anerkende, at kontinuitet er en forudsætning for kvalitet, og at vi derfor reelt arbejder for, at ældre med behov for hjælp kan få deres egen hjælper.
Det er svært at miste en nærtstående.
Flere kommuner tager selv initiativ til at besøge borgere, som for nylig har mistet en ægtefælle eller en livsledsager, og det giver mening.
Ofte er et enkelt besøg nok, fordi det kan konstateres, at borgerens eget netværk kan afhjælpe krisen og nyorienteringsfasen, men for den borger, som ikke har noget netværk, kan det give mening med opfølgende besøg og støtte til etablering af et nyt netværk.
Det samme gør sig gældende for ensomme borgere, som til gengæld kan være svære at opspore for kommunen, hvis borgeren ikke modtager ydelser fra kommunen.
Men måske er den praktiserende læge her en person, som kunne spille en mere aktiv rolle, hvis lægen vel at mærke kan henvise til reelle tilbud i kommunalt regi.
Endelig tror jeg, at det er vigtigt at tage et sidste element med i overvejelserne om, hvordan vi forbedrer ældres mentale sundhed, for flere og flere ældre oplever at leve i regulær fattigdom, og netop fattigdom kan være den egentlige barriere, når det gælder at skabe sig et større netværk, vedblive med at arbejde med en bestemt hobby osv.
Derfor tænker jeg også, at eksempelvis Ældre Sagens og Danske Seniorers fokus på netop fattigdom blandt ældre bør være et tema, som vi skal vise opmærksomhed.
SF's støtter i øvrigt forslaget til vedtagelse oplæst af den socialdemokratiske ordfører.
Thyra Frank (LA), 2018-05-24:
Jeg synes, at vi har haft en god drøftelse af ældres mentale sundhed.
Vi har både drøftet de udfordringer, der er, og de konkrete initiativer, der er i iværksat for at forbedre ældres mentale sundhed.
Som jeg sagde i min indledende tale, er ældres mentale sundhed en problemstilling, som jeg tager meget alvorligt.
Det er også derfor, at regeringen i de seneste år har været med til at tage initiativer til en række indsatser, der styrker ældres mentale sundhed.
Det er bl.a. sket med demenshandlingsplanen, de forebyggende hjemmebesøg, værdighedspolitikkerne og forskellige satspuljeinitiativer, som eksempelvis puljen til ældre ramt af sorg og livsfortrydelse, initiativer, der ligesom Sundhedsstyrelsens nylig opdateret forebyggelsespakke om mental sundhed skal styrke kommunernes indsats.
Det er alt sammen vigtige tiltag, og jeg kan sige, at ældres mentale sundhed også fremadrettet vil være et prioriteret område for regeringen og for mig som ældreminister.
Tak for ordet.
Pernille Schnoor (ALT), 2018-05-24:
Først og fremmest vil jeg sige tak til ministeren og tak til ordførerne for den rigtig gode og konstruktive debat, vi har haft i dag, om ældres mentale sundhed og trivsel.
Når man hører, hvor meget vi egentlig gør, og hvor mange positive forslag der egentlig er her fra ordførerne i salen og fra ministeren, så kan man jo godt undre sig over, at der stadig væk er så mange ældre, der ikke trives.
Så det er det, jeg står lidt tænker efter vores debat her: at vi jo alle sammen er enige om, at vi skal gøre noget.
Og vi gør også noget, vi har sat mange initiativer i gang.
Som både ministeren har nævnt, og som flere ordførere har nævnt, har vi jo sat et initiativ i gang om hjemlighed på plejehjem og et initiativ, som jeg også var meget glad for kom til at være en del af satspuljen, nemlig det her med sorg og livsfortrydelse.
Vi har sat mange forskellige gode initiativer i gang, men alligevel er der desværre alt for mange ældre, der ikke trives.
Selvfølgelig kan vi ikke lave noget om over natten – der går et stykke tid –
men der er noget, der siger mig, at det er nogle store strukturelle omvæltninger, vi ser i vores samfund, som gør, at der sidder ældre ensomme tilbage.
Som jeg var inde på før, kan det også have noget at gøre med, at vi har tænkt, at alle ældre skal bo i seniorboliger, så man kun holder sig sammen med nogle i den samme aldersgruppe, og det er ikke sikkert, at det er det optimale, ikke for alle i hvert fald.
På den måde tror jeg vi skal have kigget på rigtig mange ting: generationshuse og det, vi så i Japan, hvor det er i hele små bydele, man gør brug af ældre, som har mere energi i sig, f.eks. på arbejdspladser, der har med børn at gøre.
Så tror jeg også, at vi skal have rigtig meget fokus på ordet omsorg, for omsorg er jo et af de mest grundlæggende træk for os som mennesker; det er jo, at vi drager omsorg for andre, og det tror jeg nogle gange er røget lidt bagest i sygeplejen.
Jeg hører også nogle sygeplejersker sige, at for sygeplejersker og for sygeplejen er omsorg faktisk meget centralt, og hvis der ikke er tid til den del, eller hvis der ikke bliver fokuseret på det, har vi jo også et problem.
Så jeg tror også, at vi skal have fokus på omsorg.
Så jeg tror, at min konklusion på den her rigtig fine debat i dag – ligesom i det forslag, vi havde lige inden, som faktisk handlede om unges trivsel, og hvor forslaget var, at der skulle laves en trivselskommission – er, at det ville være rigtig godt, hvis vi også på ældreområdet fik lavet en trivselskommission, der fik kigget på at bruge alle de data, vi har, og samlet dem, og at vi også så på, hvilke anbefalinger vi har til, hvilke institutionelle strukturer og samfundsmæssige strukturer der kan ændres, så trivslen hos ældre bliver øget.
Så jeg vil afslutte med det og sige tak for en rigtig god debat.
Og jeg glæder mig til at arbejde sammen med både ministeren og de andre ordførere om at finde nogle tiltag i forhold til ældres trivsel.
Kirsten Normann Andersen (SF), 2018-05-24:
Tak for det.
Nu har vi haft en drøftelse af børns trivsel.
Vi har lige drøftet ældres trivsel, og nu skal vi så blive i sporet og tale om de offentligt ansattes trivsel.
For der er faktisk kun én ting, der er værre end et belastet fysisk og psykisk arbejdsmiljø, og det er, at man ikke oplever, at de ansvarlige tager problemet alvorligt.
I mange forskellige versioner har vi lyttet til de ansattes kritik af arbejdsforhold, normeringer, manglende prioriteringer af nødvendige ressourcer og senest i form af en undersøgelse fra FTF, hvor 22 pct. af FTF's medlemmer fortæller, at de i en eller anden form føler sig stressede hele tiden eller ofte.
Det kan næppe have undgået nogens opmærksomhed, at de seneste overenskomstforhandlinger også var præget af meget ringe tillid og en opfattelse af, at der nok var en skjult dagsorden.
Det giver derfor rigtig god mening med en debat om trivsel og godt arbejde, og derfor har vi lavet en forespørgsel, som hedder: Hvad kan ministeren oplyse om planerne for udvikling af den statslige sektors personalepolitik, herunder om, hvordan arbejdsmiljøet kan forbedres, stressniveauet kan nedbringes og der kan skabes mere tillidsfulde relationer?
Kirsten Normann Andersen (SF), 2018-05-24:
Tak for det, og også tak til ministeren for besvarelsen af forespørgslen.
Jeg er sådan set enig med ministeren i, at effektivisering og styring og ledelse og sammenhæng er temaer, som optager regeringen, og som regeringen også arbejder med.
Men forespørgselsdebatten handler netop om personalepolitik, fordi det også er vigtigt at fokusere på de offentligt ansattes tillid til den offentlige sektor, til os, til regeringen.
»Sophie Løhde vil stoppe lønfest«, sådan lød en overskrift tilbage i december midt i de offentligt ansattes overenskomstforhandlinger.
Selv om jeg godt ved, at ministeren ikke selv skriver rubrikken, så fulgte meldingen alligevel i kølvandet på meldinger til de statsansatte om, at kutymer for fridage og frokostpauser skulle opsiges.
I forvejen var landets folkeskolelærere stadig væk mismodige over lov 409, som havde erstattet deres tidligere arbejdstidsregler.
Lærerne følte sig krænkede over, at de mistede arbejdstidsregler skulle finansiere en ny folkeskolereform, skønt velfærdsforbedringer normalt er noget, vi alle sammen finansierer i fællesskabet.
Netop det signal har vel også smittet af på temperaturen i forhandlingerne.
Det var næsten deja-vu, da det blev klart, at statens chefforhandler var i besiddelse af en kontrakt, som ville resultere i en meget stor lønbonus, såfremt chefen kunne komme med et oplæg til overenskomstforhandlinger, som ikke ville belaste de offentlige budgetter.
Der er eksempelvis stadig væk ingen konkrete initiativer på vej, skønt overenskomstforhandlingerne jo også beviste, at de ansatte på sygehusene og i ældreplejen og på handicapinstitutionerne ikke kunne oprette nødberedskaber i forbindelse med en eventuel strejke, fordi der ikke var fastansat personale nok.
Der kan være gode grunde til at tage statslige økonomiske hensyn til forvaltningen af den offentlige sektor, men når vi efterlader de ansatte i den offentlige sektor med et indtryk af, at det er deres løn- og arbejdsforhold, der skal finansiere Folketingets beslutninger om skattelettelser, velfærdsforbedringer og meget andet, så er vi set med SF's øjne også forpligtet til at forholde os til det.
I SF er vi sådan set klar til at gå hele vejen, og havde vi magt, som vi har agt, ville vi kort og godt flytte styrelsen for personaleforhold langt væk fra Finansministeriet.
Det har vi ikke.
Men vi har ret til at forlange, at regeringen tager de ansattes åbenlyse og måske berettigede mistillid ganske alvorligt, og at regeringen sætter maksimalt ind på at forbedre arbejdsforholdene for de ansatte.
Det skal vi, fordi det giver mening for de ansattes trivsel, men også, fordi et godt arbejdsmiljø er værdifuldt for samfundet og for borgerne.
Jeg vil på vegne af Socialdemokratiet, Enhedslisten, Det Radikale Venstre, Alternativet og SF oplæse følgende:
Derfor opfordrer Folketinget statsministeren til at fremme den personalepolitiske indsats med henblik på en styrkelse af arbejdsmiljøet og en styrkelse af arbejdsglæde og tillid.«
Kirsten Normann Andersen (SF), 2018-05-24:
Jeg tror nok, at jeg har prøvet at sige, at det næstværste efter et belastet arbejdsmiljø er, hvis man oplever, at man ikke kan regne med, at der bliver lyttet til de problemer, som man rent faktisk har.
Jeg mener faktisk, at det er en del af et psykisk belastet arbejdsmiljø, at man også kigger på tillidsforholdene og relationerne.
Jeg tror ikke, at de ansatte i den offentlige sektor sidder på ørerne, når det er sådan, at vi drøfter indretningen af den offentlige sektor, og slet ikke, når regeringen gør det.
Effektiviseringer er for længst blevet oversat til besparelser, og at vi skal nedbringe sygefraværet, er for længst blevet oversat til direkte besparelser, medmindre man rent faktisk har gjort det, inden man høster gevinsten.
Men det er jo lige præcis, fordi ting ikke foregår på den måde, at man får den her manglende tillid tilbage, så forespørgslen handler også om at få en debat om, hvordan vi kan skabe et tillidsfuldt forhold igen, hvor man ikke tror, at dem, der sidder på pengemagten, rent faktisk også opererer med at spare på de ansattes arbejdsmiljø eller de ansattes løn for den sags skyld i et og samme træk.
Dennis Flydtkjær (DF), 2018-05-24:
Ja, det gør det.
Det er jo bl.a. derfor, vi igennem mange år har haft den samme økonomiske politik, nemlig at der skal være plads til en vækst i den offentlige sektor, hvor andre partier har været på et lavere niveau, og nogle har villet, at vi skulle have minusvækst.
Vi siger, at det selvfølgelig skal være sådan, at man kan håndtere, at der f.eks. kommer flere ældre.
Det er jo positivt, at vi lever længere, men der skal også være nogle, som så kan tage hånd om det, når man har brug for det.
Når man kan forske i og helbrede mange flere ting, hvilket jo også er positivt, er der også brug for nogle flere læger og sygeplejersker.
Det er netop derfor, vi rent økonomisk synes, at vi skal have plads til, at man kan dække det, der kaldes det demografiske træk.
Altså, der skal flere penge ud i den offentlige sektor, for at vi kan løse de ting, som spørgeren netop spørger ind til.
Det spiller naturligvis en rolle.
Også bare for at kommentere på det første, der blev sagt, vil jeg sige, at det selvfølgelig ikke alene er det, man ikke når, men at det også er det, man bare ikke når på en tilfredsstillende måde.
Altså, har man rigtig mange ældre, man skal nå at besøg som hjemmehjælper i løbet af en dag, så kan det være frustrerende og stressende, fordi man ikke føler, at man er der nok for de mennesker, og at man måske ikke lige har det minut ekstra, hvor man lige kan sørge for at give dem et ordentligt bad i stedet for en hurtig vask – bare for at nævne et groft eksempel.
Så jo, ressourcer betyder selvfølgelig også noget.
Det var bl.a. også derfor, vi var med til at afskaffe det her 2-procentsbesparelseskrav, der havde været i rigtig, rigtig mange år i sundhedssektoren.
Vi kunne se, at det nok var gået for langt; at man var kørt for langt ud ad en tangent, hvor sygeplejerskerne og andet personale på sygehusene simpelt hen var kommet i en situation, hvor de skulle løbe for stærkt, for at sige det, som det var.
Så jo, ressourcer betyder selvfølgelig også noget i sammenhæng med mange andre parametre.
Men det er klart, at hvis der er flere hænder til at løse en opgave, er der ikke den samme frustration over, at man ikke får gjort tingene godt nok og derfor bliver stresset over de ting, man så ikke når på en tilfredsstillende måde.
Kirsten Normann Andersen (SF), 2018-05-24:
Tak for det, og tak for ordførerens tale i den her forespørgselsdebat.
Jeg tænker, at det er godt, at vi i hvert fald indtil videre alle sammen er enige om, at et godt arbejdsmiljø er vigtigt.
Så kan vi i hvert fald vinge det af, tænker jeg.
Jeg er sådan set også enig med ordføreren i, at stress i virkeligheden nok er ved at blive en folkesygdom.
Men jeg er i hvert fald enig så langt, at det er stressende, hvis det er sådan, at man ikke når at besvare kaldet fra borgeren, der trænger til at komme på toilettet, eller man ikke får svaret på det spørgsmål, som barnet syntes var vigtigt at få stillet.
Det er naturligvis en medvirkende faktor, men jeg tror også, at stigende krav og kontrolfunktioner måske kan spille en rolle undervejs.
Men jeg vil egentlig bare lige på og hårdt spørge Dansk Folkeparti: I hvilken grad tænker Dansk Folkeparti at ressourcer, altså hænder nok i dagligdagen, spiller en rolle for de ansattes arbejdsmiljø?
Kirsten Normann Andersen (SF), 2018-05-24:
Tak for det, for det var vigtigt at få afskaffet 2-procentsproduktivitetskravet.
Vi har så ikke helt fået ligesom erstattet tabet, kan man sige, af ressourcer, som jo fulgte med 2-procentsproduktivitetskravet, og det betyder så bare helt konkret, at vi igen og igen ser alt for mange senge på gangene på sygehusene.
Så tænker Dansk Folkeparti, at vi også skal sørge for at fylde hullerne, som er skabt, og som gør, at vi får flere senge på gangene, og at man oplever at det er sværere at nå de besøg, som man gerne vil nå, eksempelvis i ældreplejen?
Jacob Mark (SF), 2018-05-24:
Tak for det.
I mandags, tror jeg det var, eller i tirsdags var ministerens ministerkollega, sundhedsministeren, ude at nedsætte et ungepanel, altså unge, der skal komme med bud på, hvordan man kan forbedre unges trivsel.
Det er jo i en erkendelse af, at der er flere unge, der mistrives.
Det var direkte det, ministeren sagde.
Det, der er godt ved det, er selvfølgelig, at man inddrager nogle unge, men det, der mangler i sundhedsministerens tiltag, er at kigge på strukturer.
Man skal også kigge på, hvad det er, vi som samfund byder de unge, og hvad det er, der påvirker deres trivsel.
Er der noget i de strukturer, som der er i dag på dagtilbudsområdet, på skoleområdet, på ungdomsuddannelserne, som ministeren tror kan være en medårsag til den stigende mistrivsel blandt børn og unge?
Alex Ahrendtsen (DF), 2018-05-24:
Det er jo et rimeligt spørgsmål.
Jeg vil egentlig anbefale hr. Jacob Mark at tage det op i Undervisningsudvalget.
Så kan vi jo stable en høring på benene.
Vi kan også indkalde eksperter til en lukket høring.
De muligheder har vi jo allerede.
Det vil jeg meget gerne være med til.
Det tror jeg egentlig er den bedste måde.
Så kan vi hurtigt komme i gang.
Der er jo masser af eksperter, som ved noget om det her.
Jacob Mark (SF), 2018-05-24:
Tak for talen og for at have læst hele forslaget og komme med kommentarer til det.
Jeg er sådan set enig i, at en kommission ikke vil afhjælpe problemet, men den vil afdække problemet.
Den vil finde ud af, hvad det er for nogle strukturer, der gør, at der i dag er flere unge, der mistrives, og så kan vi både herinde, men også lokalt og regionalt og sådan set også forældrene finde ud af, hvad pokker vi egentlig skal gøre, for at de her unge får det bedre.
Dansk Folkepartis ordfører siger, at han anerkender, at unge mistrives, at der er sket et eller andet med de unge, at der er noget, der ikke går godt for dem derude – i hvert fald for en større del af dem – men så bruger ordføreren det meste af sin tale på at sige, at det i hvert fald ikke er SF's redskaber, der skal til, for at de får det bedre.
Hvad er det så for nogle redskaber, Dansk Folkeparti mener der skal til, for at de får det bedre?
Annette Lind (S), 2018-05-24:
Mange tak til SF for at sætte børn og unges trivsel på dagsordenen for mødet her i dag.
Det er jo for os undervisningsordførere nok en af de allerallervigtigste dagsordener, så det skal SF have meget ros for at sætte på.
En god skoledag er jo ikke kun faglige udfordringer, den handler også om trivsel.
Alt for mange unge føler sig stressede, angste eller har depressioner, og der er blevet skabt en usund præstationskultur blandt eleverne, også helt ned i de yngste klasser.
Men som hr. Jacob Mark sagde lige før, så kender man ikke altid årsagerne til, hvorfor de unge mennesker føler sig stressede, har angst eller depressioner.
Der er faktisk mange årsager til det.
En del af det kan være, at man er på de sociale medier næsten døgnet rundt.
En del af forklaringen kan også være den testkultur, vi har skabt, som har medført et stort fokus på at præstere.
En anden ting, som jeg tror er meget overset, er uro i hjemmet.
Det er faktisk sådan, at inden for den sidste måned har en sjettedel af alle børn oplevet, at der er vold i hjemmet.
Omkring en tiendedel oplever, at en eller flere forældre er fulde.
Alt for mange børn og unge mistrives altså, og de sidste 10 år er der skabt en tredobling af antallet af diagnosticerede psykiske sygdomme blandt børn og unge.
Det er en af de allerallerstørste udfordringer, vi står med som samfund, og det er en udvikling, som vi bliver nødt til at vende.
Noget skal gøres politisk, men andre ting handler også om kultur og den måde, som vi omgås på, og om at afstemme forventninger til hinanden.
Derfor ser vi meget positivt på SF's forslag om at forebygge mistrivslen og mindske presset.
Vi synes ligesom SF, at det er vigtigt at få et bredt helhedssyn på børn og elever gennem hele institutions- og skoleområdet.
SF foreslår, at der skal nedsættes en selvstændig kommission bestående af lærere, elever, pædagoger og forskere, der kan komme med konkrete bud på en nytænkning af, hvordan antallet af psykiske sygdomme minimeres, men også hvordan trivslen øges, og hvordan børns og unges stemmer i den offentlige debat styrkes.
Det er temaer, som vi i Socialdemokratiet finder det vigtigt og nødvendigt at have fokus på, og derfor ser vi også frem til udvalgsarbejdet, hvor vi meget gerne ser, at vi kommer til enighed om forbedringer og løsninger til gavn for alle børn og unge, i særdeleshed for de børn og unge, som mistrives og som har det sværest.