Karen J. Klint (S), 2018-12-13:
Tak for det.
Jeg har så fundet anledning til at starte min ordførertale lidt bagfra, for det var sådan set aftalt, at jeg skulle komme med forslaget til vedtagelse her.
Jeg har så en rettelse til det forslag til vedtagelse, som hr. Martin Henriksen lige har læst op, for det er jo selvfølgelig finansloven for 2019 [årstallet i forslag til vedtagelse nr. V 47 som offentliggjort] og ikke 2018, som det blev sagt.
Jeg har afleveret teksten elektronisk.
Det er jo rigtigt, at dagens forespørgsel er en vigtig debat, og jeg ser som ordfører for Socialdemokratiet frem til den videre drøftelse af den problematik, at vi står sammen om at forsvare vores åbne samfundsmodel med udstrakte frihedsrettigheder til alle uanset religiøs eller personlig overbevisning – det er vigtige rettigheder i et demokrati.
Men det er også rettigheder, der ligesom andre rettigheder skal mødes med relevante pligter; ret og pligt følges ad i vores demokrati, i al fald når man er socialdemokrat.
Ingen frihedsrettigheder er ubegrænsede.
Vores rettigheder til religionsfrihed, forsamlingsfrihed, ytringsfrihed og pressefrihed er indskrevet i grundloven, men de skal ikke altså ikke misbruges til at modarbejde og underminere vores samfundsmodel eller til kulturel og social kontrol af medborgere.
Socialdemokratiet er enig med regeringen og Dansk Folkeparti i punktet om udenlandske pengedonationer til trossamfund, som det fremgår af deres finanslovsforslag for 2019.
Vi bakker op om det forslag til en ordning, som er inden for grundloven og Danmarks internationale forpligtelser, som ministeren også var rigtig dejligt og konkret inde på, og for formålet med at forhindre donationer.
Vi ser frem til at drøfte en model, som regeringens oplæg for en holdbar ordning vil kunne være.
Og når vi giver opbakning til det, forventer vi selvfølgelig også at blive indkaldt til drøftelser af, hvordan den model så skal skrues sammen.
Jeg har også brug for at sige, at det jo er kommunerne, der via lokalplaner bestemmer, hvor der kan opføres religiøse bygninger, og det er kommunerne, der udsteder bygningstilladelser.
Vi har faktisk ingen regler i dag for, hvordan donationerne skal være skruet sammen til finansiering af sådanne bygninger.
Nogle af bygningerne tilhører jo nogle samfund eller foreninger, der ikke er omfattet af at den nye lov om trossamfund, og derfor har de ikke pligt til at aflægge offentligt regnskab for pengestrømmene i deres forening eller trossamfund. Derfor vil vi gerne som stort og ansvarligt parti her i Folketinget fortsat arbejde for, at der i Danmark er plads til både kirker, moskeer, synagoger og andre religiøse bygninger.
For vi finder faktisk, at sådanne mødesteder er med til at øge fællesskabsfølelsen på tværs af befolkningsgrupper.
Det er noget, vi ser, når gejstlige ledere på tværs af trossamfund samarbejder til gavn for mennesker og samfund.
Men vi ser desværre også det modsatte, nemlig at det nogle steder kan bruges som samlingssted for negative gruppedannelser, hvor den gejstlige leder er med til at gennemføre en radikalisering af personer, der i værste fald så også kan føre til voldelige handlinger.
Det har vi set her i landet, desværre, og vi oplever det jo, måske også aktuelt nu, i et par af vores nabolande.
Derfor er vi nødt til at finde en model, hvor udenlandske donationer fra lande, som ikke understøtter demokrati og religionsfrihed, ikke kan bruges til at bygge moskeer rundtom i landet, hvorfra der kan prædikes budskaber, der undergraver vores principper for en samfundsmodel.
Det er altså det, som forslaget til vedtagelse, der blev læst op for lidt siden, går ud på.
Det er naivt at tro, at sådanne donationer alene er givet for at gavne mangfoldigheden blandt trossamfundene her i Danmark.
I Folketinget har vi derfor et ansvar for at sikre, at muligheden for, at trossamfund m.v. kan opnå støtte fra udlandet, ikke misbruges til, at fremmede magter aktivt kan fremme dybt problematiske politiske ideologier, der står i stærk kontrast til vores danske og åbne demokrati.
Så vil jeg slutte med at sige, at uden at foretage en urimelig generalisering er det et faktum, at vi har store udfordringer med at få integreret visse grupperinger blandt ikkevestlige indvandrere, så de naturligt indgår i vores fællesskab byggende på grundlovens kerneprincipper.
Den integrationsindsats må ikke forpurres af fremmede magter.
Vi skal have flere med, og vi skal passe på med generaliseringer, som er uretfærdige.
Så vi vil gerne støtte det forslag til vedtagelse, der er læst op, men vi vil også gerne indbydes til et samarbejde og en forhandling om den kommende model.