Liselott Blixt (DF), 2020-12-18:
Mange tak.
Jeg er også ny på området, og derfor var det da spændende at læse redegørelsen om ligestilling.
Det glæder mig at få lov til at deltage i debatten, hvor der er fokus på: Hvad er det, der er vigtigt, når vi taler ligestilling?
Og hvor er det, vi skal rette fokus hen?
Ministeren siger i redegørelsen, at statistikkerne peger på, at selv om vi har opnået formel ligestilling, er der stadig væk lang vej, før kvinder og mænd, piger og drenge reelt har lige muligheder.
Derfor skal vi udfordre myten om, at vi i Danmark har ligestilling, og derfor skal vi stadig gøre opmærksom på de ofte ubevidste og stereotype normer og forventninger til køn, som vi møder i familien, på uddannelsen, i arbejdslivet og i samfundet, og som kan begrænse den enkeltes muligheder for at opnå reel ligestilling.
Derfor skal vi fortsat tage livtag med de områder, hvor det stadig halter med ligestillingen – det er jo fuldstændig korrekt.
Men når jeg kigger på ligestillingen, og når jeg kigger på, hvad Ligestillingsudvalget tager sig af, kan jeg se, at det mest handler om kvinder.
Jeg synes, der skal noget ligestilling i udvalget.
Jeg er rigtig glad for, at der var en, der talte om nogle af de områder, som jeg også vil komme ind på.
For der bliver hele tiden talt om, at de stakkels kvinder ikke kan komme i bestyrelser eller blive ledere, eller hvad det ellers er, de ikke kan, selv om de faktisk har de samme muligheder, vil jeg påstå.
Nogle af de ting, man ikke tager fat på, handler om de krænkelser, en mand kan være udsat for, når han arbejder i et såkaldt kvindefag.
Det kan være som social- og sundhedshjælper, assistent, sygeplejerske eller andre steder, hvor der er rigtig mange kvinder.
Og hvis man skulle tage fat på et af de områder, gælder det også vores institutioner.
Når vi taler om mandlige pædagoger, kan man sige, at det er rigtig svært at blive ansat, og rigtig mange af dem har svært ved, hvad kan man sige, at behandle børnene på samme måde som kvindelige pædagoger; der bliver sat glasvinduer ud til baderum, for tænk nu, hvis de var pædofile.
Så de bliver mistænkeliggjort bare på grund af deres køn.
Det gør man ikke på samme måde, når det drejer sig om kvinder.
Og der kunne jeg da godt tænke mig at høre, om det er noget, ministeren vil tage fat i.
Jeg kiggede også i redegørelsen efter andre ting.
Jeg tænkte: Hvor er de mennesker med en psykiatrisk lidelse?
Vi taler om arbejdsmarkedet, om kvindernes ret til arbejdsmarkedet.
Jeg tror, der er flere kvinder på arbejdsmarkedet, end der er folk med en psykisk lidelse.
Undersøgelser har vist, at de færreste vil arbejde sammen med en med en psykisk lidelse.
Kunne man ikke tage fat på det på ligestillingsområdet?
Og hvad med mennesker med et handicap?
Kunne vi ikke prøve at slå et slag for dem?
Som sundhedsordfører opdager jeg hver eneste dag ulighed i sundhed.
Der er forskel på, om du kan få hjælp – altså om du har den rigtige diagnose .
Så jeg synes, der er rigtig mange steder, vi kan tage fat, uden det altid skal handle om kvinder, kvinder og kvinder – om kvoter og måltal .
Så det er nogle af de ting, jeg gerne vil stille spørgsmål om og være med til at tage op i udvalget.
Jeg kunne læse én sætning om noget om det mentale helbred, men det er jo ikke der, hvor jeg synes, at det gør noget, hvis vi skal ligestille folk.
Men når vi ser på det her med, at man mener, at kvinderne halter efter, kan man stille sig selv spørgsmålet: Er det lovgivning, der skal til?
Det mener jeg bestemt ikke det er.
Vi har jo nu, som vi også tidligere hørte, den anden kvindelige statsminister, vi nogen sinde har haft, vi har haft den første kvindelige formand for Præsidiet, vi har en dronning, og vi har altså mange kvindelige aktører på store poster i Danmark.
Vi har også flere partier, som har formænd, der er kvinder.
Jeg vil sige, at jeg kalder dem formænd, for det der forkvindebegreb bryder jeg mig ikke om.
Og nu var der nogen, der talte om, at vi skulle have flere kvinder i politik.
Men vi skal da ikke have flere kvinder i politik, hvis ikke de selv vil, hvis ikke de selv vil stille op.
Altså, præmissen handler mere om, at vi skal have flere kvinder i stedet for at få dem, der er bedst kvalificeret.
Sådan må det også være, når vi taler om bestyrelser, ledelse osv.