Kristian Pihl Lorentzen (V), 2018-12-12:
Tak for det, formand.
I lighed med hr. Kim Christiansen elsker jeg også at køre med tog.
Jeg har jo noget at have det i, for jeg har faktisk kørt i 7 døgn i træk sammen med hr. Kim Christiansen på samtlige strækninger i Danmark.
Det var lidt af en prøvelse, og det var ikke på grund af togmateriellet eller togpersonalet.
Nej, spøg til side, for det var en meget hyggelig tur, hvor vi fik god indsigt i jernbanen i hele Danmark, og så fik vi ammunition til en bog.
Der er ingen tvivl om, at togtrafik betyder utrolig meget for rigtig mange danskere.
Jeg talte lige med en udenfor, en TV 2-medarbejder, som til sin store frustration en morgen, hvor der blev holdt et fagligt møde, skulle have været i Odense på arbejde og lave noget meget vigtigt, og så gik der adskillige timer, inden han kom derover.
Så det er noget, der bekymrer folk, når der er uro omkring togdriften.
Det betyder så meget for folk, og det er jo derfor, at vi må forene alle kræfter om at få ro og styr på det.
Der er en række udfordringer for togdriften i øjeblikket.
Specielt DSB stander i våde i øjeblikket, og der er grunde til det.
Vi kender alle IC4-skandalen, der stadig væk i dag giver dønninger, i form af at vi har upålideligt materiel, hvor vi jo for mange år siden skulle have haft pålideligt materiel.
Det er der så en løsning på frem mod 2030.
Den er iværksat, men der går nogle år.
Vi kender alle de her mange skinnearbejder, der er sat i gang.
Vi har det store signalprojekt til 20 mia. kr., som også skal rulles ud.
Det giver også nogle udfordringer og nogle forstyrrelser.
Så der er grunde til, at jernbanedriften ikke er i topform i øjeblikket.
Så har vi alt det andet, vi taler om, hvor der så er kommet uro på bagsmækken her på det seneste.
Det er noget, Venstre helt klart melder ud om, nemlig at det må være en sag mellem arbejdsmarkedets parter.
Det skal vi ikke trække herind i Folketingssalen.
Jeg er faktisk lidt overrasket over, at lige netop SF og Enhedslisten, som jo holder meget af den danske model, vælger at gøre det.
Men fint, så tager vi debatten.
Men Venstre ønsker ikke at blande sig i de forhandlinger.
Vi ønsker, at det lander på en mindelig måde, og vi noterer med stor tilfredshed, at der blev indgået en aftale om S-togene her for et par dage siden, og der forhandles stadig væk.
Det er lige præcis det, vi skal nå frem til, så vi får ro og tilfredshed blandt medarbejderne, for selvfølgelig skal man være glad for at gå på arbejde, og man skal være tilfreds med sine forhold, således at vi kan få opbygget den korpsånd, en organisation som DSB jo har brug for; så man trækker på samme hammel, og så man er stolt af sin virksomhed, og så man leverer et produkt, som danskerne er glade for, til en fornuftig pris.
Det er jo det, vi ønsker vi skal frem til.
Vi politikeres rolle er at bestille musikken, om jeg så må sige.
Vi skal på vegne af passagererne sørge for at bestille den togdrift og bygge den infrastruktur osv., der skal til, men selve driften af jernbanen, er, som jeg var inde på, en vanskelig sag.
Det er vi nødt til at overlade til DSB.
Det er derfor, vi har en kontrakt mellem staten og DSB.
Det er derfor, at DSB får i omegnen af 3,5 mia. kr. om året for også at køre de steder, hvor det ikke er særlig rentabelt.
Vi ønsker et land, der hænger sammen.
Det skal vi overlade til DSB, og der skal vi politikere ikke ind og begynde at pille i detaljerne.
Der må være et godt samarbejde med DSB's ledelse og medarbejderorganisationerne om at løse den opgave.
Lykkes det ikke, så er det klart, at så ser det endnu sortere ud fra den grimme ælling, altså hvis ikke vi lykkes med, at der kommer noget korpsånd og samling på tingene omkring DSB.
Så det er selvfølgelig det politiske ønske til det her.
Og som sagt er der rigtig gode takter her de seneste dage, så den her debat er jo egentlig lidt blevet overhalet af de resultater, der er opnået, og af de aftaler, der er indgået her de seneste dage.
Så vil jeg bare til slut sige, at jeg mener, at vi har en bunden opgave omkring jernbanen.
Vi har det paradoks i Danmark, at vi bruger rigtig mange skattekroner på vores togdrift.
Samtidig med det har vi nok noget, der minder om verdens dyreste togbilletter.
Så der er et eller andet paradoks, der fortæller, at vi er nødt til at modernisere, og at vi er nødt til at effektivisere.
Ikke forstået på den måde, at medarbejderne skal betale prisen i form af dårlige ansættelsesvilkår, men enhver kan da se, at vi er nødt til at røre i gryden og komme videre, hvis jernbanen skal have en relevans også om 20 år og 30 år, hvad jeg håber.
For ellers spiller man sig selv af banen bogstavelig talt.
Så det er en bunden opgave, at vi får moderniseret DSB, og at vi får skabt noget begejstring og noget stolthed omkring den virksomhed, således at passagererne begynder at strømme til.
Den helt klare forudsætning for det er, at vi har tog til tiden, de tre t'er, og at billetpriserne kan holdes i ro.
Det er det, der er Venstres politiske sigte i det her.
Og så skal vi have den opgavefordeling for øje og ikke begynde at blande os i noget, der hører hjemme hos arbejdsmarkedets parter.