runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Mike Villa Fonseca (UFG), 2025-01-30:
Tak for det.
Og tak til ministeren for en rigtig god tale.
Men der er desværre nogle, som allerede er ramt, og de står jo og venter på noget hjælp, så kunne ministeren måske være lidt åben for – for det hører jeg måske ministeren sige – at lave en national analyse?
Jeg har selv forsøgt og prøvet at kortlægge det her en lille smule med spørgsmål til de forskellige ressortområder, og jeg er blevet rimelig meget klogere på det, vil jeg sige.
Når man kigger på tallene, er det, i hvert fald når man kigger på den almindelige befolkning, under 1 pct. eller lige omkring 1 pct., hvor det i forhold til andre grupper er 10 pct. og helt op til 20 pct., som faktisk er i højrisikogruppen og har ptsd eller depression og angst.
Så kunne ministeren måske være åben for at lave en national analyse på området?
Det kan ministeren måske tage under sine vinger på sit ressortområde og så arbejde videre med, så vi kan få kortlagt rigtigt, hvad for nogle faggrupper det selvfølgelig skal omhandle.
Jeg vil gerne sige, at det i forhold til first responders er noget, som man også kender til.
Kunne ministeren så efterfølgende måske være interesseret i at lave en national handleplan på området, så vi – når vi har fundet ud af, hvad for nogle grupper det er, og har fået kortlagt, hvem der er i risiko, og hvem der er ramt – også kommer hen imod eksempelvis et nationalt center, hvor man kan mødes og få specialiseret, tværfaglig hjælp?
For det er svært at forstå, hvad det er, folk har været udsat for, hvis man ikke selv har oplevet det, og der er nogle, der er ramt.
Så kunne ministeren være interesseret i måske at prøve at arbejde videre med en national handleplan, som måske skulle ende ud i et nationalt center?
Ane Halsboe-Jørgensen (S), 2025-01-30:
I første omgang står jeg her i hvert fald med en klar intention om at gå ind i den her diskussion med Folketinget og også tage initiativ til, at vi får et bedre grundlag at gøre det på.
Vi har jo igennem de sidste 2 år lavet »Handlingsplan mod arbejdsulykker« og haft prioriteringsområder mod vold, også inde i nogle af de her højrisikogrupper.
Som jeg også sagde i min tale, har der både været noget omkring politi, beredskab og fængsel, og der har været noget omkring behandlingspsykiatrien osv.
Men den målrettede indsats, vi taler om her i dag, kan vi godt komme længere i forhold til, og det synes jeg vi skal gøre i fællesskab.
Jeg har i hvert fald hørt ønsket nu.
Jeg tør ikke lige lægge hovedet på blokken, i forhold til præcis hvordan vi får det strikket sammen.
Vi er i gang med at få det sat i gang.
Det synes jeg så vil være passende at vi også lige har en drøftelse af.
Det kan være, at det her kan komme tilbage i udvalget eller et eller andet.
I forhold til åbenheden fra forslagsstillerne om ikke bare at ville stemme det igennem, men faktisk få gjort noget, vil jeg sige, at det er værdsat.
Det synes jeg er positivt.
Victoria Velasquez (EL), 2025-01-30:
Det er også derfor, vores beslutningsforslag ikke, hvilket vi jo ville ønske, går ind og siger, at det her gerne skulle gælde fra i går, men netop siger, at vi gerne vil udarbejde en model.
For vi ved heller ikke, hvor meget det f.eks. på kort sigt, siger jeg, vil komme til at koste.
Lige nu er det jo rigtig dyrt, og regningen bliver sendt til dem, som får ptsd, og deres familier.
Men vi har et rigtig godt arbejde, vi kan arbejde videre på.
Vil ministeren ikke være med til at se, om den analyse ikke kunne bringe nogle anbefalinger med sig, så vi får handlet på den viden, som vi får lavet, til gavn for dem, det drejer sig om?
Victoria Velasquez (EL), 2025-01-30:
Tusind tak for en virkelig, virkelig stærk tale.
Jeg synes, det er nogle rigtig vigtige ting, der bliver sagt af ministeren, ligesom der også er i det svar på det folketingsspørgsmål, som vi henviser til i beslutningsforslaget.
Det er også derfor, jeg er helt overbevist om, at vi har intentionerne omkring det, og i slutningen af svaret på det her folketingsspørgsmål, vi henviser til, skriver ministeren også, at vi skal tale videre om de faggrupper, som vi ikke er gode nok til at gribe i dag.
Ministeren siger også nu i sin tale, at der vil komme en analyse, og det synes jeg er rigtig positivt.
Der vil jeg gerne spørge ind til, om den analyse så kunne indebære nogle anbefalinger.
For for os er det ikke det vigtigste, at det lige er det her beslutningsforslag, der bliver vedtaget.
Det vigtigste for os er, at der kommer handling, og at vi rent faktisk kommer videre fra intentionerne og frem til rent faktisk at hjælpe de mennesker, det drejer sig om.
Så det er godt, hvis det analysearbejde kunne komme med nogle anbefalinger, så vi netop også får set helheden.
Og så er jeg ved at få printet VIVE's definition af højrisikojobs ud.
Det er i hvert fald dem, vi har taget afsæt i, og som jeg får delt ud til folk her i salen.
Ane Halsboe-Jørgensen (S), 2025-01-30:
Lad os tale videre om det, og bare som en understregning vil jeg sige, at det jo ikke er, fordi jeg ikke godt kan se, at det er mennesker på botilbud, i vores fængsler og i vores politi osv., der er ekstra udsat.
Det er ikke, fordi jeg ikke godt har set tal på, at der er nogle af de her faggrupper, der boner ud.
Og derfor vil jeg sige, at ja, der ligger data.
Vi starter ikke fra nul, men jeg tror alligevel, der er et stykke grundarbejde, der er nødt til at blive gjort, før vi kan lave en samlet opgørelse over, hvem det er, og hvad det er, der virker, og hvad vi så skal gøre.
Victoria Velasquez (EL), 2025-01-30:
Tusind tak, formand.
Kære alle, det er nu, I skal spidse ører.
For vi skal behandle et forslag, som Folketinget burde have vedtaget for lang tid siden.
Det handler om, at vi skal have udarbejdet en model, så vi endelig får sikret, at vi får passet på alle dem, som varetager et højrisikojob for os i det offentlige, og som får ptsd af det, og at vi får beskyttet dem.
Og det handler om at se det som en helhed, der ikke kun handler om en erstatning, men som faktisk handler om at forebygge og sætte ind med det samme og også passe på de mennesker, som passer på os.
For mig betyder det ekstra meget, at dem, der har været med til at udarbejde det her beslutningsforslag, er til stede i salen i dag.
For det er lige præcis jer, som det handler om, og jeg glæder mig rigtig meget, og vi ser i SF og Enhedslisten rigtig meget frem til en rigtig vigtig og god debat om, hvordan vi kommer videre herfra, men at vi også får handlet på de rigtig gode intentioner, som jeg også ved at vi alle sammen sidder med.
Men det er vigtigt, at vi får gjort det.
Så vi ser rigtig meget frem til en god debat, men endnu mere til, at vi får fundet en fælles løsning.
Tusind tak.
Charlotte Munch (DD), 2025-01-30:
Med dette beslutningsforslag ønsker forslagsstillerne, at gruppen af omfattede offentlige ansatte, som kan få hjælp til behandling m.v. af ptsd, udvides.
Forslagsstillerne anerkender de økonomiske og ressourcemæssige konsekvenser ved at udvide ordningen for behandling og rehabilitering til flere faggrupper i den offentlige sektor.
Danmarksdemokraterne anerkender, at der er arbejdsforhold i det offentlige, som medfører, at folk bliver syge af at gå på arbejde og udvikler ptsd.
Det er en vigtig dagsorden.
Vi mener, at vi som samfund har en pligt til at arbejde for at sikre, at dem, der passer på os, modtager den nødvendige støtte, når deres arbejde belaster dem fysisk og psykisk.
Vi understreger især vigtigheden af at anerkende den indsats, som særlig vores politifolk, fængselsbetjente, brandfolk, ambulancereddere og også mange andre grupper laver.
Det har vi jo netop fået præciseret ved det tidligere uddelte skriv.
Jeg vil også lige hurtigt lave en pendant til det, som ordføreren før mig, Kim Valentin, var inde på omkring private.
For de privat ansatte er jo også en meget, meget vigtig del.
Det kan også være bosteder, som er drevet af fonde eller noget andet.
Det er også vigtigt, at de bliver anerkendt.
I Danmarksdemokraterne anerkender vi dog også, at forslaget vil medføre betydelige økonomiske og ressourcemæssige konsekvenser, da de eksisterende ordninger for behandling og rehabilitering skal udvides til at omfatte flere faggrupper som før nævnt.
Forslagsstillernes løsning på denne udfordring er at udskyde de økonomiske problemer ved at foreslå, at der først udarbejdes en model, der kan præcisere målgruppen, fastlægge kriterierne og klarlægge de økonomiske konsekvenser for forslaget.
Dette løser imidlertid ikke den problemstilling, og vi havde gerne set, at forslagsstillerne præsenterede et så vigtigt forslag her med en mulig finansiering.
Når det så er sagt, tror jeg ikke, at man er i tvivl om, at vi synes, at det er et rigtig, rigtig godt forslag, og vi er også klar på, at vi får arbejdet videre med det.
Victoria Velasquez (EL), 2025-01-30:
Jeg var så koncentreret om at formulere spørgsmålet, at jeg helt glemte at trykke mig ind.
Tusind tak det, og også tak for talen og for ønsket om, at vi skal gøre noget.
I beslutningsforslaget refererer vi jo bl.a. til den analyse, som Justitsministeriet i sin tid satte i gang, og som blev lavet i 2019 og 2020, om de psykiske belastningsreaktioner.
Det var der, hvor det ikke overraskende også kom frem, hvor alarmerende højt tallet er for bl.a. politibetjente og fængselsbetjente.
Der er også lavet en ny analyse i 2021, hvor det jo også kom frem, at gruppen er bredere og bl.a. omfatter medlemmer af FOA.
Det, der er min bekymring, er, at der kommer en analyse til, men at vi ikke får handlingen med, og derfor vil jeg gerne spørge, om ordføreren ikke vil være med til at arbejde for, at vi får ind i ministeriets arbejde, at der skal følge anbefalinger med i det analysearbejde, der skal laves, så vi faktisk får en model, som vi kan komme i gang med, i stedet for at vi kun får viden.
Kirsten Normann Andersen (SF), 2025-01-30:
Jeg har ikke noget problem med, at andre også tælles med.
I første omgang var det måske interessant at kigge på nogle af de grupper, som VIVE havde peget på, men jeg kan også godt få øje på andre, som er ude for traumatiske hændelser.
Tag togførerne som et eksempel på det.
Mange af de mennesker, vi snakker om her, er dobbelt ramt.
Så det er sådan en kombination; de er dobbelt ramt.
Og når det så går rigtig galt alligevel og de selv kommer til skade eller måske ovenikøbet får en alvorlig sygdom efterfølgende, bør vi også kunne være der for dem.
Så var det en beretning, vi eventuelt kunne lave sammen, eller hvad er ordførerens forslag til, hvordan vi kommer videre?
Kim Valentin (V), 2025-01-30:
Jeg lytter til, hvad forslagsstillerne siger til det sidste, så det må I jo komme med, og så må man tage stilling til det.
Jeg synes faktisk, at vi er gået foran, for vi har jo skubbet på for, at veteranerne fik en særlig model, fordi der netop er særlige forhold for dem, når de er udsendt.
Bevisforholdene omkring, hvad der skete, da de fik ptsd, er meget, meget svære, så derfor er der nogle særlige forhold for dem.
Man kan godt forestille sig, at der for andre grupper også er meget svære bevisstillinger, og at vi skal hjælpe dem igennem systemet på en anden måde.
Victoria Velasquez (EL), 2025-01-30:
Jeg oplevede det også som en rigtig god tale og følte næsten også, at ordføreren beskrev vores beslutningsforslag, for det handler jo om, at modellen skal klargøre målgruppen, kriterierne og også de økonomiske konsekvenser, så vi netop forstår omfanget af det.
Jeg synes, at det kunne give fin mening, og ordføreren må rigtig gerne hjælpe med det, for jeg hører også, at ordføreren siger, at det her er et problem, som vi skal rykke på og handle på.
Så derfor må ordføreren rigtig gerne hjælpe, i forhold til hvordan vi kan formulere den del omkring de privatansatte.
Jeg ville jo ønske, at vi hjalp alle, der bliver ramt af ptsd, allerbedst muligt.
Det, vi gør med det her forslag, er, at vi siger, at vi i hvert fald som minimum skal sikre, at vi i forhold til dem, som risikerer noget i det højrisikojob, de har, også passer på med hensyn til de konsekvenser, der kan ske, når de til trods for forebyggelse alligevel risikerer at få ptsd.
Så vi kan sagtens skabe en formulering om, at det også skal klarlægges og klargøres, hvem det er inden for det private.
Det er vi helt åbne over for.
Kim Valentin (V), 2025-01-30:
Det lyder godt.
Det er jo ministeren, der sådan set er, hvad skal man sige, talsmand for, hvad der skal ske sådan rent praktisk.
Men jeg kan da forestille mig, at regeringspartierne er åbne over for det.
Nu har vi ikke hørt Moderaterne endnu, men jeg gætter på, at ordføreren fra Moderaterne også er positivt indstillet over for, at vi gør noget mere.
Det hører vi om lidt.
Jeg er sikker på, at det, der kommer til at ligge i den analyse, er vi nok på lange stræk godt enige om kan bruges til noget senere, også i forhold til hvordan den skal laves, og at det skal være så hurtigt som muligt.
Så lad os se, om ikke det kan lade sig gøre.
Victoria Velasquez (EL), 2025-01-30:
Det er jo ikke bare et almindeligt godt samarbejde med ordføreren.
Grunden til, at jeg også virkelig appellerer til Venstre her, er jo, at det faktisk er jeres oprindelige beslutningsforslag, som vi er meget inspireret af.
Jeres beslutningsforslag fokuserede meget på betjente, og det er også rigtig vigtigt, men vi har jo lært af meget af det arbejde, der har ligget der, og så også kigget på det arbejde, der er blevet lavet i forhold til at tage alle med, sådan at vi netop ikke kommer til at glemme nogen.
Derfor tænkte jeg egentlig, at det måske var noget, vi kunne have en fælles alliance om at ville prøve at presse igennem i ministeriet.
Så det håber jeg virkelig.
Kim Valentin (V), 2025-01-30:
Tak for rosen af vores oprindelige beslutningsforslag.
Vi har ikke tabt gnisten derfra.
Vi synes fuldstændig det samme i dag.
Jeg håber også, at man kunne fornemme det i talen.
Vi startede med veteranerne, og så prøver vi at sige: Hvad er det så, der skal være for de øvrige?
Vi startede med veteranerne, fordi de udsendte har nogle helt særlige forhold, og der er bevisbyrden for det her med ptsd meget, meget svær at løfte, så dem måtte vi hjælpe med det samme.
Mike Villa Fonseca (UFG), 2025-01-30:
Tak for det, og tak til hr. Kim Valentin fra Venstre for en god tale.
Det er nok nærmere en kommentar, jeg har, for ordføreren nævner en vigtig detalje, og det er de private.
Et godt eksempel på det er jo, at hvis man er ambulancebehandler, ved jeg at man er ligeglad med, om der står eksempelvis Falck, eller om der står Region Sjælland eller Region Nordjylland, eller hvad det nu kan være.
De står jo i den samme situation.
Så det er en vigtig pointe, ordføreren kommer med, og det er også derfor, jeg tænker på det her beslutningsforslag som noget, der som udgangspunkt er rigtig positivt, men jeg synes, at det er rigtig vigtigt, at vi også får de private med.
Det samme gør sig jo gældende for brandmænd, i forhold til om man er ansat hos Falck eller i kommunerne.
Jeg synes ikke, at de skal straffes for, at kommunerne eller regionerne eksempelvis har valgt at udbyde det til en privat aktør.
Det synes jeg ville være rigtig ærgerligt.
Så det synes jeg er rigtig vigtigt at vi skal have med.
Så er der det i forhold til den omvendte bevisbyrde.
Kunne ordføreren tænke, at det også ville være en god idé for eksempelvis ambulancebehandleren eller brandmanden?
Kim Valentin (V), 2025-01-30:
Jeg tror, at noget af det, som den her analyse også kan vise, er, hvor der er brug for hvad.
Det handler ikke kun om, hvad der sker, når man skal have tilkendt en erstatning.
Det handler jo også om, hvordan der måske kan sættes ind lidt før.
Altså, hvad sker der lige umiddelbart efter hændelsen, og hvordan skal man behandle folk og i virkeligheden også hele familien, for at det får den mindst mulige effekt på familien og den ramte?
Men det handler selvfølgelig også om erstatning, og med erstatning er der noget bevis, der skal være på plads.
Der er det, at vi siger, at i forhold til udsendte er der nogle særlige forhold, fordi bevisbyrden er meget, meget svær at løfte.
Ofte er der ikke vidner.
Det kan også godt være, at det er sådan andre steder.
Det ved jeg bare ikke nu.
Tak for det, og tak for den positive feedback på min tale.
Jeg synes også, at jeg siger det sådan relativt tydeligt.
Altså, jeg synes f.eks. ikke, at det kun er offentligt ansatte.
Jeg synes også, at der er en masse privat ansatte, som har de samme problemstillinger, og som på en eller anden måde jo også skal anerkendes i det, vi laver.
Det handler ikke kun om nogle få mennesker.
Det gælder sådan meget bredt.
Det handler ikke kun om dem, der har været ude for et fysisk traume et sted, for man kan få ptsd og rigtig mange ting på sin arbejdsplads.
Så det er nogle rigtig brede undersøgelser, der skal til, før vi finder en rigtig model, tror jeg.
Det er jo det, vi har presset på for i Venstre.
Vi vidste godt, at det var sådan, det var.
Kirsten Normann Andersen (SF), 2025-01-30:
Tak for det.
Man kan nogle gange næsten få indtrykket, når man hører regeringspartiernes ordførere, at de alligevel støtter forslaget, for det, vi jo i virkeligheden har foreslået, altså Enhedslisten og os, er jo, at vi netop her og nu bare får udarbejdet en model for, hvordan vi kommer videre fra A til B.
Vi har lavet løsninger for veteraner, og jeg synes, at ordføreren siger det så smukt: Vi diskuterer jo ikke, om et ben er brækket eller ej.
Det anerkender vi.
Er det en skade, der er sket på jobbet, er der også et system, der træder til og hjælper med gips, operationer, forsikringer og erstatninger, og hvad der nu ellers skal til.
Men når det kommer til ptsd, som er en konsekvens for nogle, der arbejder i højrisikoområder, har vi stadig væk ikke fundet en løsning, og vores påstand er, at det skylder vi, og det hører jeg jo også ordføreren sige.
Så hvorfor er det, at vi ikke kan blive enige om her at sige, at vi vil have sådan en model nu, og at det er det, der i virkeligheden er opgaven?
Jens Joel (S), 2025-01-30:
Uden at skulle foruddiskontere, hvad analysen skal, kan man jo altid spørge fagfolk, hvad de foreslår at man gør.
Derfor opfatter jeg ikke det at have den analyse, uanset om den indeholder anbefalinger, eller om den ikke indeholder anbefalinger, som mere eller mindre bindende for det politiske opdrag eller for det krav eller ønske, som jeg hører forslagsstillerne have, nemlig at vi kan komme videre fra analyse til at tage handling på nogle af de her ting.
Så det er ikke, fordi jeg vil udelukke hverken det ene eller det andet Jeg synes bare, at det vigtige er at sige: Jeg tror stadig væk, at der er ting, vi ved for lidt om til at kunne træffe de rigtige beslutninger, men jeg mener, at uanset om der er anbefalinger med eller ej, er det det politiske ansvar at træffe beslutninger, når man har fået viden til det.
Victoria Velasquez (EL), 2025-01-30:
Vi skal netop som lovgivere tage det ansvar, fordi vi beder nogle, de offentligt ansatte, om at udføre nogle opgaver.
Vi mener, at det her er så vigtig en opgave, at det er noget, vi skal prioritere i fællesskab at betale med vores skattekroner.
Men vi tager netop ikke ansvar nok i forhold til at forebygge, og når folk bliver ramt af ptsd.
Kan vi så ikke sige, hvornår vi vil tage det ansvar, eller sætte en eller andet form for tidsestimat på?
For jeg kan godt forstå det, hvis man bliver frustreret over, at først kommer der den ene rapport, som taler et helt tydeligt sprog om, at der skal gøres noget, og så kommer der en ny analyse, der siger det tydeligt, men der kommer ikke nogen handling.
Så hvornår tager vi ansvaret?
Jens Joel (S), 2025-01-30:
Den frustration kan jeg virkelig også godt forstå.
Det er jo rigtigt, at det nogle gange tager tid, og det kan godt være frustrerende, men det er heldigvis ikke rigtigt, at det aldrig fører nogen steder hen.
Jeg synes faktisk, vi har flere eksempler på, at vi også laver udredninger, analyser og tidsplaner, som så i sidste ende jo fører til, at vi har en politisk drøftelse af, hvad vi kan gøre ved det her problem for at hjælpe de mennesker, det handler om, bedre, end vi gør i dag.
Kirsten Normann Andersen (SF), 2025-01-30:
Tak for det, og tak for også at anerkende, at vi skal gøre noget.
Altså, ptsd er en psykiatrisk diagnose eller en lidelse, som er forårsaget af en hændelse, og den er forskellig; det er rigtigt, men jeg tror jo ikke på, at behandlingen skal tage udgangspunkt i, at der er forskellige hændelser, der er årsagen til det.
Jeg tror, det er hændelserne, der er årsag til, i hvilken grad vi bliver ramt af ptsd.
Det, der er vigtigt for mig og for SF i det hele taget, er, at vi har en plan for, hvordan vi kan hjælpe mennesker, der bliver ramt af ptsd på grund af deres arbejde – og hurtigt, fordi det er den hurtige indsats, der kan være forskellen på, hvordan jeg kommer tilbage til mit eget liv igen eller til mit job for den sags skyld.
Jeg er med på, at den hurtige indsats også koster noget, men det koster også noget at være langvarigt på sygedagpenge eller måske ovenikøbet på livsvarig pension som følge af en arbejdsskade.
Jens Joel (S), 2025-01-30:
Ja, jeg er fuldstændig enig i det, som ordføreren slutter med at sige: at det jo ikke er, fordi den tilstand, vi har i dag, ikke har omkostninger.
Den har menneskelige omkostninger for dem, der bliver ramt af det, og den har også samfundsøkonomiske omkostninger, fordi der er ting, vi, om man så må sige, går med og forholder os til for dårligt, og dermed har vi liv, som er mindre integrerede i samfundet – det kunne være på arbejdsmarkedet, men det kan i virkeligheden også være, at man, selv om man aldrig kommer tilbage på arbejdsmarkedet, stadig væk er sundere og dermed har færre udgifter til sundhedssystemer og andre ting senere hen i livet.
Så det er helt rigtigt, at det her ikke er et spørgsmål om, at det at gøre noget koster noget og det ikke at gøre noget koster ingenting.
Der er jeg enig med ordføreren, og det er jo også baggrunden for, at vi siger, at det sådan set både er menneskeligt, men også politisk fornuftigt at handle på det her.
Kirsten Normann Andersen (SF), 2025-01-30:
Man kunne jo faktisk også godt forestille sig, hvis man vitterlig satte sig for, at det her skal være et fælles indsatsområde, og at vi ikke vil acceptere, at mennesker bliver så alvorligt syge af at gå på arbejde, at det så også skulle have den her effekt, at man på de enkelte områder, som er forskellige, kunne blive bedre til forebyggelsen i det daglige i forhold til arbejdsmiljøet.
Om det er i fængslet eller det er arbejdet med svært syge demente borgere eller psykiatriske patienter, som overfalder dig på dit eget arbejde, eller du blot står i en situation, hvor du skal hjælpe folk med at undgå at brænde inde, er det jo forskellige situationer, der påvirker, og så kunne det jo netop også give anledning til det.