Karina Adsbøl (DF), 2019-02-26:
Først og fremmest tak for Enhedslistens tale – også tak til Alternativet og til SF, som også havde nogle gode pointer – for Enhedslistens ordfører, Jakob Sølvhøj, har fuldstændig ret i mange af de ting, han sagde i sin ordførertale.
Og netop i forhold til det her synes jeg, man skal læse beslutningsforslaget, hvor der står: »Folketinget pålægger regeringen senest i februar 2019 at indkalde Folketingets partier til forhandlinger om at foretage de nødvendige lovændringer, så forældre til børn med funktionsnedsættelser under kortere udlandsophold kan veksle den aflastning, de er visiteret til efter servicelovens § 84, stk. 1, jf. § 44, til et kontant beløb svarende til, at hjælpen var ydet efter servicelovens § 41.«
For i dag kan man jo, hvis man er visiteret til merudgiftsydelsen efter § 41, få pengene med.
Så det er jo den del, vi skal have fundet en løsning på.
Og vi ønsker, at det bliver muligt for forældre, som passer et barn eller en ung med en funktionsnedsættelse, at få bevilget aflastning med.
Og grunden til, at vi har justeret i beslutningsforslaget, er jo netop, som jeg også nævnte i mit spørgsmål, at her i Folketingssalen sagde man: Hvis nu det var et kontant beløb, var det jo noget andet, og så kunne vi finde en løsning.
Og så har vi det jo sådan i Dansk Folkeparti, at vi, frem for at stille os op på talerstolen og så bare plaffe alt ned, gerne vil finde nogle løsninger, og så kommer vi med nogle forslag til at finde de løsninger.
Så er det ikke rigtigt, hvad ministeren sagde, for det her har vi jo rejst i forhandlingerne.
Det rejste vi også i satspuljeregi for at finde en løsning.
Gentagne gange rejste vi det her i satspuljeregi for at finde en løsning, så familier, som har et barn med et handicap, også kan få deres barn med på ferie.
Så vil jeg godt læse op fra den artikel, som jeg tidligere har henvist til, fra 2017: Hjælpen må ikke tages med til udlandet.
En familie med et barn med handicap kan få en uges aflastningsophold betalt af kommunen, men ikke få den hjælp, der ydes i hverdagen, med på familieferien i udlandet.
Er det rimeligt?
Der synes jeg bare, at vi politikere skal stille os selv det spørgsmål: Er det rimeligt, eller vil vi gerne finde en løsning?
Såfremt et flertal herinde i Folketinget gerne vil finde en løsning, synes jeg jo, ministeren skal indkalde os, så vi kan sætte os ned og forhandle konstruktivt om det.
Vi har nemlig også stillet spørgsmål om de økonomiske beregninger, og det er jo sådan nogle ting, man altid bliver stillet til ansvar for.
Men der har ministeren jo svaret, at man ikke kan vurdere, om det vil være forbundet med færre offentlige udgifter at give tilbud om hjælp efter servicelovens § 44 til en familie med et handicappet barn under f.eks. en kortvarig ferie.
Altså, man kan ikke svare på det i forhold til udgifterne.
Og hvis man tænker på, hvad det vil koste, at et barn skal være i et aflastningstilbud, frem for at familien kunne få hjælpen med, kan jeg ikke se, at det er det, som det skal handle om.
I min optik handler det om, at man som familie selvfølgelig skal have sit barn med på ferie – om det så er handicappet eller ej.
Og det må da være vores fornemste opgave herinde at finde en løsning på det.
Jeg vil gerne kvittere for de gode taler, der har været, hvor man har sagt, at man gerne vil finde en løsning.
Men det, jeg synes er usagligt fra flere af Folketingets partiers side, er, at man sætter alt ind på at finde begrundelser for, at man i hvert fald ikke skal støtte det her forslag.
Og ministeren får en masse argumenter fra sit embedsværk – find nogle argumenter til mig, så jeg kan plaffe det ned – frem for at man siger: Hvordan finder vi nogle løsninger på det her område?
Og jeg synes bare, det er rigtig ærgerligt, at det skal være sådan i en politisk debat, at man ikke kan sætte sig ned og finde nogle løsninger for dem, det skal gavne – og her handler det om familier, der har et barn med handicap.
Tak for ordet.