Marianne Jelved (RV), 2018-03-20:
Om få dage skal vi behandle et forslag her i Folketingssalen, nemlig et borgerforslag – og det er første gang, vi prøver det – som har krævet 50.000 underskrifter for at kunne komme herind i Folketingssalen og blive behandlet.
Det er jo en rigtig god ting, men jeg vil godt lige følge op på det, den foregående taler sagde om, at den ene mand – andre har også været inde på det – så har formået at få sit forslag til behandling i Folketingssalen uden at få 49.000 og et eller andet, altså de mange, mange underskrifter.
Og det endda på en meget positiv måde, fordi vi faktisk vedtager et forslag, som er inspireret af Krølle, som er nævnt tidligere.
Her er der så en mulighed for udsatte mennesker, der har særlige problemer, til at få en oplevelse af, hvordan de kan gå ind i et fællesskab, et arbejdsfællesskab, og opleve, at der er brug for dem, og at man faktisk også kan få et honorar, et resultat, ud af det i form af en lønindtægt – i anførselstegn – for det arbejde, man har udført.
Jeg tror også, at hvis vi kan få udbredt kendskabet til det her forsøg, så tror jeg også, at man faktisk kan mobilisere, jeg var lige ved sige i størrelsesorden med Venligboerne.
De blev jo 150.000 medlemmer i løbet af ganske kort tid.
Hvis vi får sådan en folkelig opmærksomhed omkring det her, vil der være rigtig mange mennesker, der går rundt og får øje på, hvor der er mulighed for at få små stykker arbejde lavet, og dermed også få mulighed for at give nogle en hånd eller gøre det muligt, at nogle vil gå til hånde på den ene eller den anden måde og udføre en opgave en gang om ugen eller på anden måde, som man nu kan blive enige om.
Det synes jeg i sig selv vil være meget interessant at se, altså hvordan den sag kan udvikle sig på en god måde.
Jeg synes, at det ved første øjekast er ærgerligt, at det skal koste 45 mio. kr. at lave noget, der egentlig er så enkelt.
Men på den ene side forstår jeg det, jo mere jeg har læst på det her lovforslag.
For vores samfund er jo enormt bureaukratisk.
Vi har bare – altså os, der færdes i det, jeg havde nær sagt med begge ben hver dag – vænnet os til, at der er mange reguleringer, mange måder at skulle undersøge alle mulige ting på, og vi synes nogle gange, at det er temmelig besværligt og irriterende.
Så derfor kan jeg godt se for mig, at når man skal oprette noget, der er helt nyt, hvor man pludselig springer skattevæsenet over – bare for at bruge det som eksempel – så kræver det en eller anden form for bureaukrati, for at man ligesom kan gøre den slags ting.
Så derfor skal der selvfølgelig også være nogle mennesker ude i kommunerne, som kan visitere de mennesker, som får mulighed for at komme ind under den her ordning, og det koster selvfølgelig også nogle penge.
Det er jo en ny opgave, og det er der afsat 15 mio. kr. til.
Der er også beregnet mulighed for klager inden for de 15 mio. kr.
Vi kan også se – og det vil jeg gerne kvittere og rose administrationen for, altså i ministeriet – at vi faktisk også har fundet nogle ubureaukratiske løsninger på nogle af de problemer, der har været rejst.
Ferieloven er et af eksemplerne, og der har jeg altså læst lovforslaget på den måde, som den foregående taler også har gjort det, at man faktisk, meget enkelt, udbetaler ferielønnen, hvis jeg må kalde det det, sammen med den indtægt, der gives for det arbejde, der er udført.
Der er lavet et fint regnestykke over, hvor meget man skal beregne pr. dag for det.
Det er jo det, vi kan undersøge under udvalgsbehandlingen.
Jeg synes også, at det er et eksempel på, at man prøver at gå efter nogle enkle og fornuftige løsninger, som også er til at forstå for dem, der både skal finansiere det og være med til at bære opgaven igennem.
Så vil jeg godt pege på noget, som jeg synes er sådan lidt morsomt, men som nok ikke kan være anderledes i et stort bureaukrati som det danske.
For i de 45 mio. kr. er der jo også indregnet den mindre skatteindtægt, og der kan man sige, at der kom jo ikke den skatteindtægt, hvis ikke vi lavede den her ordning, altså, der kom jo ikke en indkomst, som kunne bruges til også at få en skatteindtægt, hvis ikke vi lavede ordningen her.
Så derfor synes jeg egentlig, det er lidt mærkeligt, at det er med her som mindre skatteindtægt på 10 mio. kr. og mindre modregning eller ingen modregning af sociale ydelser, for det er jo også en del af hele ideen bag ved det her sociale frikort.
Men okay, det må vi nok acceptere, men det er jo i virkeligheden sådan en gave til Systemdanmark.
Endelig er der til en evaluering afsat 2 mio. kr., og det må jo også være rigtig fornuftigt.
Den glæder jeg mig til at se om 2 år og se, hvordan det har udviklet sig.
Når man ser på det økonomiske regnestykke, må man sige, at så har alle vist fået, hvad der kan tilkomme dem.
Og det hele skulle være til allerstørst glæde for dem, som får en håndsrækning til at komme ind i samfundet på lige fod med andre i et arbejdsmarkedsfællesskab.