Johanne Schmidt-Nielsen (EL), 2017-02-07:
Jeg vil gerne starte med at sige, at fænomenet tvangsægteskab naturligvis er helt uacceptabelt, og det er, uanset om der er tale om børn eller voksne, som tvinges til at gifte sig imod deres vilje.
Det er i øvrigt også en skærpende omstændighed, hvis der er tale om børn.
Jeg kan imidlertid ikke se nogen fornuft i at skille alle par i asylsystemet ad, fordi den ene part er under 18 år.
Jeg er helt enig med bl.a. Røde Kors og Ombudsmanden i, at der er nødt til at være en konkret og individuel vurdering af hver enkelt sag.
For jeg må sige, at jeg jo ikke nødvendigvis synes, at der er noget problem i, at en 17-årig og en 18-årig, som er kærester, og som måske oven i købet har et barn sammen, bor sammen.
Røde Kors har peget på, og det kan jeg da sådan set godt forstå, at det kan være meget voldsomt for en 17-årig og en 18-årig, som er kærester, som har et barn sammen, og som har været på flugt sammen, at blive skilt ad med tvang.
Man må spørge: Hvad er formålet med at skille de to ad, hvis det er åbenlyst, at der ikke er nogen af dem, som er tvunget ind i det kæresteforhold?
Netop Ombudsmanden vil jeg gerne lige bruge et par ord på, for det udkast til redegørelse fra Folketingets Ombudsmand, som Folketinget modtog i går, mandag, synes jeg sådan set danner et udmærket og sagligt grundlag for dagens debat om det asylansøgerægtepar, hvor den ene af ægtefællerne eller kæresterne er under 18 år.
I udkastet, som på grund af den behandling, der er af det her beslutningsforslag, endnu ikke er blevet til en egentlig redegørelse, slår Ombudsmanden fast, at han finder Udlændinge- og Integrationsministeriets eller ministerens håndtering af sagen særdeles kritisabel.
Frem for at skille alle par ad burde man altså fra ministerens side have sørget for, at der blev foretaget en konkret vurdering af hver enkelt sag, for at leve op til de forpligtelser, som følger af internationale konventioner, men vel også af almindelige forvaltningsretlige principper.
Instruksen fra ministeren til asylcentrene foreskrev en ulovlig praksis, fastslår Ombudsmanden.
Det synes jeg jo er stærke ord fra en mand og en institution, som vejer sine ord på en guldvægt.
Og heldigvis har ministeren da også ændret praksis, således at der i dag er en individuel vurdering, hvilket ministeren jo altså også er blevet opfordret til af bl.a. Røde Kors.
Jeg må sige, at det undrer mig, at ministeren ikke på forhånd havde tjekket, om nu den her instruks, som blev sendt ud til landets asylcentre, var i strid med diverse internationale konventioner eller ej.
Forslagsstillerne er selv inde på, at det har været anført, at konsekvenserne af sådan et beslutningsforslag ikke alene kan være et brud på den europæiske menneskerettighedskonvention, men også på FN's børnekonvention.
Dansk Folkeparti erklærer sig så uenig, og hvis det så alligevel skulle være rigtigt, at det er konventionsstridigt, siger Dansk Folkeparti, at man ikke er bange for at sætte sig ud over konventionerne og lovfæste en praksis, som altså ifølge Ombudsmanden er konventionsstridig.
Dansk Folkeparti henviser sådan højtideligt til Danmarks riges grundlov og påpeger, at den har forrang i forhold til internationale konventioner.
Altså, imens Danmarks riges grundlov har gjort sig gældende her i Danmark, har man altså som 17-årig kunnet få et kongebrev, der gjorde, at man kunne gifte sig med en 18-årig, hvis der var grunde dertil, f.eks. graviditet.
Og jeg må i øvrigt igen gentage den ganske centrale, synes jeg, pointe, at den europæiske menneskerettighedskonvention jo er noget, som vi ganske frivilligt har tilsluttet os her i Folketinget; et flertal af folketingsmedlemmer har besluttet, at Danmark skal følge den europæiske menneskerettighedskonvention og også de domme, der kommer fra Domstolen.
Som jeg indledte med at sige: Tvangsægteskaber og fænomenet barnebrude er naturligvis fuldstændig uacceptable.
Hvis der er den mindste fornemmelse af, at der er tvang på spil, og hvis der er nogen, der er i et forhold, som de ikke ønsker at være i, skal man selvfølgelig slå ned på det og sørge for, at den unge pige, som det typisk vil være, som er tvunget ud i noget, som hun ikke har lyst til, får alle tænkelige muligheder for at komme ud af det forhold.
Det er klart.
Jeg vil slutte med at sige, at jeg jo synes, der er spøjst at bruge begrebet barnebrud, hvis der f.eks. er tale om en 17-årig pige og en 18-årig dreng.
Vi støtter ikke forslaget.
Vi synes, det er klogest, ikke bare fordi det er ikke overensstemmelse med konventionen, at have en individuel gennemgang.