Torsten Gejl (ALT), 2016-11-11:
Hensigten med forslaget er at etablere efterværn til voldsudsatte mænd og kvinder som en rettighed i forlængelse af et ophold på et krisecenter.
Det synes vi godt om i Alternativet, hvor vi prøver at sætte ligestillingen rigtig, rigtig højt.
Ca. 33.000 kvinder udsættes årligt for vold.
33.000 børn under 15 år overhører den her vold, i hvert fald i 2010.
Det giver i sig selv gode argumenter for at støtte det her forslag.
Det er utrolig vigtigt at stoppe denne negative spiral.
79 pct. af kvinderne på krisecentrene angiver, at deres nuværende partner har været udsat for vold i barndomshjemmet.
Vi tror, at Enhedslisten har ret i, at efterværn kan være med til at bryde den her onde spiral, fordi det bl.a. gør kvinderne i stand til at forlade deres voldelige partner.
Men når nu vi er i gang med at bryde mønstre, bør vi også lige runde problemets kerne bare helt kort, nemlig voldsudøverne.
For selv om den voldsramte kvinde hjælpes videre i livet i stedet for at komme tilbage til voldsudøveren, forsvinder voldsudøveren ikke.
Vedkommende får sandsynligvis en ny kæreste og måske flere børn, og der er en stor chance for, at han eller hun sender flere partnere af sted mod landets krisecentre med store konsekvenser for flere børn.
Og her er det relevant bare helt kort at se på, om behandling af voldsudøveren er mulig, og hvilke erfaringer der er med det.
Her har vi heldigvis lidt erfaringer, der peger i den rigtige retning.
En af de centrale indsatser på området er AskovFondens landsdækkende behandlingstilbud, »Dialog mod vold«.
Voldsudøveren bliver tilbudt et forløb med fokus på, at han/hun skal erkende og tage ansvar for sine voldelige handlinger.
Ifølge »Dialog mod vold« virker det.
75 pct. af dem, der har været i behandling, er ikke længere voldelige ifølge »Dialog mod vold«.
I Alternativet er vi glade for, at indsatsen mod voldsudøveren er en del af den overordnede indsats, som vi har været med til at støtte gennem satspuljen, men det gør jo ikke indsatsen for efterværn i krisecentrene mindre relevant.
Jeg vil dog sige, at som det også er nævnt tidligere i dag, har vi netop indgået en satspuljeaftale på det sociale område, hvor efterværn indgår som et vigtigt element.
Der skal oprettes en national enhed, som skal sikre, at viden og erfaring på området kan anvendes til at styrke indsatsen.
Samtidig skal indsatsen være med til at etablere efterværnsaktiviteter til voldsudsatte i form af sociale netværksgrupper med deltagelse af en psykolog.
Der vil altså med den indsats både være mulighed for gruppeforløb og psykologhjælp.
Samtidig ligger der også i satspuljeaftalen, at det skal videreudvikles, hvad det er, der virker for den enkelte voldsudsatte.
Derfor må jeg sige i dag, at jeg og Alternativet er positivt indstillet over for beslutningsforslaget.
Vi har stor sympati for dets formål.
Lige nu er jeg lidt i tvivl om, hvorvidt der er behov for en decideret lovændring eller en udvidelse af § 109 i serviceloven, set i lyset af at vi netop har igangsat initiativer på området, som, uden en lovændring, muligvis vil understøtte præcis den samme indsats over for de voldsramte.
Jeg ser faktisk ikke de store afvigelser mellem det foreslåede beslutningsforslag og det, vi netop har fået igennem med satspuljeaftalen.
Derfor vil jeg være positivt indstillet over for beslutningsforslaget, men jeg vil samtidig i en eventuel udvalgsproces ytre ønske om, at den løbende implementering af efterværn, som sker jævnfør satspuljen, tages i betragtning.
Grundlæggende set er jeg således afventende positiv over for beslutningsforslaget og ser frem til en eventuel udvalgsbehandling.
Jeg skulle hilse og sige fra SF, at de har samme holdning.