Jane Heitmann (V), 2017-05-29:
Tak for det.
Jeg skal indledningsvis sige, at jeg også taler på vegne af Det Konservative Folkeparti.
For nylig havde vi foretræde i Folketingets Sundheds- og Ældreudvalg.
Gæsterne var fire thalidomidskadede, altså personer, hvis mødre i slutningen af 1950'erne eller begyndelsen af 1960'erne under graviditeten havde spist et thalidomidholdigt præparat, og som af den årsag var født med svære misdannelser.
Jeg skal ærligt sige, at foretrædet gjorde et stort indtryk på mig.
Nogle af jer, der var med til foretrædet, er til stede her i salen i dag, og jeg vil gerne sige til jer, at det altid er godt at mødes ansigt til ansigt, at høre historierne fra jer, som selv har oplevet følgerne og skaderne, udfordringerne på egen krop.
Fra Venstres side kan jeg ikke sige det tydeligt nok: Vi føler på alle måder med jer.
Det vanskeliggør hele processen med at stille nogen til ansvar.
For tiderne var anderledes, og det var lovgivningen også.
I slutningen af 1950'erne og i begyndelsen af 1960'erne havde man faktisk ikke regulering af erstatning for lægemiddelskader, og man havde kun en begrænset regulering af lægemidlers sikkerhed.
Læringen af thalidomidsagen har jo bl.a. gjort, at vi i dag har et veludbygget sikkerhedsnet via EU-lovgivning, som pålægger lægemiddelvirksomhederne at fremlægge oplysninger om et givent lægemiddel.
Og i dag har vi også Patientskadeerstatningen, som skaber tryghed for patienterne.
Men dengang skulle erstatninger og erstatningsansvar afgøres ved domstolene, såfremt en myndighed havde handlet ansvarspådragende, og forældelsesfristen var 20 år.
Forældelsesfristen i sagen her er jo passeret for længe siden.
Som jeg nævnte indledningsvis, er det sager, som stammer tilbage fra 1950'erne og 1960'erne, og det ligger derfor ikke lige for at finde dokumentation for, at Sundhedsstyrelsen dengang begik fejl, da man markedsførte thalidomid.
Det har heldigvis ændret sig markant gennem årene, hvor registreringssystemer og lovgivning har ændret sig markant.
Thalidomid blev trukket tilbage fra det tyske marked i 1961 og efterfølgende fra de øvrige 46 lande, hvor præparatet blev markedsført.
Og der har i sagens natur været et langt juridisk efterspil i forhold til erstatning til de ca. 10.000 børn, som man mener er født med thalidomidskader.
I Tyskland har man oprettet to thalidomidfonde, og i Sverige har man oprettet en thalidomidforvaltning, som udbetaler årlige erstatningsbeløb, også til de danske ofre.
Der er altså udbetalt erstatninger også til danske thalidomidskadede.
Hvis vi et kort øjeblik kaster blikket på vores nabolande, kan vi se, at det er forskelligt, hvilken tilgang man har haft.
I Sverige, hvor jeg forstår at man har et andet overblik over myndighedernes initiativer og viden i begyndelsen af 1960'erne, har man som det eneste nordiske land valgt at udbetale erstatning, mens både Finland og Norge ikke har udbetalt statslige kompensationer, bl.a. med det udgangspunkt, at thalidomidskadede har indgået forlig med AZ og har fået udbetalt erstatning fra virksomheden, ligesom man mener, at det ikke er hensigtsmæssigt at oprette særlige kompensationsordninger til enkeltgrupper.
I Venstre er vi meget på linje med de beslutninger, som man har truffet i både Norge og Finland – dels fordi vi i Danmark ikke har samme muligheder for at gå tilbage og afdække myndighedernes viden og ageren, dels fordi jeg kunne nævne mange eksempler på sager, forløb og handlemåder, der er foregået gennem tidens løb, og som, hvis vi hørte om dem i dag, ville få det til at skurre i ørerne – handlinger, som vi i dag ser på med helt andre øjne og ville have en helt anden, en markant anden tilgang til og også ville finde fuldstændig uacceptable.
Godhavndrengene
Sprogøpigerne og patienter, som har fået udført det hvide snit, for nu blot at nævne nogle få
Det, der er det samlede budskab med de forløb og de tragedier, er, at vi som samfund skal lære af dem.
Det har vi også gjort af hele thalidomidsagen, og danske patienter er i dag blandt de patienter i verden, som er bedst beskyttet i forhold til mulighederne for at søge erstatning, hvis noget går galt under et behandlingsforløb.
Som jeg nævnte indledningsvis, gjorde foretrædet i Sundheds- og Ældreudvalget i januar et stort indtryk, og jeg vil gerne sige til jer fremmødte: Jeg synes, det var modigt af jer at møde os politikere på vores hjemmebane, og I skal vide, at jeg er imponeret over jeres tale til os, og at jeg og alle os i Venstre har den dybeste medfølelse både med jer og med jeres familier.
Venstre kan støtte det forslag til vedtagelse, som Dansk Folkepartis ordfører læste op, og det kan Konservative også.