Pernille Rosenkrantz-Theil (S), 2020-05-20:
Jamen det mener jeg sådan set heller ikke det skal være, og jeg tror egentlig også, at vi kan finde mekanismer, der er relativt simple og derfor ikke behøver at være nogen meget store dyr.
Men mekanismen skal bare være på plads.
Så vil jeg sige noget i forhold til det der med gode skoletilbud.
Mener jeg, at det er et godt skoletilbud?
Nej, det gør jeg faktisk ikke.
For så lever de jo kun op til halvdelen af det, der er meningen med, at man går i skole, nemlig at lære børnene dansk og matematik, men ikke den anden halvdel, som handler om at danne børn til at være en del af det samfund, som de er en del af.
Derfor anerkender jeg simpelt hen ikke præmissen om, at man kan tale om et godt skoletilbud i den sammenhæng.
Det er også derfor, det er så afgørende for Socialdemokratiet, at vi sørger for at få lavet en mere balanceret elevsammensætning på kryds og tværs af etniske, religiøse og sociale skel i vores samfund.
Tak for det.
Man skal lige vænne sig til, at man gerne må stå på talerstolen igen.
Først skal man vænne sig til, at man ikke skal, og nu skal man så vænne sig til, at man skal igen.
Jeg tror måske, at noget af det vigtigste at sige om det her beslutningsforslag er, at det simpelt hen er så svært at finde en vej og en model, hvor man kan få de her ting til at lykkes.
I regeringen har vi den opfattelse, at noget af det vigtigste lovgivning, der er blevet lavet i de senere år, hvad angår hele fordelingsspørgsmålet, er den aftale, der blev lavet om parallelsamfund under den tidligere regering, og som Socialdemokratiet deltog i.
Den går grundlæggende ud på, at vi går ind og tager stilling til, hvor mange fra udsatte boligområder der må være i hver daginstitution.
Der stod man i virkeligheden med samme problemkompleks som her, og det er derfor, det handler om udsatte boligområder og ikke om tilhørsforhold eller etnicitet eller social baggrund eller noget andet; man fik det defineret som udsatte boligområder, og det var da bedre end ingenting, kan man sige, og det var det bedste, man kunne, på det tidspunkt.
Nu står vi så med den igen, og i regeringen er vi af den opfattelse, at det er højst uhensigtsmæssigt at give tilskud til skoler eller i det hele taget drive skoler, hvad enten det i øvrigt er friskoler eller folkeskoler, hvor der er en for skæv sammensætning af eleverne.
Det mener vi også gør sig gældende på ungdomsuddannelsesområdet, hvor vi er af den opfattelse, at vi også skal ind og gå ret meget til makronerne i forhold til at få fordelt eleverne på en måde, så man har bæredygtige uddannelsesinstitutioner over hele landet, og hvor det ikke er sådan, at en ekstremt skæv sammensætning af elever ødelægger muligheden for at drive uddannelse, som i vores optik skal gå på to ben, for det er jo det, det hele handler om.
Når vi kigger på, hvad daginstitutioner, folkeskoler, frie grundskoler og ungdomsuddannelser skal levere til vores samfund, handler det på den ene side om, at de skal levere, at vi får nogle børn, der kan læse, regne og skrive – det er også ret afgørende for børnene selv, at de kan det, for at kunne klare sig i vores samfund – og på den anden side handler det så i høj grad om at danne hele mennesker, det vil sige skabe en bred dannelse for børn og unge, som gør dem i stand til at navigere i det samfund, hvor vi jo er sat sammen af forskellige sociale grupper og forskellige etniske grupper, har forskellige religioner osv.
Der er det altså vores opfattelse, at en meget væsentlig del af et skolesystems opgave er at sørge for, at børnene bliver dannet til at være hele mennesker.
Og så giver det sig selv, at hvis man har den opfattelse af, hvad skolesystemet skal kunne levere, så er det højst uhensigtsmæssigt, hvis elevsammensætningen er meget skæv, for det betyder, at så bliver man dannet ind i et verdensbillede, hvor der kun findes nogen, der er magen til en selv –
det duer ikke.
Det kan jo så være på alle mulige parametre; det kan være på sociale parametre, der kan være på etniske parametre, religiøse parametre og alt muligt andet.
Derfor slår vi os i Socialdemokratiet også rigtig meget på, at når det er sådan, at der er skoler, som har meget høje procentandele af nogle bestemte grupper, herunder de muslimske friskoler, som er det, vi taler om i dag, så duer det ikke.
Der er også folkeskoler i Danmark, hvor procentandelen af tosprogede børn er for høj, og det vil sige, at vi lader nogle børn i stikken.
Det er børn, der i forvejen er udfordret af at komme fra hjem, hvor man ikke i så høj grad kan hjælpe dem til at lære det danske samfund at kende, og så overlader vi i øvrigt børnene til nogle skoler, hvor de heller ikke kan lære det, fordi alle de andre børn har samme problematik.
Det mener vi simpelt hen ikke man kan være bekendt, og vi mener, at det skaber grobund for, at man får lavet parallelsamfund.
Derfor støtter vi jo også formålet med det her beslutningsforslag – det har vi også tilkendegivet ved tidligere lejligheder.
Det er også meget klart, at de regler, vi skal lave, skal ligge inden for menneskerettighedskonventionens regler.
Det gør det her forslag ikke, og derfor har vi bebudet, at vi vil finde en løsning.
Det mener vi egentlig også vi har nogle klare bud på, altså hvordan man kan komme rundt om den her problemstilling på en måde, hvor vi sikrer, at uddannelsesinstitutioner, dagtilbud og ungdomsuddannelsesinstitutioner afspejler den befolkningssammensætning, der er i et lokalområde.
Så snart det er lavet færdigt, vil vi selvfølgelig præsentere det for både offentligheden og også her i Folketinget, så vi kan få en drøftelse af, om vi i fællesskab – hvis vi i øvrigt kan skaffe flertal for det – kan gå videre ad den vej; det håber jeg selvfølgelig meget vi kan.
Men vi er ikke klar endnu, og derfor kan jeg ikke fremlægge det fra talerstolen i dag.
Noget af det er også blevet lidt forhindret af, at vi har haft en coronakrise, som jo i hvert fald har udskudt det nogle måneder.
Men det er altså fortsat vores intention, at vi i løbet af det kommende år vil kunne fremlægge en konkret model, som ikke kun forholder sig til friskoler, hvilket er nok så vigtigt, men også forholder sig til, hvad vi gør med fordelingen af elever i øvrigt, herunder på ungdomsuddannelsesområdet, hvor vi jo allerede har haft et ekspertudvalg til at udtale sig og komme med nogle bud på, hvor vi skulle hen fremadrettet.
Det vil sige, at på ungdomsuddannelsesområdet er vi relativt tæt på også at skulle gå i gang med forhandlinger.