runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Trine Bramsen (S), 2018-11-01:
Lovforslaget her har til formål at skabe hjemmel til, at personer, der er dømt efter den grønlandske kriminallov, og som er overført til forvaring i Danmark, kan overføres til den nye anstalt i Nuuk, som står færdig i foråret 2019, og som vi i Retsudvalget i øvrigt havde glæden og æren af at besøge for et par år tilbage.
Den nye anstalt skal bl.a. indeholde en lukket afdeling, der kan huse de forvaringsdømte.
Og indtil nu har det været sådan, at grønlandske personer, som er idømt forvaring, har været placeret i Herstedvester Fængsel her i Danmark, fordi man altså ikke har haft de rette sikkerhedsmæssige foranstaltninger i Grønland.
Da det nu laves om, er det jo naturligt, at de grønlandske personer, der er idømt forvaring, og som afsoner i Danmark, fremadrettet får muligheden for at afsone i Grønland, hvis de giver samtykke til det.
Samtykket kan fortrydes i op til 6 måneder efter overflytning til Grønland og vil ved fortrydelse betyde, at den pågældende så kan flyttes tilbage til Herstedvester Fængsel i Danmark.
Det betyder altså, at den forvaringsdømte kan vælge at lade sig overflytte til Grønland og har ½ år efter det til at fortryde sin overflytning og returnere til Herstedvester Fængsel.
Herefter kan vedkommende vælge at komme til Grønland endnu en gang, men derefter ophører fortrydelsesretten.
Det mener vi i Socialdemokratiet sådan set er acceptabelt og helt rimeligt, idet den afsonende dermed også aktivt tilvælger Danmark frem for Grønland.
Socialdemokratiet finder det positivt, at personer idømt forvaring får muligheden for at afsone i Grønland, hvis de ønsker det.
Det fremgår af høringssvarene til lovforslaget, at cirka halvdelen af de personer, som lovforslaget retter sig mod, har givet udtryk for, at de ønsker at blive overflyttet til den nye anstalt i Grønland.
Vi finder det også positivt, at man har en chance for at fortryde, hvis det viser sig ikke at være det, som man troede det var.
Søren Pape Poulsen (KF), 2018-11-01:
Jeg vil gerne begynde med at takke ordførerne for de her meget positive indlæg, vi har hørt i dag.
Der synes at være fuld opbakning til forslaget her om ændring af den grønlandske retsplejelov og kriminallov.
Det er jeg rigtig, rigtig glad for.
Jeg mener også, at i dag er en milepæl i forholdet mellem Grønland og Danmark.
Vi har i dag mulighed for at gøre op med en mere end 60 år lang praksis for at sende grønlandske forvaringsdømte fra Grønland til Danmark, langt væk fra deres familier og netværk.
Det har med god grund længe været et stort ønske fra Grønland, at de grønlandske forvaringsdømte kan afsone i Grønland.
Det er et ønske, som vi har lyttet til, og som vi deler.
Lovforslaget er et synligt bevis på, at vi mener det alvorligt, når vi i regeringsgrundlaget siger, at vi vil rigsfællesskabet.
Vi mener det alvorligt, når vi siger, at vi løbende vil opprioritere at opdatere lovgivningen for Grønland på områder, som Danmark har ansvaret for.
Vi mener det alvorligt, når vi siger, at standarden i Grønland skal svare til standarden i Danmark med de særlige fravigelser, som de grønlandske forhold nu engang tilsiger.
Da jeg var i Grønland i sensommeren 2017, var den nye anstalt i Nuuk en byggeplads.
Med lovforslaget skaber vi de lovgivningsmæssige rammer for, at alle, der er idømt forvaring efter kriminalloven, kan afsone i Grønland.
Sideløbende med lovgivningsarbejdet arbejder Kriminalforsorgen på højtryk for, at også de bygningsmæssige og indholdsmæssige rammer kommer på plads, og at der rekrutteres personale til anstalten.
Lovforslaget indeholder flere elementer, og jeg vil blot nævne to af dem her i dag.
For det første vil lovforslaget sikre, at personer, der fremover idømmes forvaring efter kriminalloven, kan anbringes i den nye anstalt i Nuuk.
Når vi i lovforslaget lægger op til, at en forvaringsdømt alene kan overføres fra Danmark til Grønland, hvis den forvaringsdømte samtykker, er det, fordi nogle af de forvaringsdømte nu har afsonet i Danmark i mange år og derfor har opnået tilknytning til Danmark.
Derfor bør det være op til de forvaringsdømte selv, om de ønsker at blive overført fra Danmark til Grønland.
Det er en stor beslutning for den forvaringsdømte, og jeg mener, at vi bør understøtte de forvaringsdømte bedst muligt i den beslutning.
Det gør vi ved, at samtykket kan trækkes tilbage i indtil 6 måneder efter overførslen, dermed imødekommer vi også et udtrykkeligt ønske fra Grønlands Landsting.
Endvidere vil Kriminalforsorgen grundigt informere de forvaringsdømte om de indholdsmæssige rammer for afsoning i den nye anstalt.
Informationskampagnen vil naturligvis blive suppleret af en individuel vejledning af hver enkelt forvaringsdømt.
Med de bemærkninger vil jeg endnu en gang takke for den positive modtagelse og ser frem til den videre behandling.
Aaja Chemnitz Larsen (IA), 2018-11-01:
Mange tak for bemærkningerne fra justitsministeren.
Som bekendt er seksuelle overgreb mod børn i Grønland et rigtig stort problem, og når jeg snakker om personfarlig kriminalitet, er seksuelle overgreb jo også en del af det område.
Det er et område, som desværre ser ud til at være i stigning i Grønland, i hvert fald var der i 2017 rigtig mange anmeldelser.
Det er måske et udtryk for, at vi er mere opmærksomme på det.
Naalakkersuisut har lavet en strategi, som hedder Killiliisa, og som handler om bekæmpelse af seksuelle overgreb på børn i Grønland, og der har man peget på 10 anbefalinger i forhold til justitsområdet, hvor en af anbefalingerne er at sikre, at domfældte krænkere også får behandling, når de er på anstalten.
Er det noget, som justitsministeren er opmærksom på, og er det noget, man hos regeringen arbejder på?
René Gade (ALT), 2018-11-01:
Det vil jeg også gøre.
Hvad angår det her lovforslag, vil jeg sige, at som ny retsordfører vil jeg i endnu højere grad, end jeg gør på de områder, hvor jeg har været lidt længere i gårde, lytte til de gode argumenter, der er for, for jeg synes faktisk, der er rigtig mange gode argumenter for, at man skulle stemme for til det her.
Men som udgangspunkt læser vi lovforslaget på en sådan måde, at det, man egentlig ønsker at opnå, kan opnås i forhold til gældende lovgivning.
Det her bliver bare mere gnidningsfrit, og det virker til at være lidt mindre bureaukratisk for efterforskningen, hvis man får mulighed for ikke at skulle søge konkret accept, hver eneste gang man skal ind og udnytte sådan et tilfældighedsfund.
Hvis det er korrekt forstået, at man kan det, fastholder vi at være imod forslaget.
Men jeg vil granske det dybere, og indtil nu har jeg lagt vægt på Amnesty Internationals og Institut for Menneskerettigheders høringssvar, hvor man faktisk siger, at det, man er ude efter, faktisk kan opnås i dag, men med det her ekstra konkrete spørgsmål til, om man må anvende tilfældighedsfundet i den konkrete sag.
Det synes vi faktisk er en fornuftig retspraksis.
Jeg undskylder over for formanden, at jeg lige tog et svinkeærinde til at starte med.
Jeg tillod mig det, fordi det var min første gang som retsordfører.
Det er min første dag som retsordfører for Alternativet, og det er jeg i sig selv rigtig glad for.
Det kunne have været dejligt så at kunne stemme grønt til det første, man skulle op at tale om.
Jeg kan se, at den samlede opposition i forbindelse med et helt andet lovforslag nu bakker op om samtykke i voldtægtssager som bevisbyrde frem for vold, og det vil jeg så i stedet være glad for det.
Det bliver mit grønne ja herfra i dag, altså at der er en samstemmighed om det.
Lene Foged (LA), 2018-11-01:
Jeg er stedfortræder for fru Christina Egelund, som desværre ikke kunne være til stede i dag.
Med lovforslaget her fjerner vi den tvivl, der i øjeblikket er om fortolkningen af retsplejelovens bestemmelser om brugen af såkaldte tilfældighedsfund i sager om opløsning af en forening.
Det giver god mening, at vi her foreslår, at tilfældighedsfund, som politiet er kommet i besiddelse af i forbindelse med eksempelvis en ransagning, hvor fundet af beviserne er tilfældigt i forhold til den lovovertrædelse, som begrundede ransagningen, kan anvendes som beviser i retten.
Anklagemyndigheden bør naturligvis ikke afskæres fra at kunne fremføre relevante beviser, som politiet er i besiddelse af – det siger sig selv.
Derfor er forslaget her meningsfuldt.
I sidste ende vil det selvfølgelig være op til domstolene at vurdere, hvorvidt fundet kan bruges som et relevant bevis.
I Liberal Alliance støtter vi forslaget.
Preben Bang Henriksen (V), 2018-11-01:
Tak for det.
Lovforslaget, som vi behandler i dag, drejer sig om tilfældighedsfund, og man skulle måske lige starte med at ridse op, hvad et tilfældighedsfund egentlig er for noget.
Ja, det kan jo ske i forbindelse med den situation, hvor politiet f.eks. har fået en aflytningskendelse, altså en kendelse om at kunne lytte med på en telefonsamtale, fordi man måske har mistanke om, at der foregår rigtig, rigtig grov narkokriminalitet.
Under telefonsamtalen kan politiet så blive opmærksom på, at der også har fundet et lille butikstyveri sted, som jo altså ikke giver ret meget straf.
Det kunne man ikke i sig selv have fået en aflytningskendelse om at gå ind og undersøge, for det er ikke strafbelagt nok, om jeg så må sige.
Og det, der så kunne ske i den her situation, var jo, at politiet ad omveje, altså via den store sag, også kunne benytte aflytningen til at opklare den lille sag og føre bevis herom i retten.
Derfor er reglerne sådan indrettet, at det kan man ikke.
Man kan selvfølgelig få aflytningskendelser om det, der opfylder betingelserne, altså typisk en strafferamme på 6 års fængsel, men ikke for mindre ting.
Det konkrete forslag vedrører, at vi skal i gang med at behandle et forbud mod LTF, Loyal to Familia.
Det skal behandles i byretten, og spørgsmålet er, om politiet der skal være afskåret fra at fremlægge beviser, som er kommet til veje som sidebeviser, om jeg så må sige, under eksempelvis en telefonaflytning.
Det ville de sandsynligvis være afskåret fra, for der er ikke knyttet en strafferamme på 6 års fængsel til Loyal to Familias eksistens.
Men heldigvis er regeringen meget opsat på at få det her uvæsen, det her forbrydersyndikat, forbudt, og derfor skal politiet selvfølgelig kunne fremlægge alle de beviser, politiet har, uanset hvorledes de er tilvejebragt, fra efterforskningen af tidligere sager.
Det kan være, at politiet har aflyttet en telefonsamtale, der på en eller anden måde kan bevise, at foreningen virker, og at den virker ved vold og som en samordnet praksis; det var ikke i sig selv grundlag for at foretage sig noget, da aflytningen fandt sted, men det er i allerhøjeste grad et godt bevis.
Aflytningen, samtalen, er et godt bevis under LTF-sagen.
Det håber jeg, for det har i hvert fald Venstres varmeste støtte.
Peter Kofod (DF), 2018-11-01:
Tak for det, formand.
Forslaget her handler jo dybest set om, hvilke rammer vi skal give vores politi og vores myndigheder, når det handler om at kunne stille bander til regnskab, bander, som vi ikke ønsker at have i vores samfund, organisationer, der er forbudt, og det er det, det her forslag er et udtryk for.
Den socialdemokratiske ordfører nævnte jo konkret den sag, der kører i øjeblikket, nemlig sagen om Loyal to Familia, som for os at betragte er det første skridt på en lang vej, som vi er på vej ud på, for at gøre det danske samfund mere trygt.
Jeg vil gerne understrege som ordfører for det parti, der jo i første omgang kom på banen i forhold til bandeforbuddet, at vi betragter den her sag som den første sag ud af mange sager.
Vi løser jo ikke de problemer, der er på bandeområdet med et enkelt forbud mod en enkelt bande.
Vi så gerne, at det her blev rullet ud og blev til et værktøj, man i langt højere grad kunne bruge mod de her kriminelle organisationer.
Der er jo ikke tale om foreninger, der som sådan opfylder det, vi i grundloven forstår som foreninger.
Der er tale om forbrydersyndikater, som skal bekæmpes med alle de midler, vi overhovedet har til rådighed i vores samfund, inden for de rammer, som grundloven giver mulighed for.
Der vil jeg bare over for justitsministeren og over for Folketingets partier klart slå fast, at når det kommer til at gå videre ad den vej, er vi i Dansk Folkeparti fuldstændig klar til at følge trop for at sørge for, at vi kan slå hårdt ned på de her organisationer.
Men vi kan derfor støtte lovforslaget.
Trine Bramsen (S), 2018-11-01:
I Danmark har vi foreningsfrihed, og det betyder, at vi som borgere har ret til at danne foreninger i ethvert øjemed.
Det er en grundsten i vores demokrati, men foreningsfriheden har også grænser.
Vi kan ikke have foreninger, der virker ved vold eller anstifter til vold, og derfor har vi som samfund mulighed for at opløse sådanne foreninger ved dom.
Den kommende retssag om opløsning af den voldelige og kriminelle bande Loyal to Familia, der jo flere gange har skudt i gaderne, har gjort behovet for at se på rammerne for opløsning af foreninger særlig aktuelt.
Foreninger, der skaber utryghed og sætter almindelige fredelige danskeres liv i fare, skal vi se med meget stor alvor på.
Lovforslaget, som vi behandler her i dag, skal medvirke til, at politiet og anklagemyndigheden har de nødvendige rammer, når domstolen skal tage stilling til opløsning af en forening, og derfor skaber vi med lovforslaget en mulighed for, at tilfældighedsfund kan bruges som bevis i retten under en sådan retssag.
Det betyder jo altså, at beviser, som politiet lovligt har indsamlet under en efterforskning af et strafbart forhold ved eksempelvis en ransagning eller en aflytning, kan bruges som bevis i sager om opløsning af en forening.
Foreninger som Loyal to Familia har ikke andet formål end at begå kriminalitet og skabe utryghed, og det vil vi ikke tolerere i det danske samfund set med socialdemokratiske briller.
Det betyder også, at vi vil sikre politiet de bedst mulige rammer i forhold til at bidrage med beviser, når det gælder retssager om opløsning af sådan nogle kriminelle grupperinger, og derfor kan vi støtte det her forslag.
Søren Pape Poulsen (KF), 2018-11-01:
Nu er diskussionen i dag jo selvfølgelig helt konkret om de nye anstalter og loven der, men det er jo vigtigt at sætte ind med behandling og forsøge at hjælpe de forvaringsdømte ud af deres kriminalitet, og det kan kønsdrifthæmmende behandling jo medvirke til hos nogle forvaringsdømte.
Så er der jo spørgsmålet om det økonomiske ansvar for behandlingen af de forvaringsdømte, og spørgeren ved lige så godt som jeg, at det er der en intens drøftelse om med Naalakkersuisut, og der arbejdes med at finde en løsning, og det vil Kriminalforsorgen også grundigt informere de forvaringsdømte, der afsoner i Herstedvester, om.
Jeg er helt med på, at det her er en meget, meget relevant del af det at håndtere de forvaringsdømte.
Aaja Chemnitz Larsen (IA), 2018-11-01:
Mange tak.
En af de ting, som vi tidligere har drøftet her i Folketinget, er kønsdrifthæmmende medicin til krænkerne, og jeg tænker, at lægelig kontrol er enormt vigtigt.
Vi ved, at der er en række udfordringer, både i forhold til psykiatrien, i forhold til psykologbehandling i Grønland, og derfor er det rigtig positivt, at der er de her nye tiltag på anstalten, men jeg kan godt være bekymret for, om vi ligesom sikrer, at vi giver tilstrækkeligt med behandling, særlig kønsdrifthæmmende medicin, til tidligere krænkere.
Er det noget, som man er opmærksom på i Justitsministeriet?
Søren Pape Poulsen (KF), 2018-11-01:
Nu foregår der jo helt rigtigt en dialog om det.
Vedrørende sundhedsbetjening er der blevet slået to stillinger op, nemlig en stilling som psykolog og en stilling som psykiater til de forvaringsdømte i den kommende anstalt, og de skal stå for samtalerne, og hvis der opstår et behandlingsbehov, som går ud over det, anstalten kan tilbyde, vil den indsatte blive henvist til det grønlandske sundhedsvæsen, hvor man vil have samme krav på tilbud som alle andre i Grønland.
Der er nogle ønsker fra Grønlands side, og der sættes penge af på finansloven, og så har vi en dialog om, hvordan vi i fællesskab kan prioritere de ting.
Det er sådan, jeg har det med det.
Roger Courage Matthisen (ALT), 2018-11-01:
Tak for det.
Vi står med L 19, og lovforslaget er jo meget fint gennemgået af de tidligere ordførere.
Det er dejligt med en ny anstalt i Nuuk.
Det er godt for retssikkerheden for de grønlandske borgere, og det er godt for det ligeværdige samarbejde, som vi jo arbejder på at udvide i vores parlament.
Advokatrådet, Institut for Menneskerettigheder, Grønlands Råd for Menneskerettigheder og Fængselsforbundet finder det positivt, at overførsel fra Herstedvester Fængsel til den nye anstalt i Nuuk kun kan ske med den forvaringsdømtes samtykke.
Hertil skal jeg sige, at Advokatrådet, Institut for Menneskerettigheder og Grønlandske Advokater og Landsforeningen SIND også anbefaler, at der bør gælde et krav om samtykke i de tilfælde, hvor der sker overførsel af forvaringsdømte fra Herstedvester Fængsel til en åben afdeling i Grønland.
Jeg ved ikke, om det er noget, der er taget hånd om eller italesat fra justitsministerens side, men ellers kunne det jo være interessant at høre også den refleksion.
Med de korte ord kan vi naturligvis støtte, at den nye anstalt åbner, og at vi nu har den mulighed for de forvaringsdømte i rigsfællesskabet.
Tak for det.
Peter Kofod (DF), 2018-11-01:
Venstrefløjens fantasi er jo en gang imellem forbløffende.
Altså, man må jo have – jeg ved ikke, hvad jeg skal kalde det – beundring for, at en peberspray, som er sådan en lille spraydåse på nogle få centimeter, lige pludselig på den radikale retsordfører nærmest lyder som en håndgranat, der skal bevares under særlige forhold og helst være låst inde og i hvert fald væk fra børn.
Jeg er dybt imponeret!
Men jeg vil bare spørge ministeren – for det er jo ikke noget farligt våben på den måde – om det måske var muligt, at man kunne få en oversigt over, hvad det så er, der sker ude i hjemmene.
Altså, hvad bliver børn skadet af?
Jeg læste på et tidspunkt, at det var et problem og et meget stort problem, der havde nogle meget store konsekvenser, hvis børn hev en elkedel, hvor der var vand i, ned, for det kan man jo blive forbrændt af.
Der er så mange farlige ting i et hjem – man bliver jo dybt overrasket.
Så måske kunne det være meget godt at få nogle af de der tal over, hvordan det ser ud i andre lande.
Altså, jeg må bare sige, at jeg ikke kan forestille mig, at der er særlig mange, der kommer til skade af en peberspray.
Jeg ved ikke, om ministeren kan svare på, hvor mange børn der kommer til skade i danske hjem årligt, fordi de har fået fat i fars eller mors deodorant eller hårspray.
Det kan være, ministeren kan kaste lidt lys over det, for argumentationen imod det her forslag virker ærlig talt lidt søgt, hvis man spørger mig.
Søren Pape Poulsen (KF), 2018-11-01:
Man kan prøve at forestille sig, at fru Lotte Rod havde stillet spørgsmålet: Hvordan forestiller ministeren sig at vi undgår ulykker med køkkenknive, der hænger i køkkenet?
Der må jeg da også gå ud fra, at hvis man er forældre, slår man hjernen til og tænker over, hvordan man opbevarer den her ting i ens hjem på den bedste måde.
Jeg skal da ikke blande mig i, hvor folk har deres ting i hjemmet.
Hvis man vælger at købe en peberspray, hvor skal man så have den?
Jeg går da ud fra, at man tænker sig om, hvis man har små børn, ligesom jeg går ud fra, at man tænker sig om, hvis man har små børn og man har knive liggende fremme.
Altså, jeg forstår slet ikke, at det her skulle være sådan en særlig problemstilling.
Lotte Rod (RV), 2018-11-01:
Det må ministeren faktisk gerne uddybe for mig, altså at han forestiller sig, at man vil placere pebersprayen et sted, hvor den er godt sikret.
Jeg går ud fra, at hvis peberspray ligesom skal kunne virke, skal den være et sted, hvor man meget hurtigt kan komme til den, ellers er det vel fint nok, at den er begravet et eller andet sted oppe bag ved nogle dyner øverst i skabet, men så når man jo ikke at finde den.
Hvordan forestiller ministeren sig at vi skulle undgå, at der sker ulykker i hjemmet?
Søren Pape Poulsen (KF), 2018-11-01:
Som ved så mange andre lovforslag ser man selvfølgelig på, hvad konsekvenserne af det bliver.
Jeg har jo ikke en glaskugle, jeg kan kigge ind i og se, hvad der sker i fremtiden.
Der er jo ikke nogen steder, så vidt jeg har konstateret, i andre lande, hvor varige men eller skader ved det her er sket.
Selvfølgelig kan der ske uheld, men jeg har det sådan, at hvis man som familie vælger at sige, at hjemme hos os vil vi have en peberspray, går jeg også ud fra, at man har så meget forstand, at man ønsker at have den et sted, hvor den er godt sikret.
Der er også folk, der kører lemfældigt rundt i en bil og ikke kører ordentligt.
Derfor forbyder vi jo heller ikke biler.
Det her handler også om, at folk må tage noget ansvar, og jeg har det da sådan, at en familie selvfølgelig sørger for, at deres børn ikke kan komme i nærheden af sådan en her.
Så hvad der måtte ske, må vi jo se, hvis det sker – men hvorfor skulle det lige særligt ske her?
Lotte Rod (RV), 2018-11-01:
Hvad vil justitsministeren gøre, når der begynder at komme eksempler på, at der i hjemmet enten er sket ulykker, eller at en peberspray er blevet misbrugt?
Søren Pape Poulsen (KF), 2018-11-01:
Jeg tænker, at det skal fungere i praksis ligesom alle andre ting, man kan købe.
Det er jo klart, at man ikke bare så må sige, at jeg har lige købt en peberspray, og så køre rundt med den i bilen.
Jeg tænker, at det er sådan lidt et tænkt eksempel.
Jeg kan godt forstå, at der bliver spurgt om det, fordi det er sådan klassisk: Hvordan skal vi så lige dokumentere det?
Men altså, ligesom vi kan med andre tilfælde, er jeg jo ikke så bange for det.
Jeg tror mere, at udfordringen selvfølgelig bliver, at der kan være kriminelle typer, som vil bruge den i det offentlige rum, og der kan man så sige, at hvis de vil det, havde de jo nok kørt ned over grænsen og købt en i forvejen, tænker jeg.
Trine Bramsen (S), 2018-11-01:
Nu skal man jo altid forsøge at finde det positive, og jeg synes, at det er rigtig positivt, at justitsministeren afviser, at pebersprays skal lovliggøres i hele samfundet, altså en generel lovliggørelse af pebersprays, så i den forbindelse vil jeg gerne spørge justitsministeren, hvordan han forestiller sig at man skal erhverve sig en peberspray, når man nu ikke må have den ude i samfundet.
Det synes jeg er interessant at få belyst, så vi ikke risikerer, at en hel masse borgere lovligt køber en peberspray for at fragte dem hjem i deres bil for så at blive stoppet på vej hjem med en peberspray i bilen og blive dømt for at have den ulovligt.
Så hvordan forestiller justitsministeren sig at det skal fungere i praksis?
Karsten Hønge (SF), 2018-11-01:
Peberspray vil som andre våben ikke give mere tryghed.
Tværtimod risikerer vi, at våbenkapløbet skaber mere utryghed.
Hvad er mon det næste våben, der skal godkendes?
Hvem er det egentlig, der anbefaler lovliggørelse af peberspray – lige bortset fra dem, der producerer dem?
Vi kan i hvert fald se en indstilling her fra Det Kriminalpræventive Råd, der siger: »Det kan også give en falsk tryghed.
Når peberspray legaliseres i hjemmet, får alle nem adgang til det.
Det betyder, at det også bliver mere tilgængeligt for røvere og folk i konfrontation med offentlige myndigheder«.
Det er nemlig fra Dansk Erhverv, der skriver: »Det må derfor forventes, at der kommer langt flere peberspray i omløb, end vi ser i dag.
En peberspray er et våben.
Et våben kan anvendes til såvel forsvar, som angreb.
Flere våben i omløb, kan derfor øge usikkerheden og utrygheden i detailhandlen«.
De skriver også: »Med dette forslag bliver tilgængeligheden til et værktøj, som kan pacificere butiksmedarbejderne, gjort markant nemmere«.
Det sidste, jeg vil citere, er fra Dansk Kvindesamfund, der siger: »Kort sagt er vi i Dansk Kvindesamfund bekymrede for, at brugen af peberspray kan eskalere en konflikt i et hjem og dermed føre til større skade end gavn.
Det kan i vores optik have en kontraproduktiv effekt at give mulighed for at erhverve sig en peberspray«.
SF kan ikke støtte lovforslaget.