Martin Geertsen (V), 2019-04-26:
Tak for den flotte præsentation, formand, og tak for ordet.
Jeg vil godt starte med at takke fru Liselott Blixt og Dansk Folkeparti for at sætte det her tema på dagsordenen.
Det er sådan set en vigtig debat.
Hvis man ser konkret på de sager, som jeg tror har dannet baggrund for, at Dansk Folkeparti har rejst den her forespørgsel, er det jo ret nemt at konstatere, at der er et behov for, at vi kigger spørgsmålet om autorisation af psykologer efter i sømmene.
Som lovgivere har vi naturligvis et ansvar for, at vi gør, hvad vi kan, for at danskere, som har behov for at gå til psykolog, kan gøre det trygt og inden for nogle forsvarlige rammer, altså at der så at sige er tillid til den danske psykologstand.
Allerede i dag er det jo, som ministeren også var inde på, muligt at få en autorisation, og når man så som borger går til psykolog, har man jo mulighed for at orientere sig via Psykolognævnets hjemmeside om, hvilke psykologer der er autoriserede.
Så kan det jo være, at den hjemmeside har behov for et brushup eller et selvstændigt eftersyn, men det er i hvert fald tankegangen, at man har den mulighed som borger.
Forespørgerne lægger så op til, at ministeren foretager en stramning af lovgivningen og iværksætter en ændring af lovgivningen, således at psykologer ikke kan praktisere uden en autorisation.
Med baggrund i de sager, der har været, synes jeg egentlig som udgangspunkt, at det er lidt fristende at slå til og sige: Den er købt.
Men jeg tror også, at der er nogle spørgsmål, vi bliver nødt til at stille os selv, inden vi griber til mere lovgivning.
For mig vil det helt overordnede og første spørgsmål være: Vil en opstramning af autorisationsordningen reelt skabe mere tryghed i forhold til de sager, som har givet anledning til den her forespørgselsdebat, altså mere tryghed for den enkelte borger, eller risikerer vi at komme ud i, at vi i virkeligheden fra politisk hold siger: Nu har vi gjort vores?
Altså, er der reel tryghed forbundet med de opstramninger, der her lægges op til?
Det synes jeg i hvert fald er et spørgsmål, man bliver nødt til at stille sig selv, når man går ind i sådan et lovgivningsrum, så det bliver en reel, yderligere tryghed, man så giver.
For det andet synes jeg, man skal stille spørgsmålet: Vil en autorisationsordning med alt, hvad det måtte medføre, altså en udvidelse af begrebet, ikke være – det var ministeren også inde på – et lidt voldsomt indgreb i forhold til de psykologer, som arbejder på andre felter end i, hvad man vel kan definere som den direkte borgerkontakt?
For det tredje, og det var fru Liselott Blixt vel i virkeligheden også lidt inde på, synes jeg, at vi bør kigge lidt nærmere på spørgsmålet om muligheden for at klage over den behandling, man får.
Sådan har jeg det i hvert fald selv – det synes jeg måske i virkeligheden er det allerallervigtigste i forhold til de her spørgsmål, altså klagemuligheden.
Hvis man vil gøre noget, som er sammenligneligt med det, man kan i sundhedsvæsenet, var det nok her, man skulle kigge dybt.
Når alle de her spørgsmål er stillet, synes jeg, at vi skal arbejde videre med området, og vi skal holde skarpt øje med, at der sker noget.
Derfor er jeg også glad for, at ministeren i første omgang har bedt Psykolognævnet om en redegørelse for erfaringerne med autorisation og tilsyn med psykologer, og samtidig er jeg også glad for, at regeringen vil kigge på spørgsmålet om en sundhedsfaglig autorisation til psykologer i forbindelse med den samlede handlingsplan for psykiatrien frem mod 2025.
For det er altså en vigtig debat, det er jeg enig med forespørgerne i, og jeg ser frem til, at vi på baggrund af sådan lidt bredere analyser af hensigtsmæssigheden i sundhedsfaglig autorisation af psykologer kan træffe nogle beslutninger på et lidt mere kvalificeret grundlag, og hvor vi også har stillet os selv nogle af de her grundlæggende spørgsmål.
Set fra mit perspektiv er det ret afgørende, at vi får tænkt hele vejen rundt, selvfølgelig for psykologernes skyld, men også for de klienter, der er ude i det ganske land, for at de også kommer til at opleve en reel tryghed ved at gå til psykolog.
Derfor støtter vi selvfølgelig op om det fremførte forslag til vedtagelse, og jeg skulle hilse og sige, at det gør Det Konservative Folkeparti også.