Benny Engelbrecht (S), 2017-12-08:
Tak, formand.
Først og fremmest vil jeg gerne sige tak for den gode, konstruktive – og nogle vil måske også sige lange – debat.
Jeg har forståelse for, at der selvfølgelig er mange gøremål på Christiansborg i denne tid, og derfor skal jeg også forsøge at opsummere de spørgsmål og kommentarer, der også kom undervejs.
Først vil jeg dog godt slå fast, at Socialdemokratiet har fremsat dette beslutningsforslag, der afspejler vores hovedprioritet, altså at sikre tryghed om velfærden i de kommende år en gang for alle.
I Socialdemokratiet mener vi, at vi kun ved at investere i vores velfærd, i uddannelse, i arbejdspladser og i danskernes tryghed, kan styrke og bygge videre på vores unikke samfundsmodel.
Med dette beslutningsforslag ønsker Socialdemokratiet at sikre tryghed om velfærden, så der hvert år frem mod år 2025 som minimum indregnes en vækst i det offentlige forbrug svarende til det demografiske træk.
Og måske skal jeg bare for en god ordens skyld også få sat nogle måske lidt lavpraktiske ord på det der med det demografiske pres.
For som bl.a. SF's ordfører var inde på, kan der jo godt være nogle, for hvem det er et udtryk, der er sådan lidt fjernt.
Men jeg tror – og det er i hvert fald den måde, som jeg oftest oplever, at folk forstår det demografiske træk på – at man skal forklare det ved, at der bliver flere danskere.
Altså, befolkningen vokser, og det er i sig selv med til at øge efterspørgslen på velfærden.
Og derudover ændrer sammensætningen af befolkningen sig, sådan at der bliver relativt flere, som er oppe i årene.
Sådan i runde tal vil der i år 2025 være 150.000 borgere mere over 70 år, end der er i dag.
Altså, med andre ord bliver der en anden efterspørgsel på de velfærdsopgaver, som det offentlige tilbyder.
Så presset på den offentlige sektor stiger altså, i takt med at vi lever længere og vi bliver ældre.
Og det er jo godt, at den danske befolkning har udsigt til at leve længere.
Det skal man understrege.
Men det kræver jo så også, at vi afsætter penge til, at velfærdssystemet kan følge med befolkningsudviklingen.
Og ifølge Finansministeriets beregninger vil det koste 25 mia. kr. i år 2025 at opretholde det nuværende velfærdsniveau, når vi på denne måde får en ændret befolkningssammensætning og bliver flere ældre – og i øvrigt også bliver flere borgere i det hele taget.
Konsekvensen af ikke at gøre det, er på sigt et dårligere velfærdsniveau for danskerne.
Af regeringens fremlagte politik kan vi desværre konstatere, at det er regeringens langsigtede politiske mål at reducere den offentlige forbrugsvækst.
Det betyder et lavere velfærdsniveau.
Regeringens målsætning om en vækst i det offentlige forbrug på 0,3 pct. vil betyde, at vi i år 2025 har investeret 12½ mia. kr. mindre end det, der skal til for at fastholde det nuværende niveau af velfærd.
Og den prioritering er vi lodret uenige i.
Vi skal ikke spare på den fælles nære velfærd for dermed at finde penge til topskattelettelser.
Og uanset hvordan man vender og drejer det, kan pengene kun anvendes en gang.
Vi vil sikre tryghed om velfærden, før vi gør op, om der er penge til skattelettelser.
Vi har noteret os, at der er et bredt politisk ønske om at sikre en bund under velfærden.
Dette beslutningsforslag giver derfor de partier, der deler Socialdemokratiets opfattelse, muligheden for at sætte handling bag ordene ved at pålægge regeringen en anden kurs end den udstukne, hvor velfærdsniveauet i de kommende mange år udhules, og i stedet sikre, at der afsættes de penge, der skal til for at sikre tryghed om vores velfærd.
Hvordan det kan gøres i praksis, er jeg sikker på vi får rig lejlighed til at drøfte i den kommende udvalgsbehandling – også på basis af de udsagn, der eksempelvis kom fra Det Radikale Venstre.
Men det er jo selvfølgelig sådan, at et flertal bag dette beslutningsforslag kan sikre, at regeringen ikke anvender de penge, der skal være med til at sikre vores skoler, vores ældrepleje og daginstitutioner, på skattelettelser.
Vi mener jo som sagt, at de i stedet skal prioriteres til kernevelfærden.
Og jeg kan forstå, at der også er et flertal af partier i Folketinget, som er enig i det princip.
Sluttelig vil jeg også minde om, at beslutningsforslaget kun fastsætter en nedre grænse, der sikrer, at det offentlige forbrug følger det demografiske træk.
Vores forslag udelukker derfor ikke, at der kan afsættes flere midler til det offentlige forbrug.
I forhold til en række af de kommentarer, som er givet af ordførerne, vil jeg lige vende og runde dem.
Allerførst spørgsmålet fra Enhedslisten.
Det samme spørgsmål var De Radikales ordfører også inde på, nemlig spørgsmålet om individuelt kontra kollektivt forbrug og dermed jo især spørgsmålet om forsvarets placering i forhold til det offentlige forbrug.
Her vil jeg gerne slå fast, at når vi taler om at sikre bunden under velfærden, så er forsvaret en ekstern del af det.
Det vil altså sige, at når vi har tilkendegivet over for regeringen, at vi er villige til at medvirke til at styrke vores forsvar, så er det ikke midler, som vi indregner i forhold til det demografiske træk.
Det er nogle særskilte investeringer.
Man må jo også sige, at alt andet lige er der et bredt flertal i Folketinget, som også har indikeret, at det er klar til at stå bag en markant styrkelse af forsvaret.
I forhold til Liberal Alliance føler jeg, at det er nødvendigt at sige, at det er en grov misforståelse, når man påstår, at Socialdemokratiet lover, at alt skulle være guld og grønne skove, blot vi sikrer det demografiske træk.
Det er ingenlunde det, vi mener.
Vi skal selvfølgelig også reformere samfundet.
Vi skal også især give mere tillid til de enkelte ansatte, men det at sikre det demografiske træk er at holde hånden under velfærden, hvor vi oplever, at den nuværende regering gør det modsatte.
Det samme til SF.
Dem må finansministeren selv redegøre for, og det håber jeg selvfølgelig at ministeren vil gøre i forbindelse med udvalgsbehandlingen af dette forslag.
Også tak for De Radikales positive tilkendegivelser i forhold til principperne og ikke mindst jo selvfølgelig i forhold til spørgsmålet om uddannelse.
Der synes jeg, det er vigtigt at slå fast, at dette beslutningsforslag jo handler om at sikre det, som vi alle går op i, nemlig en ordentlig pleje af vores ældre, vores børn i daginstitutioner og vores uddannelser, som regeringen jo har sparet massivt på.
Førsteprioritet i den forbindelse må altså være, at vi sikrer, at der er penge til at dække den demografiske udvikling, så regeringen ikke bruger råderummet til at dele skattelettelser ud.
Vi bakker ikke op om de besparelser, som regeringen har gennemført.
Og en forudsætning for at kunne imødegå det i fremtiden vil selvfølgelig være, at man også sikrer, at der er de nødvendige ressourcer til rådighed for den offentlige sektor. I forhold til det her med, hvad der sker år for år med udviklingen i samfundet, som den Radikale ordfører også var inde på, må jeg sige, at hvis det havde været sådan, at den nuværende regering havde haft et udgangspunkt, der havde været 0,7 betragtet som gennemsnit, ville jeg nok ikke være så bekymret, som vi Socialdemokrater er, fordi den nuværende regerings udgangspunkt jo er 0,3.
Derfor må vi sige, at så er det nok nødvendigt at bruge nogle lidt andre metoder.
Jeg kan godt forstå det udgangspunkt, som også den radikale ordfører lægger til grund, altså det her med, at man måske godt kan forestille sig, at der sker noget år for år, og at der er nogle udviklinger, der ændrer sig, og den slags ting, men i forhold det må man sige, at det jo så forudsætter, at man har en regering, der som sådan lever op til sit ansvar.
Og der må jeg bare lige korrigere finansministeren, som jo fik postuleret, at der i SR-regeringens tid ikke i gennemsnit var en afsætning i offentligt forbrug, der svarede til det demografiske træk.
Det var der i SR-regeringens tid.
Jeg kan se på formanden, at min taletid er opbrugt.