runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Kristian Jensen (V), 2017-12-19:
Jeg har ikke spor imod, at man laver alternative beregninger.
Vi har sådan set givet svar i forhold til alternative beregninger på alle de forudsætninger, der har været ønske om.
Det vil vi blive ved med at gøre, vi kommer bare ikke til at ændre, hvad vores grundforudsætning er, for det er så afgørende, ikke bare for det her spørgsmål, men for så mange andre spørgsmål, som vores økonomiske fremskrivning er afhængig af.
Rasmus Nordqvist (ALT), 2017-12-19:
Det er vigtigt for mig lige at slå fast med det samme, at det her beslutningsforslag ikke handler om, om jeg tror, at der er nogen, der ikke ønsker, at vi lever op til Parisaftalen.
Det her handler om, hvordan vi egentlig beregner vores økonomi fremadrettet.
Men det, jeg så kan se af spørgsmål 323 fra sidste år, som blev stillet om netop de her scenarier, er jo netop, at hvis man bruger 450 ppm med futurepriser, som man gør i dag med NPS og futurepriser, er det jo betydelig mindre, og det, vi kan se, er, at det svarer til en forskel på 3 dollar, 25 dollar og 58 dollar i henholdsvis 2020, 2030 og 2040.
Så det er jo ikke rigtigt, at olieprisen ville være højere, hvis man brugte 450, hvis man brugte samme grundlag, som man gør med NPS'en i dag.
Kristian Jensen (V), 2017-12-19:
Det, jeg svarede, er fuldstændig korrekt.
Jeg svarede, i forhold til hvad det ville være i 2025.
Det er nemlig slutdatoen på den mellemfristede fremskrivning, vi har.
Så er det rigtigt, at så har vi en – undskyld udtrykket – til lige før solen brænder ud-beregning, altså hvad den varige virkning er, og der er det korrekt, at der er en lille smule højere varig virkning, hvis man bruger det scenarie, som vi har, altså i det opdaterede 2025-forløb, end hvis man bruger 450 ppm-scenariet.
Men den varige virkning er altså henholdsvis 1,9 milliarder og 1,7 milliarder i varig virkning, altså fra nu af og indtil man holder op med at kunne lave beregninger i dansk økonomi, og det er i forhold til alle de andre usikkerhedsmetoder stort set det samme provenu, der er.
Rasmus Nordqvist (ALT), 2017-12-19:
Jeg kan høre, at vi kan få en lang snak om de forskellige scenarier, fordi det svar, jeg står med her, jo netop viser, at prisen er betydelig lavere, hvis man bruger basen fra 450 ppm i stedet for en NPS som base.
Det, jeg egentlig godt kunne tænke mig at høre, er: Når vi nu laver også langsigtede aftaler, hvor vi jo beregner, hvad det betyder økonomisk, ikke bare i 2020 eller 2025, eksempelvis en Nordsøaftale, er det så ikke vigtigt også at tænke frem, i forhold til at den bindende internationale aftale, som ikke er en vision, men en bindende international aftale – Parisaftalen – bliver til noget, så vi har et overblik over, hvad der kan komme ind af midler på de her aftaler?
Kristian Jensen (V), 2017-12-19:
For det første henviste jeg til et svar, der er af noget nyere dato end det, som hr. Rasmus Nordqvist henviser til.
Jeg henviser til et svar af den 24. oktober 2017, og jeg mener, at vi bør diskutere ud fra de seneste tal, der er til rådighed, så vi ved, hvad det er, vi diskuterer ud fra.
I forhold til om vi diskuterer ud fra noget vedtaget eller noget, vi måtte ønske, mener jeg stadig væk, at vi skal diskutere ud fra og beslutte ud fra, hvad der er vedtaget, og der er desværre ikke et flertal af lande blandt de lande, der har meldt sig til Parisaftalen, der har vedtaget de nødvendige politikker, der konkret har udmeldt nationale CO2-målsætninger, der gør, at vi vil kunne nå i mål med Parisaftalen – ikke endnu.
Søren Egge Rasmussen (EL), 2017-12-19:
Jeg synes, jeg har hørt en del af det her på et samråd, vi havde for nylig.
Jeg kan forstå på ministeren, at han forsvarer det tal, som ministeren mener kommer fra den mest rigtige beregningsmetode.
Når det drejer sig om sådan nogle investeringer, som skal gælde mange år ud i fremtiden, synes jeg egentlig, det er relevant at have visse følsomhedsanalyser i forhold til det.
Der kan jeg egentlig godt se, at det kunne være et plus, hvis vi havde nogle beregninger ved siden af det tal, som Finansministeriet mener er det rigtige, så vi ligesom kunne forholde os til det, hvis nu Det Internationale Energiagentur har ret i, at der er nogle tendenser, der går i en anden retning, fordi Parisaftalen på et eller andet tidspunkt kommer til at slå igennem.
Så kan ministeren ikke se, at det kunne være en fordel, at vi havde det tal, som Finansministeriet mener er det rigtige ud fra de beslutninger, der er truffet, og samtidig havde nogle supplerende tal, så vi kunne se, hvad det er for et spænd, vi kigger ind i, hvis Parisaftalen lige pludselig bliver en succes?
Kristian Jensen (V), 2017-12-19:
Det vil jeg til gengæld ikke være afvisende over for, altså at man har et udgangspunkt, der hedder de vedtagne beslutninger og udmeldte målsætninger, men så også har et følgetal, der siger, hvad det så vil være, hvis man regner efter alternative scenarier, f.eks. en total imødekommelse af Parisaftalen.
Så vil man kunne bruge de oplysninger, som man måtte ønske politisk set.
Men jeg må bare sige, inden glæden bliver alt for stor, at det ikke får Finansministeriet til at ændre, hvad vores udgangspunkt er, altså hvad det er, vi lægger ind, for det er jo afgørende, ikke bare for den her beslutning, men for en lang række andre beslutninger – hvad vi lægger ind om stigende levetid, hvad vi lægger ind om demografi, hvad vi lægger ind om arbejdstilrettelæggelse og andet.
Der ligger vi de vedtagne politikker ind og ikke de målsætninger, der måtte være i forskellige andre former for aftaler.
Søren Egge Rasmussen (EL), 2017-12-19:
Tak for det.
Mikkel Dencker (DF), 2017-12-19:
Jeg tror nok, det er meget normalt, at man i en politisk forhandling kan bede om alternative beregninger ud fra andre scenarier, hvis man som part i en forhandling har nogle forventninger til en bestemt udvikling.
Men det, som beslutningsforslaget handler om, vedrører jo simpelt hen den standardiserede måde at regne på, som bruges i Finansministeriet i dag, og den vil vi ikke være med til at lave om på.
Kristian Jensen (V), 2017-12-19:
Altså, hvis svarene minder lidt om hinanden, kan det jo skyldes, at spørgsmålene minder lidt om hinanden.
Vores udgangspunkt er de vedtagne politikker og de udmeldte konkrete nationale målsætninger, og det korrigerer vi så ved markedets vurderinger af fremtiden, altså futurepriserne, og så får vi et nyt niveau.
Og der er det bare, jeg prøver stilfærdigt at sige, at det nye niveau, som vi lægger ind i vores fremskrivninger, og det niveau, som spørgeren vil have, men fra et andet udgangspunkt, faktisk økonomisk set matcher hinanden frem til 2026.
Vi skal bygge vores økonomi på, hvad landene rent faktisk har forpligtet sig til konkret, idet de har vedtaget at udmåle det som nationale CO2-reduktionskrav.
Carsten Bach (LA), 2017-12-19:
Tak for det.
Således opløftet og forsikret om, at vi faktisk har en finansminister, der har helt styr på det her, vil jeg fortsætte trods det, at det her jo for sådan en helt almindelig dødelig ung mand som mig selv er temmelig kompliceret, og jeg tror, at man måske skal have en større nationaløkonomisk eksamen for helt præcis at forstå baggrunden for Alternativets beslutningsforslag, for det, der er blevet fremsat af Alternativet, er noget teknisk.
Da jeg så heller ikke er finansordfører, vil jeg afholde mig fuldstændig fra at gå ned i de beregningstekniske detaljer, bl.a. jo også, fordi finansministeren allerede har redegjort meget fint for det nu her i salen i dag og i samrådet tidligere og også ved en lang række skriftlige besvarelser i udvalget.
Så må jeg så også som energiordfører, og det er derfor, jeg står her i dag som ordfører på det her beslutningsforslag, konstatere, at Danmark faktisk er et af de lande, der har den mest ambitiøse målsætning i forhold til reduktion af drivhusgasser.
Vi påtager os f.eks. et af de højeste EU-reduktionsmål uden for kvotesektoren, og mig bekendt viser den seneste basisfremskrivning med de nuværende besluttede indsatser, at Danmark vil have reduceret sin drivhusgasudledning med 37 pct. i 2020 set i forhold til 1990.
Det er vi i Liberal Alliance ganske godt tilfredse med, og derfor kan Liberal Alliance heller ikke støtte beslutningsforslaget fra Alternativet.
Rasmus Nordqvist (ALT), 2017-12-19:
Det blev også forstået første gang, det blev sagt, men jeg spørger, fordi ministeren afviser, at man bruger NPS-scenariet i Finansministeriets beregninger.
Det gør man jo som udgangspunkt, og så har man futurepriserne sammen med det.
Og det, som vi foreslår, og det, vi har spurgt ind til, i nogle af de her forslag, fordi vi har set, hvad det betyder for eksempelvis Nordsøaftalen, er jo, om man skulle tage udgangspunkt i 450 ppm-scenariet og så selvfølgelig lave de korrektioner, der er, for futurepriserne.
Ida Auken (RV), 2017-12-19:
Jeg synes, det vil være klogt at tage en tilgang til det her, hvor man faktisk anser olie for en relativt risikabel forretning, det vil sige, om det så skal være Parisaftalen og de politisk vedtagne målsætninger, eller om man skal sige, at der faktisk er et marked derude lige nu, der bevæger sig grotesk hurtigt.
I går lagde Ørsted – man går fra DONG, og så skal man vælge noget, som udlændinge kan sige, og så vælger man Ørsted – priserne på energi frem, og det er jo rigtig godt, det vil jeg gerne rose dem for.
Og der er ingen tvivl
: Den billigste energi, man kan få, er landvind.
Altså, der må være nogen, der kan begynde ligesom at høre klokkerne ringe for olie og kul og gas, for det er hamrende dyrt, og hvis det ikke er subsidieret, er det også efterhånden ved at være relativt dårlige investeringer.
Kristian Jensen (V), 2017-12-19:
Men valget bygger på det princip, at vi tager udgangspunkt i ting, som er vedtaget eller konkret udmeldt af landene.
Og hvis landene, havde jeg nær sagt, blot ville leve op til det, som hr. Rasmus Nordqvist og jeg ønsker, nemlig de konkrete vedtagne politikker eller nationale målsætninger, der vil leve op til Parisaftalen, så ville der ikke være forskel mellem de to prisscenarier.
Men det er sådan, at for så vidt angår både den nationale økonomi og den internationale økonomi – også ved andre spørgsmål end olieprisen – tager vi udgangspunkt i, hvad der er vedtaget, og ikke i, hvad der er udmeldt uden at være konkret vedtaget.
Derfor vil det, som Alternativet lægger op til, være et principskifte i hele den måde, man vurderer den mellemfristede økonomi på, og det er vi bare ikke enige i.
Marcus Knuth (V), 2017-12-19:
Dette beslutningsforslag har til formål at ændre måden, vi beregner olieprissenarier på i Danmark.
I dag fremskriver vi olieprisen med udgangspunkt i Det Internationale Energiagenturs såkaldte New Policies Scenario.
Metoden baserer sig på landene bag Parisaftalen og deres gennemførte initiativer og udmeldte mål i forbindelse med reduktion af CO2-udledning.
Denne metode er altså i overensstemmelse med måden, som vi ellers planlægger og beregner økonomisk politik på i Danmark, nemlig med udgangspunkt i vedtaget og udmeldt politik.
Det synes jeg er et sundt princip, som giver et retvisende billede af vores økonomi og dermed ruster os til fremtidige finanspolitiske udfordringer.
I den forbindelse var jeg også glad for at høre finansministeren før sige, at vores metode er mere forsigtig end den, som hr. Rasmus Nordqvist her lægger op til.
Alternativet foreslår nemlig at ændre beregningen til en metode, der ikke baserer sig på landenes konkrete, udmeldte CO2-mål, men derimod på Parisaftalens mål.
Problemet er, at landene bag aftalen endnu ikke har meldt konkrete mål ud, som er i overensstemmelse med det scenarie, som Alternativet ønsker at beregne ud fra.
Det vil sige, at beregningerne derfor ikke vil give et lige så retvisende billede.
Tingene skal være konsistente, så principperne for fremskrivninger skal naturligvis også gælde for beregning af olieprisscenarier.
Vi har også tillid til, at de andre lande løbende melder ambitiøse og konkrete mål ud.
Her er det også værd at nævne, at i takt med at landene bag aftalen melder konkrete mål ud, vil de løbende indgå i det New Policies Scenario, som vi fremskriver ud fra i dag.
Afslutningsvis vil jeg sige, at det er afgørende for Venstre, at der er styr på den økonomiske politik, og at vi derfor skal fremskrive ansvarligt.
På den baggrund kan Venstre ikke støtte beslutningsforslaget, og jeg skal hilse fra Det Konservative Folkeparti og sige, at de ej heller kan støtte forslaget.
Rasmus Nordqvist (ALT), 2017-12-19:
Altså, når man lytter til IEA, kan man jo høre, at de netop siger, at der ikke er nogen af olieprisscenarierne, der er mere sandsynlige eller mere centrale end andre.
Det er jo så derfor, man også bruger futurepriserne sammen med de her scenarier for at få dem mere retvisende, og det er egentlig det, vi er henne ved, nemlig at sige: Hvilket scenarie ligger til grund for, hvordan vi planlægger vores økonomi – kæmpestore aftaler, som koster en masse milliarder, som eksempelvis Nordsøaftalen?
Hvad er det, vi lægger til grund for at finde ud af det?
Vil Venstre kunne se en værdi i, at man måske begynder at se på det ud fra forskellige scenarier, altså at man lægger forskellige scenarier ned i det, da ingen af dem jo er mere sandsynlige end andre ifølge IEA?
Marcus Knuth (V), 2017-12-19:
Jamen det synes jeg finansministeren svarede meget fint på.
Jeg mener, det var lidt det samme spørgsmål, som ordføreren stillede finansministeren, hvor ministeren sagde, at selvfølgelig kan man godt kigge på forskellige scenarier, men vores udgangspunkt, det udgangspunkt, som vi bruger lige nu, altså netop New Policies-scenariet, er det, som vi vil holde fast i.
Rasmus Nordqvist (ALT), 2017-12-19:
Jamen nu gør jeg altid en dyd ud af også at spørge partiet.
Regering og parti er to forskellige ting, partiet er lovgiver, og den anden er jo regering.
Men kunne Venstre egentlig se sig selv i, at vi prøver at finde ud af at lave en fælles betænkning i udvalget, hvor man arbejder hen imod at sige: Hvordan er det, vi fremadrettet kan se på nogle af de her ting med flere scenarier?
Marcus Knuth (V), 2017-12-19:
Det er jo ganske heldigt, at ordføreren og ministeren kommer fra det samme parti, så vi ser meget ens på det her.
Søren Egge Rasmussen (EL), 2017-12-19:
Enhedslisten støtter intentionerne i forslaget her.
Det er jo sådan lidt grotesk, at vi befinder os i en verden, hvor man i Danmark baserer sine investeringer på nogle fremtidsscenarier, hvor klodens temperatur i gennemsnit stiger med 3-4 grader.
Det er jo ikke holdbart.
Og samtidig har man underskrevet en Parisaftale, som rimelig klart siger, at vi skal ned et sted mellem 2 og 1½ grad i temperaturstigning i gennemsnit, for at vi kan undgå, at klodens klima tilter inden år 2100.
Derfor kan jeg godt se, at det ville være en fordel, at vi havde andre beregningsmetoder end den, som Finansministeriet synes er den mest korrekte regnemetode, og hvor man udelukkende medtager, hvad der er besluttet konkret, og at vi også arbejder med scenarier – man kan godt kalde det en form for følsomhedsscenarier – hvor man også ser på de tal, der kommer frem, hvis man opererer med det, som Det Internationale Energiagentur har udviklet.
Der ville så være tre forskellige scenarier, som ville være tilgængelige, når man skulle træffe beslutninger.
Måske ville man læne sig mest op ad Finansministeriets favorit.
Eller man tog måske også udgangspunkt i, at der kunne være nogle tendenser globalt, som gjorde, at det at tage de fossile brændsler op af undergrunden bliver mindre populært og på et tidspunkt bliver udfaset i en proces, hvor de vedvarende energikilder bliver billigere; og man kunne sådan set komme frem til – og der er vi nok allerede nu i en vis form – at det bedre kan betale sig at investere i en havvindmøllepark end i en ny olieboring.
Det er der, vi allerede er, og derfor er det jo mærkeligt, hvis man udelukkende har en konservativ tilgang til, hvad det er for en regnemaskine, der er den bedste.
Så jeg synes, det ville være rigtig godt, hvis vi kom frem til, at når der skal træffes politiske beslutninger om investeringer, har man ikke kun Finansministeriets bedste bud, men at man har det suppleret af beregninger, som baserer sig på Det Internationale Energiagenturs scenarier, hvor man tager klimaproblemerne alvorligt, og som bygger på, at Parisaftalen skal blive en succes.
Jeg synes, at det indtil nu har været en udmærket debat, som indikerer, at vi måske kunne lande noget, hvor vi får flere beregninger og får et bedre grundlag for at tage beslutninger.
For det er jo grotesk, hvis Danmark bare kører derudad og ligesom siger: Nå, men den sædvanlige regnemaskine i Finansministeriet er fortsat den, vi udelukkende skal bruge.
Så jeg synes, vi mangler nogle redskaber, og hvis det her beslutningsforslag fra Alternativet kan være medvirkende til, at vi får et bedre grundlag at træffe politiske beslutninger på, så synes jeg, det er fint.
Kristian Jensen (V), 2017-12-19:
Det er lidt utraditionelt at gå på talerstolen igen, men der blev bare sagt noget fra ordførernes side, som ikke var helt rigtigt, og det er jeg nødt til at korrigere.
Der blev nemlig sagt, at vi bruger New Policies-scenariet i vores beregninger.
Det gør vi ikke.
Vi tager udgangspunkt i New Policies-scenariet, og så korrigerer vi for de fremtidige futureforventninger for oliemarkedet.
Det betyder, at hvis man sammenligner den prismodel, som forslagsstillerne fra Alternativet har, og den prismodel, der rent faktisk beregnes i Finansministeriet, så er der et stort set ens forløb frem til år 2026.
Og i takt med at lande vil tilslutte sig Parisaftalen og vedtage konkrete initiativer, der gør, at de også lever op til Parisaftalen, eller melde konkrete CO2-målsætninger ud, så vil den prisfastsættelse, som regeringen bruger, i stadig stigende grad være sammenfaldende med 450 ppm-scenariet.
Så det var blot, fordi der var en faktuel henvisning til, hvad regeringen bruger, som var forkert.
Regeringen bruger ikke New Policies-scenariet.
Rasmus Nordqvist (ALT), 2017-12-19:
Og det var jo det, man gjorde; det var derfor, jeg tog svar 323 fra sidste år frem, altså for at vise, at det netop var det, man gjorde fra Finansministeriets side i de beregninger, som hr. Christian Poll har bedt om dér.
Så igen vil jeg sige, at uanset om man har NPS-scenariet eller 450 ppm-scenariet som udgangspunkt, er der jo tale om et valg, man træffer i Finansministeriet.
Josephine Fock (ALT), 2017-12-19:
Jeg skal ikke trække debatten særlig meget længere i langdrag.
Jeg vil gerne sige tak til alle partierne for at have deltaget rigtig aktivt i dag.
Der er ikke nogen her i salen, der skal være i tvivl om, at vi fire partier, som har rejst forespørgselsdebatten i dag, synes, at det er ærgerligt, at der kommer det her stop i kvoteflygtningeordningen.
Jeg er en lille smule overrasket over udenrigsministerens meget kortfattede svar.
Og det, strategien siger, er jo, at regeringen understreger betydningen af et stærkt internationalt engagement og bl.a. peger på FN som en vigtig aktør i forhold til at kunne komme med svar på migrationsudfordringen.
Der står bl.a., at internationale organisationer – EU, NATO, FN og WTO – er kommet under pres.
Det gør det vanskeligere at opbygge international konsensus og at tackle de globale udfordringer.
Jeg ville jo ønske, at vi kunne få flertal for vores forslag til vedtagelse, som signalerer, at det er vigtigt på alle niveauer og på alle måder fuldgyldigt at støtte op om FN i forhold til at fortsætte med at tage kvoteflygtninge.
Men jeg skal endnu en gang sige tak til alle partier for at deltage så aktivt i debatten, og også tak til ministrene for at møde frem.
Johanne Schmidt-Nielsen (EL), 2017-12-19:
Er ministeren bekendt med, om andre ministre i regeringen har fået den slags henvendelser, eller om der på embedsmandsniveau har været kontakter vedrørende den danske beslutning om at suspendere tilslutningen til kvoteflygtningesystemet?
Inger Støjberg (V), 2017-12-19:
Nej, det er jeg ikke.
Anders Samuelsen (LA), 2017-12-19:
Jeg vil også gerne takke ordførerne for bemærkningerne og for en engageret debat.
Jeg er meget enig i udlændinge- og integrationsministerens generelle beskrivelse af Danmarks indsatser og udfordringer på selve flygtninge- og migrationsområdet.
Selvfølgelig er det klart, at spørgsmålet om kvoteflygtninge er et emne, der også kommer op i de møder og samtaler, som jeg har.
Og der er fokus på, at alle lande bidrager til at løse de udfordringer, som migrationsog flygtningestrømmen og -krisen stiller os over for.
Men som jeg også sagde indledningsvis, står der grundlæggende stor respekt om Danmarks indsats internationalt.
Vi leverer i stor udstrækning i nærområder, udviklingspolitisk, militært til stabilisering og i forhold til FN, EU og andre.
Det klare indtryk, som også jeg får, er, at det er der stor respekt om.
Og med det lovforslag, der skal tredjebehandles i morgen, står det også klart, at Danmark ikke indfører et permanent stop, men fortsat skal kunne genbosætte flygtninge.
Det forhold, at regeringen har besluttet at sætte modtagelsen af kvoteflygtninge på pause for at sikre, at vores eget land kan hænge sammen økonomisk, socialt og kulturelt, ændrer ikke ved, at Danmark fortsat er helt i toppen af feltet i det internationale samarbejde, og at vi respekteres for det.
Tak for ordet.
Inger Støjberg (V), 2017-12-19:
Nej, det har jeg mig bekendt ikke.
Anders Samuelsen (LA), 2017-12-19:
Det hænger rigtig, rigtig fint sammen, for situationen er jo ikke den, at det her er det eneste område, hvor der er internationalt samarbejde, og hvor Danmark er engageret.
Der er rigtig mange andre områder, og vi ligger fuldstændig i front, i toppen, på rigtig, rigtig mange områder.
Derfor kan man godt gøre både det, som vi gør her, og så samtidig være med til at styrke det internationale samarbejde ved at gå forrest og vise, hvordan man hjælper bedst muligt.
Josephine Fock (ALT), 2017-12-19:
Jeg synes jo ikke, at det hænger sammen, og jeg synes heller ikke, det hænger sammen med, at vores statsminister har skrevet under på New York-deklarationen, hvor man jo lige præcis har sagt, at en velfungerende kvoteordning i FN-regi er helt afgørende.
Hvordan hænger det sammen, at vi har en statsminister, der skriver under på den deklaration, og så kommer vi med et lovforslag her i Danmark, der siger, at nu vil vi have et stop for kvoteflygtninge?
Anders Samuelsen (LA), 2017-12-19:
Svaret er det samme.
Josephine Fock (ALT), 2017-12-19:
Tak til udenrigsministeren.
Jeg vil gerne spørge udenrigsministeren, hvordan det hænger sammen med vores udenrigspolitiske strategi fra juni her i år, 2017.
Der understreger regeringen betydningen af et stærkt internationalt engagement og peger bl.a. på FN som en vigtig aktør i forhold til at komme med svar på migrationsudfordringen.
Og bl.a. står der i den udenrigspolitiske strategi, og jeg citerer:
Internationale organisationer, EU, NATO, FN og WTO er kommet under pres.
Det gør det vanskeligt at opbygge international konsensus og tackle de globale udfordringer.
Jeg vil gerne have udenrigsministerens svar på, hvordan de her ting hænger sammen.
Holger K. Nielsen (SF), 2017-12-19:
Jo, jeg er fuldstændig enig.
Det synes jeg da skal være den primære opgave.
Men når der bliver sagt, at 500 udgør en dråbe i havet: Ja, men jeg sagde også, at det jo ikke er det, der gør hverken fra eller til, men at det er sammenhængen, det sker i.
Det betyder jo, at den samlede indsats svækkes.
Hvis et land som Danmark går, så går andre lande også, og så falder hele den FN-indsats fuldstændig til jorden.
Og kan vi være tjent med det?
Det synes jeg altså ikke.
Det er så der, vi er uenige.
Vi synes faktisk, at det er vigtigt, at man har den indsats.