Jeppe Kofod (S), 2019-11-29:
Tak for det.
Lad mig indledningsvis kvittere for, at ordføreren for forespørgerne har taget initiativ til den her debat om sanktionspolitik.
Det er der brug for.
Der er brug for debatten, for sanktioner fylder jo stadig mere i udenrigspolitikken.
Det gælder i EU's fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik og i øvrigt i det transatlantiske samarbejde.
Vi står i dag over for et kompliceret trusselsbillede, der gør, at vi desværre må tage hårdere diplomatiske redskaber i brug, hvis dialog ikke er nok til at ændre andre landes negative adfærd.
De seneste år er der sket en klar vækst i antallet af sanktioner, som både USA og EU indfører.
Iran, Syrien, Venezuela og Rusland er blot nogle af de lande, som EU for nylig har indført flere målrettede sanktioner imod.
Og regeringen har generelt en positiv holdning til anvendelse af FN- og EU-sanktioner som udenrigspolitisk instrument; men sanktioner kan aldrig stå alene, og de skal anvendes med omhu og omtanke.
Hvis situationen tilsiger det, kan sanktioner være et nødvendigt og i øvrigt også legitimt redskab i FN's og EU's bestræbelser på at værne om international fred og sikkerhed.
Siden afslutningen af anden verdenskrig har FN kunnet anvende sanktionsregimet.
EU's anvendelse af sanktioner har hjemmel i Lissabontraktaten, hvorefter EU kan indføre bl.a. økonomiske sanktioner som led i EU's fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik.
Men sanktioner er jo blot ord på et stykke papir, hvis de ikke håndhæves.
Derfor arbejder regeringen på at styrke myndighedssamarbejdet i Danmark på sanktionsområdet.
Vi skal også gøre mere på EU-plan.
Jeg har derfor slået til lyd for, at vi styrker EU's sanktionspolitik over hele linjen.
Det gælder EU's sanktionsredskaber, men i høj grad også EU-landenes implementering og håndhævelse af sanktioner.
Håndhævelse er en national opgave, men vi skal sikre, at Europa-Kommissionen og EU's fælles udenrigstjeneste har de rette redskaber.
Jeg vil også gerne benytte lejligheden til kort at fremhæve relevante grundprincipper, som ligger til grund for EU's anvendelse af sanktioner.
Et væsentligt princip er, at sanktioner skal indgå i en samlet pakke af udenrigspolitiske instrumenter, hvormed EU kan søge at påvirke tredjelandes eller andre aktørers adfærd.
Et andet centralt princip er, at EU's sanktioner skal indrettes på en måde, så de har størst mulige virkning på dem, EU ønsker at påvirke.
I dag spørges specifikt til anvendelsen af handelssanktioner, hvilket omfatter forskellige former for eksport- og importrestriktioner samt finansielle restriktioner.
Handelssanktioner kan være meget vidtgående og ramme en række økonomiske sektorer, som f.eks. FN's og EU's sanktioner mod Nordkorea og Syrien.
Men handelssanktioner kan også være meget specifikke, som f.eks. FN's og EU's forbud mod eksport af våben til visse lande som Sudan og Somalia.
Jeg vil her også gerne fremhæve, at der er ganske få af EU's sanktionsregimer, der indebærer vidtgående og omfattende handelssanktioner.
Regeringens holdning til handelssanktioner afhænger af flere væsentlige faktorer: Hvad er det konkrete formål med sanktionsanvendelsen?
Hvilken adfærd og hvilke aktører vil vi søge at påvirke?
Hvilke former for sanktioner vurderes at være de mest relevante i en given situation?
Regeringens holdning baserer sig altså på en konkret vurdering af, hvilke sanktioner der på et givet tidspunkt og i en given konflikt vurderes at være de mest formålstjenlige.
I den forbindelse arbejder regeringen for at undgå, at EU's handelssanktioner rammer danske økonomiske interesser og arbejdspladser uforholdsmæssig hårdt.