Thomas Jensen (S), 2017-03-28:
I sidste uge var det lovforslag, som erhvervsordførerne behandlede, på over 1.000 sider.
I denne uge er vi helt nede på 461 sider.
Siden 2009, hvor den nugældende lov om betalinger blev vedtaget, er der sket store teknologiske fremskridt på it-området, som har gjort det muligt at udvikle nye online og mobile betalingsløsninger, som der ikke var tænkt på for 8 år siden.
Mange nye betalingstjenester falder derfor slet ikke ind under eller kun i mindre grad ind under anvendelsesområdet for den lov, vi har i dag.
Lovforslagets overordnede formål er så at sikre, at de lovgivningsmæssige rammer for udbuddet af elektroniske betalingstjenester fortsat er tidssvarende og reflekterer den teknologiske udvikling.
De nye aktører, som nu skal omfattes af loven, er de såkaldte tredjepartsudbydere, dvs. udbydere af betalingstjenester, som er en anden end den udbyder af betalingstjenester, hos hvem man som forbruger har sin konto.
Ministeren forsøger med forslaget at sikre en passende forbrugerbeskyttelse i relation til disse tredjepartsudbyderes aktiviteter, og det vil jeg vende tilbage til.
Det er nemlig sådan, at for mig og Socialdemokratiet er det, der påkalder sig mest opmærksomhed, lempelsen af de to danske særregler.
For det første lægger ministeren op til en opblødning af særreglen om forretningers forpligtigelser til at modtage kontanter.
Ministeren foreslår, at en forretning er forpligtet til at modtage betaling med kontanter i tidsrummet fra kl. 06.00 til kl. 22.00.
Forretninger beliggende i områder, hvor der kan være forhøjet risiko for røveri forbundet med modtagelse af kontanter, er alene forpligtet til at modtage kontanter fra kl. 06.00 til kl. 20.00.
Og det er erhvervsministeren, der udpeger områderne.
Den lempelse er vi overvejende positive over for, men vi vil gerne bede ministeren om at kvalificere de foreslåede tidsrum ud fra kriminalstatistikkerne, sådan at vi sikrer, at loven kommer til at virke ved at forebygge sandsynligheden for et røveri.
Vi kan f.eks. læse i høringssvarene, at eksempelvis HORESTA mener, at man rammer lidt skævt i forhold til klokkeslættene.
Så er der nogle forretningstyper, hvor der skal være mulighed for at betale med kontanter døgnet rundt.
Det er derfor godt, at erhvervsministeren kan forpligte bestemte typer betalingsmodtagere til altid at modtage kontanter.
Her tænker jeg på apoteker og døgntandlæger og andre livsvigtige betalingsmodtagere.
Men spørgsmålet er, om det ikke burde være en »skal«-formulering, så bestemte forretningstyper forpligtes til at modtage kontanter døgnet rundt; at det ikke bare er noget, som han kan gøre, men er noget, som han skal gøre som butiksejer.
Den anden lempelse af en dansk særregel, som ministeren lægger op til, er forbuddet mod at anvende forbrugernes betalingsoplysninger om, hvad en forbruger har købt, hvor det er købt, og hvad det koster.
Her mener jeg, at vi skal balancere forbrugerbeskyttelsen og vækstmulighederne inden for fintechbranchen, som her i hovedstaden f.eks. rummes inden for Copenhagen FinTech.
Det ville selvfølgelig være godt, hvis danske fintechvirksomheder kan komme med frem i forreste række i udviklingen af produkter, som kan konkurrere med andre fintechbrancher i vores nabolande, men det må ikke ske på bekostning af forbrugerens sikkerhed, i forhold til hvor og hos hvem dennes personlige data ender.
Forslaget er helt konkret, at tredjepartsudøvere kun kan anvende betalingsoplysninger om, hvad en forbruger har købt, hvor det er købt, og hvad det har kostet, til at udvikle en række services på specifikke områder.
Det er f.eks. forbrugsoverblik, det er budgetlægning, kategorisering og sammenligning af forbrug, adviseringer om forbrug, forbrugsmønstre og usædvanlige transaktioner; det er betalingspåmindelser, markedsføring, rådgivning, elektroniske kvitteringsløsninger, rabat- og loyalitetsprogrammer, automatisk indberetning af donationer til velgørenhed til offentlige myndigheder.
Med de oplistede services, som betalingstjenester kan tilbyde forbrugeren, er der mulighed for, at man som forbruger kan få et bedre overblik over sin økonomi og få foreslået produkter, der bedre passer til en – hvis man f.eks. lige er flyttet sammen med kæresten og begge har en streamingtjeneste, kan det være, at man kan nøjes med den ene og på den måde spare penge.
Men jeg ser til gengæld også nogle problemer i punkterne om markedsføring, rådgivning og rabat- og loyalitetsprogrammer, og det er noget af det, som jeg gerne vil have et større indblik i under udvalgsbehandlingen.
Det er et skridt i den rigtige retning, at betalingstjenesten ikke må anvende oplysninger til diskriminerende prissætning for produkter målrettet betaleren, men hvordan sikrer vi det hundrede procent?
Det skal vi også have fulgt op på under udvalgsbehandlingen.
Så er der også det her med kortlægningen af forbrugsmønstre og det her med personhenførbar segmentering, og her skal vi også under udvalgsbehandlingen have undersøgt, hvordan vi helt præcis får det kapslet ordentligt ind.
Jeg vil overordnet sige, at vi fra Socialdemokratiets side er skeptiske.
Vi kan hverken sige ja eller nej her i dag.
Vi vil gerne prøve at se på, hvad vores nabolande vil gøre på de her områder omkring betalingstjenester.
Det er jo kun Danmark, der har den her særregel, men hvordan gør de det i Sverige, Norge og Finland?
Det kan vi måske blive klogere af.
Så vil jeg også sige, at under udvalgsbehandlingen af de 461 sider vil jeg også lægge op til, ligesom jeg gjorde i sidste uge, at vi får en meget teknisk gennemgang af lovforslaget, så alle ordførere præcis ved, hvad det her lovforslag indebærer.
Vi betræder jo ny jord, hvor vi med det her lovforslag, hvis vi vedtager det, sender forbrugerne ud i noget nyt.
Derfor vil det være rigtig godt, at vi alle sammen ved, præcis hvad det er, vi siger ja til, hvis vi siger ja til det.
Men indtil videre kan Socialdemokratiet hverken tilkendegive for eller imod forslaget.