runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Jan Bjergskov Larsen (SF), 2021-12-09:
Jeg skal gøre det kort, for behandlingen af B 30 her er en gentagelse fra sidste gang; det har ministeren også tidligere gjort opmærksom på.
I forbindelse med udligningsreformen indgik SF en aftale med regeringen, Radikale Venstre, Venstre og Alternativet, og da aftalte man en mulighed for skattestigninger og skattesænkninger, netop for at bibeholde det kommunale serviceniveau på tværs af landets 98 kommuner.
Vi anerkender også, at nogle kommuner har mistet mere end andre, og at de kompensationsordninger, man har lavet, muligvis ikke har været helt præcise nok.
Men det er altså gevaldig svært, når man laver så stor en øvelse, som det er at lave en udligningsreform.
Et helt konkret eksempel fra virkeligheden: Jeg bor i et bofællesskab, hvor vi gentagne gange igennem 20 år har snakket om, hvordan vi fordeler vores udgifter.
Jeg skal hilse og sige, at der er stor ballade op til det, men når vi har besluttet det, er det også vigtigt at lægge låg på, og så finder vi som regel ud af, at de omfordelinger, vi har lavet, mest af alt har haft værdimæssig karakter og reelt betyder meget lidt i virkeligheden.
Sådan er det også, når vi har lavet en udligningsreform.
Jeg synes et eller andet sted, at vi skal anerkende, at den er lavet, og at der har været nogle knaster, og så må vi komme videre.
Men egentlig vil jeg bare gentage det, vi sagde sidste år – og måske kommer det igen næste år til jul – nemlig at SF er imod forslaget.
Jette Gottlieb (EL), 2021-12-09:
I udligningsreformen, som vi jo her taler om, var der en del, som Enhedslisten var særlig glad for, og det var lige præcis den mulighed, som kommuner med lavt skattegrundlag og høj skatteprocent fik for at sænke skatten.
Det, at forskellen er reduceret, synes vi også er meget tilfredsstillende.
Vi var derimod uenige i mange af de vurderinger, der lå bag andre elementer i reformen, og derfor så Enhedslisten sig nødsaget til at stå udenfor til sidst.
Vi var sikre på, at de svageste af kommunerne ikke ville få den fornødne støtte, og det har sidenhen vist sig, at vi fik ret.
Nu foreslår De Konservative så, at kommunerne ikke skal sanktioneres for skatteforhøjelser, som ligger ud over de tab, som udligningsreformen påfører kommunerne.
Jeg må sige, at det kom bag på mig sidste år, for man kan jo sikkert sagtens finde indlæg fra De Konservative fra tidligere folketingsår, hvor der argumenteres for sådan nogle skattesanktioner, og så kunne man citere dem – det ville være sjovt.
Men i år er jeg mere hærdet, og jeg kan høre, at De Konservative vil hytte deres egne.
Enhedslisten er imod skattesanktioner; det skal være klart, men vi mener, det hører til den kommunale beslutningsmulighed at fastsætte skatten.
Hvis Enhedslisten skulle støtte forslaget, så har jeg fornemmelsen af, at hr. Rasmus Jarlov ville opfatte det som den støtte, som rebet giver den hængte, for forudsætningen ville være, at vi tog hele udligningsreformen op igen og fik rettet de svagheder, som vi så og påpegede dengang, men det er jeg tordnende sikker på at De Konservative ikke ville støtte.
Et af de problemer, der er i det, er jo også, at det er for hurtigt, for vi synes jo også, at stabilitet og kontinuitet er en rigtig vigtig sag, og derfor vil vi mene, at vi er nødt til over de næste år at måle på, hvordan det kommer til at fungere i praksis.
Men i lighed med Dansk Folkeparti mener Enhedslisten også, at det hænger sammen med budgetloven, som vi stadig ser en reform af i horisonten, især med hensyn til serviceloftet, og til den tid vil jeg så afprøve De Konservatives holdninger til sagen.
Lars Boje Mathiesen (NB), 2021-12-09:
Da jeg sad i Aarhus Byråd, havde jeg en god konservativ kollega, hr. Marc Perera Christensen.
Han havde på sit kontor sådan en oversigt over hele Aarhus Kommune.
Så fortalte han sådan en anekdotisk historie om, at en af de ældre byrådsmedlemmer fra De Konservative, som havde siddet der i mange år, havde sagt, at man kunne sådan pinpointe, hvor de forskellige byrådspolitikere kom fra i området, for det var der, hvor der i løbet af tiden var blevet bygget nye haller.
Og han sagde, at i løbet af sådan en 30-40 år havde der jo siddet forskellige politikere fra alle lokalområder i byrådet, og så fik man faktisk bygget haller rundtomkring i hele kommunen.
Så ud fra det kunne man sådan ligesom se, hvor de kom fra.
Det er sådan lidt på samme måde med udligningsreformen.
Man kan se, hvor bestemte borgmestre kommer fra i området.
Man kan så godt komme med en historie, hvor man siger: Arh, vi gjorde det på grund af skat og alt mulig andet.
Det forstår jeg godt at Venstre gør, men lad os nu bare være ærlige omkring det, nemlig at det er en måde, hvorpå man lige kan hytte sit eget skind.
Jeg tror, det var i fru Astrid Krags kommune, hvor man lige præcis kom under og så fik nogle tilskud.
Så kan man sagtens påstå, at det er helt tilfældigt, men nu skal vi ikke foregøgle danskerne derude mere, end hvad godt er.
Den her udligningsreform har, tror jeg, ligesom alle de andre nogle uhensigtsmæssigheder i sig.
Nu henviser De Konservative så til, at der er nogle uhensigtsmæssigheder her.
Jeg så gerne, at man fik rettet op på dem.
At hæve skatten er jo ikke noget, der generelt set falder i god jord hos Nye Borgerlige.
Derudover mener jeg, at Konservative her henviser til, at der er nogle strukturelle uhensigtsmæssigheder i forhold til den måde, man har skruet på de her 28 knapper på – jeg tror, det er 28 knapper, som man kan skrue på.
Det har gjort, at der har været nogle uhensigtsmæssigheder, som ikke var meningen med den her udligningsreform.
Hvis det er det, man kan pege på, så vil vi hjertens gerne støtte op omkring det.
Anni Matthiesen (V), 2021-12-09:
Jeg føler mig kaldet til at spørge, om Nye Borgerliges ordfører kan sige noget om, hvordan det gik i Vejen Kommune.
Jeg er opstillet og valgt i Vejen Kommune.
Hvordan gik det i Vejen Kommune i forhold til udligning?
Lars Boje Mathiesen (NB), 2021-12-09:
Jeg må blankt erkende, at jeg ikke kan samtlige 98 kommuner, og hvordan det er gået i udligninger.
Anni Matthiesen (V), 2021-12-09:
Det kan jeg så fortælle.
Og der skal hr. Rasmus Jarlov måske også lytte efter.
Det var en Venstrekommune, men den er nu blevet konservativ.
Men vi vidste ikke i Venstre, at den ville blive konservativ nu.
Så det er jo ikke derfor, at det faktisk endte, som det gjorde.
Vejen Kommune var en af de kommuner, som også kom til at betale mere, end de har gjort tidligere.
Det er også bare lidt for at skyde den ned med at tro, man kan sidde i mødelokalet og forhandle og så skrue i en retning, så man får det tilpasset, så det ser godt ud udelukkende i Venstrekommuner og socialdemokratiske kommuner, for det kan man ikke.
Der er simpelt hen så mange kriterier, og det er derfor, jeg er nødt til at sige, at Konservative burde være glade.
Så er jeg selvfølgelig ked af det, hvis den nye konservative borgmester i Vejen er skuffet over, at han skal af med nogle flere penge, end han havde troet på forhånd.
Lars Boje Mathiesen (NB), 2021-12-09:
Tak for det.
Ahr, vi var faktisk med til forhandlinger om udligningsreformen, for vi blev inviteret, så vi var faktisk med.
Grunden til, at vi ikke ville være med, var, at man ikke ville sætte nogen krav ind i forbindelse med stadig væk at belønne kommuner, som ikke løste integrationspolitikken ordentligt, og at man ikke ville stille krav om administrationsomkostninger.
Men til det med, at man ikke kan dreje på de her ting, vil jeg sige, at der har jeg altså alligevel været så meget inde i maskinrummet, at det kan man altså godt.
Det kan man godt.
Det er min klare opfattelse, at det kan man godt – især med dygtige embedsfolk.
Ole Birk Olesen (LA), 2021-12-09:
Et flertal i Folketinget indgik i sidste valgperiode en aftale om endnu mere udligning mellem kommunerne, og der skal man jo forstå, at det er endnu mere udligning mellem kommunerne.
Fattige kommuner med borgere, der har lave indkomster og få arbejdspladser, havde ikke andre penge end dem, de selv kunne tjene, og rige kommuner, som er begunstiget af en nærhed til de store byer eller selv er de store byer, hvor der er masser af rige mennesker, og hvor der også er mange virksomheder med mange arbejdspladser, havde alle de penge, de selv kunne tjene.
Sådan lød det, og sådan lyder det, når man hører socialdemokratiske politikere tale om den her reform.
Men virkeligheden er, at der var masser af udligning i forvejen mellem velstående kommuner og ikkevelstående kommuner.
Man besluttede så bare, at der skulle udlignes endnu mere.
Da den socialdemokratiske regering lagde sit forslag frem, havde man allerede regnet ud, hvor flertallet skulle findes, og det kunne man se ud af, hvilke kommuner der blev begunstiget, og hvilke der ikke blev.
De fleste socialdemokratiske kommuner blev begunstiget; de færreste socialdemokratiske kommuner skulle bidrage.
De fleste Venstrekommuner blev begunstiget; de færreste Venstrekommuner skulle bidrage.
Så gik man i forhandling med Venstre, og så var der endnu færre Venstrekommuner, der skulle bidrage, og endnu flere Venstrekommuner, der ville modtage.
Det var så den store, fine aftale, og årsagen til, at Venstre var med, var, at man kunne få endnu flere Venstrekommuner som modtagere og endnu færre Venstrekommuner som bidragydere.
Det kan man mene mange ting om, men især en ting at mene om det synes at være den rigtige, nemlig at det her var ulækkert.
Så fremsætter De Konservative så nu et beslutningsforslag om, at de kommuner, der blev opkrævet flere penge i udligning, skal have lov til at hæve skatten mere.
Det kan jeg desværre ikke være enig med De Konservative i.
Selv om der er nogle kommuner, der skal bidrage mere til udligning, mener jeg at det øgede bidrag bør kunne klares gennem effektiviseringer.
Vi ved, at alle kommuner har områder, hvor de ikke er lige så effektive, som andre kommuner er på det område, og det gælder også de kommuner, som skal bidrage til øget udligning.
Lad mig bare nævne et enkelt eksempel: Tal fra Indenrigs- og Boligministeriet viser, at hvis kommunerne under et var lige så effektive til at administrere som de 10 mest effektive kommuner, så ville de kunne spare 8 mia. kr. Det er ikke sikkert, at de kommuner, som skal bidrage mest til den nye udligningsreform, lige præcis på administration kan hente en masse penge, for det kan godt være, at det er blandt de 10 mest effektive kommuner, men så er der helt sikkert nogle andre områder, hvor de ikke er blandt de mest effektive kommuner og dermed kan hente noget effektivisering, som kan bidrage til, at de kan betale regningen for den her udligningsreform.
Vi er på borgernes side og ønsker ikke øgede muligheder for kommunerne til at kunne hæve skatten, og derfor stemmer vi imod beslutningsforslaget.
Anni Matthiesen (V), 2021-12-09:
Jeg tror så – og det er blot en kommentar – at der er mange forskellige årsager til, at det kommunale landkort ser ud, som det gør, i forhold til hvordan borgmestrene sætter sig i stolene og hvor de kommer fra.
Jeg tror ikke, man kan sige, at det er på grund af udligningsreformen alene.
Når det så er sagt, vil jeg egentlig gerne bare have en kommentar fra Konservatives ordfører i forhold til det udspil, der kom fra regeringen – det allerførste udspil – hvor jeg jo også ved at hr. Rasmus Jarlov deltog i sættemødet og havde kommentarer til det udspil.
Sammenlignet med det, det endte med, synes hr. Rasmus Jarlov så, at det blev dårligere eller bedre?
Jeppe Kofod (S), 2021-12-09:
Jamen som sagt deler jeg hensigten , og jeg synes, at det, at vi har debatten, er helt afgørende vigtigt.
Derfor vil vi også takke for beslutningsforslaget, for det skaber den nødvendige debat.
Jeg synes, der skal være maksimal åbenhed og grundighed omkring beslutninger, når vi skal sende vores soldater ud, og selvfølgelig også bredest mulig opbakning i Folketinget og inddragelse.
Det er det, den her regering bestræber sig på, og det håber jeg også fremtidige regeringer vil gøre.
Man kan også sige: Hvis man ikke gør det, kan det også få nogle politiske konsekvenser.
Sådan er det jo i et demokrati.
Men jeg kan i hvert fald sige, at den her regering søger det bredest mulige samarbejde.
Rasmus Jarlov (KF), 2021-12-09:
Jeg er nogenlunde enig i den analyse.
Der var en stærk strømning, vil jeg sige, i sidste valgperiode, hvor det blev meget populært at tale imod byerne, og der er også noget af det tilbage, vil jeg sige.
Jeg håber også, at der er nogle partier, der har lært lektien her ved kommunalvalget, og de også fik lov til at betale for den retorik, bl.a. Socialdemokratiet, som fik meget tæsk i de store byer.
Det ved det ærede byrådsmedlem i København hr. Ole Birk Olesen jo også udmærket godt.
Vi synes, det er vigtigt, at vi ikke begynder sådan helt usagligt at ville give penge til en bestemt del af landet, uden at der er et sagligt belæg for det.
Vi er fuldstændig enige i, at der skal være udligning.
Vi skal hjælpe de dele af kongeriget Danmark, som har brug for penge, og som ikke har et lige så stort indtægtsgrundlag som andre, men det skal være sagligt.
Jeppe Kofod (S), 2021-12-09:
Nej, jeg understregede, at vi i regeringen fuldstændig deler hensigten om at søge bredest mulig opbakning i Folketinget, når det kommer til beslutninger om at udsende danske soldater.
Men vi synes ikke, at det at sætte en eller anden procentsats er den rigtige måde at gøre det på.
Det handler om inddragelse og det i praksis at vise, at man søger det brede flertal.
Jeg vil bare minde om, at de seks beslutninger, som den her regering har truffet på det her område, siden den kom til i juni 2019, alle har været med over 85 pct. tilslutning i Folketinget, og vi agter at fortsætte den linje med bredest mulig inddragelse i Folketinget.
Karsten Hønge (SF), 2021-12-09:
I det regeringsgrundlag, som Socialdemokraterne var med til at udarbejde i 2011, står der, at det skal være »et klart princip, at danske soldater kun kan udsendes i internationale militære operationer med opbakning fra mindst to tredjedele af Folketinget«.
Den holdning blev så i øvrigt bakket op i 2019 af Socialdemokraternes daværende ordfører, hr. Nick Hækkerup, og der står: Og det er en legitimitet, som også kan betyde noget andet, nemlig at de unge mænd og kvinder, vi sender af sted, vel vidende at de risikerer ar på krop og sjæl, nogle af dem måske ovenikøbet aldrig at komme hjem, skal vide, at de har den danske befolknings støtte og opbakning.
Se, det var Socialdemokratiet både i regering og i opposition, og nu kan jeg så opleve udenrigsministeren levere denne tale.
Ja, jeg kommer jo fra et parti, der er helt begejstret for genbrug, men jeg har faktisk fulgt med i talen, og her står jeg med Anders Samuelsens tale, da han var udenrigsminister, hans svar i 2019, og store dele er jo ren copy-paste.
Jeg kan godt lide, at man i Udenrigsministeriet ikke unødigt står på hovedet og finder på nye formuleringer, men det er da forunderligt, at den nuværende udenrigsminister nærmest står og holder en tale, som den daværende borgerlige udenrigsminister holdt mod Socialdemokratiets egen ordfører dengang.
Hvad er op og ned i det her?
Jeppe Kofod (S), 2021-12-09:
Vi har jo haft den her debat i Folketinget siden hen, også efter at den her regering er trådt til, og vi har givet udtryk for det samme, sidste gang vi havde debatten her.
Der er ikke ændret noget i den forstand, at vi fra regeringens side lægger stor vægt på at søge så bred parlamentarisk opbakning til militære udsendelser som muligt.
Men vi kan ikke fra regeringens side lade os binde af en vilkårlig procentsats, når det drejer sig om beslutninger om udsendelse af militære bidrag.
Men jeg synes egentlig, jeg vil takke ordføreren for også at anerkende, at denne regering gør, hvad man skal, for at inddrage Folketinget bredt.
Karsten Hønge (SF), 2021-12-09:
Det kan jeg så læse i Folketingstidende, for det er der, jeg har det fra.
Men det er bare her, det er forunderligt.
, både da man er i regering og man er i opposition, for ét synspunkt, og hvor man ikke bruger begreber som »et vilkårligt tal«, men netop hæfter sig ved det, fordi man binder det op på legitimiteten, og det stod både i det daværende regeringsgrundlag, og det stod i den daværende socialdemokratiske ordførers tale, og nu står den nuværende socialdemokratiske minister med en tale, der stort set er copy-paste fra det, som den daværende borgerlige udenrigsminister sagde.
Hvor er konsistensen i Socialdemokratiets linje i det her?
Jeg mener især det her med, at det nu pludselig er sådan helt tilfældige ting.
Jeppe Kofod (S), 2021-12-09:
Det er rigtigt, at vi gør os store anstrengelser, og vi har i forbindelse med de seks beslutningsforslag om militære udsendelser i regeringens levetid også leveret en opbakning på, tror jeg, mellem 87 til 91 pct. af Folketingets medlemmer, og det vil vi fortsat bestræbe os på.
Noget af det vigtige er også hele processen, der når hen til beslutningen i Folketinget, og en tidlig inddragelse af Det Udenrigspolitiske Nævn, og også allerede der, hvor vi i regeringen ikke har gjort vores holdning op, inddrages Nævnet, som Nævnets medlemmer også er klar over.
Vi synes fra regeringens side, det er vigtigt, at vi arbejder tæt sammen, men en vilkårlig procentsats kommer vi ikke til at støtte.
Martin Lidegaard (RV), 2021-12-09:
Som jeg hørte udenrigsministeren, er et af de to tunge argumenter for ikke at stemme for beslutningsforslaget, at det er regeringens prærogativ at føre landets udenrigspolitik.
Det er jeg enig i, og det er Radikale Venstre også, men lige præcis når det handler om krigsdeltagelse, skal man jo normalt i Folketingssalen, under alle omstændigheder, som udøvende magt, fordi man skal have vedtaget et krigsbudget og skal sikre sig opbakning til det i Folketinget.
Så det skal vi jo under alle omstændigheder.
Det, vi diskuterer, er så: Er det noget, vi skal binde hinanden på skal have et kvalificeret flertal?
Og der er det andet argument så, at det nærmest kan være i strid med grundloven.
Jeg kan sige for mit eget vedkommende, at jeg ikke forestiller mig, at der skal vedtages nogen lov om det her.
Jeg forestiller mig egentlig bare, at der bliver lavet en politisk aftale mellem alle Folketingets partier om, at så store og alvorlige beslutninger træffer vi ikke med snævre flertal af hensyn til vores soldater, af hensyn til Danmarks sikkerhedspolitik, af hensyn til den indsats, der skal gennemføres.
Så vi er sådan set bare ude efter en politisk aftale.
Vi er ikke ude efter sådan et eller andet juridisk ophæng.
Jeppe Kofod (S), 2021-12-09:
Regeringens holdning er klokkeklar: Vi ønsker ligesom hr. Martin Lidegaard at søge det bredest mulige flertal i forhold til beslutninger om at sende soldater ud i krig.
Og det har vi også bestræbt os på, og det er også lykkedes i den tid, regeringen har siddet, og det vil vi fortsat bestræbe os på.
Vi er bare ikke tilhængere af en vilkårlig procentsats, som der bliver lagt op til i beslutningsforslaget.
Og så konstaterer vi, at i grundloven kræves der almindeligt flertal.
Hvilke regler man vil sætte i Folketinget, er jo Folketingets prærogativ, i øvrigt, og sker i forhold til forretningsordenen.
Man kan jo selv vælge med et almindeligt flertal her at fastsætte de regler, man ønsker.
Martin Lidegaard (RV), 2021-12-09:
Vi vil heller ikke lave et vilkårligt procenttal.
Vi vil bare at sætte et minimum for antallet af Folketingets medlemmer, f.eks. bare 60 pct. – det kan vi diskutere – for at det ikke bliver ved én stemmes flertal, at Danmark sender folk i krig.
Og jeg har bare ikke fantasi til at forestille mig en situation, hvor vores parti – og jeg tænker egentlig heller ikke Socialdemokratiet – kunne finde på at gøre det.
Men det skal man ligesom hypotetisk set kunne forestille sig at man faktisk ville gøre for ikke at kunne gå ind i en helt almindelig politisk aftale og sige: Det binder vi hinanden på.
Jeppe Kofod (S), 2021-12-09:
Jeg tror, at alle os, der har været medlem af Folketinget igennem årene, husker beslutningen i 2003 omkring dansk deltagelse i Irakkrigen, hvor Socialdemokratiet var imod, og hvor det blev vedtaget med et meget snævert flertal.
Og der har også været en krigsudredning, som klart har givet nogle helt fornuftige anbefalinger om tidlig inddragelse af Folketinget.
Den her regering har også søgt brede flertal, når vi har skullet sende soldater ud,
og det vil vi fortsat gøre.
Så politisk er vi ikke uenige i hensigtserklæringen.
Vi er bare uenige om procentsats i forhold til det.
Sikandar Siddique (FG), 2021-12-09:
Tak for ordet, og tak til ministeren.
Respekt for, at regeringen i forhold til de seks beslutninger, man har taget her, har søgt bred opbakning.
Det er jeg glad for, og det er vi i Frie Grønne glade for at man forsøger at gøre.
Men vi har jo set, at tidligere regeringer og tidligere politiske flertal er draget i krig, f.eks. i Irak, med et smalt flertal.
Og det har haft voldsomme konsekvenser.
Krig har voldsomme konsekvenser.
Altså, den krig havde den konsekvens, at der f.eks. var op mod en million civile, der mistede livet, og der kom flygtninge og ødelæggelser.
Så det her handler jo ikke kun om den nuværende regering.
Det handler også om at sikre, at man, når der kommer andre regeringer, får sat en standard og skabt en tradition – så ved jeg godt, at man kan rulle det tilbage – således at man ikke bare kan drage i krig uden et kvalificeret flertal; det gælder for den nuværende regering og de kommende regeringer.
Eva Flyvholm (EL), 2021-12-09:
Hvis det er så vigtigt for regeringen at sikre det, kunne man jo også bare stemme for det beslutningsforslag, ligesom man tidligere har sagt, at man ville gøre, og faktisk sige: Der skal være et ordentligt og bredt flertal, når man træffer så alvorlig en beslutning.
Men så vil jeg gerne spørge udenrigsministeren: Har regeringen så tidligere taget fejl?
Socialdemokratiet har jo tidligere, da man ikke selv sad i regering, fuldstændig entydigt sagt: Vi vil gerne have to tredjedeles flertal, når vi skal i krig; vi vil stemme for det her forslag.
Der var ikke noget slinger i valsen.
Så har man taget fejl tidligere?
Jeppe Kofod (S), 2021-12-09:
Jamen jeg tror, jeg sagde det meget tydeligt, og jeg gentager gerne: Regeringen deler fuldstændig hensigten om at søge bredest mulig opbakning i Folketinget, når det kommer til beslutninger om at udsende danske soldater.
I forhold til de beslutninger, vi har båret frem og lagt op til i Folketinget, er det over 85 pct. af medlemmerne her, der har tilsluttet sig dem.
Så det princip lever vi selv op til, også i forhold til inddragelse af Det Udenrigspolitiske Nævn.
Når regeringen ikke støtter beslutningsforslaget, skyldes det, at det vil undergrave princippet om, at det er den til enhver tid siddende regerings prærogativ at føre landets udenrigs- og sikkerhedspolitik, at vi ikke ønsker, at en eller anden bestemt procentsats skal være afgørende for, om vi kan føre den nødvendige udenrigs- og sikkerhedspolitik, og at grundloven jo, som jeg også nævnte før, alene stiller krav om kvalificeret flertal i Folketinget i de tilfælde, hvor der afgives suverænitet efter grundlovens § 20.
Altså, der er her tale om helt ekstraordinære forfatningsretlige beslutninger.
Endelig synes vi fra regeringens side, at det handler om, hvordan man sammen med Det Udenrigspolitiske Nævn og Folketinget arbejder med åbenhed og tidlig inddragelse.