Kim Valentin (V), 2024-11-28:
Det her er jo genstand for en god og væsentlig debat.
Da jeg læste beslutningsforslaget fra SF, kom jeg til at tænke tilbage på dengang, da jeg var barn, og også den tid, hvor jeg blev økonom på Københavns Universitet.
Det var i 1970'erne og 1980'erne, og i 1970'erne var der mange historier om Danmark, men det var ikke de historier, der er i dag.
Det var historier, som blev skabt under en krisestemning.
Altså, der var oliekriser i 1970'erne, som jeg voksede op i.
Jeg husker tydeligt den der følelse af, at nu røg hele fundamentet for alt det, der var vores dagligdag, altså hele fundamentet for, at vi sådan set kunne have et godt liv.
Det var det, mine forældre talte om over middagsmaden.
Jeg kan huske 1980'erne, da jeg læste på Københavns Universitet og blev cand.polit., og kan huske alle de snakke, vi havde, om, hvordan vi laver finanspolitik i Danmark.
Der var Knud Heinesen, der sagde, at vi røg ud over afgrunden.
Der var kartoffelkuren.
Vi lærte, at vi alle sammen skulle spænde livremmen ind.
Hvorfor er vi så nået dertil, hvor vi er i dag?
Hvorfor er vi ikke endt som Frankrig, der har forgældet sig og har en elendig finanspolitik?
Hvorfor er vi ikke endt som Italien, hvor der ikke er styr på noget i den offentlige sektor?
Hvorfor er vi ikke endt på Tysklands rute, hvor der er recession og der ikke er styr på noget som helst i forhold til udviklingen af deres industri?
Jamen det er vi ikke, fordi vi er ansvarlige, og fordi vi netop tager stilling til tingene i god tid.
Vi ændrer grundlaget for den økonomiske politik, lang tid før vi skal gøre noget ved det for alvor.
Vi lavede velfærdsforliget i 2006, og det er rigtigt, at det er 18 år siden.
Men hvornår har det haft rigtig stor effekt?
Jamen det er jo igennem de sidste 10 år, og hvis vi kigger frem, er det over de næste 40-50 år.
Lige nu står vi i en verden, som er i opbrud.
Vi står i en verden, hvor vi kan miste vores frihed, hvis ikke vi forsvarer os.
Det kommer vi til at bruge penge på, helt sikkert.
Det ved vi godt.
Vi er enige om, at vi skal gøre noget ved klimakrisen.
Er det så fornuftigt at rive gulvtæppet væk under den økonomiske sikkerhed i sådan en situation?
Det synes vi ikke i Venstre.
Vi synes, at der er en meget, meget sund måde at planlægge økonomi på i Danmark, nemlig meget langt frem.
Helt grundlæggende vil jeg sige, at når vores levealder stiger, stiger folkepensionsalderen.
Den indeksering er en meget sund tankegang for en fornuftig planlægning af økonomien, hvis vi vil have et velfærdssamfund, og hvis vi vil skabe tryghed om danskernes hverdag.
Altså, i bund og grund handler det her jo om danskernes levevilkår.
Det er det grundlag, vi taler om.
Det er jo selvfølgelig ikke uden omkostning.
I Venstre vil vi faktisk også gerne have et fleksibelt arbejdsliv.
Der er bare det andet, og det er supervigtigt at have med.
Hvis vi vil diskutere alle de andre ting, kan vi ikke bare rive det økonomiske fundament væk.
Det er en del af vores fremtid, og selvfølgelig skal vi have en fornuftig, konstruktiv debat omkring de her ting.
Men så skal Arnepensionen, seniorpensionen og efterlønnen også indgå i den debat.
Vi foreslår jo en arbejdslivskommission.
Så kan man nemlig også tage højde for familieliv, arbejdsliv og fritidsliv – alle dele på en gang – sådan at vi får et dejligt, fornuftigt, trygt liv i Danmark, og vi forventer, at de partier, som er ansvarlige for velfærdsforliget, går med på den indeksering, hvor vi lander på omkring 70 år, og at vi fremover kan tage den her diskussion sammen, og vores forslag er jo så en arbejdslivskommission.
Vi er imod.
Venstre kan ikke støtte forslaget.