Søren Espersen (DF), 2019-12-17:
Jeg vil gerne sige tak til statsministeren for, at man mødte så talstærkt frem.
Jeg ved ikke, om det ligefrem er the a-team, men det ligner lidt, ikke?
Mange tak for det, og tak for de ting, der er blevet sagt.
Der er måske nogle, der bliver fornærmet.
Det er jeg ked af.
Mange tak for de gode regeringsbemærkninger, og tusind tak for en fantastisk spændende debat.
Det synes jeg virkelig at det har været, for vi tager egentlig fat på noget, der berører os alle sammen, og som vi et eller andet sted jo nok kan blive enige om utrolig mange ting om.
Vi kan blive enige om netop at styrke det her samarbejde, som vi har, at gøre det tættere og at skabe det her, som vi også har været inde på, fortrolige forum, hvor ministre fra de tre lande kan mødes meget hyppigere, end vi ser nu.
Det synes jeg selv er den bedste måde at undgå misforståelser på – også gerne på det parlamentariske plan.
Jeg kunne godt forestille mig, at man havde en slags parlamentarisk kongres de tre lande imellem, hvor parlamentarikere kunne mødes.
Det kunne jeg vældig godt tænke mig.
Selve det, der bliver nævnt i forhold til en definition af rigsfællesskabet, er jeg helt med på.
Hvad det hedder, er ikke så afgørende, synes jeg.
Det synes jeg er ufattelig vigtigt.
Der bliver hun i øvrigt også bakket op af hr. Edmund Joensen, som jeg tror har forladt salen.
Det er et stort ønske for ham, at man simpelt hen finder ud af, hvordan vi gør det her bedre, for ingen af os er interesseret i, at man styrer efter sådan en katastrofekurs, som det måske kan ligne lidt.
Sådan en konference, hvor der kan være parlamentarikere fra alle tre lande, og hvor man kan mødes 2 dage på Færøerne, eller hvad man nu finder ud af,
kan man gøre til en begivenhed, som er lige så hyppig, som vi holder møde i Nordisk Råd, hvor jeg også synes at man får en masse ud af bare at tale sammen.
Der er jo ganske få af os herinde, som virkelig kender grønlandske og færøske politikere sådan personligt.
Vi kender kun de ganske få, som er valgt og er herinde.
Men ellers ved vi jo i stor stil ikke rigtig, hvad det er for nogen folk.
Det vil være vigtigt, at man gør det.
Jeg tror så også, at man er nødt til at få en form for grønlandsk commitment eller forpligtelse, som det vistnok hedder på dansk.
Man er nødt til jævnfør den diskussion, jeg havde med fru Høegh-Dam tidligere, at forpligte sig.
Det er så vigtigt for mig at sige, at selvstændighed har en konsekvens, som kan være ganske forfærdelig.
Jeg tror såmænd, at samfundet nok ville fortsætte alligevel, men militært og forsvarsmæssigt ville man uvægerligt komme fuldstændigt i lommen på USA, og det er ikke på den samme måde, som vi har haft, i forhold til en flåde, som har sejlet på Grønland, lige så lang tid som der har været folk til.
Den har et særligt forhold til de mennesker, der bor i Grønland, og den er klar til at hjælpe og assistere.
Det er stort set det, jeg vil sige.
Selvstyrelovene både for Færøerne og Grønland er nok de mest vidtrækkende, der findes over hovedet.
Der er faktisk kun udenrigs- og sikkerhedspolitik og kongehuset og nogle få andre ting, og ellers kan man indrette sig, som man vil.
Man kan også, som fru Aaja Chemnitz siger, hjemtage de ting.
Så der håber jeg virkelig, at man måske genskaber rigsfællesskabet.
Valgte vi rigtigt, som jeg også siger, i forbindelse med det fastfrosne bloktilskud, som er en svøbe for Grønland, og hvor færingerne har kunnet afpasse det med, at nogle år, hvor det måske gik mindre godt, behøvede man lidt mere i bloktilskud end ved almindelig finansministeriel diskussion og forhandling, som man altid havde, også i forhold til Grønland før selvstyreloven.
Jeg synes, vi skal prøve at se på det.
Jeg synes, vi måske som udgangspunkt skal prøve i Grønlandsudvalget og i Færøudvalget sammen at finde ud af, hvordan vi kan gøre det her på en måde, der vil styrke kongeriget.
Det tror jeg i hvert fald de fleste af os har interesse i.