Mona Juul (KF), 2021-05-11:
Tak for det, tak for ordet, og tak til forslagsstillerne for beslutningsforslaget, som jeg mener der ligger mange gode og relevante overvejelser bag.
Jeg har personligt som flerårigt bestyrelsesmedlem i den kreative branche kæmpet en del med, at annoncører og reklamebranchen skal være deres ansvar bevidst: at man ikke bilder nogen ind, at rynkecreme vupti, vupti får en til at se 10 år yngre ud; at man ikke kun bruger ultratynde modeller, som endda også får fjernet det absolut sidste usynlige fedtlag eller blot den der irriterende bule, man har under armen dér mellem bh'en og armen, I ved; at man ikke fjerner enhver tænkelig gevækst, bule, rødmen eller skævhed, så unge mennesker ikke spejler sig i glansbilleder, altså der, hvor brysterne sidder højt og håret er glansfuldt og huden er lydefri.
Det har hjulpet at have det fokus, og der er faktisk virksomheder og medier, der har ændret adfærd.
Dove, som også er blevet nævnt her tidligere i dag, er en af de mest kendte, men de har så også gjort det til en dyd, at det lige præcis er deres brand, at man skal være normal, og de har appelsinhud og fregner på deres modeller.
Der er endda kunstnere og musikere, der viser deller og hår, så vi kan se, at de er mennesker og ikke bare smukke hylstre.
Nogle af de helt sjove typer, som jeg rigtig godt kan lide at følge, er f.eks. den finske kunstner Iiu Susiraja, tror jeg man udtaler det.
Det er hende, der smider kosteskaftet under brysterne og laver andre spøjse fotos.
Det er også den australske Celeste Barber – hende dér, der efterligner opstillede modelfotos.
De har kæmpe indflydelse på perfekthedskulturen og gør det nemmere at grine af os selv og ikke tage os selv alt for højtideligt.
Til gengæld har perfekthedskulturen samtidig fået fornyet kraft.
Influencere er blevet dygtigere til at iscenesætte sig selv, og i dag kan vi alle downloade et filter, der synes at gøre os smukkere.
Altså, makeup, lys og en god fotograf gør det ikke rigtig mere; det er åbenbart ikke nok.
Politikere kender det også fra valgplakater og bannere.
Det er hård kost at se sig selv blive blæst op i størrelse, og jeg registrerede da også i forbindelse med sidste valg, at jeg ikke var den eneste, der på trods af min fremskredne alder havde usædvanlig glat hud på plakaterne.
Det kan man have mange meninger om.
Personligt har jeg det helt fint med lidt forskønnede fotos.
For når vi går tilbage til alvoren, skal vi huske på, at vi allerede har god lovgivning på området.
Vi har en markedsføringslov, der allerede i § 1 siger, at man ikke må snyde og man ikke må vildlede.
God markedsføringsskik er faktisk en rigtig god rettesnor.
Samtidig er der heller ikke nogen tvivl om, at mange virksomheder fremadrettet vil gøre en dyd ud af autenticitet og transparens og næppe gå stille med dørene om det.
De kommer da til at prale med det, for der er masser af profil i at gå imod strømmen.
Og allerede nu findes der også en mærkningsordning, man kan gøre brug af, hvis man ønsker at tydeliggøre det, man står for.
Konservative mener derfor ikke, at en ny mærkningsordning egentlig kommer til at gøre den store forskel her.
Derfor kan vi ikke støtte forslaget, omend vi synes om og sympatiserer med intentionerne og anerkender problemstillingen.
Jeg skal samtidig huske at sige – og jeg ved ikke, om jeg skal sige det nu – at jeg skal hilse fra KD og sige, at de også vil stemme imod.