Jens Rohde (KD), 2021-10-12:
Helt grundlæggende glæder jeg mig sådan over det her, som jeg har et vist kendskab til hvordan man gør i Frankrig og hvordan man gør i Tyskland.
Derfor kommer jeg også lige til adressere begrebet overimplementering, som vi er nødt til at blive enige om hvad vi mener med.
Det er ikke sådan et begreb, man bare kan bruge i flæng.
Vi er i hvert fald nødt til at have en definition af det.
Men det, der er fantastisk ved det her – og så vender jeg tilbage til problematikkerne bagefter – er, at vi endelig også her til lands er ved at få noget, der minder om den tyske Jugendschutzgesetz, som er en ungdomsbeskyttelseslov, der i høj grad tager udgangspunkt i markedsføring, og som også ligner den franske lov, hvor man tilmed har en børnerettighedsdomstol, der skal sikre forsvar af børnenes rettigheder mod f.eks. markedsføringstiltag og en lang række andre tiltag, som kan skade barnets tarv.
Det er godt, at vi også begynder at stramme an her.
Vi har i alt for mange år været alt for teknologibegejstrede.
Det er godt at være teknologibegejstret – det er jo bl.a. derfor, at vi er fantastiske til at tage ny teknologi til os – men hvis man er så teknologibegejstret, at man ikke oplever de farer, der f.eks. er, så kommer man lige pludselig virkelig ud i vanskeligheder, når man så skal til at regulere bagud.
Hver eneste gang man så har forsøgt at gøre op med nogle af de ting, der foregår på nettet, på de sociale medier, hvad sker der så?
Så bliver man anklaget for at ville lukke internettet.
Jeg har selv oplevet sådan en kampagne, mens jeg sad i Europa-Parlamentet.
Alle mulige mennesker skulle så ringe til ham der Jens Rohde nede i Europa-Parlamentet, og så stod mit telefonnummer der.
Så kom der ellers bare mega hardcore kampagner, og det var jo alt sammen styret af Google og Facebook, der mente, at vi ville ødelægge internettet, fordi vi syntes, at sådan noget som ophavsret, som gælder i den fysiske verden, også skulle gælde i den digitale verden.
Det er jo der, vi står, hver eneste gang vi forsøger at gøre noget som helst inden for handelsområdet eller andet på nettet – så bliver vi mødt med disse uproportionale kampagner.
Det kan vi ikke lade os bremse af, for vi har nogle forbrugere, vi skal beskytte, og vi har retten til at tage demokratiet tilbage.
Det skal ikke styres derude.
Det har så ikke noget med detailhandelskæder og sådan noget at gøre, som kan komme gruelig galt af sted.
Det er det, vi skal have kigget på.
For spørgsmålet er, om vi retter bager for smed?
For de har ikke styr på algoritmerne; det er ikke dem, der altid styrer, hvor markedsføringen går hen.
Og der skal vi jo sikre, at der ikke falder en bøde til en producent eller en detailhandelskæde, eller hvad det måtte være, fordi de er gået ind i et rum og er i et system, hvor algoritmerne fører til noget, som de ikke kunne vide kom til at ske.
Det ville jo ikke være særlig hensigtsmæssigt, og derfor har vi nogle tekniske udfordringer i det her, vi skal have diskuteret.
Men grundlæggende er det fornuftigt.
Så til det der med overimplementering.
Hvad betyder overimplementering?
Et direktiv er jo en rammelovgivning, og der har landene lov til – sådan at det passer nogenlunde ind i den eksisterende lovgivning i det enkelte land – at gå ind og male ud i rammen, som de nu vil.
De har ikke lov til at male ud over rammen.
Derfor er vi jo nødt til, når vi så diskuterer det her, at vide, om det så er en subjektiv definition af overimplementering, fordi vi ikke bryder os om det, som vi diskuterer, eller om det er en objektiv overimplementering, fordi regeringen går ud over rammen.