Trine Torp (SF), 2019-11-26:
Tak for det.
Forslaget, som vi behandler i dag, er et vigtigt forslag, fordi det handler om børn, der er i klemme i et spændingsfelt mellem de betydningsfulde voksne, der er omkring dem.
Lovforslaget er en del af en aftale, som blev indgået for at skabe ro og stabilitet for anbragte børn og unge og for at understøtte forældrenes retssikkerhed i de sager.
Det er kun de initiativer, der kræver lovændringer, fra den aftale, som vi har fokus på i dag.
Der er derfor fortsat et arbejde at gøre for, at praksis på området også kan håndtere de komplekse processer, der er på spil, og at retssikkerheden for såvel børn som voksne forbedres.
Som flere høringssvar peger på, er der brug for at styrke retssikkerheden på et område, hvor der ses fejl, bl.a. i forhold til handleplaner, børnesamtaler, tilsyn m.m.
Det er vi enige i i SF.
Derfor er det vigtigt, at de grundlæggende principper om barnets bedste, forebyggelse, inddragelse og information, som fremgår af formålsparagraffen i serviceloven på det her område, fremhæves.
En anbringelse er et forsøg på at løse nogle problemer, men det betyder samtidig, at nogle nye problemer opstår.
Det handler derfor om at skabe udviklingsmuligheder for børnene, men det kræver samarbejde mellem alle de involverede, og at man anerkender, at lovgivning og regulering ikke i sig selv løser problemerne.
Det her felt handler om følelser og relationer, og derfor skal man ikke undervurdere betydningen af myndighedspersonernes tilgang i arbejdet og rammerne for det arbejde, de skal udføre.
Der er derfor brug for at besvare spørgsmålet om, hvordan det samarbejde kan forbedres, og hvordan udvikling kan skabes.
Forgæves anmodninger om hjemgivelse kan undgås med styrket dialog.
Det er vigtigt.
Vi har på mange måder en god lov, der tager afsæt i barnets tarv og rettigheder, sådan som de også er beskrevet i FN's børnekonvention, men det kræver også, at lovens intentioner overholdes, bl.a. at formålet med anbringelsen fremgår tydeligt.
Loven beskriver også, at der skal ske en systematisk inddragelse.
Kommunen skal derfor gøre sig nogle metodiske overvejelser om, hvilken inddragelse der skal ske i den konkrete familie, og hvordan samarbejdet med forældrene skal foregå, herunder også om forældrenes mulighed for at følge med i barnets liv og barnets mulighed for at forholde sig til sine forældre.
Der skal gives information, og der skal træffes de rette afgørelser.
Hensynet til barnets bedste og samarbejdet med forældrene er hinandens forudsætninger, og et styrket oplysningsgrundlag i anbringelsessager vil også styrke retssikkerheden.
Dialog og samarbejde er den bedste sikring af et godt forløb for barnet.
Lovforslaget må derfor heller ikke ændre ved udgangspunktet i serviceloven, nemlig samarbejdet med familien om barnet, og det skal være tydeligt for forældrene og barnet, hvad baggrunden for, formålet med og indholdet af foranstaltningerne er, når det undtagelsesvis ikke er muligt at opnå samtykke.
Som flere høringssvar peger på, er kommunernes forpligtelse til at sikre støtte til forældrene og en handleplan for, hvordan man kan være med til at løse de problemer, som har været medvirkende årsag til anbringelsen, vigtig – både i forhold til samvær under anbringelsen og en eventuel hjemgivelse.
Så når der i lovforslaget lægges op til, at kommunen kan afvise at behandle ansøgninger om hjemgivelse ved anbringelser uden samtykke, hvis der ikke er sket væsentlige ændringer af de forhold, som var baggrunden for anbringelsen, ja, så stiller det nogle krav til, hvordan sagen håndteres op til anbringelsen og under anbringelsen.
Og som det er understreget i bemærkningerne til lovforslaget, ændrer det ikke ved de krav, der er til indhold under sagen: at det skal være tilstrækkelig oplyst, klageadgang osv. For at understøtte forældrenes retssikkerhed og styrke oplysningsgrundlaget foreslås det, at der altid i sager om anbringelse uden samtykke skal være en forældrekompetencevurdering, som også tager stilling til, om det er muligt at undgå anbringelse ved at give forskellige former for hjælp og støtte til forældrene.
Samtidig ønskes det at sikre kvalitet i undersøgelserne, ved at det kræves, at det skal foregå ved en autoriseret psykolog.
Alt det støtter vi også.
Så er der hele det her spørgsmål om tvangsfuldbyrdelse, som jeg lige vil nå at knytte et par kommentarer til.
For det er altså vigtigt her, at vi sikrer, at det kun sker, hvis det ville være til skade for barnet ikke at gøre det, hvis behovet for ændret støtte er betydeligt og akut, og hvis der samtidig ikke er nogen andre muligheder.
Og det skal ske så skånsomt som muligt for barnet.
Til sidst vil jeg sige, at vi også støtter den del af lovforslaget, som handler om, at børn og unge selvfølgelig ikke skal betale for deres ophold, når de har et job, og håber på, at det også kan blive udvidet til dem, der er over 18 år.
Med de ord, kan jeg lige nå at sige her til sidst, støtter vi lovforslaget.