Martin Lidegaard (RV), 2023-05-31:
Mange tak.
Kære kollegaer, kære borgere i Danmark, da jeg stod her for 5 måneder siden og holdt min første åbningstale som politisk leder for Radikale Venstre, var mit gennemgående tema det historiske og unikke ansvar, som de nulevende generationer af danskere bærer for de kommende generationer – både når det handler om klimaet, menneskets udryddelse af andre arter på jorden, vores børns trivsel og vores unges mulighed for at finde dannelse og uddannelse til at håndtere hastige teknologiske forandringer.
Ja, på alle disse områder holder vi vores børn og børnebørns skæbne i hænderne.
Vi voksne generationer af danskere er måske i snit de lykkeligste og mest velhavende, der nogen sinde har levet, og alligevel skal vi leve med den smertelige erkendelse, at vi også kan blive den første generation, der ikke er i stand til at levere et bedre samfund videre til vores børn, tværtimod.
Siden den tale har det glædet mig, at rigtig mange andre har taget tråden op og nævnt det helt særlige generationsansvar, som vi 179 medlemmer af Folketinget har.
Det gælder også statsministeren i dag, der på lange stræk, synes jeg, holdt en god tale til ungdommen.
Ja, selv udenrigsministeren har taget ordet generationsansvar i sin mund.
Og det er jo netop det mulighedsrum og det unikke potentiale, som en flertalsregering hen over midten har, nemlig at kunne tænke længere og bredere, end man normalt gør i dansk politik.
Politikere og regeringer skal vurderes på deres handlinger, ikke på deres skåltaler.
Og jeg må desværre konstatere, at for regeringen er der på flere stræk langt mellem ord og handling.
Det gælder den økonomiske politik, hvor det allerede med regeringsgrundlaget stod klart, at i virkelighedens verden lægger regeringen op til at hente de fleste penge og det meste af arbejdsudbuddet hos børnene og de unge, mens pengene overvejende bliver brugt på de ældre.
Regeringen tøver også, når det handler om at understøtte og frisætte de børn og unge, der lever lige nu.
Der er stadig ikke nedsat nogen trivselskommission, vi venter stadig på en ny pædagoguddannelse, og vi ser stadig kommune efter kommune skære ned i forhold til børn, skoler, kultur og forebyggende indsatser.
Kun en ud af ti vuggestuer er i dag rigtig gode for vores børn.
I hver eneste skoleklasse er der elever, som ikke får den støtte, de har brug for.
Der mangler værksteder og pædagoger i vores sfo'er og klubber.
Til gengæld har regeringen fundet masser af tid til at lancere en reform af landets uddannelser, der vil skære 5.600 studenterårsværk væk, hvorved regeringen for første gang i generationer lægger op til et lavere uddannelsesniveau for de unge i Danmark – vel at mærke på et tidspunkt, hvor vi aldrig har været rigere, hvor de unges trivsel aldrig har været mere udfordret, og hvor behovet for kvalificeret arbejdskraft aldrig har været større.
Det kan man kalde timing.
Men på intet punkt er manglen på handling større end på det grønne område.
Uanset hvor mange grønne topmøder statsministeren indkalder til, kan det ikke skjule, at implementeringen af den grønne omstilling i Danmark på vitale områder er gået fuldstændig i stå.
Det er ikke min konklusion; det er konklusionen fra Klimarådet, fra Det Miljøøkonomiske Råd, fra CONCITO, fra det europæiske semester, fra de grønne organisationer, fra forskerne og ikke mindst fra erhvervslivet, der står og tripper efter at fortsætte og udvikle Danmarks grønne førerposition.
Fiskene dør i Danmarks indre farvande.
Antallet af arter i den danske natur går ned, ikke op.
Drikkevandet bliver ikke bedre, det bliver dårligere.
Stik imod aftalen i det nationale kompromis fortsætter vi med at poste milliarder af kroner i Putins krigsmaskine gennem vores import af olie og gas.
Jeg glæder mig oprigtigt over og vil gerne takke for, at vi i går – endelig – blev enige om at udbyde de 9 GW havvind, som vi Radikale kæmpede ind i den tidligere regerings finanslove.
Men det har godt nok taget tid, og vi har svært ved at forstå, at regeringen har insisteret på en ny udbudsmodel, der ifølge regeringen selv risikerer at forsinke projekterne.
Alt sammen betyder det, at Klimarådet anser det for tvivlsomt, at vi når vores klimamål i 2025 og 2030, og mener, at vi næppe når vores mål for hverken vandmiljø, natur eller biodiversitet; at vi endnu en gang sætter vores nuværende generationers behov over vores børn og unge og de hundredvis af generationer, der kommer efter os.
Så jeg kender ikke de nye tal med den helt konkrete profil.
Men det, jeg forstår, er, at når man spørger dem, der er på efterløn, og som går på efterløn, om de føler sig nedslidte, så er det kun 12-13 pct., der svarer, at det føler de at de er, hvorimod
når man spørger folk, der går på seniorpension – og vi vil gerne i modsætning til regeringen bevare seniorpensionen, som er øremærket til de nedslidte – så er det, hvis jeg husker det rigtigt her i hovedet, helt op mod 73 pct., der svarer, at de føler sig nedslidte.
Derfor synes vi, det er mere socialt rigtigt at satse på at bevare seniorpensionen, som også er højere og længere, frem for at satse på efterlønnen, hvor så få egentlig føler sig nedslidte.