runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Lars Aslan Rasmussen (S), 2020-02-27:
Jeg var ikke med til samrådet, men jeg er jo ven med hr. Jan E. Jørgensen på Facebook, og jeg kunne se, at hr. Jan E. Jørgensen har lagt et klip ud på sin egen profil fra samrådet.
Det er altid sådan, at det kan klippes lidt sammen, som forsvarsministeren sagde, så det ser lidt anderledes ud, og så man ikke stilles i det bedste lys.
Men jeg vil gerne spørge ordføreren: Hvad er det præcis, der er manipulation?
Det lyder, som om ministeren nærmest skal gå af, fordi hun har løjet for Folketinget.
Hvad er det præcis, forsvarsministeren har sagt, som ikke passer?
Tak for anbefalingen.
Jeg forstår bare stadig væk ikke, hvad der præcis er manipulation.
Det er jo ikke et spørgsmål om, om det er en fejl.
Det er vel rigtigt, at der kan komme en politisk kamp.
Men hvor er det, at ministeren har sagt, at det ikke er en beslutning, der bliver taget af det danske Folketing, altså beslutningen om, hvorvidt vi vil sende tropper ud til det ene eller det andet?
Det er det, jeg ikke forstår.
Det er mere ordføreren, der skal dementere det, som ordføreren mener at forsvarsministeren har sagt, nemlig at det ikke er Folketinget, der tager beslutningen fremover.
Jan E. Jørgensen (V), 2020-02-27:
Det er sådan set ikke så svært at forstå.
Altså, enten er der nogle, der kan kræve, at vi herinde beslutter os for at sende soldater af sted på en mission, eller også kan de ikke kræve det.
De kan enten kræve det, eller også kan de ikke kræve det.
Og de kan ikke kræve det – punktum.
Så er den ikke længere.
Det er ikke så svært at forstå.
Jan E. Jørgensen (V), 2020-02-27:
Der har været en række folkeafstemninger om Danmarks tilhørsforhold til EU.
Der har været otte, og det er blevet ja fem gange, og så er det blevet nej tre gange – bare lige for at få det på plads.
Og hvis vi sådan skal kigge på cifrene, var de ved europaparlamentsvalget 80-20 i tilhængerpartiernes favør – bare lige for at få det på plads.
Så der er altså et ret massivt flertal af den danske befolkning, som i hvert fald på nuværende tidspunkt mener, at det europæiske projekt, EU, er en god ting ud fra sådan en overordnet betragtning.
Derfor er mit spørgsmål til Dansk Folkeparti: Ønsker man – jeg kan forstå, man ligefrem elsker brexit – fra Dansk Folkepartis side at føre Danmark ud i det samme som det, Storbritannien er blevet ført ud i?
Ønsker man, at Danmark også skal forlade EU og følge i briternes fodspor?
Jeg synes, vi er i fuld gang.
Vi har jo også ransaget os selv.
Hvis man i for høj grad har fokus på de få områder, hvor man er utilfreds, så kan det ikke komme bag på nogen, at et vælgerflertal så siger: Hvorfor skal vi egentlig være med, hvis I går og er så utilfredse?
Jens Rohde (RV), 2020-02-27:
Men det er jo meget smukt, at hr. Jan E. Jørgensen nu nævner annonceringen under retsforbeholdskampagnen.
Jeg husker en af annoncerne, som kom fra Venstre.
Den var med Inger Støjberg, der sagde: Ville jeg sige ja, hvis EU skulle have kompetencen på asylpolitikken?
Se, i det budskab ligger der jo et bagtæppe, nemlig at vi gerne vil sidde med ved bordet, når det passer os, og at vi egentlig ikke kan have tillid til de beslutninger, der træffes i EU.
Så måske skulle man starte et andet sted end lige forsvarsunionen og så begynde at tage borgerne alvorligt som europæere.
Den italesættelse mangler jeg faktisk stadig væk fra Venstre.
Hvornår får vi den?
Ole Birk Olesen (LA), 2020-02-27:
Tak for det.
Vi fremsatte det her beslutningsforslag for efterhånden noget tid siden, og der er så sket det, at regeringen i mellemtiden har spillet ud med nogle synspunkter om at ville tage initiativ til en række tiltag imod hasarderet kørsel, heriblandt det her element, som vi fremsætter beslutningsforslag om.
Derfor var det intentionen, at vi ville trække beslutningsforslaget tilbage.
Men vi trækker i hvert fald beslutningsforslaget tilbage, og der er ingen grund til at spilde Folketingets tid med det, når der alligevel kommer noget, der indeholder det her element, fra regeringen.
Pause Pause (Pause), 2020-02-27:
Mødet er udsat.
Jens Rohde (RV), 2020-02-27:
Ja, det er jeg næsten nødt til at få, for nu kan jeg jo huske, at da jeg i 2012 skrev en kronik og talte varmt for, at vi skulle være med i en forsvarsunion i EU, fik jeg sådan en pæn tackling bagfra på et landsmøde.
Det var sandelig ikke velkomment.
Nu hører vi så, at Venstre igen har fået EU-sokkerne på, og man har endda kunnet se på Facebook, hvordan Venstres formand tager EU-sokkerne på, og intet glæder mig mere, selv om jeg i dag er i et andet parti.
Jeg synes, det er dejligt, at Venstre endelig er ved at komme hjem efter at have været lunkne i lang tid.
Men jeg forstår også godt regeringen, når den ikke har sådan den store lyst til at bevæge sig ud i en folkeafstemning.
For sagen er, at hver eneste gang man laver en folkeafstemning om det europæiske samarbejde, så er det regeringen alene, der skal trække læsset.
For dem, der ikke sidder i regering, synes, det er meget sjovt, hvis nu statsministeren kan få et nederlag på det her.
Så hvis vi skal have den her folkeafstemning, som Venstre efterspørger, vil Venstre så garantere at gå fuldstændig helhjertet ind i den kamp, uanset hvem der sidder på regeringsmagten?
Jan E. Jørgensen (V), 2020-02-27:
Men mit budskab er sådan set også bare, som også forhenværende statsminister Lars Løkke Rasmussen har været inde på, at historien har vist os, at hvis der er noget, vi ikke taler om, og vi så lige pludselig udskriver en folkeafstemning om det, så står folk der og siger: Nå, hvad er det nu, vi skal stemme om, og hvorfor nu det?
Og så kommer vi altså på bagkant.
Vi er nødt til at gøde jorden.
Vi er nødt til at have en længere periode, hvor vi får forklaret, hvad der er ulemperne for Danmark, og så må vi også lade være med at overdrive.
Altså, det skal vi ikke forfalde til.
Vi skal ikke male fanden på væggen, men simpelt hen bare stille og roligt få forklaret, at det entydigt ikke er i Danmarks interesse at have forbehold, og at hvis vi vil have hundrede procent indflydelse, kræver det hundrede procent deltagelse.
Det er ikke korrekt.
Forsvarsministeren kunne sådan set ganske nemt være kommet ud af det ved at have undskyldt, at man fik sagt noget, som er forkert, og kunne have sagt, at der ikke er noget krav.
Der vil selvfølgelig være en politisk forventning om det.
Det er jeg da heller ikke uenig i.
Det ville da være mærkeligt at afskaffe forsvarsforbeholdet og så aldrig nogen sinde deltage i nogen missioner.
Det ville da være underligt.
Men forsvarsministeren kunne jo lade være med at være så stolt og stædig, at hun ikke ville indrømme, at hun var kommet til at fortale sig.
Om det var, fordi hun ikke vidste bedre, eller om det var en fortalelse, skal jeg jo ikke kunne sige.
Men det ville altså have klædt forsvarsministeren simpelt hen bare at lægge sig fladt ned og indrømme, at man var kommet til at sige noget, der var forkert, i stedet for at padle og blive ved med rode rundt i, at det, hun mente, var, at det var et politisk krav osv.
Det kan hr. Lars Aslan Rasmussen jo passende sige til forsvarsministeren, næste gang han møder hende.
Rasmus Nordqvist (ALT), 2020-02-27:
Jeg beklager, hvis ordføreren tager det her ilde op, men når vi sidder og diskuterer et budget, og vi kan se, hvad det er, man mener er vigtigst, og hvad det er, man ikke mener er vigtigst, så er det jo egentlig det, jeg spørger ind til.
Jeg spørger egentlig også langt mere principielt, så ordføreren behøver ikke at blive småsnerrende og pege på papiret, for jeg spørger principielt, fordi jeg har svært ved at forstå det.
Man kan ikke både være fuldstændig firkantet om en størrelse på budgettet og samtidig have en debat om, hvordan vi udvikler det her.
Man bliver nødt til at vælge sine debatter.
Jeg kan sagtens forstå en pragmatisme.
Så kan man sige: Det er det, vi vælger; vi vælger at være pragmatiske, for så kan vi få lidt igennem.
Men jeg er egentlig mere nysgerrig på visionen om Europa: Hvor skal vi hen?
Halime Oguz (SF), 2020-02-27:
Jeg kan godt forstå, at du stiller det spørgsmål.
For SF er det vigtigt, at vi får et stærkt samarbejde i EU.
Det skal der ikke herske nogen tvivl om.
Men vi vil også rigtig gerne være med, når tingene sker, således at vi kan trække regeringen i den rigtige retning.
Jens Rohde (RV), 2020-02-27:
For sandheden er jo, at i det første forhandlingsoplæg, der kom fra regeringen, og som jo heller ikke er Radikale Venstres livret – vi synes, det er for dogmatisk i forhold til budgettet, men man vælger dog så at gå ind i en proces med regeringen – er klimaforskning og det, man med et lidt trættende udtryk, synes jeg, hele tiden kalder det moderne budget – for hvad er egentlig moderne? – hævet ganske betragteligt i vægtningen.
Og derfor har regeringen jo ikke, og det håber jeg ministeren efterfølgende vil bekræfte, bare en fribillet på, om der lige pludselig bliver skåret voldsomt på forskningen eller skåret på ambitionerne rent miljømæssigt.
Halime Oguz (SF), 2020-02-27:
Men var det et spørgsmål?
For det var vel bare en konstatering, og jeg vil bare sige tak for støtten.
Tak for det.
Søren Søndergaard (EL), 2020-02-27:
Det har ordføreren helt sikkert!
Tusind tak for talen.
Jeg synes, der var mange gode ting i den.
Men jeg bliver nødt til at stille det samme spørgsmål, som jeg stillede til SF, om, hvor Det Radikale Venstres politik ligesom fastlægges – bare med omvendt fortegn.
For hvor SF er mægtig grønne nede i Europa-Parlamentet og lidt mindre herhjemme, er det omvendt med De Radikale.
De Radikale er mægtig grønne herhjemme, men lidt mindre nede i Europa-Parlamentet.
Vi har jo senest set De Radikale gå meget markant ud i forhold til regeringen om, at der skulle handling til, og at det skulle være nu osv., og det kan vi jo kun bifalde som nogle, der har støttet 70-procentsmålsætningen.
Og så giver det jo ikke rigtig nogen mening, at man herhjemme ligesom kæmper hårdt og dernede giver støtte til projekter, der er CO 2 -forurenende, efter at vi skal være klimaneutrale.
Jens Rohde (RV), 2020-02-27:
Der er ikke noget jeg hellere vil end at svare på lige netop det spørgsmål, for det beror jo på en misforståelse.
Europa-Parlamentet kan kun sige ja eller nej til listen; man kan ikke botanisere i listen.
Det ved hr. Søren Søndergaard alt om som tidligere europaparlamentariker.
Så vælger vi den tilgang til det at sige: Vi vil hellere have en ny liste, som dog indeholder væsentlig flere grønne elementer og grønne projekter end den nuværende liste.
For hvis vi havde stemt nej til den nye liste, var det den gamle liste, der havde fået lov til at stå.
Og det mener vi ikke ville være at tjene klimaet.
Vi ville stå i en situation, hvor det bedste ville blive det godes værste fjende, og det mener vi ikke at Europa har nogen interesse i.
Så vil jeg sige, at det jo ikke er, fordi vi synes, det er godt, at man så giver en potentiel mulighed for, at man vælger de her projekter, at man kan få olie og gas og den slags ting.
Det, vi har behov for, er jo, at vi får et opgør med nogle af de systemfejl, som er i det europæiske samarbejde, således at også de folkevalgte i Europa-Parlamentet rent faktisk kan tage højde for den her situation og rent faktisk får en mulighed for at prioritere i forhold til de projekter, der er.
Det ville have været dejligt, men sådan er virkeligheden ikke i dag.
Katarina Ammitzbøll (KF), 2020-02-27:
Tak for talen.
Jeg synes, det er interessant, at ordføreren nævner, at der også er behov for at se på at reformere nogle institutioner.
Jeg er meget tilhænger af, at formen følger funktionen, og EU står også over for at nytænke sig selv.
Derfor vil jeg gerne spørge lidt mere ind til det og høre fra ordføreren, hvilke fora man skal tage det her op i.
Der er f.eks. den konference, der skal være om EU.
Er det et sted, hvor det her bør drøftes?
Og er der ellers noget, som ordføreren vil foreslå at det her kan tages op i?
Jens Rohde (RV), 2020-02-27:
Jeg har jo selv i Europa-Parlamentet – bl.a. sammen med Guy Verhofstadt, som nogle måske kender, der jo var formand for den liberale gruppe –
kæmpet for, at vi fik et konvent, altså et forberedende, hvad skal man kalde det, forum med deltagelse af både nationale parlamentarikere, europaparlamentarikere og regeringer osv., som forbereder en ny traktat for det europæiske samarbejde.
Det er noget, vi har kæmpet for længe, og vi synes sådan set også, at den konference for Europa skal være starten på et europæisk konvent, som det har været tidligere, hvor man lavede traktatændringer.
Det er jo, fordi det er vigtigt at få det bredt forankret.
Men i min optik er der ikke nogen vej uden om at reformere det europæiske samarbejde, hvis vi vil løse de her udfordringer, som vi står med, og som vi jo alle sammen kan se – hvad enten det er i forhold til flygtninge og migration, retsstat, klima eller varetagelse af vores forsvars- og sikkerhedspolitiske interesser.
Den sidste traktatændring, der blev lavet, var jo i realiteten et forsøg på sådan matematisk at give et svar på østudvidelsen, men den gav bare ingen politiske svar, og det er det, vi ser nu.
Derfor er vi nødt til at turde tage den her diskussion, men den bliver bare altid afvist, ikke mindst af regeringscheferne, fordi de jo frygter deres egne befolkninger.
Men det kan jo ikke nytte noget, at man tager det udgangspunkt, hvis man gerne vil løse de udfordringer, vi står med i Europa.
Katarina Ammitzbøll (KF), 2020-02-27:
Det er jo ærgerligt at høre, at det gode arbejde, I har forsøgt at lave, er blevet bremset højt oppefra.
Men er der så et alternativ, og er der en mulighed endnu for at bruge konferencen om Europas fremtid til at tage det her op og drøfte, hvordan EU skal reformeres i forhold til at løfte de forventede opgaver, så vi er sikre på, at vi har et tidssvarende EU?
Jens Rohde (RV), 2020-02-27:
Vi kan jo starte med at tage den diskussion lidt mere grundlæggende i det danske Folketing og måske få en dansk position i forhold til det.
Altså, vi behøver ikke nødvendigvis at være enige om alt, men vi kunne måske blive enige om, at de udfordringer, vi står med, også kræver et opgør med de systemfejl, der er.
Lad os bare tage sådan en lille ting, der jo altid kommer op i debatten: Strasbourgrejserne.
Ligegyldigt hvor man står henne i en offentlig forsamling og taler EU, bliver man spurgt om de der tåbelige Strasbourgrejser.
Og alle går til valg på at afskaffe Strasbourgrejserne, men det kræver jo en traktatændring.
Sådan er det jo bare, og det kan kun gøres med enstemmighed.
Hvordan gør vi så det?
Det gør vi, ved at man så tilbyder franskmændene noget andet, men det kræver igen, at vi tør gå ind og kigge på traktaten, for at vi kan ændre det.
Og sådan er det med mange af de der ting.
Så det er jo bare et spørgsmål om, at vi starter diskussionen her og så bringer den videre via vores glimrende udenrigsminister og statsminister i det europæiske samarbejde.
Morten Messerschmidt (DF), 2020-02-27:
Ja, jeg elsker brexit, fordi det jo er briternes modige beslutning.
Imod pressens, industriens, hele det politiske kleresis nærmest monotone advarsel valgte briterne at tage deres skæbne i egen hånd og træffe et modigt og visionært valg.
Jeg tror, det bliver et godt og et klogt valg.
Derfor tror jeg også, det er et valg, som mange lande, som jeg nævnte i min tale, vil føle sig inspireret af.
Jeg mener ikke, at vi i Folketinget eller Dansk Folkeparti skal træffe afgørelse om, hvorvidt Danmark skal følge Storbritannien.
Men jeg mener, at danskerne skal have mulighed for at tage den beslutning, ligesom briterne har fået lejlighed til det.
Derfor er det, jeg forestiller mig, at når støvet ligesom har lagt sig og vi om 11 måneder ved, hvad det er for en aftale, Boris Johnson har fået på plads med Bruxelles, og når vi ved, hvad det er for nogle frihandelsaftaler, der har kunnet indgås fra London med Indien, Sydamerika, USA osv., så man kender forudsætningerne for det nye samarbejde, der vil udgå fra London, så skal man selvfølgelig spørge danskerne, om ikke vi også skal være med i det.
Halime Oguz (SF), 2020-02-27:
Jeg tror faktisk, jeg vil gentage mit svar, som lyder: For os er det vigtigste at få indflydelse på den politik, der bliver ført.
Ved at stille ultimative krav og stå på sidelinjen får vi altså ikke rettet op på noget som helst.
Der står klart i oplægget, at det er minimum 25 pct. af budgettet, der skal være grønt.
Vi arbejder gerne på og ser gerne, at der bliver mere, men det er i hvert fald også et minimum.
For SF er det afgørende, hvad det er for nogle politikker der bliver gennemført.
Og det er de punkter, som jeg har remset op i min tale.
Søren Søndergaard (EL), 2020-02-27:
Men det bringer os bare i en situation, hvor det, hvis man accepterer den logik i EU, jo også bliver en logik i Danmark.
Altså, så bliver det jo en logik, at man så at sige kan handle med klimaet.
Og jeg synes bare, vi skal være enige om – men okay, så går vi over i en rent politisk debat – at tager vi klimamålsætningen med de 70 pct. alvorligt og for den sags skyld også de 55 pct. i EU, selv om den er meget lav, så kan vi ikke stemme for nogen projekter, ikke et eneste projekt, som betyder, at vi fortsætter med ikke at have klimaneutralitet efter 2050.
Jan E. Jørgensen (V), 2020-02-27:
En modig beslutning
– det minder mig om tv-serien »Yes, minister«, hvor embedsmanden, hver gang ministeren var ved at gøre et eller andet ufattelig dumt, sagde til ministeren: Very brave, minister – meget modigt, minister.
Men kunne vi ikke bare få svar på, hvad Dansk Folkeparti vil anbefale at man stemmer i sådan en folkeafstemning?
Rasmus Nordqvist (ALT), 2020-02-27:
Tak, og tak til ordføreren for talen.
Så det er egentlig på et lidt mere sådan principielt plan.
Altså, man sidder i en af de grupper, som arbejder allermest for et progressivt, stærkt, styrket samarbejde i Europa-Parlamentet – og herhjemme synes jeg tit man lægger sig op ad regeringen, som har meget EU-skepsis.
Ordføreren siger selv, at man mener, man skal have det her meget lille budget, som jo taler direkte imod den diskurs, der er i Europa-Parlamentet.
Så hvor føler SF sig egentlig mest hjemme her?
Morten Messerschmidt (DF), 2020-02-27:
Jeg kan først lige bekræfte, at jeg ingen erindring har om, at hr. Jan E. Jørgensen nogen sinde har truffet ukloge beslutninger, altså modige i den forstand.
Han har altid været konform med den politiske korrekthed.
Så hvis det var det, der lå implicit i den første antagelse, vil jeg gerne bekræfte det.
Så vil jeg sige, at det jo ikke er noget, vi sådan har drøftet indgående.
Men jeg tror ikke, det vil komme som nogen stor overraskelse, at vi næppe vil være på det hold, der tipper for eller arbejder for, at Danmark skal blive i EU.
Det tror jeg godt jeg kan sige.
Jens Rohde (RV), 2020-02-27:
Med ordførerens tilladelse vil jeg lige nævne en lille sms-korrespondance, vi havde om Oswald Spengler før.
For Oswald Spengler, den gamle kulturhistoriker og filosof fra Tyskland, var jo i den grad kulturpessimist.
Det var ham, der skrev bogen »Der Untergang des Abendlandes«, og den er der jo mange sådan stærkt konservative kræfter, der læner sig op ad i dag.
Og nu ved jeg jo, at hr. Morten Messerschmidt skrev til mig: Jeg er blot en af Spenglers ydmyge disciple.
Og ja, så sandelig kan man da høre det med den kulturpessimisme, som hr. Morten Messerschmidt elsker at excellere i.
Men jeg forstår så ikke, hvordan man så kan – hvis man betragter sig som konservativ – elske dette britiske, liberalistiske, individuelle, konkurrenceprægede kultursyn.
Men jeg ville kunne forstå hr. Morten Messerschmidts svar, hvis han erklærede sig som liberalist – og det har jeg aldrig hørt hr. Morten Messerschmidt sige at han er.
Der er noget, der undrer mig sådan lidt ved den der begejstring for Storbritannien, og at man så hele tiden lægger sig op ad dem og nærmest lægger alle sine æg i kurven hos briternes beslutning om, hvad vi så skal gøre.
Ud over at jeg er Liverpool-fan, har jeg unægtelig vanskeligt ved at se, hvad det er, der lige nøjagtig forener os med briterne på f.eks. arbejdsmarkedsforhold.
Jeg kan ikke finde noget som helst om arbejdstagerrettigheder, den danske model, den måde, vi har bygget vores samfund op på, som på nogen måde flugter med det, briterne har lavet.
Så hvad i alverden er Danmarks interesse i at knytte sig til en frihandelszone med Storbritannien – med fri bevægelighed for varer og tjenesteydelser og kapital – hvor vi så afvejer hinandens ulykker uden at kunne gøre noget ved det politisk?
Morten Messerschmidt (DF), 2020-02-27:
Det skyldes jo nok, at hr. Jens Rohde og Det Radikale Venstre bygger deres måde at se verden på på et meget materialistisk grundlag.
Altså, man anskuer kun de politiske konturer og, ja, den virkelighed – og der har hr. Jens Rohde jo ret.
Vi kulturpessimister betragter måske tingene lidt mere åndeligt.
Man kan sige, at der er store sjælelighed mellem Storbritannien og Danmark.
Der er også en stor sproglig lighed, der er mange historiske fællestræk.
Britannien gennemgik en reformation parallelt med Danmark, men i en anden retning på deres vilkår osv., men der er mange historiske fællestræk, som jeg tror gør, at når danskere og briter er i samme lokale, hvad enten det er et forretningslokale eller på et værtshus, eller hvad det er, så forstår man umiddelbart hinanden.
Og det kan man jo netop, hvis man er et folk med fælles kulturelle rødder.
Så kan man godt være politisk uenige.
Hr. Jens Rohde og jeg er jo også dybt politisk uenige, men når vi sidder over et glas rødvin eller en øl, er vi jo stadig væk begge to danskere.
Søren Søndergaard (EL), 2020-02-27:
EU-diskussionen bliver ofte meget kompliceret, og det gør den, fordi der er en hel masse fremmede begreber, og det gør den, fordi det er et fremmed system, og fordi det er enormt bureaukratisk, så det er umuligt at forstå, og så er det, fordi der er så mange ting, der er så fremmede – i hvert fald for den danske befolkning.
Imidlertid tror jeg også, at en af de ting, der gør EU-diskussionen vanskeligere, er, at man reelt ikke nogle gange kan sige, hvad der er rigtigt, og hvad der er forkert, og jeg synes, hr. Morten Messerschmidt bidrager til det, når han laver polemik ud af den kendsgerning, at jeg sagde, at det var fuldstændig rigtigt, hvad Jens Rohde sagde i forbindelse med den Venstrekongres, hvor de skulle vælge kandidater til EP-valget, nemlig at det, man diskuterede nede i EU, var forsvarspolitik, og derfor skulle Venstre forholde sig til det.
Det er ikke en forbrødring med Jens Rohde.
Det er en konstatering af, hvad kendsgerningen er.
Det er lige sådan, når jeg i forhold til forsvarsministeren siger, at hun har fuldstændig ret i, at der vil komme et politisk pres på Danmark, hvis vi ophæver det danske forsvarsforbehold.
Det er noget, jeg er fuldstændig imod.
Så prøver jeg bare at forholde mig til, at der trods alt skal være noget, vi er enige om, nemlig realiteterne, og derfor vil jeg bare spørge: Vil hr. Morten Messerschmidt ikke godt tilslutte sig de to realiteter, nemlig at spørgsmålet om forsvaret er en helt central diskussion nede i EU, i modsætning til hvad der ofte påstås i Danmark, og for det andet, at hvis vi opgiver forsvarsforbeholdet, bliver der lagt et enormt pres på Danmark for at deltage i militære operationer?