Pernille Skipper (EL), 2020-12-08:
Tak for det, formand.
Og det er i sig selv et nybrud i dansk økonomisk krisepolitik, som der er god grund til at være stolte af.
Det var det, vi sådan set alle sammen, tror jeg, gik til valg på, og nu leverer vi på det.
Jeg vil også gerne udtrykke opbakning til den håndtering af coronakrisen, der er i forbindelse med smitteudviklingen nu.
Jeg ville også gerne have sagt tak til hr. Jakob Ellemann-Jensen for ordene – selv om der er ting, vi er uenige om, er jeg glad for, at vi er enige om det.
Og jeg tror, der er noget tillid, der skal genskabes derude.
Men så vil jeg faktisk også godt lige vende mig til noget, som fru Sofie Carsten Nielsen spurgte om lige før, og som handler om arbejdsudbud.
Jeg tror, det er vigtigt, at vi lige bider mærke i, at der jo er stor forskel på arbejdsudbud, som betyder, at et menneske står til rådighed for et arbejde, og så egentlig beskæftigelse, altså at det menneske så også har et arbejde.
De to ting er ikke nødvendigvis det samme.
Rigtig mange mennesker kan stå til rådighed, uden at der er jobs til dem.
Men når statsministeren så også nævner grøn skattereform, tror jeg lige, det er nødvendigt at markere, hvad der også står i vores forståelsespapir.
For der står nemlig, at regeringen vil bekæmpe ulighed – og så vidt jeg ved, er det ikke, fordi vi sådan er kommet rigtig, rigtig langt i forhold til egentlig mindsket ulighed – og så står der, at regeringen har forpligtet sig på ikke at øge de økonomiske skel, ikke at lette skatten i toppen og ikke at forringe det sociale sikkerhedsnet, altså ikke øge de økonomiske skel.
Det er jeg enig i, men jeg vil bare gerne markere, at statsministeren jo ikke bare ikke har et ønske om at øge uligheden, men har skrevet under på et papir, hvor der står, at man også vil bekæmpe den og mindske den.
Det skal man nok holde fast i, når man begynder at snakke om de der 11.000 i arbejdsudbud – selv i en krise, hvor så mange mangler et arbejde.
Det, jeg egentlig også gerne vil spørge til, er også et andet emne, som fylder rigtig meget for omkring 11.000 mennesker, som står over for at skulle blive tvangsflyttet ud af deres boliger.
I de udsatte boligområder er der nemlig lige nu nogle familier, som får at vide, at de skal flytte.
Der er børn, der skal sige farvel til deres klassekammerater og deres venner i børnehaven.
Der er i Mjølnerparken 20 beboere i et seniorbofællesskab – faktisk Danmarks ældste oldekolle, som har fået at vide, at der må de ikke bo længere, fordi de skal flytte ud.
Hvis man kigger på f.eks. Solbakken i Odense, sker der det, at 386 mennesker skal tvangsflyttes ud af deres hjem, fordi der ifølge statistikkerne er én for meget med en dom og fire for meget, der kun har en grunduddannelse.
Der er simpelt hen noget, jeg ikke begriber.
Jeg anerkender, at der er problemer i rigtig mange områder, men vil statsministeren ikke godt være sød at forholde sig konkret til konsekvenserne af en ekstremt rigid ghettoliste?
For et område som Solbakken med fire for meget, der kun har en grunduddannelse, og én for meget med en straffedom betyder nu, at de skal rive en masse boliger ned, og at næsten 400 familier skal flytte ud.
Det værste ved det er, at hvis det var opgjort i forhold til de nuværende beboere, ville de være røget af ghettolisten, og de ville være røget under de der kriterier, fordi det boligområde sammen med mange andre er i bedring.
De er i øvrigt hverken præget af knivstikkeri eller noget som helst andet, og den socialdemokratiske borgmester i Odense nærmest tigger og beder os herinde om at stoppe det.
For det er ikke et af de der parallelsamfundssteder, som statsministeren taler om.
Kunne vi ikke forholde os konkret til konsekvenserne af den her meget rigide liste?
Den rammer altså ikke kun det billede, som statsministeren står her og taler om.
Det rammer også oldekollet, og det rammer også Solbakken, som egentlig allerede burde være taget af ghettolisten ifølge de gældende tal i dag.