runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Flemming Møller Mortensen (S), 2018-02-08:
Jeg er faktisk rigtig glad for det svar, ministeren giver, i forhold til Venstres holdning – det vil jeg gerne kvittere for.
Det tror jeg kan give lidt ro derude, og det tror jeg både personale og patientorganisationer har meget brug for, så lad dog endelig Venstre blive i regeringen, så længe vi skal have en borgerlig regering.
Jeg har et par spørgsmål til ministeren, fordi ministeren adresserer et par udfordringer.
Ministeren siger, at der skulle have været lavet mere forebyggelse; ministeren siger, at der skal laves noget bedre og mere i forhold til genoptræning – det sagde ministeren også i sin første tale.
For mig at se ligger den helt primære forebyggelsesopgave i kommunerne.
For mig at se ligger problemet i det med, som ministeren siger, at der nok bliver lavet genoptræningsplaner, men at de ikke bliver fulgt op ude i kommunerne.
Så er det ikke et par eksempler, ministeren hiver op, som i og for sig ikke rigtig er den store regionale opgave, men det er det, vi arbejder med, og som gør det til en kæmpe udfordring at få skabt sammenhæng mellem det regionale og det kommunale?
Set med mine øjne er det her et par rigtig gode eksempler på, at det er den kommunale opgaveløsning og løft af det kommunale ansvar, der i hvert fald på de her punkter står svagere end den regionale.
Er ministeren enig eller ikke enig med mig i det?
Ellen Trane Nørby (V), 2018-02-08:
Altså, det er da ikke nogen hemmelighed, at Venstre på en række punkter har en anden holdning til regionernes overlevelse end Liberal Alliance og Det Konservative Folkeparti og Dansk Folkeparti.
Det var sådan set også det, der kom til udtryk, da den nuværende statsminister formulerede de syv krav, hvor vi sagde, at vi ikke vil bevare regionerne for enhver pris.
Det kommer an på, om de kan levere resultater for patienterne.
Vi opstillede de syv krav, som nu er omformuleret til de otte nationale mål med underindikatorerne, hvor vi kan se, at det heldigvis går fremad på nogle punkter, men hvor det jo også halter gevaldigt med udviklingen på nogle af de andre punkter.
Enhedslistens ordfører nævner psykiatrien som et af de punkter, hvor der er behov for udvikling.
Så der skal da leveres bedre resultater på en række punkter, og det er jo sådan set også den debat, vi skal tage.
I forbindelse med det styringseftersyn, vi har, har vi da gjort det klart, at vi skal kigge efter, hvor det er, styringen ikke fungerer i dag.
Hvorfor har regionerne ikke løftet populationsansvaret tilstrækkeligt, sikret en ordentlig sammenhæng i behandlingen, prioriteret forebyggelsen og den indsats bedre for patienterne?
Og hvorfor er det nødvendigt at lave en genoptræningsgaranti for egentlig at sikre, at patienterne får den genoptræning, som de har ret til og krav på, og som de har stående i en genoptræningsplan, når de bliver udskrevet?
Det er da nogle af de steder, hvor vi som regering og sammen med Dansk Folkeparti har valgt at sige, at vi ikke bare kan sidde og vente, for det går ud over patienter hver dag.
Derfor forventer vi mere, og derfor kæmper vi hver dag for at udvikle vores sundhedsvæsen til at blive endnu stærkere og endnu bedre.
Flemming Møller Mortensen (S), 2018-02-08:
Tak for det, minister.
Ja, Socialdemokratiet har i hvert fald også ambitioner for sundhedsvæsenet, og vi er også enige i det, ministeren siger, nemlig at vi naturligvis altid skal have en kritisk tilgang til struktur og system.
Jeg gav netop udtryk for, at vi rigtig gerne vil være med til at forsvare det, der er rigtig godt.
Og den måde, vi bedst forsvarer det på, er ved hele tiden at evaluere og lave justeringer der, hvor behovet er.
Lad os samles om det.
Jeg fik jo lige lejlighed til tidligere på dagen at ventilere det lidt, men statsministeren var jo ude i forbindelse med valgkampen i 2015 at sige, at der altså var de her ting, som skulle opfyldes, hvis ellers vi skulle holde fast i strukturen.
Nu siger ministeren så, at de syv punkter, Venstre dengang lavede, er afløst af otte nationale mål, som skyldes, at Socialdemokratiet tog initiativ til at fjerne den danske kvalitetsmodel, så noget andet skulle sættes i stedet for.
Her har Socialdemokratiet og Venstre også haft et eller andet fint forløb som dem, der ville tage ansvar for vores land og stå i spidsen for en regering.
Mit spørgsmål til ministeren drejer sig om, at ministerens partifælle, hr. Carl Holst, her for 3 måneder siden var ude at sige, at »der er ingen aktuelle overvejelser om at finde på noget andet end de fem regioner«.
Er det Venstres og regeringens holdning, der her gives udtryk for?
For så er det et skifte fra det, der også har været årsagen til, at Dansk Folkeparti har fremsat den her forespørgselsdebat med baggrund i netop de syv punkter, som jeg henviser til her.
Ellen Trane Nørby (V), 2018-02-08:
Tak for kommentarerne til debatten.
Jeg lagde jo sådan set ud med at gennemgå regeringens holdning på området, og den vil jeg ikke gentage.
Jeg føler mig egentlig bare kaldet til at sige, at jeg synes, det er sådan ret symptomatisk for den debat, der har været, at der hos visse partier er en tendens til ligesom at sige, at strukturen, som den er i dag, er perfekt, og at den skal man slet, slet ikke sætte spørgsmålstegn ved.
Hvis man gør det, er det, fordi man ligesom vil omkalfatre hele det danske sundhedsvæsen og så tvivl om den behandling og det stærke danske sundhedsvæsen, vi har.
Der må jeg bare sige, at det synes jeg er en underlig tilgang at have.
Altså, min tilgang som sundhedsminister er sådan set, at vi skal lave det bedste sundhedsvæsen for patienterne.
Og hvad enten det hedder amter, det hedder regioner, eller om det hedder en styringsmekanisme, som forholder sig til 2-procentskravet, som vi nu har suspenderet sammen med Dansk Folkeparti; hvad enten det gælder det nye styringssystem, som vi sidder og udvikler, og som der jo også kommer input til fra mange gode og kvalificerede sider; hvad enten det er faglige organisationer, eller det er aktører, der sidder og laver analyser, der kan bruges i arbejdet, så skal vi da hele tiden forholde os kritisk til struktur og til systemer.
Vi skal da sætte borgeren, patienten, før systemet.
Vi skal da turde som sundhedspolitikere at sige, at den geografiske ulighed, der er, vil vi ikke acceptere, og at vi selvfølgelig også – både politisk i forhold til initiativer, vi tager, og styringsmæssigt – skal kunne følge det op, hvis vi ikke er tilfredse med de resultater, der bliver leveret.
Det er i hvert fald den tilgang, regeringen har, og det er jo sådan set også den tilgang, vi har, når vi skal i gang med forhandlinger med regionerne om en ny styring af sundhedsvæsenet og også en dialog med Folketingets partier – ikke mindst Dansk Folkeparti – som følge af den aftale, vi lavede i efteråret, hvor vi skal kigge på, hvordan vi sikrer et endnu bedre dansk sundhedsvæsen – et sundhedsvæsen, der er der for patienterne, og som sikrer nogle ordentlige arbejdsvilkår for vores medarbejdere.
Så vil jeg egentlig bare gerne sige tak for debatten.
Jeg synes faktisk, det har været sådan ret tydeligt, at der er forskellige synspunkter i forhold til, hvor stor tålmodighed og accept man skal have af, at der ikke bliver leveret de resultater, som patienterne kan forvente af vores sundhedsvæsen.
Og det er måske så der, hvor der er nogle forskelle, i forhold til hvor meget man så bare skal sige, at det er, fordi vi har regioner eller vi har et decentralt ansvar, at borgerne i den ene region eller den anden region skal acceptere mindre, end man skal i andre regioner.
Jeg synes, vi skal have ambitioner for vores sundhedsvæsen, og jeg synes, vi skal have en klar ambition om at gøre op med den geografiske ulighed, vi ser på sundhedsområdet.
Kirsten Normann Andersen (SF), 2018-02-08:
Mange tak.
Der er set med SF's øjne ingen tvivl om, at regionerne har løst endog meget store og udfordrende opgaver på meget vanskelige betingelser og over en meget kort årrække.
Vi har glædet os over, at der endelig var opbakning til at fjerne 2-procentsproduktivitetskravet, men vi er også bevidste om, at der stadig ikke er taget højde for den økonomiske kompensation, når regionerne eksempelvis er presset af både nye behandlingsformer og ny medicin, men også af flere ældre og flere børn.
Skønt vi er et lille land, er der alligevel store forskelle på forskellige landsdele, som også forudsætter forskellige indsatser fra den ene ende af landet til den anden.
Særlige misbrugsproblemer i en enkelt del af landet forudsætter eksempelvis en særlig indsats, som ikke nødvendigvis skal igangsættes i andre dele af landet.
Det lokale demokrati er derfor fortsat vigtigt for ligeværdigheden i sundhed, mens regeringen og Folketinget til gengæld har ansvaret for at sikre de nødvendige rammer.
Vi skriver nu februar 2018, og jeg vil især fremhæve den sidste sætning i forslaget til vedtagelse: »Folketinget imødeser i den forbindelse statusrapport om de nationale mål og afrapportering af styringseftersynet af sundhedsvæsenet til foråret 2018«.
Andreas Steenberg (RV), 2018-02-08:
Ja, og det er fru Marlene Borst Hansen, der normalt er ordfører, men jeg skal læse vores stillingtagen op i hendes fravær.
Vi mener, det er godt og sundt at have et folkevalgt organ til at styre sundhedsvæsenet, som også er lokalt forankret.
Vi vil også gerne minde om, at vi er i gang med en af de største forandringer i sundhedsvæsenet nogen sinde.
Her fra Christiansborg stiller vi løbende krav om nye ændringer: behandlingsgarantier, udredningsgarantier, nye kræftpakker, nye kræftplaner, behandlingsansvarlige læger, en ny plan for et sammenhængende sundhedsvæsen – og alt mulig andet.
Det skal regionerne have tid til at føre ud i livet.
Der er naturligvis også udfordringer.
Nogle patienter har længere og komplekse behandlingsforløb, og de oplever desværre nogle gange udfordringer i forhold til overgangen fra regionen til kommunen og retur igen.
Regioner og kommuner skal uden forbehold kunne håndtere overgangene mellem regioner og kommuner bedre, og der skal være mindre såkaldt tabt viden.
Vores fælles ambition er at skabe et sundhedsvæsen, der for den enkelte opfattes sammenhængende.
Bedre behandling og sundhed for patienterne er i fokus for alle partier, og i Radikale Venstre mener vi, at regionerne på nuværende tidspunkt er den bedste garant for at sikre opgaveløsningen på sundhedsområdet.
Regionerne har et stort ansvar.
Deres ansvar er at sikre borgerne en sundhedsbehandling i verdensklasse, og det er det, de skal bruge deres tid på, og ikke bruge kræfter på at berettige deres eksistens.
Vi kan selvfølgelig støtte det forslag til vedtagelse, som vi er med til at fremsætte, og som Socialdemokratiets ordfører læste op.
Christian Poll (ALT), 2018-02-08:
Tak for det.
Alternativets ordfører, Pernille Schnoor, er blevet forhindret, så hun har bedt mig om at læse følgende tale op: Tak til Dansk Folkeparti for at sætte emnet om regionernes varetagelse af sundhedsvæsenet til debat.
Jeg citerer: Området har ikke fået det bedre og er et af de områder, der er mere udfordret efter regionsdannelsen, da opgaver som botilbud, distriktspsykiatri m.m. er havnet i kommuner, hvor de måske ikke skulle være havnet.
Bedre sammenhæng har det ikke skabt.
Det har sundhedsøkonom Jakob Kjeldberg sagt i november 2017.
Citat slut.
Der er ingen tvivl om, at vi har udfordringer i regionerne, også når det kommer til brug af tvang i psykiatrien, hvor det ikke går helt så hurtigt som forventet med at nedbringe brugen af det.
Samtidig er der for store regionale forskelle.
Men når det er sagt, mener vi, at regionerne overordnet set leverer en god indsats, ikke mindst set i lyset af 2-procentseffektiviseringskravene, som de har været pålagt i en årrække.
På flere parametre har de leveret en god indsats, herunder samling af specialiserede sygehusfunktioner, etablering af en ny sygehusstruktur, overholdelse af budgetter, stigende behandlingskvalitet og historisk lav ventetid.
Den seneste status fra december 2017 viser, at sundhedsvæsenet fortsætter den positive udvikling med fremgang på 19 ud af 31 indikatorer.
Regionerne udgør et vigtigt demokratisk organ.
Vi tror på, at det er fornuftigt, at beslutningerne træffes så tæt på borgerne som muligt.
Regionsrådene har et lokalkendskab, som gør det muligt at tilpasse løsningerne til de lokale forhold.
Alternativet tror heller ikke, ligesom fagfolk og andre sundhedsaktører, på, at en statslig styringsmodel vil kunne gøre det markant bedre.
Det vil blive en voldsom centralisering, som kan ende med et alt for stift system.
Det britiske sundhedsvæsen har store problemer med bl.a. at overholde budgetterne.
Det norske bruger markant flere penge end Danmark på sundhed, og dertil kommer, at den centrale styring har medført et kæmpemæssigt bureaukrati, fordi forsøg på ensartet kvalitet og service har givet en enormt ressourcekrævende detailregulering.
Vi har en opgave med at få formidlet, hvad regionernes opgave er.
Mange danskere ved desværre ikke, hvad regionerne laver, og det skyldes nok til dels, at medierne ikke finder det særlig interessant og overvejende skriver negative historier.
Så overordnet set er vi tilfredse.
Regionerne løser en kæmpe opgave, og vi er klar over, at der er udfordringer, som vi skal tage os af.
May-Britt Kattrup (LA), 2018-02-08:
Jeg kan starte med at sige, som jeg også sagde i min tale, at der heldigvis har været gode resultater derude, og det anerkender vi, og at sundhedspersonalet derude gør en kæmpe indsats.
Men lige præcis de problemer, som hr. Flemming Møller Mortensen adresserer, hænger netop sammen med de ting, som jeg også sagde i min ordførertale, og som er problemet med den her konstruktion, nemlig at vi herinde fra Christiansborg bestemmer de økonomiske rammer.
De bliver aftalt sammen med regionerne, men de bliver dikteret herindefra.
Så vi siger, at der er så og så mange penge, og det er nogle andre politikere, som skal føre resultaterne ud i livet.
Det er den kombination: Vi kan hele tiden herinde sidde og sige, at der er penge nok, og de kan hele tiden sidde derude og sige, at der ikke er penge nok, og vi kan hele tiden brokke os over, at resultaterne ikke bliver ført godt nok ud i livet, fordi den konstruktion er svær.
Flemming Møller Mortensen (S), 2018-02-08:
Mange tak for spørgsmålet.
Det er et godt spørgsmål.
Jeg ville da ønske, at Dansk Folkeparti og Socialdemokratiet som henholdsvis det næststørste og største parti her i Danmark kunne stå sammen om den her vigtige dagsorden.
Jeg ville bare også ønske, at vi kunne gøre det i forhold til den struktur, som vi synes er god, men som naturligvis skal videreudvikles.
Men den skal også forsvares.
Jeg ønsker noget stabilitet på det her område.
Til ordføreren vil jeg sige: Nej, vi skal måle på reelle kvalitetsmål for borgerne.
Ventelister er et rigtig godt mål, men vi skal også måle på, hvor glade de er for det, hvad de siger, når de bliver spurgt til det.
Det lokale sundhedsvæsen fylder rigtig meget i langt de flestes tilfælde.
Jeg vil slutte af med at sige, at Region Sjælland og Region Nordjylland jo tager overskrifter; det vælter vores regionale TV 2-stationers program om aftenen, hvis der bliver ansat en børnepsykiater.
For én børnepsykiater eller én voksenpsykiater, i forhold til hvor vedkommende ligger, kan være afgørende for, hvor lang ventetid der er.
Det er ikke tilfredsstillende.
Det skal vi gøre noget ved.
Liselott Blixt (DF), 2018-02-08:
Nu sagde hr. Flemming Møller Mortensen, at han var glad, fordi vi er kommet højere op på listen som et af verdens bedste sundhedsvæsener.
Det kunne jo også være tilfældet, at de andre blot var blevet dårligere.
Er det det, vi skal måle os på?
I Dansk Folkeparti ønsker vi at måle os på, hvad vi gør for vores patienter, hvor mange der venter, hvor mange der dør, inden de får en behandling.
Det er ikke lang tid siden, der blev lavet en undersøgelse, som vi også fik forelagt i vores Sundheds- og Ældreudvalg, der viste, at på nogle parametre, på nogle diagnoser lå vi helt nede ved Uruguay eller andre lande og var dårlige.
Er det det, der gør, at man mener, at vi har et godt sundhedsvæsen, og er stolt af det?
For så ligger man på en liste, der gør, at man er i toppen.
Men hvis det viser sig, at det er, fordi de andre ikke har gjort noget, og det er dem, der er rykket nedad, er det så tilfredsstillende?
Flemming Møller Mortensen (S), 2018-02-08:
Mit motto i sundhedspolitik og politik i det hele taget er, at Danmark ganske enkelt er for lille til store forskelle.
Det er jo ikke ordføreren ubekendt, at vi har haft mange diskussioner om Region Sjælland og Region Nordjylland som de to absolut mindste regioner og de mest udsatte i forhold til fastholdelse og rekruttering.
Jeg synes, regionerne har grebet bolden.
Det har de gjort i forhold til speciallægeansættelser på sygehuse.
Derfor tror jeg, at konstruktionen med de fem regioner med det lokale, nære geografiske kendskab, det nære kendskab til udfordringerne med fastholdelse og rekruttering af det sundhedsfaglige personale er den bedste konstruktion, fordi de geografiske udfordringer og det med, at de yderste provinser altid har de største udfordringer, ikke blot kendes fra Danmark; det kendes fra hele verden, når vi går ned i de enkelte nationers sundhedsvæsen.
Liselott Blixt (DF), 2018-02-08:
Mange tak.
Jeg er så flink, at jeg gør det sådan, at hr. Flemming Møller Mortensen kan få lidt mere taletid.
Nu kommer hr. Flemming Møller Mortensen selv fra Nordjylland – et af de steder, som er i bekneb med læger, speciallæger; der er lange ventetider osv.
Der kan remses mange uhensigtsmæssigheder op.
Mener hr. Flemming Møller Mortensen, at de danske regioner i fællesskab har gjort nok for at løfte de regioner, som har det svært i forhold til det geografiske?
Liselott Blixt (DF), 2018-02-08:
Regionerne kan jo gøre mange ting; det er de enkelte politikere, der har svært ved at gennemskue, hvordan det hele er skruet sammen.
Derfor handler det ikke bare om ressourcer, men gælder om, hvordan man kan strukturere det.
Kirsten Normann Andersen (SF), 2018-02-08:
Nu siger fru Liselott Blixt jo ganske vist frie hænder, samtidig med at jeg hører ordføreren svare hr. Flemming Møller Mortensen, at regionerne ikke kan gøre ret meget, at de faktisk næsten ikke kan rokke med ørerne, og at de ikke har ret meget råderum.
Liselott Blixt (DF), 2018-02-08:
Først og fremmest er jeg rigtig glad for, at det var Dansk Folkeparti, der fik presset så meget på, at vi fik 2-procentsproduktivitetskravet væk.
Jeg var på et tidspunkt også ude at tale med regionsformændene og spurgte: Hvad kunne I bedst tænke jer, hvis I skulle ønske noget?
Og det var så at få 2-procentsproduktivitetskravet væk.
Det var rigeligt, for så havde de frie hænder.
Med hensyn til den anden ting med, hvor mange penge der er tilført, har den her regering sammen med Dansk Folkeparti sat nogle flere penge af end den tidligere røde regering, som SF var en del af på et tidspunkt.
Kirsten Normann Andersen (SF), 2018-02-08:
Tak for det.
Sundhedsordføreren for Dansk Folkeparti og jeg har flere gange stået og raset imod 2-procentsproduktivitetskravet, som jo er og bliver en besparelse i regionerne.
Jeg tænker, om ordføreren mener, at regionerne er kompenseret for de stigende udgifter til flere ældre og børn, nye behandlingsformer og ny medicin.
Eller mener ordføreren måske også, at det her er en økonomisk udfordring?
Møller Mortensen (S), 2018-02-08:
Det var ærgerligt, men tak, formand.
Det var godt.
Så er det fru Jane Heitmann, Venstre.
Værsgo.
Susanne Eilersen (DF), 2018-02-08:
Tak for det.
Og tak for ordførerens tale.
Ordføreren er jo rigtig glad for den struktur, vi har i dag, og det er vi jo nok heller ikke i tvivl om i Dansk Folkeparti, når ordføreren siger, om vi kunne arbejde sammen om det.
Jeg kunne godt tænke mig at spørge ordføreren, om han mener, at der er en klar ansvarsfordeling med den struktur, vi har.
Altså, når ordføreren har en problematik og gerne vil gå et eller andet sted hen, så er ordføreren ikke tvivl om, hvor han skal gå hen.
Synes ordføreren så også, at man tager ansvaret dér, hvor ordføreren mener det skal være?
Liselott Blixt (DF), 2018-02-08:
Hr. Flemming Møller Mortensen lægger mig mange ord i munden og tror, at jeg mener noget andet end det, jeg siger.
Hvis man går ud og spørger borgeren, hvor mange af deres regionspolitikere de kender, så vil de svare, at de ikke kender ret mange af dem.
Man kan også se det, når der er valg, for så er der ikke ret mange, der stemmer til regionsrådsvalget.
Når vi spørger de politikere, vi har, der sidder ude i regionen – for Dansk Folkeparti har også politikere, der sidder derude – er der ikke ret meget, de kan gøre.
Så de får nogle beføjelser, men alligevel kan de ikke gøre noget.
Det er den magtfordeling, der er for skæv.
Jeg tror på, at en sundhedsminister kigger på hele Danmark og ikke blot på en enkelt region.
Når vi f.eks. taler om at rykke arbejdspladser ud fra hovedstaden, har det været ensidigt, for man har puttet alt ind et sted i stedet for at kigge på det sammenhængende, og det er da i hvert fald noget af det, det går ud på for regeringen, altså at vi skal have et sammenhængende Danmark.
Og jeg tror da også på, at en sundhedsminister i det lange løb ville kigge på, hvordan vi kan få et sammenhængende sundhedsvæsen i hele Danmark.
Flemming Møller Mortensen (S), 2018-02-08:
Som udgangspunkt synes jeg, at ansvars- og opgavefordelingen er meget klar.
Det er også meget klart, at de fem regioner ikke selv kan udskrive skat.
Så det er også meget klart, hvilken ramme de har at handle inden for.
Er jeg tilfreds med ansvars- og opgavefordelingen, som den er?
Der synes jeg vi har svigtet politisk; det har både den, den anden, den tredje og den fjerde regering gjort.
For når man laver så store forandringer, kan der også godt være ting, der er uhensigtsmæssige.
Jeg vedkender mig, at man på den sidste finanslov har flyttet nogle ting fra kommuner over til regioner.
Det er dybt fornuftigt, og det er den måde, vi skal strukturere det her på.
Derfor ville jeg ønske, at Dansk Folkeparti og Socialdemokratiet i højere grad kunne gå sammen om at finde ud af, hvor der eventuelt er nogle ting i ansvars- og opgavefordelingen, som ikke er fornuftige, fordi det er lige før, at vi i – i hvert fald sådan som det står nu – næsten kan have et flertal for at gøre tingene.
Jeg vil række hånden ud og sige: Lad os dog konstruktivt prøve at kigge på, hvor Dansk Folkeparti synes der er nogle ømme tæer, som kan påkalde sig en opmærksomhed med henblik på forandring.
Jane Heitmann (V), 2018-02-08:
Det var i hvert fald en ærlig udmelding, i forhold til at den socialdemokratiske ordfører ikke sætter beløb på.
Hvis den socialdemokratiske ordfører skulle løfte det, hvad ville den økonomiske prioritering så være?
Flemming Møller Mortensen (S), 2018-02-08:
Det var en virkelig fin debat, vi havde i går, om hjerteområdet, både den akutte del og rehabiliteringen, et område, som jo også fuldstændig flugter med det, sundhedsministeren er inde på.
Det er virkelig et af de områder, hvor kurverne bare er gået den rigtige vej.
Men som DF's ordfører siger, er der nogle regionale forskelle, der virkelig er til at tage og føle på.
Jeg stod i går og sagde meget bramfrit, at det præhospitale beredskab, som giver reel tryghed og sikkerhed for borgerne, uanset hvor man bor henne i Danmark, skal være stærkt, og det er vi villige til at investere i.
Det er der også andre partier der har gjort, og hvorfor har man det?
Og jeg vil godt være bramfri her på talerstolen også og sige, at efter kommunalreformen var det, som om Region Sjælland var født forkert.
Jeg har sagt det mange gange.
Jeg har også sagt til forslagsstillerne, at vi i Socialdemokratiet faktisk er villige til at prøve at kigge på, om der er nogle særlige ting, vi kan gøre for Region Sjælland, for at Region Sjælland hurtigere kan komme op på linje med de andre fire regioner.
Den region, jeg kommer fra, som er den mindste, er sårbar på nogle punkter, men på andre punkter ikke sårbar, fordi vi har fået en lægeskole.
Vi har et universitetshospital, og det ligger lige midt i regionen.
Alle 11 kommuner støtter den konstruktion.
Region Sjælland er udfordret. Så svaret til Venstres ordfører er: Jeg sætter ikke beløb på her, men tag det dog fra Venstres side og fra regeringens side som et udgangspunkt for, at det er et område, vi prioriterer højt.
Og her vil vi gerne være med til at drøfte, hvad vi kan gøre.