runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Martin Lidegaard (RV), 2019-04-23:
Jeg synes, det var en god formulering, udenrigsministeren anvendte, at Tyrkiet er et land, som vi ikke kommer uden om, dels på grund af den placering, det indtager geografisk, dels på grund af at det er en allieret i NATO-regi, og også fordi det jo har haft en historisk rolle gennem årtusinder som brobygger mellem Europa og Mellemøsten og ikke mindst på grund af den meget kedelige politiske udvikling, der har været i Tyrkiet i de senere år – faktisk netop i en periode, hvor vi for vel efterhånden 6-8 år siden troede, at Erdogan kunne bane vejen for en større respekt for det kurdiske mindretal, for en langvarig, fredelig og stabil politisk udvikling i landet.
Men det er et håb og en optimisme, der desværre er blevet gjort til skamme, og i stedet for har vi fået det modsatte.
Derfor er jeg helt på linje med alle de ordførere, der i dag har udtrykt deres dybe bekymring.
Det er jo sådan med lande, der både er allierede, og som samtidig, må man sige, lader meget tilbage at ønske i forhold til den demokratiske udvikling, beskyttelse af minoriteter og overholdelse af fundamentale retsprincipper, at i det omfang, man kan stå sammen, både i EU, i NATO og i det danske Folketing, om den kritik, man udøver, jo stærkere taler man, jo stærkere er ens udgangspunkt, og jo mere vil der blive lyttet.
Og derfor vil jeg sige, at vi synes, man skal gøre meget fra den danske regerings side i forhold til at skabe fælles fodslag i EU her.
Det, som EU har at tilbyde Tyrkiet, er jo en bedre økonomi.
Vi er Tyrkiets vigtigste samhandelspartner.
Tyrkiets økonomi er ingenting uden eksporten til EU.
Og det er jo både noget, man kan bruge som pisk og som gulerod i de forhandlinger, man har med Tyrkiet, og kan gøre mere målrettet, end det bliver gjort i dag.
Og jeg er helt klart af den opfattelse, at den danske regering bør lægge sig i selen for at skabe en større EU-enighed på det her punkt, hvis det er noget, der skal have virkning på den politiske udvikling i Tyrkiet.
Det er bare for at sige, at det da ville klæde Folketinget i den her sag, at man var blevet enige, for enighed gør stærk.
Rasmus Nordqvist (ALT), 2019-04-23:
Situationen i Tyrkiet er alvorlig, og jeg synes allerede, at den er ridset godt op, både af hr. Søren Søndergaard, udenrigsministeren og flere andre.
Det, der egentlig er så underligt for mig, er, hvornår vi begynder at handle på alt det, vi ser ske.
Altså, når vi ser fanger, der sultestrejker, måned efter måned, når vi ser antallet af politiske fanger kun stige og stige, når vi ser brud på menneskerettighederne, ikke bare én gang, ikke to gange, men blive hverdag, blive det normale, hvornår handler vi så?
Hvornår er det, vi begynder at tage nogle skridt?
Det er meget, meget mystisk for mig at forstå, at vi kan gøre de to ting på en og samme tid.
Som Dansk Folkepartis ordfører også sagde, er der forskel i forhold til NATO og EU, det er forskellige situationer.
Jeg står egentlig ikke her og snakker, for at man skal vende ryggen totalt til Tyrkiet, lukke døren og slet ikke have nogen samtale, men for at man i det mindste tænker sig om, når man sender milliarder af sted.
For det, vi også har gjort, altså medlemslandene i EU, med den aftale, er jo, at vi ikke står med noget reelt valg til at kunne handle i forhold til de her penge over for Tyrkiet, for så åbner de grænserne, og så skal vi se på flygtningene igen, og det er for farligt for os.
Så det handler egentlig om, om vi tør vise ansvar, når vi ser et land som Tyrkiet, med den situation, vi oplever lige nu.
Det burde vi.
Det burde vi gøre uden at vende ryggen til Tyrkiet, uden at lukke alle døre, men ved at begynde at se på alle de milliarder, vi sender af sted, for det vil være handling, der kan forstås, det er handling, der kan mærkes, også af regimet.
Finn Sørensen (EL), 2019-04-23:
Ja, og det her forslag går sådan set ud på at pålægge, at virksomhederne skal søge aktivt, og at de ikke bare stiller sig tilfredse med, at de lige har snakket med en eller anden, som måske kunne være god at ansætte, men at de virkelig skal gøre alt, hvad der står i deres magt, for at undersøge mulighederne for at få den bedst kvalificerede arbejdskraft.
For det kunne jo være, der gemte sig nogen derude, som kunne bestride den stilling, som de havde på hånden.
Plus – og det er vel det, det kniber med for ordføreren – at vi skal pålægge virksomhederne, at de også løfter det samfundsmæssige ansvar, det er at sørge for, at alle ledige får en fair chance for at byde på de ledige job, virksomhederne har; selvfølgelig også, når vi taler udenlandsk arbejdskraft.
Ordføreren er vel enig i, at det mest fornuftige er at ansætte nogle af de ledige, vi har herhjemme i forvejen, frem for at hente arbejdskraft i udlandet.
Det skal man vel kun gøre, hvis det har vist sig, at man ikke kan skaffe den arbejdskraft, man skal bruge.
Så kan man hente den i udlandet, men det er måske der, vi også har en uenighed.
Rune Lund (EL), 2019-04-23:
Det handler som sagt om, at der er mulighed for at få godtgjort visse punktafgifter, hvis varerne bliver anvendt til humanitære formål.
Det drejer sig om, at organisationer – det kunne være Blå Kors eller Red Barnet – bliver fritaget for punktafgifter af kaffe og chokolade, som så kan bruges til varmestuer eller andre arrangementer.
Det er jo et meget lille beløb, det koster ca. 1 mio. kr. om året, så det er noget, vi godt kan støtte.
Så er der nogle opstramninger på momsområdet, som også andre ordførere var inde på, vedrørende konsignationslagre, kædehandel og bekæmpelse af momssvig.
Så er der den sidste del af lovforslaget, som jo handler om opstramninger på området vedrørende eksport og import af biler – noget, som vi har skullet gøre længe; noget, som nu kommer til at være et lovforslag i Folketinget; noget, som er en del af nogle snakke, som vi har haft ovre hos skatteministeren, og som også vedrører lukning af leasinghuller; der har vi stadig væk et lille stykke arbejde at gøre med at lukke de sidste huller, og det kommer der nok lovforslag om, inden dette år er omme – ikke inden denne folketingssamling er omme, men inden dette år er omme.
Så det er en del af nogle snakke, vi har haft ovre hos skatteministeren, om noget, som er meget positivt, og som bidrager til at lukke nogle huller, der simpelt hen er blevet spekuleret alt for groft i at udnytte, idet visse bilimportører og bileksportører har kunnet fifle med reglerne og dermed unddraget sig at betale det, som de efter Enhedslistens mening burde have betalt fra starten.
Så det er også en del af lovforslaget, som vi selvfølgelig kan støttte, nemlig at der bliver strammet op i forhold til fusk med eksport og import af biler.
Så samlet set er vi positivt indstillet over for det her lovforslag.
Anders Samuelsen (LA), 2019-04-23:
Altså, først og fremmest synes jeg, vi måske er et af de lande, som har sendt det stærkeste signal overhovedet i Europa, ved at vi har sendt et klart signal om, at vi ikke mener, at Tyrkiet skal med i EU.
Her er vi trådt uden for det brede midterspor – hvis man skal bruge det udtryk, som er det, vi normalt bruger i udenrigspolitikken – og gået foran med et godt eksempel.
Det er et stærkt, stærkt signal.
Ved siden af det tror jeg også vi skal erkende, at vi i det omfang, vi skal påvirke det konkrete, i høj grad skal gøre det i samarbejde med andre lande, for vores stemme alene er for nem at ignorere.
Så kombinationen af i de bilaterale samtaler hele tiden at tage det op, både på politisk niveau og på embedsmæssigt niveau, og det klare signal, vi har sendt i forhold til Tyrkiets fremtid i EU, og så samarbejdet med de øvrige lande tror jeg er den rigtige vej frem.
Rasmus Nordqvist (ALT), 2019-04-23:
Det var jo en rigtig fin tale, hvor mange af de ting, som man allerede har gjort, blev nævnt – både fra dansk side og fra EU's side.
Men jeg er lidt nysgerrig på at høre, hvad man i regeringen siger for alvor er næste skridt.
For nu har vi stået og set den her situation i Tyrkiet blive forværret trin for trin, og på et tidspunkt må vi jo tage flere redskaber i brug, når man åbenbart er ligeglad, når vi kan se, at fanger skal sultestrejke osv. osv.
Så hvornår mener ministeren mere konkret at vi skal til at gøre yderligere?
For det er en allieret i NATO, og man har en stor aftale om flygtninge fra EU's side osv.
Der er en masse store ting, som Tyrkiet nyder godt af.
Søren Søndergaard (EL), 2019-04-23:
Den politiske situation i Tyrkiet er under fortsat forværring.
Ytringsfriheden er presset i bund, og alle medier af betydning er enten lukket eller overtaget af regeringens tilhængere.
Forsamlingsfriheden bliver antastet, det samme gør religionsfriheden, offentlige ansatte bliver fyret i tusindvis for at give udtryk for holdninger, som afviger fra regimet, og enhver kritik af præsident Erdogan slås ned med hård hånd.
Ingen har ret til at forsøge at gennemføre et kup, så det er en sag helt for sig.
Men virkeligheden er jo, at man er gået langt videre end at straffe kupmagerne i undermineringen af de demokratiske standarder.
Et konkret udtryk for det er de tusindvis af politiske fanger, der er i Tyrkiet, herunder mange valgte parlamentarikere, borgmestre og byrådsmedlemmer.
Derfor har vi, Socialdemokratiet , SF, Alternativet og Enhedslisten, i dag valgt at sætte fokus på de politiske fanger med denne forespørgselsdebat: Hvad kan udenrigsministeren oplyse om deres situation, og hvilke initiativer har regeringen og EU taget i den forbindelse?
Vi ser frem til regeringens besvarelse og til debatten.
Først skal jeg fuldstændig beklage, at jeg kom til at forveksle hr. Claus Kvist Hansens efternavn med navnet på et tidligere medlem af Folketinget, som hed Klaus Kjær, og som i øvrigt også var fra Dansk Folkeparti.
Det skal jeg beklage.
Hvad angår spørgsmålet om NATO, er der så ikke nogen grænser i forhold til det?
Altså, vi ser jo nu, hvordan Tyrkiet køber russiske raketter.
Er der ikke nogen grænse i forhold til det?
Eller kan man forestille sig et fuldblods islamistisk diktatur, som er inden for rammerne af det NATO, som hr. Claus Kvist Hansen ønsker at vi skal være en del af?
Finn Sørensen (EL), 2019-04-23:
Tvinge og tvinge: Forslaget går jo bare ud på, at private virksomheder skal have den samme forpligtelse, og det er jo ud fra et samfundsmæssigt hensyn.
Private virksomheder skal jo give alle ledige en fair chance for at byde på de job, som nu er ledige.
Det er vel et rimeligt samfundsmæssigt hensyn at tage.
Men når ministeren vil skelne mellem offentlige og private virksomheder her, er det vel dybest set, fordi ministeren ikke mener, at private virksomheder skal forpligtes til at tage et sådant samfundsmæssigt hensyn.
Troels Lund Poulsen (V), 2019-04-23:
Nu går forslaget jo på, at man skal tvinge de private virksomheder til at slå jobbene op.
Der mener jeg sådan set, at der er forskel på private og offentlige virksomheder, og derfor synes jeg ikke nødvendigvis, at der skal være nogen ligestilling mellem de to virksomhedstyper, hvis det er det, som spørgeren gerne vil diskutere.
Finn Sørensen (EL), 2019-04-23:
Tak for det, og tak for talen.
Jeg er især glad for ministerens klare understregning af, at vi sådan set ikke behøver spørge EU for at indføre det, som Enhedslisten foreslår her.
Grunden til, vi har ændret det lidt i forhold til det tidligere forslag, er jo, at vi dengang fik at vide, at vi altså først skulle spørge EU, hvis vi ville lave noget sådant, og indholdsmæssigt er det fuldstændig det samme.
Men til indholdet i det: Ministeren vil jo så ikke være med, uanset om det er med eller mod EU-reglerne.
Det er en meget klar besked.
Så spørger jeg bare ministeren: Hvordan kan det være, at ministeren synes, det er i orden – hvis han altså gør det, ellers må han jo melde det ud her og nu – at offentlige virksomheder har en pligt til at slå de ledige job op, men den samme forpligtelse åbenbart ikke skal gælde private virksomheder?
Hvorfor den forskelsbehandling?
Karina Due (DF), 2019-04-23:
Tak, formand.
Tak for kommentarerne.
Nu blev der jo sagt i flere af ordførertalerne, at det drejede sig om meget få sager, men så kan jeg fortælle, at i 2018 havde Dyrenes Beskyttelse ikke mindre end 66 hunde, 67 katte og 36 andre dyr i internat på grund af ejerens indlæggelse eller fængsling.
Og husk på, at der kun er tale om de dyr, som er placeret af politiet på grund af ejerens fængsling eller tvangsindlæggelse.
Mange af de dyr var interneret i månedsvis og flere af dem i årevis, og det er i hvert fald ikke dyrevelfærd.
Men hvad er så det, der retfærdiggør, at et dyr skal – i gåseøjne – i fængsel, bare fordi ejeren er det?
Når jeg kommer med det her B-forslag, er det på baggrund af et opråb fra Dyreværnet.
De oplever flere sager, og de oplever, at dyr er der i længere tid, og de oplever, at de samme dyr kommer igen og igen.
Og selv om man i Dyreværnet og Dyrenes Beskyttelse gør en rigtig god indsats for de her dyr, er det altså ikke et optimalt liv for dyrene.
B 127 giver mulighed for at fratage ejerskabet af disse dyr.
På den måde kan de videreformidles og få en ny familie, der både vil og kan leve op til det ansvar, der følger med at have et dyr.
Det er dyrevelfærd.
Jamen er det ikke synd for dem, der mister deres dyr?
Jo, det er det da, men er det meningen, at dyrene skal betale prisen?
Jeg lægger op til en maksimal interneringsperiode på 3 måneder.
Det giver altså rigelig tid til, at man kan finde en løsning, og en løsning skal de sårbare mennesker naturligvis have hjælp til at finde.
Andre gange er det bedste, man kan gøre for sit dyr, simpelt hen at sige farvel til det, uagtet at det gør ondt.
Men man kan på den her måde få vished for, at det gøres på en god måde og på så god en måde som overhovedet muligt, og at der vil blive gjort et grundigt stykke arbejde for at finde den helt rigtige familie til dyret.
Der er flere, der har nævnt, at der ikke er nogen dyrevelfærdsmæssige konsekvenser af en internering i mange måneder eller i årevis.
Det passer ikke.
Kære minister
, hoftepatienter bliver altså udskrevet efter 1 døgn i dag, så det er ikke de patienter, der er tale om.
Jeg ved godt, at vi har et problem med dem, der er tvangsindlagt, fordi de er psykisk syge og kan være det i længere tid, men jeg mener jo også, at hånd i hånd med sådan et forslag her skal man også lave en social indsats for dem.
Man kunne finde ud af noget med nogle fællesskaber, hvor folk passer hinandens dyr i perioder og sådan noget, så man altid har en backup.
Så kan jeg ikke lade være med at sige, at det jo ikke kun er et spørgsmål om, om man selv kan tage hånd om sit dyr, for hvis det er sådan, at man finder en hundepension til sin hund, så har man jo også taget hånd om sit dyr.
Det, jeg snakker om, er de dyr, der bliver anbragt af politiet i længere tid – nogle gange i årevis.
For det første optager de altså pladsen, så internaterne ikke kan tage andre dyr ind.
For det andet koster det altså også kassen med de her dyr, og regningen for alle de penge ved vi godt at der kun er et sted at sende hen til, og det er til skatteborgerne.
Men tak for jeres kommentarer.
Jeg glæder mig til, at vi kan diskutere det fremover.
Troels Lund Poulsen (V), 2019-04-23:
Jeg mener, der er forskel på, hvordan man skal indrette lovgivningen i forhold til offentlige virksomheder og så private virksomheder.
Der er forskel på den, kan man sige, virksomhedstype, og jeg har altså ikke tænkt mig at blande mig i, hvordan private virksomheder skal ansætte folk gennem et lovkrav som det, som Enhedslisten her foreslår.
Orla Østerby (KF), 2019-04-23:
Tak for det.
I Det Konservative Folkeparti har vi det sådan med det her forslag, at vi ikke synes om, at vi skal ud og tvangsfjerne dyr.
Vi må sige, at der jo er ejere, der har meget brug for deres dyr, at dyrene måske er det eneste, de har i dagligdagen.
Der vil det jo være trist at vende tilbage efter 3 måneder og konstatere, at dyret er blevet fjernet.
Men vi er enige i intentionerne bag forslaget, nemlig at vi ikke skal acceptere, at dyrs behov tilsidesættes, blot fordi dyrets ejer ikke selv formår at passe dyret.
Men jeg mener ikke, at indførelsen af et pasningsloft på 3 måneder for internatanbragte dyr er den rigtige løsning.
Forslaget vil ikke give nogen dyrevelfærdsmæssig gevinst, da internatanbringelser ikke udgør et dyrevelfærdsmæssigt problem.
Vi kommer heller ikke til at støtte forslaget, som vil kunne betyde, at syge mennesker får frataget retten til et kæledyr.
Helt generelt vurderes det ikke at være et dyrevelfærdsmæssigt problem, at dyr holdes i internat, og der er heller ikke nogen faglig begrundelse for at sige, at en pasning, der er forsvarlig på anbringelsestidspunktet, generelt bliver uforsvarlig efter 3 måneder.
Vi har tillid til, at internaterne rundtomkring i Danmark passer de dyr, der er anbragt, forsvarligt.
I de situationer, hvor ejeren ikke ønsker og heller ikke kan samarbejde med politiet om pasning af dyrene, vil politiet som udgangspunkt være nødsaget til at anbringe dyrene på et internat.
Sådan er det, og sådan er det i dagligdagen.
Men det er ikke sådan, at dyret bliver glemt, så snart dyret er anbragt.
Det er jo også sådan, at politiet generelt forsøger at indgå aftale med dyrets ejer, som tilgodeser ejerens behov, om pasning af dyret hos familie, venner, naboer eller andre bekendte, indtil ejeren selv kan passe dyret.
Og Rigspolitiet vurderer jo, at det er et begrænset antal sager, der er om året på det her område.
Vi må sige, at det her nok ikke er det største problem, vi har på dyrevelfærdsområdet, og at det er ganske, ganske få sager om året, det drejer sig om.
De Konservative mener ikke, at det er hensigtsmæssigt, at vi laver en grænse på 3 måneder.
Derfor kan vi ikke støtte beslutningsforslaget.
Trine Torp (SF), 2019-04-23:
Vi skal sørge for ordentlig velfærd for alle dyr igennem hele deres liv.
Det gælder både kæledyr, produktionsdyr og dyr i fangenskab – ja, det gælder altså også kæledyr, hvis ejere ikke kan passe på dem i kortere eller længere tid.
Dyrevelfærd gælder alle dyr.
SF er derfor positiv over for den opmærksomhed, som forslagsstillerne med det her beslutningsforslag giver den her specifikke gruppe af dyr.
Ingen dyr må blive overset, og det er derfor, det er så afgørende, at der er nogle stærke organisationer som Dyreværnet, der medvirker til at sætte fokus på den her gruppe dyr.
Hvordan dyrevelfærden så sikres for dyr, hvis ejere er varetægtsfængslet eller tvangsindlagt, er dog et svært dilemma, for der er mange hensyn, der gælder – og her er jeg nok også lidt påvirket af at være både dyrevelfærdsordfører og socialordfører.
Først og fremmest er der jo hensynet til dyrene selv, for det må ikke være sådan, at dyr bare efterlades på dyreinternater i månedsvis uden nogen plan for, hvad der skal ske med dem.
Men der er altså også et hensyn at tage til de kæledyrsejere, som det vedrører.
Der er faktisk ofte tale om borgere, der er meget udsatte, og hvor dyrene er en stor og vigtig del af deres liv, for nogle måske det eneste, de har, og disse dyr har i hvert fald ofte en rehabiliterende funktion for de her borgere.
Man kunne i virkeligheden ønske sig, at nogle af de steder, hvor disse borgere bliver anbragt for en stund, havde plads til, at der var dyr, og det kunne være en anden måde at gribe den her problemstilling an på.
Men på baggrund af de her forskellige problemstillinger mener vi ikke i SF, at beslutningsforslaget er den rette løsning på det her dilemma.
For hvis der i hvert enkelt tilfælde kan lægges en plan, som både er til gavn for dyret og dets ejer, vil det være det bedste.
Men det er svært at sætte det på formel med klare tidsgrænser, for det vil jo være forskelligt fra sag til sag, hvilken plan der vil være den bedste, hvilke muligheder der kunne være for pasning i netværket, og hvor realistisk det er, at borgeren igen kan tage vare på sit dyr.
Så derfor kan vi ikke støtte op omkring beslutningsforslaget i dets nuværende udformning, men vil gerne være med til at kigge på, hvilke muligheder der kunne være for at sikre, at dyr ikke bare efterlades på dyreinternater på ubestemt tid, men at man også finder nogle løsninger, som er til gavn for både ejere og dyr.
Julius Graakjær Grantzau (ALT), 2019-04-23:
Jeg tror, at jeg kan klare mig inden for den tid, men det ser ud, som om jeg fortsætter på den forrige ordførers tid.
Jeg har fået fornøjelsen af i dag at vikariere for vores dyrevelfærdsordfører, hr. Christian Poll, på det her beslutningsforslag fra Dansk Folkeparti.
Han har bedt mig om at sige, at han er bekymret for sagen, som var beskrevet i artiklen »Dyreværnet i opråb: Fængsledes dyr koster kassen« på TV 2 Lorrys hjemmeside den 1. marts 2019, og han har været i dialog med Dyreværnet om den problemstilling, der nævnes.
Han har også stillet spørgsmål til justitsministeren, alm. del, spørgsmål 628, som jeg også tror at jeg hørte ministeren henvise til, om, hvordan samarbejdet mellem politiet og Dyreværnet samt andre dyreværnsorganisationer fungerer i dag, og hvordan det kan forbedres.
Men svaret var ikke entydigt og bar desuden præg af ikke at anerkende den problemstilling, som Dyreværnet beskriver.
Der er derfor grund til at følge op og finde en mere holdbar løsning, hvor ansvarsfordelingen mellem politiet og Dyreværnet defineres mere klart, end det er i dag.
Med de gældende aftaler og praksis må Dyreværnet ofte selv søge løsninger med dyrenes ejer, selv om disse befinder sig i voldsomt problematiske situationer på grund af sygdom, kriminalitet eller sociale problemer.
Ofte bliver Dyreværnet kastebold mellem sagsbehandlere og støttepersoner, Kriminalforsorgen og indlæggelsessteder osv. osv. og får måske alligevel ikke dyrets ejer i tale.
Det forekommer ikke optimalt, at en dyreværnsorganisation skal påtage sig opgaver, som på den måde har karakter af social- eller kriminalforsorg og i øvrigt uden sanktionsmuligheder over for ejerne af dyrene.
Om beslutningsforslaget løser disse problemer, er vi i Alternativet usikre på.
Måske skal der også andre virkemidler til eller i stedet for, og måske skal der i højere grad ses på den kontrakt, der er imellem politiet og dyreværnsorganisationerne.
Måske skal den skærpes, så rollerne står mere klart, så Dyreværnet kan koncentrere sig om at tage vare på de dyr, der interneres, mens politiet varetager kontakten til ejerne – eller måske skal der findes helt andre løsninger.
På den baggrund stiller vi os nysgerrige og afventende i forhold til vores endelige stillingtagen og er også positive over for, hvad ministeren siger om at se nærmere på det for netop at skabe lidt mere klarhed over, hvad der egentlig er hvilke myndigheders opgave i den her situation.
Tak for ordet.
Søren Egge Rasmussen (EL), 2019-04-23:
Vi synes jo, at det er for firkantet et forslag, at man ligesom vil definere at indføre sådan et pasningsloft på 3 måneder for anbragte dyr.
Hvis vi er i en situation, hvor der er dyr, der skal være længere tid på et internat, hvorfor så ikke finde en bedre løsning efter meget kort tid?
Jeg synes, at det er svært at sige, at det her er løsningen.
Vi har fået nogle tal for, at det er ret få dyr, det vedrører, og det er jo så på sådan en dag, hvor vi har oplevet her i Folketingssalen, at Dansk Folkeparti har stemt imod at forbyde minkavl i Danmark, hvor der opdrættes 16 millioner mink om året.
Det er på sådan en dag, hvor Dansk Folkeparti har stemt imod et beslutningsforslag fra Enhedslisten om at forbyde lange dyretransporter, forbyde de 8 millioner lange dyretransporter, som sker fra Danmark.
Der skal vi så have et beslutningsforslag fra Dansk Folkeparti, hvor man sætter fokus på en meget lille gruppe dyr.
Det er bare for at tage proportionerne i det.
Hvis vi kan komme frem til noget, hvor vi skaber bedre dyrevelfærd for nogle af de her dyr, som bliver ramt af, at den person, der normalt passer dem, bliver varetægtsfængslet eller tvangsindlagt eller deslige, er vi da åbne over for det, men vi har svært ved at se, at sådan et firkantet forslag om at lave et pasningsloft skulle være det, som er løsningen på problemet.