Linea Søgaard-Lidell (V), 2023-05-23:
Den grønne omstilling er vores generations største udfordring.
Det er efterhånden sagt rigtig mange gange, og det er også på nippet til at blive en floskel.
Så rettere sagt: Klimaforandringerne er en global trussel, en trussel med potentielt uoverstigelige og uforudsigelige konsekvenser, konsekvenser, som tvinger os til handling.
Klimakampen er også en frihedskamp.
Vi skal sikre frihed og muligheder til dem, som kommer efter os.
Tallene taler jo deres tydelige sprog.
Danmark kan ikke gøre nok alene, men vi kan og vi skal løfte vores del af byrden.
Og vigtigst: Vi skal være et foregangsland.
Derfor er det jo sådan set også en smule skuffende, at vi først nu kan vise, at vi når vores 2025-mål.
Jeg er personligt utålmodig på klimaets vegne, og derfor ærgrer det mig jo også, at vi ikke har set et højere tempo i klimahandlingen i de forløbne år.
For hvis vi skal gå forrest og gribe de muligheder, som den grønne omstilling rummer, så nytter det ikke, at vi kun er en lille smule foran de andre; vi skal også turde tage nogle spring.
Heldigvis er vores 2030-målsætning om en 70-procentsreduktion meget ambitiøs, men jeg håber også, at vi ikke først i midten af 2028 skruer på nogle knapper, der skal få os helt i mål.
Jeg håber i stedet, at vi tager afgørende fat i de kommende år.
Det er vi nødt til, hvis vi vil sikre en troværdig sti mod klimaneutralitet i 2045, som regeringen har sat sig som mål, ligesom vi skal presse på for, at resten af EU-landene er på en lige så troværdig sti mod at nå deres klimamål.
Når vi står her igen om et år, vil vi være midt i et EU-valg.
Vi vil se ind i en ny Europa-Kommission, der får den vigtige opgave at lægge sporet til, hvordan vi fra 2030-klimamålene går imod et klimaneutralt EU.
Det håber jeg sådan set vil få lige så stor opmærksomhed i den danske debat, som f.eks. vores egne delmål får.
Vi har brug for, at hele blokken omstiller sig, og at vi ikke efterlader nogle lande på perronen, både for klimaets skyld og også for landenes udviklings skyld.
Fremtidens efterspørgsel er nemlig grøn, og vi er alle bedst tjent med, at hele EU kan være med til at levere på den efterspørgsel.
Jeg er faktisk fortrøstningsfuld med hensyn til vores klimaindsats, i hvert fald mere end jeg har været tidligere, også i forhold til at vi kan ramme de vigtige balancer, som er skrevet ind i den danske klimalov, nemlig at vi skal omstille os på en måde, hvor vi stadig har konkurrenceevne, hvor det er omkostningseffektivt, og hvor vi i samfundet stadig væk har en sammenhængskraft og en social balance.
I SVM-regeringen har vi jo en historisk mulighed for at skubbe på og tage fat om de svære problemstillinger, der stadig ligger foran os.
Den grønne omstilling er en stor omstilling, og den er så stor, at det for mig at se også er ualmindelig vigtigt med et politisk samarbejde hen over midten, altså at det ikke bliver op til én fløj herinde, hvordan vi gør det.
Danmark kan nemlig godt, og når vi øger ambitionerne, har vi også en forbandet forpligtelse til at leve op til dem.
Det handler ikke bare om klimaet; det handler også om, at politikere ikke bare skal holde skåltaler, men turde gøre det nødvendige.
Heldigvis er markedet ved at komme med os.
Massive prisfald og skalafordele har vist sig inden for sol- og vindenergi; elbilerne er bedre, end man havde turdet håbe på; og de store rederier bestiller skibe, der drives af nye grønne brændsler, godt hjulpet på vej af presset fra EU's kvotehandel.
Den grønne bølge ruller, og vi skal sikre, at den fortsætter.
Alt tyder på, at vi kommer til at få brug for en lang række nye virkemidler herhjemme og i resten af verden, og det er nok også hævet over enhver tvivl, at vi politikere ikke kan forudsige den teknologiske udvikling, som sker i markedet, eller kan være hundrede procent sikre på, hvordan markedet udvikler sig.
Vi kan skabe – og det skal vi – forudsigelige rammevilkår for samfundet og for vores virksomheder, og så skal vi ellers skabe frihed til udvikling og til innovation.
Hvis vi på forhånd afskriver bestemte teknologier, kan omstillingen ende med at blive unødvendigt dyr og vil sætte et dårligt eksempel.
Når vi skal sikre lokal opbakning og samtidig være det gode forbillede, er det afgørende, at vi har fokus på en markedsdrevet udvikling og er åbne over for alle teknologier.
En for dyr omstilling vil koste i opbakningen, fordi den danske udledning alligevel kun er en minimal del af den globale udledning.
Derfor skal vi hele vejen have fokus på det større billede.
Hvis vi ikke formår at sætte et eksempel til efterlevelse med teknologi og viden, der kan eksporteres, så mener jeg, at vi har fejlet.
Derfor mener jeg også, at et kategorisk nej til atomkraft i alle afskygninger er en fejltagelse.
Alt tyder på, at den traditionelle atomkraft vil passe rigtig dårligt til Danmarks behov, men både eksisterende og nye værker er jo allerede en vigtig del af det sammenhængende europæiske energisystem.
Derfor kan vi heller ikke bare lukke øjnene for udviklingen her, hvis vi reelt vil den grønne omstilling, også uden for Danmarks grænser.
Vi skal ikke bilde os ind, at vi kan forudsige al teknologiudvikling frem i tid, og derfor kan vi ikke tillade os at afskrive en udvikling i bestemte teknologier, om det så er atomkraft eller andet.
Men lad os nu glæde os over, at de grønne teknologier bliver udviklet og forbedret, og at den private kapital investerer i netop det grønne, så løsningerne kan komme ud i den virkelige verden og få betydning for vores udledninger, og at danske virksomheder er med helt fremme.
Og lad os glæde os over, at der er politisk vilje og handlekraft til at nå nogle af de mest ambitiøse klimamål i verden.
Tak for ordet.