runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Henrik Dahl (LA), 2017-02-09:
Sådan som jeg opfattede situationen, inden vi gik i gang med at diskutere beslutningsforslaget – og sådan som debatten har udspillet sig – kan man vel sige, at der er to diskussioner.
Den ene diskussion er, om de nationale tests på alle mulige måder og i enhver henseende fungerer perfekt, og den anden diskussion er, om skoler skal kunne smyge sig uden om et mindstemål af evalueringer, eller om man fra statsligt hold bør lægge en eller anden rimelig og fornuftig bund, når det gælder om at skabe en evalueringskultur.
I forhold til spørgsmålet om, om de nationale tests fungerer perfekt, er det jo sådan, at medmindre man med sikkerhed kan sige om en eller anden ting, at den er skabt af Vorherre, så kan man ikke antage, at den er perfekt.
Og selv om Undervisningsministeriet har rigtig stor indflydelse på mange ting, tror jeg ikke, de opererer under en licens fra Vorherre.
Derfor er det også klart, at der skal være en dialog mellem os politikere og de faglige miljøer og andre interessenter, som har forstand på den slags ting, om kvaliteten og relevansen af de nationale tests.
Det andet spørgsmål er så, om testene skal gøres frivillige.
Og der mener jeg, at man er nødt til at holde fast i, at der i folkeskolen skal være en eller anden form for evalueringskultur, altså en kultur, hvor man på tilstræbt objektiv, nøgtern og kvantitativ måde forholder sig til elevernes personlige fremskridt og til den generelle kvalitet i folkeskolen.
Det må løbende suppleres af mere kvalitativt prægede vurderinger af, hvordan eleverne gør fremskridt, og hvordan klassernes niveau er.
Men det er jo også det, der sker.
Det har altid været normen blandt de rigtig mange dygtige lærere, der er i folkeskolen, og det er det jo stadig væk.
Men et samlet niveau på 10 kvantitative evalueringer i løbet af de 10 år, et barn typisk går i skole, synes jeg altså – henset til de mange andre former for bedømmelse af børnenes standpunkt og udviklingsmuligheder osv. – hverken er voldsomt eller urimeligt.
Derfor kan Liberal Alliance ikke støtte beslutningsforslaget.
Anni Matthiesen (V), 2017-02-09:
Jeg vil sige, at det bekymrer mig som ordfører, hvis det er sådan, hvad vi desværre også hører, at der er børn, der bliver kede af det eller for den sags skyld føler et pres, når de skal igennem de her tests.
Og de steder, hvor jeg i hvert fald mest har kunnet se det, er i forhold til de yngste børn, altså dem i 2. klasse.
Derfor synes jeg også, det er vigtigt hele tiden at drøfte de her ting, for den sags skyld også i forligskredsen, altså om der er nogle ting, man kan gøre på en bedre måde.
Det gælder også i forhold til vejledning af de enkelte lærere, i forhold til om der er værktøjer, som vi kan give dem, og som gør, at børn ikke oplever det som et pres.
Jeg tror også, det er et spørgsmål om at have en god dialog mellem lærer og elev.
Nej, for jeg ser egentlig ikke på det på helt samme måde, som Alternativets ordfører måske gør.
Selvfølgelig kan man sammenligne, også på tværs af eleverne og for den sags skyld på tværs af klasser og skoler.
Men jeg synes egentlig, at det måske vigtigste redskab i testene er, at man også sikrer, at der sker en udvikling med eleverne.
Og de gange, hvor jeg som mor har oplevet at få præsenteret, hvordan det her værktøj kan bruges i dagligdagen, synes jeg, at man som forælder bliver bevidst om, hvor ens barn måske har nogle svage punkter, så man kan understøtte sit eget barn rent indlæringsmæssigt, når man deler den viden, bl.a. i forbindelse med forældresamtalerne. Så på den måde synes jeg egentlig man sikrer, at barnet får et fagligt løft gennem skoletiden.
Carolina Magdalene Maier (ALT), 2017-02-09:
Det er bare mig igen.
Nu nævner ordføreren det her med, at man skal bruge dem som pædagogisk værktøj, og det er bl.a. det, der har været mest kritik af, altså at testene ikke bliver brugt som et pædagogisk redskab.
Jeg kan fortælle, at jeg selv har en dreng, der har gået i folkeskolen, og det foregår jo på den måde, at man får resultatet på de nationale test, og når man så kommer ind til skole-hjem-samtale, bliver der vist et skema, og så får man at vide, at man ligger på 42 eller noget – jeg kan ikke huske skalaen – eller at man ligger lige under midten eller i den øverste tredjedel eller under den nederste fjerdedel, eller hvad ved jeg.
Så det er jo et sammenligningsinstrument.
Det er ikke særlig meget et pædagogisk værktøj, hvis jeg skulle sige det.
Synes ordføreren ikke, at det er et problem?
Anni Matthiesen (V), 2017-02-09:
Tak, formand.
Også tak til Alternativet for at fremsætte det her beslutningsforslag om at gøre de nationale test til frivillige redskaber i folkeskolen.
Med de nationale test styrker vi jo egentlig muligheden for at evaluere.
Vi har givet nogle flere værktøjer, både for at følge eleverne, men jo egentlig også nogle værktøjer til lærerne i forhold til også at kunne følge de enkelte elevers udvikling.
Selv om der på det seneste også har været rejst en del kritik af de nationale test, mener jeg faktisk, at det er et vigtigt værktøj, både for lærerne, men så sandelig også for forældrene i forhold til at kunne følge med udviklingen.
Når det er sagt, siger jeg også gerne, at det her selvfølgelig ikke kan stå alene.
Det er rigtig vigtigt, at lærerne selvfølgelig ikke udelukkende kigger på testene, men bruger forskellige typer af pædagogiske værktøjer i dagligdagen for at følge de enkelte børn.
Jeg ved, at mange lærere er blevet måske mere og mere glade for de her værktøjer, og jeg ved også, at netop det med at vejlede underviserne i, hvordan man kan bruge de her nationale test i hverdagen, er noget af det, som ministeren også har været ude at sikre, med hensyn til at der kommer noget mere vejledning, i forhold til hvordan man anvender de her test i dagligdagen.
Alt i alt har vi det i Venstre på den måde, at selvfølgelig skal vi følge udviklingen, altså, selvfølgelig skal vi som folketingsmedlemmer hele tiden kigge på, om der er ting, der kan gøres anderledes og bedre, og så har vi selvfølgelig også en forpligtelse til at tage den debat i forligskredsen.
Men alt i alt mener jeg, at testene tjener et godt formål, og dermed ønsker vi heller ikke at bakke op om beslutningsforslaget fra Alternativet.
Carolina Magdalene Maier (ALT), 2017-02-09:
Problemet er jo bare, at der er rigtig mange børn, der bliver kede af det, når de skal igennem de her test.
Det var også det, jeg var inde på lige før.
Der er jo mange børn, som bliver bange, angste, bekymrede og usikre, for de tænker: I morgen, når jeg står op, skal jeg til national test.
Bekymrer det ikke ordføreren, at det har den effekt, som det tilsyneladende har på nogle børn – selvfølgelig ikke for alle, men givetvis for dem, der måske er boglig svagest, og som er mest bekymrede for ikke at opnå et godt resultat?
Bekymrer det ikke ordføreren, at de nationale test tilsyneladende medfører den her form for psykisk pres på børnene?
Inger Støjberg (V), 2017-02-09:
Altså, jeg kan sige, at det ikke er mere hemmeligt, end at det sådan set fremgår af regeringsgrundlaget.
Så man vil jo kunne se der, at der kommer opstramninger.
Johanne Schmidt-Nielsen (EL), 2017-02-09:
Det er muligt, at der er noget, jeg har overhørt i debatten, enten i dag eller tidligere, men kan ministeren uddybe, hvad det er for nogle stramninger, regeringen er på vej med, og hvornår man planlægger at præsentere dem for offentligheden?
Inger Støjberg (V), 2017-02-09:
Det kommer vi til senere på året, når vi skal til at forhandle kravene for at blive dansk statsborger.
Men jeg kan bare sige, at for mig er det noget helt specielt.
Det giver nogle særlige privilegier at være dansk statsborger, men det er jo meget mere end det.
Det er netop, at man skal være dansk.
Man tilvælger et land, man tilvælger nationen Danmark, og så er der altså nogle krav, man skal opfylde.
Og det er noget, man skal række ud efter.
Pia Olsen Dyhr (SF), 2017-02-09:
Jeg er også enig i, at det er noget helt særligt at blive dansk statsborger.
Jeg er sådan set også enig med hr. Christian Langballe, når han med et citat fra Grundtvig siger, at man skal være dansk i hjertet.
Men selv om man kan dansk, selv om man bor i Danmark og har forældre, som er danske statsborgere, kan man alligevel opleve, når man bliver 18 år, at fordi man oprindelig ikke havde dansk statsborgerskab – fordi ens forældre ikke havde det, da man blev født – så kan der gå ganske lang tid, før man kan blive dansk statsborger.
Og der vil jeg bare spørge, om det er over for dem, ministeren forestiller sig at stramme lovgivningen.
Eller hvad er det, ministeren mener, når ministeren siger fra talerstolen, at hun yderligere vil stramme lovgivningen for at gøre det endnu sværere at blive dansk statsborger?
Inger Støjberg (V), 2017-02-09:
Jeg kender af gode grunde ikke den sag, der bliver rejst her, og det er jo heller ikke et sted, hvor vi på den måde skal sagsbehandle.
Men jeg kan sige, at det at blive dansk statsborger er noget helt specielt, og det betyder altså, at man skal leve op til f.eks. danskkravet, at man har bestået indfødsretsprøven, at man holder sig uden for kriminalitet, og at man forsørger sig selv – alle de her ting.
Vi er jo ikke forpligtet til at give danske statsborgerskaber ud til højre og venstre.
Jeg synes tværtimod, vi er forpligtet til at passe så godt på Danmark, at vi sørger for, at det er vanskeligt at blive dansk statsborger.
Det er noget helt, helt specielt at blive dansk statsborger, og det er altså noget, man skal kvalificere sig til, hvis det er et tilvalg.
Og det er det jo, når man på den måde forsøger at få sig et statsborgerskab.
Det giver nogle rettigheder, og det er efter min mening noget helt særligt.
Pia Olsen Dyhr (SF), 2017-02-09:
Det, der fik mig til sådan at vågne lidt op, var, at ministeren sagde, at vi skal stramme yderligere op på vilkårene, for lad os bare tage den her sag fra den 8. august, hvor Daniel Sanjari endnu en gang får afslag på at få permanent opholdstilladelse.
Er det over for ham, man vil stramme yderligere op?
Det bliver ministeren simpelt hen nødt til at uddybe.
Inger Støjberg (V), 2017-02-09:
Jo, men det kan vi jo også netop tilsikre ved at sørge for, at reglerne er skrappe, så man netop lever op til f.eks. danskkravet, så man holder sig uden for kriminalitet, så man forsørger sig selv, og så man består indfødsretsprøven, så man netop viser, at man har forståelse for det land og opbygningen af det samfund, som man nu bliver dansk statsborger i.
Så deri er der jo ikke noget tilfældigt.
Så man må skærpe kravene dér.
Man kan jo ikke, synes jeg, med mening sige, at der kun er et vist antal, der kan blive danske statsborgere, hvis de rent faktisk lever op til kravene.
Så kan man være enig eller uenig i, om kravene er skrappe nok, og det er jo det, jeg gerne vil være med til at se på, og det er derfor, vi skal til at forhandle lidt senere på året.
Johanne Schmidt-Nielsen (EL), 2017-02-09:
Jeg vil rigtig gerne have, hvis ministeren i Folketingssalen i dag vil fortælle mere om, hvad det er for nogle tanker, regeringen gør sig om de her stramninger.
For det er vel netop ikke hemmeligt?
Inger Støjberg (V), 2017-02-09:
Jeg kan sige, at det kommer vi til senere.
Det er fair nok – det er jeg bare meget uenig i – men så har man jo heller ikke en privilegeret adgang, kan man sige, hverken til forhandlingsoplæg eller til andet.
Så vi må tage det til den tid.
Christian Langballe (DF), 2017-02-09:
Jamen jeg synes, at 4.000 statsborgerskaber er for mange.
Der er nogle, der har rynket på næsen af det, men det har faktisk været praksis.
I Schweiz har man den praksis, at hvis folk gerne vil være statsborgere, skal de optages i kantonen.
Det vil sige, at hver enkelt medlem af den her kanton skal sige ja til, at den her person kan få lov til at bo der.
Det synes jeg som udgangspunkt er et utrolig godt princip, fordi det er fællesskabet, som ligesom siger: Vi vil gerne optage dem her i vores midte.
Men med det her antal af statsborgerskaber, der bliver uddelt, er jeg ikke særlig sikker på, at de alle sammen er danske af hjertet.
Astrid Krag (S), 2017-02-09:
Jeg er ked af, hvis jeg ikke lige opfangede spørgsmålet.
Det var dejligt at få klargjort, at Dansk Folkeparti også stadig står ved den aftale, vi har indgået.
Jeg er da også dybt optaget af, hvordan vores Danmark ser ud om 10, 20, 30 år.
Det er jeg i forhold til det her spørgsmål, men det er jeg også i forhold til en lang række andre spørgsmål.
Så jeg kan berolige hr. Jesper Langballe med, at det er han ikke den eneste der er dybt optaget af.
Så synes jeg måske med hensyn til det med at tale om, at man kaster statsborgerskaber i grams, når vi nu er enige om, at det faktisk er noget, vi normalt betragter som noget ret højtideligt og noget meget fint og meget centralt for vores nation i det hele taget, at det måske ikke lige er den slags vendinger, man skal rode sig ud i at bruge om det.
Christian Langballe (DF), 2017-02-09:
Vi er jo enige om aftalen, og det er jeg glad for.
Den aftale står vi stadig væk ved.
Men der, hvor jeg tror vi er uenige, er, at for mig spiller hensynet til Danmark og danskerne og vores efterkommere og til, hvordan Danmark ser ud om 10, 20 og 50 år, en større rolle end hensynet til bare at give statsborgerskab.
Det gør det.
Med statsborgerskabet optages den enkelte i folkets midte.
Det er det, det hele drejer sig om, og det vil sige, at der skal folk altså være danske.
Der bliver stadig væk givet statsborgerskab til folk, der ikke kan dansk.
Det gør der.
Jeg synes, det er mærkeligt, men det gør der.
Så vi er jo bare uenige om præmissen.
Der har igennem årene været kastet statsborgerskaber i grams.
Det er det, det handler om for os.
Nå ja, men det, jeg bare anholder i ministerens tale, er, at ministeren siger, at der er tale om sådan et eller andet tilfældigt lotteriprincip, der bliver lagt ned.
Der er tale om, at landet, nationen siger: Der er en grænse.
Og hvis man siger, at der er en grænse, så lægger man et loft.
Det vil sige, at de folk, der så får statsborgerskab, er dem, der har klaret sig bedst i sprogtesten, i indfødsretsprøven osv.
Det er det, det handler om.
Det er et spørgsmål om, at man siger, at vi som nation er ansvarlige over for Danmark og danskerne ikke bare nu, men i de 10, 20, 30 og 40 år, der kommer, dvs. også i forhold til vores efterkommere.
Derfor skal vi tilsikre, at man virkelig er dansk, når man får statsborgerskab.
Astrid Krag (S), 2017-02-09:
Jeg synes faktisk, at de regler, vi blev enige om i vores aftale i efteråret 2015, er klarere regler end dem, vi havde før.
Derfor var jeg glad for aftalen.
Jeg husker det også, som om Dansk Folkeparti var glad for den.
Så vil jeg bare sige, at der jo er en helt naturlig grænse.
Altså, det her bliver tit omtalt i pressen, som om det er folk, der vil komme ind i landet og få dansk statsborgerskab, men man skal jo have tidsubegrænset ophold, altså permanent opholdstilladelse, man skal have sit liv her, man skal være selvforsørgende, man skal kunne sproget og en hel masse ting.
Martin Henriksen (DF), 2017-02-09:
Det er så, uanset hvor mange der ender med at få det; der er ikke en eller anden øvre grænse for Socialdemokratiet.
Altså, hvis alle lever op til reglerne, kan alle i princippet få dansk indfødsret.
I 2014 var det ca. 4.500, der fik dansk indfødsret, og i 2015 var det ca. 4.000, der fik dansk indfødsret.
Det er efter Dansk Folkepartis opfattelse for mange.
Mener Socialdemokratiet, at det er fint, og at det er et passende antal, men at det lige så godt kunne være 10.000?
Det er jo ikke noget nyt, at vi har klare regler på området.
Det har vi sådan set haft igennem rigtig mange år.
Selv om vi har haft klare regler på området, og selv om vi stiller krav – f.eks. danskkravet og kravet om, at man ikke må begå kriminalitet – ligger antallet altså nogle gange helt oppe på 6.000.
Er det okay?
Er det et passende niveau?
Eller må niveauet gerne være lavere, hvis det står til Socialdemokratiet?
Og er Socialdemokratiet indstillet på at drøfte andre stramninger af indfødsretsreglerne?
Astrid Krag (S), 2017-02-09:
Tak for det.
Et vigtigt ønske fra Socialdemokratiet, også da vi sad i forhandlingslokalet, var jo at få klare regler, så det er tydeligt, hvad det er for nogle krav, som man mødes med og skal leve op til.
Så på den måde vil vi da gerne være med til at kigge på ting, der kan sikre større klarhed omkring reglerne, så der bliver en ens retsstilling for alle.
Martin Henriksen (DF), 2017-02-09:
Tak for det.
Jeg kunne godt tænke mig at vide, om Socialdemokratiet har den opfattelse, at der er for mange, der får indfødsret, altså dansk statsborgerskab, som det ser ud i dag.
Astrid Krag (S), 2017-02-09:
Tak for det.
Det er jo så velkendt, at med det beslutningsforslag, vi behandler her i dag, ønsker Dansk Folkeparti at sætte et loft på, hvor mange herboende udenlandske statsborgere der årligt skal tildeles dansk statsborgerskab, og det er ifølge forslagsstillerne sådan, at det maksimalt skal være 1.000 statsborgerskaber, der bliver tildelt om året.
Som ministeren gjorde det, kan også jeg tage spændingen ud af min egen tale ved at starte med at sige, at det kan Socialdemokratiet ikke støtte op om.
Forslagsstillerne begrunder bl.a. deres forslag med, at det er noget særligt at få dansk statsborgerskab.
Det er vi i Socialdemokratiet helt enige i.
Det er noget ganske særligt, når borgere med deres liv og deres hverdag her i landet vælger at kvalificere sig til at ansøge om et dansk statsborgerskab.
Et statsborgerskab betyder, at Danmark bliver ens nye hjemland med de rettigheder og pligter, det medfører.
Vi stiller bl.a. krav til, at man har en bred viden om vores samfundsmodel, vores historie, vores fælles kulturarv, at man kender og respekterer de demokratiske institutioner, at man taler sproget på et godt niveau, at man overholder landets love, at man forsørger sig og sine.
Det er krav, som vi blev enige med regeringen og Dansk Folkeparti om i indfødsretsaftalen fra efteråret 2015.
Det er en god og bred aftale, som vi i Socialdemokratiet kan stå inde for, og som vi kan blive lidt bekymret for om Dansk Folkeparti ikke længere har lyst til at være en del af, for sådan et loft over antallet af nye danske statsborgere gør jo grundlæggende op med princippet om, at dansk statsborgerskab er noget, man skal kunne opnå, hvis man har sin familie, sit liv, sit arbejde her i landet og man så møder de krav, vi stiller.
Det grundlæggende princip ønsker jeg ligesom ministeren ikke at gøre op med, og det ønsker Socialdemokratiet ikke at gøre op med.
Dansk Folkeparti foreslår bl.a., at man skal interviewe ansøgere, så man sikrer, at han eller hun virkelig vil Danmark.
Men hør nu en gang: det er jo netop det, vi sikrer gennem de krav, som vi stiller i dag.
Vi skal huske på, at de mennesker, der kan blive tildelt et statsborgerskab, har boet i Danmark i mange år, de har et liv i Danmark, de har en dagligdag i Danmark ligesom os andre, og de vælger at forpligte sig fuldt ud på vores land og vores demokrati ved at søge statsborgerskab.
Jeg mener, det er en god måde at gøre det på, og det samme gjorde Dansk Folkeparti, da vi indgik aftalen om indfødsretscirkulæret tilbage i efteråret 2015.
Jeg beklager, at jeg lige fik skubbet spørgeren en generation tilbage i familien.
Jeg vil bare sige, at det jo er nogle spændende kig tilbage i danmarkshistorien til midten af 1800-tallet og ud over landets grænser til Schweiz.
Alt det kan man jo diskutere i forbindelse med indfødsretten historisk.
Jeg synes, det var en rigtig god aftale, vi indgik sammen med regeringen og sammen med Dansk Folkeparti i efteråret 2015.
Jeg sætter mig gerne til bordet igen og hører nye tanker.
Mai Mercado (KF), 2017-02-09:
Tak for bemærkningerne, og tak til hr. Finn Sørensen, som jo også har fortalt om det gode samarbejde, der har været i udvalget, og jeg oplever egentlig også som minister, at der har været rigtig god dialog mellem udvalg og minister, så det vil jeg også gerne kvittere for.
Så fik jeg et konkret spørgsmål, i forhold til om jeg vil tage kontakt til Psykolognævnet, sådan at jeg får klargjort forventningen over for nævnet, og det vil jeg jo selvfølgelig, så det kan jeg bekræfte at jeg kommer til at gøre.
Pernille Rosenkrantz-Theil (S), 2017-02-09:
Tak for det.
Jeg er egentlig enig ord til andet med den tidligere ordfører.
Det afspejler jo sådan set bare, at vi har opnået en meget bred enighed om det her forslag.
Jeg tror bare, det er vigtigt sådan helt formelt at gøre klart heroppefra, at hvis de retningslinjer ikke ligger klar på det tidspunkt, altså på ikrafttrædelsesdatoen, så bortfalder vores støtte naturligvis til den del af lovforslaget, og så vil vi bringe det op i salen igen.
Det er alle selvfølgelig bekendt med, og jeg tror i øvrigt også, det er ministeriets egen indstilling, hvis jeg kender processerne herinde ret.
Men jeg ved, at det for forskellige interessenter er rigtig vigtigt at få slået fast, at det er sådan, fordi der ellers kan være tvivl om, hvad for en retsstilling man har som psykolog, og det er der ingen af os der ønsker.
Så det er bare for at bekræfte, at det selvfølgelig er helt afgørende, at de retningslinjer ligger klar.
Finn Sørensen (EL), 2017-02-09:
Det er synd, at alle medlemmerne går, for vi er jo i en rigtig dejlig situation i dag.
Der har været et langvarigt udvalgsarbejde, hvor vi stod ret langt fra hinanden, da vi startede, for at sige det mildt, men resultatet er nu, at hele udvalget er blevet enige om de ændringsforslag, der er stillet af ministeren.
Og derfor vil jeg da benytte lejligheden til at kvittere for det gode samarbejde, vi har haft i udvalget.
Der var to knaster.
Den ene var Psykolognævnets sammensætning.
Vi var jo nogle, der mente, at det var meget vigtigt, at der kom en stærkere repræsentation af psykologfaglig ekspertise i nævnet, og at der også kom nogle ind i nævnet, som havde en solid baggrund i arbejdet med børnesager, for det er dem, der i høj grad fylder i Psykolognævnets arbejde.
Og den anden store knast var, at det her forslag er lidt kontroversielt på den måde, at det opererer med, at der fremover skal offentliggøres sanktioner imod psykologer, der har forbrudt sig imod, hvad skal vi sige, korrekt adfærd som psykolog i deres arbejde.
Og det har været magtpåliggende for Enhedslisten og også for andre i udvalget, at man sikrede en ordentlig retssikkerhed i forbindelse med det, sådan at de psykologer, der kunne risikere at blive ramt af en sådan sanktion, ligesom vidste, hvad det var, de havde at holde sig til, altså et almindeligt retssikkerhedsmæssigt princip om, at man skal vide, hvad man skal gøre for at holde sig inden for lovens rammer.
Og der har ministeren stillet et ændringsforslag om en ændret ikrafttræden af lige nøjagtig den del af lovforslaget, der handler om offentliggørelse af sanktioner.
Det er jeg meget tilfreds med, og jeg er især glad for, at vi også kan enes om det ændringsforslag, hvilket jo gør, at lovforslaget vil blive vedtaget enstemmigt.
Og lige nøjagtig i forbindelse med den her offentliggørelsesbestemmelse slutter betænkningsbidraget med: »Udvalget har derfor en forventning om, at Psykolognævnet sørger for, at disse vejledende retningslinjer er offentliggjort inden den 1. januar 2018.« Og det er den dato, hvor den her offentliggørelsesbestemmelse træder i kraft. »
« Så har jeg bare taget ordet for ligesom at høre ministeren, om hun er enig i, at det er det gode formål, vi kan opnå, ved at udskyde ikrafttrædelsesbestemmelsen, og om ministeren også vil, hvad skal vi sige, ligesom sætte sin politiske autoritet ind bag en opfordring og en forventning til Psykolognævnet om, at de får gjort arbejdet færdigt inden den 1. januar 2018.
For så tror jeg, at alle er rimelig glade for det lovforslag, når vi går til tredje behandling.