runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Lars Aslan Rasmussen (S), 2018-05-15:
Drab er den værste forbrydelse, man kan begå, og det er også den forbrydelse, som straffes hårdest.
Vi i Socialdemokratiet vægter borgernes sikkerhed og tryghed meget højt, og derfor er vi også tilfredse med, at drabsmænd sidder længe i fængsel, men vi er også glade for det retssystem, vi har i Danmark.
Vi ønsker ikke at se tilstande som i USA, hvor folk bliver dømt dobbelte eller tredobbelte livstidsstraffe.
Det giver ikke nogen mening.
Vi tror kort og godt ikke på det amerikanske retssystem, ikke når vi ønsker et samfund, hvor tidligere dømte forventes at kunne vende tilbage til samfundet og bidrage til fællesskabet.
Forslagsstillerne ønsker, at personer, der idømmes livstid, får en livstidsdom for hvert drab, de begår.
Dræber man to mennesker og får en livstidsdom, skal man så sidde 24 år i fængsel.
Men vi støtter som sagt ikke beslutningsforslaget her.
Karina Due (DF), 2018-05-15:
Med mig i hånden har jeg en artikel fra B.T., som der også er henvist til i bemærkningerne til forslaget, hvor der er sendt et brev forkert ud til en kvinde, og derfor er det så kommet til offentlighedens kendskab.
Det er en indkaldelse til afsoning for en kvinde, og der står i et afsnit: »Pgl. har været indkaldt 6 gange både med e post samt med alm. post og er i de seneste breve advaret om at hun blive indberettet hvis hun ikke møder.
Hun har ikke reageret, har hverken ringet eller kontaktet Kriminalforsorgen og er heller ikke mødt.«
Synes ministeren, det er i orden, at man helt op til seks gange kan træde ved siden af og lade være med at møde op, når det er blevet en pålagt, eller er ministeren klar til at gøre noget ved det?
Søren Pape Poulsen (KF), 2018-05-15:
Mange tak for det.
Jeg vil gerne sige tak til Dansk Folkeparti for at have fremsat beslutningsforslaget.
Beslutningsforslaget har til formål at pålægge regeringen at fremsætte lovforslag om, at en overtrædelse af vilkår fastsat ved en betinget dom altid skal udløse, at vedkommende på ny stilles for en dommer.
Jeg vil gerne slå fast, at hvis en person er blevet idømt en betinget dom, er det jo helt afgørende, at vedkommende overholder de vilkår, som retten har sat.
Den dømte har fået en ekstra chance, og så må samfundet og ikke mindst ofrene for kriminaliteten forvente, at den dømte lever op til de krav, der er i dommen.
Derfor er det også afgørende, at kriminalforsorgens praksis for indberetning er håndfast og konsekvent.
Men om det så giver mening at indbringe vilkårsovertrædelser for domstolene i alle tilfælde, er nok tvivlsomt, for der kan jo være tilfælde, hvor det er muligt at få den betinget dømte på rette vej ved alene at give en advarsel eller aflægge den pågældende et besøg.
Jeg har sådan set som udgangspunkt sympati for ideen bag det fremsatte beslutningsforslag, men jeg mener, vi har behov for et mere oplyst grundlag, inden vi tager stilling til nye initiativer, og derfor er jeg også tilfreds med, at Kriminalforsorgen som led i udmøntningen af flerårsaftalen for perioden 2018 til 2021 vil afdække gældende praksis for tilsyn med betinget dømte og komme med anbefalinger til eventuelle initiativer på området.
Jeg synes, det er en oplagt anledning til at se på mulighederne for både at strømline og effektivisere sagsbehandlingen og samtidig sikre konsekvens.
Som sagt er det afgørende for mig, at kriminalforsorgens praksis for indberetning er håndfast og konsekvent, og så må vi se, hvad den undersøgelse giver anledning til.
Skulle vi komme i den situation, at vi kan se, at det, der foregår, er skævt, så er jeg helt enig med Dansk Folkeparti i, at så skal vi tage fat i det her.
Men at det skulle være på den her baggrund og i alle tilfælde, er jeg ikke enig i, og jeg vil som sagt afvente kriminalforsorgens undersøgelser, og på den baggrund kan regeringen ikke støtte beslutningsforslaget.
Karina Due (DF), 2018-05-15:
Tak for det.
Med forslaget her ønsker vi at gøre noget ved straffen for drab.
Drab er den værste forbrydelse, man kan begå.
Det er den ultimative forbrydelse, hvor et menneske eller mennesker dør, fordi nogen tager deres liv.
Vi har fra Dansk Folkepartis side et ønske om, at man skal afsone i mange, mange år, hvis man begår drab.
Vi synes ikke, det er rimeligt, at man, hvis man begår drab, skal prøveløslades efter 12 år – eller kan blive det.
Som det er i dag, kan man i teorien løslades på prøve efter at have afsonet 12 år, selv hvis man har begået drab på flere personer eller på en kvinde, der synligt er gravid, og det bryder vi os slet ikke om, så der må udgangspunktet være, at man skal sidde i fængsel i rigtig, rigtig mange år.
Vores forslag går på, at man, hvis man begår drab på gravide eller på flere mennesker, ikke kan prøveløslades, før man har afsonet i hvert fald 24 år, altså det dobbelte af de 12 år, hvor man i dag typisk vil kunne søge om at blive prøveløsladt.
Jeg har glædet mig over den udmelding, som kom fra justitsministeren i går i medierne, om, at regeringen vil kigge på den problematik, og det synes jeg er værd at rose.
Jeg har selvfølgelig en forhåbning om, at det ikke bare er en tom udmelding, men at det er et reelt ønske om at se på disse straffe.
Netop fordi forbrydelserne er så forfærdelige, synes vi også, at straffen skal være tilsvarende hård.
Jeg vil også anerkende, at der jo er drabsdømte, der trods alt har siddet længere tid i fængsel end både 12 og 16 år, for der er flere eksempler på det, men vi har bare et ønske om ligesom at hegne det ind, så vi er sikre på, at det indebærer en straf på 24 år, hvis det er sådan, at man slår flere mennesker ihjel eller en kvinde, der synligt er gravid.
Tak til ministeren for hans udmelding i dag om at kigge på det og sætte gang i en undersøgelse af praksis for prøveløsladelse, og tak for alle de kommentarer, der kommet fra ordførerne.
Tak for ordet.
Naser Khader (KF), 2018-05-15:
Dansk Folkepartis forslag er at skærpe straffen for drab.
I sager, der involverer drab på flere personer, skal vi ifølge forslaget kunne tildele en dom pr. drab, så man i princippet kan idømmes flere livstidsdomme.
Men det er jo allerede sådan i dag, at en livstidsdom involverer, at man fængsles på ubestemt tid.
Derfor ved vi ikke, hvilken forskel det vil gøre, hvis man får to livstidsdomme.
Det foreslås også at ændre reglerne for prøveløsladelse, så en livstidsdømt tidligst kan prøveløslades efter 24 år.
I dag er reglen 12 år.
Derudover vurderer Kriminalforsorgen, om det er sikkert at prøveløslade den indsatte.
Det vil sige, at en livstidsdømt efter de nuværende regler sagtens kan sidde i fængsel i meget længere tid end 12 år – også hele livet.
Det har vi ikke viden om på nuværende tidspunkt, og det er også derfor, at der bliver igangsat en undersøgelse i Justitsministeriet af, hvor lang tid de, der er idømt livstid, afsoner, så vi har noget mere viden på området.
Vi bakker ikke op om forslaget på nuværende tidspunkt.
Karsten Hønge (SF), 2018-05-15:
Det er det i den grad!
Drab skal straffes hårdt, og bliver det heldigvis også, af domstolene.
Livstidsstraf dækker over ret forskellige afsoningsperioder, og vi har eksempler på, at dømte sidder inde i over 30 år.
Livstid er jo en dom på livstid, og kriminalforsorgen har så undervejs efter en konkret og grundig vurdering mulighed for at prøveløslade efter et antal år.
Domstolene tager jo naturligvis stilling til alle omstændigheder omkring en forbrydelse, og det vil jo helt åbenlyst være en skærpende omstændighed, hvis en morder har flere liv på samvittigheden, ligesom forskellige rædselsfulde handlinger omkring et enkelt drab kan være en skærpende omstændighed.
SF har tillid til, at domstolene er i stand til at bruge de strafferammer, der er, og at kriminalforsorgen kan foretage en konkret og grundig personlig vurdering, som giver mulighed for at løslade, inden den egentlige livstidsdom udløber.
Zenia Stampe (RV), 2018-05-15:
Tak for det.
Jeg synes, de to ting hænger en lillebitte smule sammen, altså livstidsdom og prøveløsladelse.
Nu er en livstidsdom jo på livstid, men så kan man blive prøveløsladt, og derfor kunne vi måske undgå det der med at operere med flere livstidsdomme, for det virker sådan lidt underligt, og så i stedet for se på vilkårene for prøveløsladelse.
Det er vi absolut ikke imod.
Det kan jo være, at det er fornuftigt i dag, og det kan også godt være, at det åbner for nogle urimelige tilfælde.
Jeg går dog ud fra, at det ikke er sådan – det ved jeg at det ikke er – at man automatisk får lov til at blive prøveløsladt efter 12 år.
Det afhænger jo af den forbrydelse, man har begået.
Og jeg går også ud fra, at et dobbeltdrab eller et kynisk drab på en højgravid på en eller anden måde, jeg skulle til at sige rangerer højere, men det er jo svært at gøre mord op på den måde, men er en skærpende omstændighed, der gør det sværere at blive prøveløsladt, end andre drab – nu skal jeg lade være med at give et eksempel på et andet drab, der så skulle være mindre alvorligt, for det kan man jo i sagens natur ikke.
Og så kan jeg jo alligevel godt forstå, hvorfor man synes, at der måske skal gøres forskel på forskellige typer drab, herunder også på, om man begår dobbeltdrab eller tripledrab eller netop drab på en højgravid kvinde.
Så vi hilser det velkommen at se på vilkårene for prøveløsladelse.
I det hele taget synes jeg, vi skal se på – også i forlængelse af noget af det, som Preben Bang Henriksen har været oppe at sige – en lidt større granskning af, hvordan man udnytter strafferammerne, hvordan reglerne omkring prøveløsladelse bliver brugt osv.
Det er interessant, for det er nogle gange det, jeg synes er svært ved at være retsordfører, altså at der er én ting, der er rammerne, og de kan i øvrigt være meget fleksible, og så er der noget andet, der handler om, hvordan de så bliver udnyttet.
Det gør nogle gange debatten her lidt svær, for hvis man kun kigger på rammerne, får man måske et helt andet billede, end hvis man kigger på de faktiske domme.
Den redegørelse eller udredning hilser vi meget velkommen, og vi vil gå konstruktivt og nysgerrigt og åbensindet ind i det.
Jeg skal hilse fra Alternativet, som heller ikke kunne være her under det her punkt – de er lovligt undskyldt – og sige, at de heller ikke kan støtte beslutningsforslaget.
Christina Egelund (LA), 2018-05-15:
Dansk Folkepartis beslutningsforslag indeholder to elementer, dels at drabsmænd, som dræber flere personer, skal idømmes livstid for hvert drab, dels at prøveløsladelsen i disse sager tidligst kan ske efter 24 års fængsel.
I Liberal Alliance går vi ind for at afskaffe strafferabatter, altså det forhold, at dømte kriminelle kan opnå rabat på straffen ved at begå forbrydelsen flere gange.
Den anden del af forslaget omhandler prøveløsladelseselementet.
Her synes vi i Liberal Alliance at det er rigtig positivt, at justitsministeren vil igangsætte en undersøgelse af praksis for prøveløsladelse af drabsdømte.
I Liberal Alliance synes vi, at det er fint at få gennemgået reglerne og set på praksis.
Derfor er vi sådan set glade for, at Dansk Folkeparti med det her beslutningsforslag har bragt emnet op her i Folketingssalen.
Det giver os en anledning til at debattere det.
Det er vigtigt, både af hensyn til ofrene og af hensyn til de pårørende, at vi sørger for, at reglerne for prøveløsladelse er rimelige.
I Liberal Alliance vil vi afvente resultatet af den undersøgelse, som justitsministeren sætter i gang, og derfor kan vi for nuværende ikke støtte beslutningsforslaget.
Rosa Lund (EL), 2018-05-15:
Jeg ved ikke rigtig, hvor jeg skal starte med de ting, der er galt med det her beslutningsforslag fra Dansk Folkeparti.
Straffen er i forvejen skærpet for drab på flere personer, og jeg synes, at det her beslutningsforslag vil gøre op med nogle ting, som er meget grundlæggende i vores retssystem.
For det første skaber forslaget lidt forvirring om, hvem der er den udøvende, og hvem der er den dømmende magt.
Det her forslag fastsætter en lovgivning om, hvad straffen præcis skal være og blander derved fordelingen mellem den udøvende og den dømmende magt sammen.
Det synes jeg er et stort problem.
Det næste problem er spørgsmålet om akkumuleret straf.
Vi betragter i Danmark en forbrydelse som et handlingsforløb, og der kan i en handling være mange forskellige forbrydelser.
F.eks. vil et indbrud både være hærværk og tyveri, men det straffer vi ikke som to separate forløb, men ser det som én handling og straffer så derefter.
Den tredje ting, som jeg synes er galt med det her forslag, er, at man vil ændre på prøveløsladelsen, så det først bliver efter 24 år.
Det vil give et manglende incitament til at opføre sig ordentligt, når man skal så langt ud i fremtiden for at kunne blive prøveløsladt.
Det er jo sådan i dag, at Kriminalforsorgen kan afvise en prøveløsladelse, og det vil måske så muligvis ske i en situation, hvor den indsatte har dræbt flere personer.
Det er selvfølgelig rigtig, rigtig forfærdeligt, det er drab altid, men jeg synes, det i det her forslag virker, som om Dansk Folkeparti betragter et foster som et menneske, en person.
Et ufødt barn betragter vi ikke som et menneske, men som et foster.
Der må man så sige, at det, at en person er gravid, selvfølgelig er en skærpende omstændighed, når der skal udmåles en straf, men et foster er altså ikke et menneske.
Så i Enhedslisten er det sådan set ikke, fordi vi ikke synes, det er alvorligt, når der bliver begået drab på flere mennesker, når der bliver begået drab på gravide eller begået drab i det hele taget, men når vi ikke kan støtte det her beslutningsforslag, er det, fordi vi mener, det er en forkert løsning på problemet, og vi mener også, det vil gøre op med nogle helt grundlæggende ting i vores retssystem.
Så vi kan ikke stemme for det her forslag.
Preben Bang Henriksen (V), 2018-05-15:
Tak for det.
Lad mig tage det første først.
Forslaget omhandler situationer, hvor der idømmes livstidsstraf.
Lad os lige slå en ting fast: Livstid er livstid.
Så kan der blive tale om prøveløsladelse, men ellers er livstid altså livstid og ikke, som mange mennesker tror, 16 år eller noget i den retning.
Spørgsmålet er så, i hvor høj grad retsstillingen ville være anderledes, hvis man kunne dømme dobbelt livstid eller tredobbelt livstid.
Jeg har ikke rigtig fantasi til at forestille mig, hvordan det egentlig skal være.
Jeg ved, at de gør det i Amerika, men der er da kun et liv at tage af, så derfor døjer jeg lidt med at finde logikken i det her med at idømme flere livstidsstraffe.
Men til gengæld, som jeg sagde før: Livstid er livstid.
Så kan man blive prøveløsladt, og praksis er i dag, at man – og det fremgår vel af loven – kan blive prøveløsladt efter 12 års fængsel.
Jeg blev rigtig godt tilfreds, da jeg så, at justitsministeren har tilkendegivet, at han vil overveje rimeligheden i denne prøveløsladelse allerede efter 12 års fængsel.
Selvfølgelig indebærer det, at Kriminalforsorgen skal finde det tilrådeligt, at vedkommende sættes på fri fod.
På den anden side er jeg nødt til at sige, at den forbrydelse, der ligger til grund for en livstidsstraf, ikke er småting.
Det er jo som oftest flere drab i dag, og derfor kan man i allerhøjeste grad sætte spørgsmålstegn ved, om der skal ske en prøveløsladelse efter 12 års fængsel.
Derfor er jeg rigtig godt tilfreds med, at justitsministeren vil kigge på reglerne, og takker Dansk Folkeparti for at have bragt denne del af emnet op. Vi kan ikke støtte forslaget som sådan, men vi deltager meget gerne i debatten om muligheden for prøveløsladelse allerede efter 12 års fængsel.
Søren Pape Poulsen (KF), 2018-05-15:
Men så er vi måske bare tilbage ved udgangspunktet, som er, at vi kan være lidt uenige om, om de regler, der er i dag, er tilstrækkelige eller ikke tilstrækkelige.
Det er sådan set bare det, jeg hører, og her vil mit synspunkt være, at de er tilstrækkelige.
Jeg tror også bare, det er vigtigt, at vi som politikere ranker ryggen og forfægter det synspunkt, at vi faktisk er ordentlige og hæderlige mennesker, altså at man ikke kan bestikke politikere i Danmark.
Det tror jeg simpelt hen ikke på at man kan, og der er også en grund til, at vi er et af de lande med mindst korruption i verden.
Det er, fordi vi ikke arbejder sådan.
Altså, hvis der er nogle, der inviterer mig til ishockey i BOXEN, og jeg siger ja tak – det kunne jeg nemlig godt finde på, og det har jeg også gjort – så betyder det jo ikke, at så er der nogle, som jeg har en særlig veneration for.
Sådan er politikere som helhed ikke i det her land, og det vil jeg godt stå op for.
René Gade (ALT), 2018-05-15:
Igen er vi meget enige.
Jeg er fuldstændig enig i, at politikere faktisk er et fremragende folkefærd og utrolig hæderlige, i særdeleshed i Danmark.
Det, vi gør her med beslutningsforslaget, er bare at lægge nogle klare linjer, så man kan se: Godt, hvis der ikke er nogen problemer, så er der ikke nogen problemer.
Hvordan kan vi komme de forkerte overbevisninger til livs?
Det kan vi bl.a. gøre ved at sætte nogle klare retningslinjer.
Vi har inden for de seneste måneder, det seneste halve år, oplevet, at der har været rigtig meget skriveri om gaver, om tjenester, ja, om det ene og det andet til politikere.
Her sidder jeg nogle gange og tænker: Hold da op, det er små sko, man går i ude i Danmark og også i medierne.
Det er jo det, der skaber problemerne for alle andre.
Så kunne vi måske også nærme os et eller andet beløb, og at vi sagde: Når man er minister, må man altså godt have nogle ordentlige forhold at arbejde under.
Så behøver vi ikke græde os i søvn over, at der er en, der har fået et eller andet – hvad det nu måtte være – der virkede rart.
Man skal jo ikke lemlæstes, fordi man er politiker – tværtimod – og heller ikke som minister.
Så det, vi lægger op til her, er jo simpelt hen bare, at der er klare rammer, så man netop kan se, at politikerne handler, som de skal.
Hvis det ikke er åbent og tilgængeligt, kommer rygterne og historierne, og en gang imellem er der røg, fordi der er ild.
Søren Pape Poulsen (KF), 2018-05-15:
Jeg synes jo, den lovgivning, vi har i dag, sætter nogle klare rammer for det.
Som udgangspunkt mener jeg heller ikke, at politikere bør modtage gaver i tilknytning til deres politiske hverv, men der kan jo være en række tilfælde, hvor det er helt acceptabelt og legitimt, og det kan da også være nærmest direkte uhøfligt at sige nej, hvis det drejer sig om taknemlighedsgaver, eller hvis man er ude at holde et oplæg, eller hvad det nu kan være.
Det synes jeg giver god mening, og jeg synes faktisk, at de nuværende regler er rigtig fine.
Så vil jeg godt starte debatten med at indtage det upopulære synspunkt, at det jo også bare kunne være, at vi skulle lade være med at puste til den holdning, at politikere er sådan nogen, der ikke er helt fine i kanten, og at det lidt er sådan noget gråzoneagtigt noget.
René Gade (ALT), 2018-05-15:
Tak for gennemgangen.
Jeg er egentlig enig i mange af de punkter, som ministeren fremfører.
Det, vi forestiller os, vil også være bureaukratisk.
Problemet er bare, at hvis vi ikke gør noget, så er det om muligt endnu mere bureaukratisk selv at skulle håndtere, om det, man nu er ude i, er korrekt, når man modtager en gave.
Jeg er helt med på, at der er strafferet, der kan gøre sig gældende, men jeg vil også retorisk spørge: Hvor ofte er det, at det bliver taget i brug?
Hvor ofte er der nogle, der får en melding om, at de måske har modtaget en gave, der ikke lige var, som den skulle være?
Jeg siger, det er retorisk, for forhåbentlig er der ikke ret mange af os, der modtager gaver, vi ikke skulle modtage.
Det tror jeg faktisk er sådan det forholder sig.
Men vores ønske her er jo netop at sætte helt klare retningslinjer op for, om politikere overhovedet skal modtage gaver – og om det så skal være 1.000 og 5.000 kr., kan vi diskutere.
Men skal politikere overhovedet modtage gaver?
Vi har sat grænserne her, for så var det tilforladeligt at modtage en gave i en diplomatisk sammenhæng.
Vi har også indskrevet i forslaget, at hvis man nu var i et land, hvor det simpelt hen var direkte uhøfligt ikke at tage imod en gave, så måtte vi lave en kattelem for det.
Vi er slet ikke rigide her.
Vi oplever bare, at det er meget, meget svært at se, både uden for Borgen og herinde, hvornår noget er uberettiget.
Så i og med at ministeren også har brugt ordet uberettiget flere gange, hvornår er en gave så uberettiget?
Christine Antorini (S), 2018-05-15:
Tak for beslutningsforslaget fra Alternativet - for det er jo noget, der er værd at drøfte.
Jeg vil så også sige, at vores indtryk i Socialdemokratiet er, at det er noget, alle partier tager dybt alvorligt, og det er jo også blevet drøftet i en række sammenhænge, altså varianter af det, herunder sidste år, hvor alle partier stemte for efter det lange forløb, der havde været, i forhold til hvad man må modtage i partistøtte fra eksterne, og hvornår det skulle opgøres med navn, og der er den her grænse på de 20.000 kr.
Det er bare for at sige, at det jo er noget, vi drøfter løbende.
Og tager vi f.eks. den lov, der blev vedtaget sidste år, også med Alternativets stemmer, så fik alle ikke lige præcis det, man gerne ville, men det var virkelig nogle gode drøftelser for at finde de der balancer, i forhold til at det er i orden, at der er nogle, der gerne vil støtte partierne, men det skal gøres på en måde, hvor man ikke bliver i tvivl om, om det så fremmer nogle uhensigtsmæssige adfærdsmønstre – lad os bare kalde det sådan.
Beslutningsforslaget fra Alternativet her går så ind på gavedelen.
Vi kan ikke fra Socialdemokratiets side støtte det, for vi synes, det er for rigidt, og vi synes ikke, det egentlig løser det, som ellers er den gode intention, nemlig at der skulle komme mere klare retningslinjer.
For der vil komme præcis de samme diskussioner i forhold til de grænser, som Alternativet har foreslået, som der vil være i dag.
Jeg synes, at justitsministeren gav nogle meget fine begrundelser og også tegnede nogle dilemmaer, som man skal tage højde for, men med det udgangspunkt, at vi heldigvis her i Danmark er blandt de lande, hvor vi overhovedet mest er klar over, hvor den rigtige side af stregen er i relationen mellem politikere og omverdenen.
Det er godt nok noget med, at det kan have eller antage karakter af korruption, men det står faktisk sådan i begrundelsen for forslaget.
Og der må jeg sige, at heldigvis er det ikke det, der er udgangspunktet i Danmark, og når der er så få sager, er det ikke, fordi det ikke bliver undersøgt.
Sådan er det jo nogle steder, hvor ting ikke bliver registreret.
Her er det faktisk, fordi der er ret høje etiske standarder.
Og når der er brodne kar, og det er der desværre, så bliver det som oftest også opdaget, og der er nogle klare sanktioner, hvis man bryder loven inden for det her.
Så af de grunde kan vi ikke støtte Alternativets forslag, men takker for muligheden for at vende, om der er nogle hjørner, der skal kigges på.
Vi synes bare ikke, at forslaget her løser det, som ellers lyder som Alternativets intention.