Mads Fuglede (V), 2021-05-06:
Tak for ordet.
Det her beslutningsforslag minder mig af flere grunde om året 1989, et år, som man jo normalt forbinder med demokrati og frihed, fordi jerntæppet begyndte at gå op i limningen, og fordi den kolde krig indvarslede sin sidste fase.
Men det var ikke bare et frihedens år, for på mange måder var det også et totalitarismens år – hr. Peter Skaarup var selv inde på det – for den 14. februar 1989 udstedte lederen af Den Islamiske Republik Iran ayatollah Khomeini nemlig en fatwa over den britisk-indiske forfatter Salman Rushdie, en fatwa, der opfordrede muslimer verden over til at dræbe forfatteren.
Han havde begået den brøde året før i værket »De sataniske vers« at beskrive en episode, hvor profeten Muhammed i sin tid skulle have fiflet med nogle vers i Koranen, og det var altså nok til, at han nu skulle af dage.
Og selv om det er lang tid siden, at Rushdiesagen rasede, så var det på mange måder en skæbnesvanger affære, der fortalte os noget om det, som vi havde i vente, og i den forstand har den haft en omfattende betydning for det vestlige samfund.
Træder man et skridt tilbage og betragter udviklingen fra Rushdiesagen i 1989 frem til nu, står det klart, at der går en lige linje fra Khomeinis fatwa over Muhammedkrisen i 2005 til angrebet på den franske satireavis Charlie Hebdo den 7. januar 2015.
I alle tilfældene stødte en af vores mest hævdvundne værdier, ytringsfriheden, nemlig på islamismen, og i alle tilfældene førte sammenstødet til, at islamister truede med bål og brand, og at uskyldige mennesker blev dræbt.
I den forstand er det afgørende, at vi tager truslerne mod Danmark og de frie samfund alvorligt, og af samme grund skal fatwaer og tilsvarende religiøse opfordringer til vold, drab og andre kriminelle handlinger naturligvis straffes så hårdt, vi kan inden for lovens rammer, og meget gerne hårdere, end tilfældet er i dag.
Det vil vi meget gerne være med til at kigge på.
Men i kampen for vores værdier og vores frihed er det jo essentielt, at vi ikke skyller barnet ud med badevandet eller kæmper så hårdt for vores frihedsrettigheder, at vi indskrænker vores frihedsrettigheder eller nogle af de balancer, som vi har i et frit samfund, og derfor skal vi være sikre på, at vi ikke ofrer værdier, som vi forsøger at forsvare.
I Venstre mener vi, at det er centralt, at man er meget forsigtig, når man sammenblander holdninger og handlinger og lovgiver om strafferet.
Det er der ikke nogen sådan videre tradition for, og desværre er det lidt det, der lægges op til, når der foreslås, at en fatwa, altså en ytring og en opfordring til en handling, skal straffes efter samme strafferamme som selve den kriminelle handling, fatwaen opfordrer til.
I det lys kunne man argumentere for, at man så altså her sidestiller en ytring med en handling, og man skal her ikke misforstå mig.
Vi mener i Venstre og går i den grad ind for, at opfordring til vold, drab og andre kriminelle handlinger skal straffes hårdt, og vi vil gerne skrue på det, men vi skal bare være forsigtige og ligesom finde den her balance.
Men samtidig oplever vi jo så her, at vi må holde fast i, at den ytring, fatwaen, der opfordrer til at begå kriminalitet, adskiller sig fra det, man må begå med handlingen, eksempelvis vold og drab, hvis man havde fået fat i Salman Rushdie i sin tid eller Kurt Westergaard eller alle de andre, der har været underlagt det her rædselsregime.
Og der er forskel på at sige noget og gøre noget, og det står vi fast på, og det forekommer os disproportionalt helt direkte at lade strafferammen for en fatwa blive afgjort af den kriminelle handling, som fatwaen opfordrer til, eller sagt på en anden måde: Vi forstår intentionerne bag forslaget, og selv om vi ikke kan støtte det, som det står nu, så vil vi meget gerne se på, om man kan kigge på, om man kan skrue op for straffene for fatwaer.
Med det sagt skulle mine indledende bemærkninger gerne have gjort det klart, at vi er fuldt bevidste om, hvad det er for en tendens, fatwaer opfordrer til, og et udtryk for en islamisering, en tendens, vi for alt i verden skal bekæmpe, og jeg ser frem til, at Dansk Folkeparti vil hjælpe os videre med, at vi får taget kampen med de her mørkemænd, der udsteder fatwaer, og også får dem straffet.