runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Trine Torp (SF), 2019-03-19:
Tak for det.
Formanden er vist kommet vældigt på overarbejde i dag med at opdrage Folketingssalen i vores tiltaleformer.
Det er en vanskelig øvelse, og jeg skal prøve at se, om jeg kan overholde spillereglerne.
Det forslag, som vi behandler i dag, har jo med forslagets egen ordlyd til formål at forenkle reglerne for offentlige myndigheders indberetning af ligestillingsredegørelser.
Forslaget vil forenkle reglerne på flere måder.
I dag skal offentlige myndigheder hvert andet år udarbejde en ligestillingsredegørelse, der bl.a. gør rede for, om man har en ligestillingspolitik, hvad den indeholder, og hvordan kønnene fordeler sig på konkrete stillingsbetegnelser.
Med regeringens forslag skal den redegørelse fremover kun gives hvert tredje år.
Der skal heller ikke længere redegøres for den kønsmæssige fordeling på de enkelte stillingsbetegnelser, men kun på to overordnede personalegrupper, nemlig relevante ledelsesniveauer og personaleområdet i øvrigt.
Så lægges der også op til, at kommuner og regioner fremover ikke skal indberette kønssammensætningen i udvalg m.v.
I SF har vi generelt den holdning, at der skal ryddes op i unødigt bureaukrati og papirarbejde, som ikke gavner.
Problemet med de forenklinger, som regeringen lægger op til her, er, at de med al sandsynlighed vil skade kvaliteten i de redegørelser, som fremover bliver givet, og dermed også offentlige myndigheders generelle prioritering af ligestillingsarbejdet.
Når redegørelserne fremover skal gives hvert tredje år i stedet for hvert andet, vil det gå ud over den kontinuitet i det ligestillingsmæssige arbejde i det offentlige, som vi indtil videre har haft.
Når der ikke længere skal redegøres for den formulerede ligestillingspolitik, men for målsætninger for ligestilling, udvandes forpligtelsen til rent faktisk at formulere en konkret ligestillingspolitik.
Og når der ikke længere skal redegøres for den kønsmæssige fordeling i både ledelsen og på de enkelte konkrete stillingsbetegnelser, risikerer vi et videnstab.
I SF er vi helt enige i, at ligestillingsredegørelserne ikke skal være spild af tid og tungt papirarbejde.
Den diskussion kan vi godt tage, men i stedet for at slække på kravene og udvande ligestillingsredegørelserne skal vi i stedet kvalificere dem.
Vi skal skærpe forpligtelsen til at have en ligestillingspolitik.
Vi skal stille mere specifikke krav til konkrete handleplaner og målsætninger for ligestilling hos de offentlige myndigheder, og vi skal inddrage flere parametre for ligestilling end bare kønssammensætning, f.eks. barsel og ligeløn, så redegørelserne faktisk bliver konkrete instrumenter til at forbedre ligestillingen.
Så på den baggrund kan SF ikke støtte forslaget, sådan som det ligger nu, og jeg skal hilse fra både Enhedslisten og Radikale og sige, at det kan de heller ikke.
Roger Courage Matthisen (ALT), 2019-03-19:
Tak for det.
Og så vil jeg gerne gøre opmærksom på, at noget, der hedder klasser, også påvirker ud over køn.
Så ordføreren kan ikke bare tale om mand og kvinde i den her situation.
Ordføreren må også tale om en brun mand, en brun kvinde.
Og alle de dynamikker i vores samfund er med til at påvirke vores samfundsudvikling.
Så jo, køn hænger også sammen med etnicitet og hænger også sammen med religiøs overbevisning, når vi snakker om de mekanismer og dynamikker, der er, og som bl.a. påvirker vores arbejdsmarked og vores samfundsudvikling.
May-Britt Kattrup (LA), 2019-03-19:
Nu fik ordføreren så blandet hudfarve ind i hele diskussionen.
Altså, det er jo slet ikke det, vi taler om nu.
Vi taler om mand og kvinde.
Og ordføreren siger, at når ordføreren står deroppe på talerstolen og i andre situationer, så har ordføreren en fordel, fordi ordføreren er mand.
Det var egentlig bare det, jeg spurgte ind til, ikke om noget med hudfarve.
Roger Courage Matthisen (ALT), 2019-03-19:
Det tror jeg jeg har forklaret rigeligt nu.
Lad mig tage udgangspunkt i TrygFondens nylige undersøgelse af folkeskolen.
Et hvidt barn med et hvidt navn ville have fordelen i måske 10 pct. af tilfældene, når det skal flytte til en ny skole, kontra et brunt barn, fordi man har en underliggende bias.
Man kommer til at diskriminere som lærer.
Det har de selv været ude at kommentere på.
Så det, jeg taler om, er nogle bias, som vi udvikler gennem vores opvækst socialt og kulturelt, og den bias har jeg også som mand.
Og ja, det giver mig nogle fordele på arbejdsmarkedet.
De fordele vil jeg gerne være mig bevidst om, så jeg kan modarbejde dem.
Laura Lindahl (LA), 2019-03-19:
Hvis hr. Rasmus Horn Langhoff er i tvivl, er jeg ikke minister.
Jeg udtaler mig ikke på regeringens vegne.
Jeg er ordfører for Liberal Alliance, og jeg står her og repræsenterer Liberal Alliances holdning.
Hvis spørgeren vil have regeringens holdning, skal han vente, til ministeren kommer på talerstolen.
Jeg repræsenterer Liberal Alliance, når jeg står her på talerstolen som ordfører for Liberal Alliance.
Rasmus Horn Langhoff (S), 2019-03-19:
Jeg bliver nødt til at høre fra Liberal Alliance, som jo er regeringsparti, om det er regeringens holdning, at vi ikke har et ligelønsproblem i Danmark.
Søren Pape Poulsen (KF), 2019-03-19:
Først og fremmest vil jeg gerne benytte lejligheden til at takke ordførerne for den meget positive modtagelse, som lovforslaget har fået.
Med kriminaliseringen af psykisk vold vil det fremover stå helt klart, at psykisk vold er uacceptabelt helt på linje med fysisk vold.
Det er vigtigt, at vi som samfund sender et signal til de voldsudsatte om, at det ikke er dem, der er noget galt med.
De er ofre, og den person, der har udsat dem for volden, er krænker.
Når jeg vælger at tage ordet i dag under andenbehandlingen, skyldes det, at der har været en del debat om, at vi med kriminaliseringen af psykisk vold vil gøre det strafbart for forældre at give deres børn stuearrest.
Der vil jeg gerne gøre det helt klart, at forældres almindelige opdragelse af deres børn selvfølgelig ikke vil være omfattet af bestemmelsen.
Psykisk vold omfatter ikke de situationer, hvor styring er en naturlig del af parternes relation, og derfor vil forældrenes opdragelse af deres børn som udgangspunkt ikke være omfattet af bestemmelsen, heller ikke selv om de som led i opdragelsen bruger stuearrest for at vise barnet, at det er gået over stregen.
Det er selvfølgelig rigtig ærgerligt, at den diskussion om stuearrest har fyldt i forbindelse med lovforslaget her, for det er jo slet ikke det, der er omdrejningspunktet.
Men der er jo et men.
Forældres adfærd over for deres børn kan jo have en sådan karakter eller grovhed, at adfærden vil udgøre psykisk vold, f.eks. hvis et barn udsættes for hyppige og længerevarende stuearrester som en del af et handlingsmønster, en indespærring eller et regime, hvor barnet over en periode udsættes for en række krænkelser, som er egnet til at nedbryde barnet.
Så det handler altså ikke om det, vi almindeligvis forstår ved stuearrest, men om de situationer, hvor forældre bruger stuearrest til at ignorere og isolere barnet og dermed nedbryde det psykisk.
Derfor har jeg anmodet Retsudvalget om at medtage en præcisering af lovforslagets bemærkninger om stuearrest i udvalgets betænkning, og jeg kan med glæde konstatere, at den anmodning har Retsudvalget fulgt.
Jeg er rigtig glad for, at vi nu ender med at få en lov om kriminalisering af psykisk vold, som vi i fællesskab kan stå sammen om, og så er det ærgerligt, at der lige har været den her krusning på overfladen, men det skulle gerne være klaret nu med det, der er vedlagt betænkningen.
René Gade (ALT), 2019-03-19:
Det er helt afgørende, at vi forsøger at få en fælles analyse af de problemer og udfordringer, der kan være truende over for Danmark og generelt i samfundet.
Derfor har vi også i Alternativet virkelig forsøgt at se nysgerrigt på det her lovforslag.
Vi har været meget skeptiske fra start, og vi mente i det hele taget, ligesom min ordførerkollega lige har gennemgået, at der var en risiko og en fare for, at vi kan få påvirket vores legitime valghandlinger herhjemme fra staters side, der ikke ønsker os det godt, men der var et forsøg på at løse det helt reelle problem, og det ville vi gerne være med til.
Men vi har haft en god dialog i Retsudvalget, og der er blevet stillet mange skarpe spørgsmål, bl.a. fra Dansk Folkepartis side, der var med til at opklare, hvad der var op og ned i det her.
Vi har egentlig hældt til at stemme gult, altså hverken for eller imod, selv om vi ikke er meget for det, men en gang imellem på det retspolitiske område vælger vi alligevel at gøre det, hvis vi er enig i intentionen, men ikke synes, at redskaberne er de rigtige og ikke kan se, at der sker en reel forbedring.
Vi er i Alternativets folketingsgruppe efter de seneste svar, der er kommet, landet på at stemme rødt til det her, også selv om vi indtil for ganske nylig har markeret gult ved betænkningsafgivelsen.
Det skal heller ikke være nogen hemmelighed, at jeg som ordfører har indstillet til, at vi skulle stemme gult, så demokratiet virker også i Alternativets folketingsgruppe.
Der var et flertal i dag ved vores gruppemøde for, at vi simpelt hen stemmer rødt her, og det er der mange gode argumenter for.
Men jeg synes, det er vigtigt, at vi, når vi går igennem en sag som den her, også er med til at skabe tillid til vores minister og til vores styre herinde og til vores demokratiske processer, og der mener jeg, at lovforslaget er blevet meget, meget bedre, end det var til at starte med.
Der er blevet lyttet til organisationerne, det er blevet konkretiseret, at det er et samarbejde, der skal til, og jeg har egentlig en meget klar tiltro til, at både hensigten fra ministerens side og også den udmøntning, der vil blive af lovforslaget, ikke kommer til at indskrænke ytringsfriheden.
Men vi fokuserer alligevel på de meget stærke stemmer, der også siger, at der altså kan blive utrolig stor forvirring og unødvendige upræcise debatter og juridiske slagsmål om, hvordan den her lov skal fortolkes, og det er ikke nødvendigt, for det var netop meningen, at det her skulle være et præcist lovforslag.
Derfor vælger vi at stemme rødt til det, men har respekt for hensigten.
Og tak for et godt udvalgsarbejde.
Bjarne Laustsen (S), 2019-03-19:
Tusind tak.
For de ældste medlemmer af dette Ting gælder, at de vil vide, at det før i tiden var helt almindeligt, at man mobiliserede forsvaret, især under den kolde krig osv.
I det nye forsvarsforlig, hvor vi ligesom ser konturen af et andet trusselsbillede, har vi aftalt blandt partierne i forsvarsforligskredsen, at vi skal kigge på, hvordan og hvorledes vi kan mobilisere igen, når og hvis der bliver brug for det.
Og derfor har forsvarsministeren jo fremsat det her lovforslag, L 124, og Forsvarsudvalget har behandlet det i en række møder.
I Socialdemokratiet har vi lavet et lille betænkningsbidrag, for systemet er jo sådan, at man i fremtiden til tidligere ansatte i forsvaret, hvis de har haft 1 års ansættelse, og hvis der opstår en situation efter de her regler, kan sige: Vi får brug for jer, kom ind og arbejd for os i op til 36 måneder.
Det er de regler, der følger deraf.
Alle dem, der er ansat i forsvaret i dag, beholder de regler, der er, medmindre de tilknytter sig de nye regler.
Men i de svar, vi har fået, er det jo oplyst, at den bemyndigelse, der ligger heri, kun finder anvendelse i helt ekstreme situationer, under krise og krig osv.
Derfor har der, siden vi lavede det her og sagde ja til det, været en række diskussioner omkring, hvordan det forholder sig i forhold til terror.
Det er da heldigvis noget, vi stort set har været fri for i Danmark, men vi havde en situation i 2015.
Og derfor vil jeg tillade mig her mellem anden- og tredjebehandlingen at stille et spørgmål, der går på, hvordan det vil være i en situation som den, der var i 2015, i forhold til den bemyndigelse, som ministeren får.
Jeg ser frem til at få et positivt svar på det, altså, at det ikke er sådan en situation; for man sammenligner det altid lidt med kendte situationer, og det er i hvert fald noget, vi kender, også selv om vi ikke nogen sinde håber at der bliver brug for det.
Jeg ved, at soldater i forhold til krise og krig almindeligvis står til rådighed, altså, folk vil gerne være med til at vise den her forsvarsvilje, som vi har talt så meget om.
Så derfor tror jeg ikke, at der er nogen problemer.
Men vi har altså her at gøre med et nyt forhold, som vi ikke håber vi kommer ud i, og spørger så om, hvordan det ser ud i forhold til mobiliseringen.
Vi siger selvfølgelig ja til alle de her ting, men håber, at vi kan nå at få svar på spørgsmålet, inden vi skal stemme om det ved tredjebehandlingen.
Laura Lindahl (LA), 2019-03-19:
Ja, det er fuldstændig korrekt.
Mænd tjener gennemsnitligt mere end kvinder, og det er, fordi de arbejder mere, fordi de har valgt nogle stillinger, hvor der er højere løn, og fordi de gennemsnitligt arbejder mere på skæve tidspunkter, end kvinder gør.
Det er årsagen til, at de får mere i løn.
Så ja, Liberal Alliance mener ikke, der er et problem på det her område.
Roger Courage Matthisen (ALT), 2019-03-19:
Tak for svaret.
Vil det sige, at ordføreren og ordførerens parti ikke mener, at der er problemer med ligeløn i Danmark?
Laura Lindahl (LA), 2019-03-19:
Jamen altså, når mænd tjener mere end kvinder gennemsnitligt, er det, fordi mænd arbejder mere end kvinder gennemsnitligt.
Og hele den der debat om det der sindssygt høje løngab er noget, der foregår i sådan nogle lukkede miljøer.
For når man går ud og kigger på den uforklarlige lønforskel, ligger den på omkring 5 pct. Men det er ikke uforklarligt; det er bare, fordi analysen ikke har undersøgt det.
F.eks. kan man se, hvis man tager rengøringsassistenter – mænd og kvinder – er der langt flere mænd, der tager natarbejde.
Så på trods af at manden og kvinden er uddannet, har samme anciennitet og har samme job, får manden en højere løn, hvis han arbejder mere om natten – ikke fordi han er mand, men fordi han arbejder på et skævt tidspunkt, som udløser et tillæg.
Så der er masser af gode forklaringer.
Og derudover har de også mere overarbejde, og de arbejder mere.
Det er forklaringen på lønforskellen mellem mænd og kvinder.
Roger Courage Matthisen (ALT), 2019-03-19:
Tak for det, og tak til ordføreren for indstillingen.
Det trækker i den rigtige retning, siger ordføreren.
Hvad er ordførerens holdning til at komme det her løngab på 16-17 pct. til livs på det danske arbejdsmarked, hvis ikke vi har noget viden at arbejde ud fra?
Laura Lindahl (LA), 2019-03-19:
Der er formentlig ikke nogen, der i tvivl om, at Liberal Alliance mener, at man burde afskaffe ligestillingsredegørelserne.
Vi tror ikke på, at man ved at pålægge kommunerne, regionerne og staten noget bureaukrati fremmer ligestillingen.
Så med det støtter vi lovforslaget, fordi det trækker i den rigtige retning med mindre bureaukrati og pålægger myndighederne færre administrative byrder.
Så vi støtter lovforslaget.
Martin Geertsen (V), 2019-03-19:
Om mit eget kønstilhørsforhold, og om jeg er velbjærget eller ej, synes jeg, vi måske skal henlægge til en debat i sidegemakkerne.
Det, der er væsentligt for mig, er, at man ude i kommuner og regioner rent faktisk bliver målt på det, man siger at man har tænkt sig at gøre.
Og det tror jeg egentlig både på det her politikområde og på mange andre politikområder er den bedste måde at holde folk og de politisk besluttende organer ude i regionerne og kommuner op på, nemlig hvad de rent faktisk gør.
Det tror jeg er klogt.
Roger Courage Matthisen (ALT), 2019-03-19:
Nej, jeg kan da godt forstå, at en velbjærget hvid mand kan stå og sige: Jeg er ikke bekymret for ligestillingsarbejdet.
Det er ret interessant, synes jeg.
Det her er ikke for at reducere ligestillingsarbejdet, men det er jo netop det, som høringssvarene siger.
Det er derfor, jeg spørger om ordførerens holdning.
Der er en risiko for, at lovændringen vil medføre et betydeligt videnstab på ligestillingsområdet.
Det er fra KVINFO.
Kvinderådet siger, at det jo er dokumenteret.
Det er SFI, der siger det.
Den skævvridning, vi har på det kønsopdelte arbejdsmarked, som jo er til fordel for ordføreren og ordførerens køn, er jo dokumenteret.
Så hvis vi arbejder med ligestilling, som handler om, at vi har et kønsfredet arbejdsmarked, hvordan vil ordføreren så behandle de her indsigelser, de her meget vigtige indsigelser, der er kommet i høringssvarene?
Hvad er ordførerens og partiets bud på det?
Martin Geertsen (V), 2019-03-19:
Det her er jo ikke et spørgsmål om – og tak for spørgsmålet, jeg tager det selvfølgelig alvorligt – at reducere ligestillingsarbejdet i min optik, tværtimod.
Det her er i virkeligheden et spørgsmål om at sætte fokus på det, der er vigtigt.
Nu har jeg selv slået mine folder i både regionsråd og kommunalbestyrelse.
Der tror jeg, at det er vigtigt, at man her arbejder med målsætninger, og at det, man ligesom bliver målt på, er, hvad det er for nogle målsætninger, man har for ligestillingsarbejdet.
Det tror jeg er meget mere relevant, også for de beslutningstagere, der sidder rundtomkring i regioner og kommuner – altså at de bliver målt på det, frem for om de bare har en politik eller ej.
Så jeg er ikke så bekymret, som høringssvarene giver udtryk for, og som jeg fornemmer at der også ligger i spørgerens spørgsmål.
Roger Courage Matthisen (ALT), 2019-03-19:
Tak for det, og tak til ordføreren for talen.
Hvordan forholder ordføreren sig til dem?
Martin Geertsen (V), 2019-03-19:
Det her lovforslag lægger jo op til at modernisere og forenkle kommuners, regioners, ministeriers og statslige institutioners og statslige virksomheders administrative arbejde med ligestillingsredegørelserne.
Og jeg kan lige så godt slå fast med det samme, at det bakker Venstre op om, ikke mindst fordi en lang række aktører på området igennem tiden har gjort opmærksom på, at deres ligestillingsredegørelser har en begrænset effekt på arbejdet med ligestilling.
Ministeriet konkluderer desuden, at der med fordel kan skabes en noget bedre balance mellem ønsket om at følge op på offentlige myndigheders forpligtelse til at arbejde med ligestilling på den ene side og så redegørelsernes relevans og anvendelighed som et redskab konkret i arbejdet med ligestilling på den anden side.
Som ligestillingsredegørelserne er strikket sammen i dag, forekommer de altså sådan helt overordnet noget administrativt tunge for dem, der skal sidde og arbejde med dem.
Derfor har regeringen også lyttet til de aktører, som sidder med ligestillingredegørelserne til hverdag, og følger op på, hvordan indberetningerne kan gøres mere fleksible og smidige, så de rent faktisk bliver et anvendeligt redskab i ligestillingsarbejdet og også bliver et mere konstruktivt værktøj til så faktisk også at følge op på de offentlige aktørers arbejde med ligestilling.
Derfor har regeringen så taget det her initiativ til at modernisere og forenkle ligestillingsredegørelserne, så de faktisk bliver relevante for de offentlige aktørers reelle arbejde med ligestilling.
Og begrundelsen er jo den helt enkle, at de færreste offentlige myndigheder faktisk har én samlet ligestillingspolitik, og det kan derfor være tæt på umuligt at skabe et bare nogenlunde ædrueligt overblik, når der så spørges til kommunernes ligestillingspolitik til eksempel.
Regeringen foreslår desuden at forenkle redegørelserne, så de krav, der ikke opleves som relevante for offentlige myndigheder, ophæves, og endelig så lægges der op til, at indberetningerne fremover sker hvert tredje år, fordi arbejdet med at fremme ligestilling kræver langsigtede og vedvarende indsatser, og at det derfor er mindre relevant at udarbejde og tage stilling til redegørelserne hvert andet år.
Det 3-årige interval sikrer samtidig, at der mindst en gang i hver valgperiode – og jeg ved, at der er blevet regnet på, at det er en gang i hver valgperiode – faktisk tages politisk stilling til ligestillingsarbejdet, og det synes jeg sådan set er relevant.
Jeg tror, at vi kommer noget længere med ligestillingsarbejdet, hvis vi lytter til de relevante aktørers opråb om, at ligestillingsredegørelserne har haft en begrænset effekt på ligestillingen.
Samtidig kan det så ikke komme som nogen overraskelse, at det jo heller ikke gør noget, i hvert fald for mit parti, at der er noget mindre bureaukrati forbundet med det.
Regler og registreringskrav skal reduceres i videst mulig omfang, når det, som i det her tilfælde, viser sig, at det ikke har den ønskede effekt.
På den baggrund kan jeg sige, at Venstre støtter lovforslaget her, og jeg skulle hilse at sige fra Det Konservative Folkeparti, at det gør de også.
Karina Adsbøl (DF), 2019-03-19:
Formålet med lovforslaget er at modernisere og forenkle ligestillingsredegørelserne, så de bliver mere relevante for kommuner, regioner og staten og i højere grad medvirker til at fremme arbejdet med ligestilling.
Der er i nogle af høringssvarene en bekymring for, om forenklingen sker på bekostning af kvaliteten af ligestillingsredegørelserne, af ambitionerne og prioriteringen af det offentliges ligestillingsarbejde, og at lovforslaget dermed vil svække det offentliges fokus på ligestilling og ligestillingslovens formål.
Men formålet med det her lovforslag er ikke at svække ligestillingen, og der er heller ikke med lovforslaget tilsigtet nogen ændring i forhold til de offentlige myndigheders forpligtelse til at arbejde med ligestilling.
Flere kommuner og regioner har gennem tiden gjort opmærksom på, at de ikke mener, det har en effekt på arbejdet med ligestilling at udarbejde redegørelser om ligestilling, og at de oplever det administrativt tungt.
Hvis et værktøj ikke er relevant eller giver et relevant udbytte, kan man jo spørge sig selv, hvorfor man så skal have det.
Lovforslaget handler om formen på ligestillingsredegørelserne.
Fremadrettet foreslås det, at der skal indberettes om, hvorvidt der er formuleret målsætninger for ligestilling, og i givet fald det nærmere indhold af disse, og ikke om der er formuleret en ligestillingspolitik og det nærmere indhold af denne, sådan som det er i dag.
Målsætninger er erfaringsmæssigt et virksomt instrument for arbejdet med ligestilling.
Endvidere lægges der op til, at der skal indberettes om kønsfordeling i ledelse og på personaleområdet i øvrigt.
Dermed åbnes der også op for, at de offentlige myndigheder forholder sig til kønsfordelingen på forskellige relevante områder, f.eks. fordelingen af orlov og deltid m.v., frem for alene kønsfordeling i de enkelte stillingskategorier.
Det foreslås også at forenkle redegørelserne, så de krav, der ikke opleves som relevante for de offentlige myndigheder, ophæves.
Det har bl.a. ført til en forenkling i 2013, hvor frikommunerne som et forsøg under den tidligere udfordringsret selv kunne bestemme, hvordan de ville rapportere om deres ligestillingsarbejde.
Senest har i alt seks kommuner og én region i 2017 og 2018 udfordret § 5 a i ligestillingsloven, som vedrører forpligtelsen til at udarbejde ligestillingsredegørelser.
Kommunerne og regionen har bl.a. fremført, at de mener, at ligestillingsredegørelserne enten bør afskaffes, eller at intervallerne bør gøres længere, så indberetning af ligestillingsredegørelserne sker hvert tredje år eller hvert fjerde år frem for som i dag hvert andet år.
Ligestillingsredegørelserne er ikke det vigtigste for Dansk Folkeparti i arbejdet med ligestilling.
Det vigtigste må være, at man har lige muligheder, uanset hvilket køn man har, og at der ikke forekommer diskrimination på baggrund af ens køn.
Ligestilling er i min optik, at man vurderes ud fra de evner og styrker, man har, og ikke ud fra, om man er kvinde eller mand.
Da der er et stort ønske om at gøre ligestillingsredegørelserne mere enkle og relevante, samt at der sker en afbureaukratisering, kan vi fra DF's side godt støtte det.