Karsten Hønge (SF), 2025-04-22:
Men vi skal tværtimod diskutere, hvordan vi fortsætter den åbenbart evigt stigende pensionsalder, selv om Danmark allerede ligger i top internationalt set.
Havde det da så bare været et forslag om at se kritisk på politikernes pensionsforhold, så ville der måske være mening med galskaben.
Med det snævrest mulige flertal krøb regeringen sidste år uden om at indlede forhandlinger om pensionsalderen, eventuelt en ny velfærdsaftale, før dette lovforslag skulle behandles.
Det blev afvist, så nu står vi her med et lovforslag, som ikke er helt gennembagt.
Partierne bag velfærdsforliget og den stigende pensionsalder påstår at ville fremtidssikre velfærden, men igennem årene har partierne tydeligvis tænkt mest på velfærden for de allerrigeste.
84 mia. kr. er brugt på skattelettelser, hvor mennesker på samfundets solside har fået 100 gange mere end dem med de laveste indkomster.
55 mia. kr. er givet til de bedst stillede 30 pct.
Ingen skal med den ene hånd løfte en belærende pegefinger over for SF omkring økonomisk ansvarlighed, mens man med den anden hånd i hånd i øvrigt strør ufinansierede skattelettelser ud til de bedst stillede.
Må jeg da lige være fri!
SF står for socialt retfærdige prioriteringer, og vi insisterer på, at elevatoren mod seniorårene skal stoppe på flere etager, afhængigt af hvornår man stod på, og afhængigt af vores levede liv.
Historien om velfærdsforliget er historien om løftebrud på løftebrud, herunder snyderiet med efterlønnen.
Socialdemokraterne siger, at de ønsker en retfærdig pension, men vil samtidig lede landet sammen med Venstre, som igennem tiden har insisteret på løftebruddene – i høj grad også i den lange periode, hvor Venstre var ledet af den nuværende formand for Moderaterne, som Socialdemokratiet også ønsker at fortsætte samarbejdet med.
Hvis Socialdemokratiet virkelig ønsker en retfærdig pension, skal løsninger findes sammen med fagbevægelsen og SF.
Nu har Socialdemokraterne så stemt for en sidste gang.
Det er besynderligt med den her sidste nat med elskerinden, som lederen af Moderaterne vist udtrykte det, eller var det kliken, han nævnte?
Det er, som om man synder.
Pensionskassen Velliv dokumenterer, at 86 pct. af danskerne er bekymrede for, om deres helbred, fysik eller psykiske tilstand kan holde frem til den nuværende pensionsalder.
Det problem har højrefløjen og arbejdsgiverne selvfølgelig også en recept på – også sådan helt bogstaveligt en recept, nemlig bare endnu flere smertestillende piller med i madkassen.
Lad os se på den stressepidemi, som ruller hen over landet, og som koster mere end 50 mia. kr. Det Nationale Forskningscenter for Arbejdsmiljø dokumenterer i en helt spritny undersøgelse, at blandt de +50-årige er der en tredjedel, der føler sig fysisk nedslidte, og en femtedel, der føler sig psykisk nedslidte – i forskellige grader naturligvis.
Derude uden for Christiansborg er det store flertal bange for, usikre på, om de kan arbejde frem til pensionsalderen, mens flertallet herinde er bange for, at enkelte lønmodtagere med lidt restarbejdsevne skulle snige sig til at få et godt liv efter arbejdslivet.
Automatisk opskrivning af pensionsalderen er social blindflyvning og betyder utryghed og usikkerhed i tusinder af almindelige lønmodtagerhjem.
Rækkefølgen skal være på plads.
Først skal vi have et arbejdsmarked, hvor det er realistisk for almindelige mennesker at kunne arbejde frem til pensionsalderen.
Fem forbundsformænd som repræsentanter for alliancen for værdig tilbagetrækning har skrevet et debatindlæg, og jeg citerer: »Men vi bliver nødt til at sige fra, når politikere hæmningsløst vil hæve pensionsalderen, vel at mærke uden at tage hensyn til de faglærte og ufaglærte, der har haft de længste og hårdeste arbejdsliv.
For mange af vores medlemmer er tanken om at skulle arbejde til de er 70 år eller ældre ganske urealistisk.«
Formanden for 3F, Henning Overgaard, kalder i dag forslaget for uanstændigt.
Og jeg begriber ikke, at Socialdemokraterne så længe har været på kollisionskurs med almindelige lønmodtagere og i øvrigt almindelig sund fornuft.
Den højere middelklasse og overklassen slår sig på lårene af grin, når vi diskuterer en pensionsalder på 70 år, for de bestemmer suverænt selv, hvornår de trækker sig fra arbejdslivet.
Vi så det, da en vicedirektør i Dansk Industri gik på pension som 63-årig, selv om organisationen vil have almindelige lønmodtagere til at arbejde længere og længere.
Men for SF skal forskellige betingelser være til stede, før vi eventuelt sætter pensionsalderen op.
Punkt 1: Der skal ske massive investeringer i et sundt og sikkert arbejdsmiljø.
Punkt 2: Arbejdsgiverne i både det private og det offentlige skal forpligtes til en livslang voksen- og efteruddannelse af deres medarbejdere.
Punkt 3: Arbejdsgiverne skal forpligtes til en seniorpolitik, som gør det attraktivt at fortsætte på jobbet.
Punkt 4: Der skal være robuste tilbagetrækningsmuligheder, så man kan forlade arbejdsmarkedet på en værdig måde.
Ja, der er brug for reformer, men af den progressive og positive slags – reformer, der styrker lønmodtagernes rettigheder og ikke forsurer deres liv.