Ellen Trane Nørby (V), 2019-05-02:
Vi skal i dag sambehandle to beslutningsforslag om ligestilling af krav til sprog og kvalifikationer mellem læger, der er uddannet i EU, og læger, der er uddannet i tredjelande.
Jeg vil gerne starte med at understrege, at regeringen sådan set er helt enig i intentionen bag de fremsatte beslutningsforslag, nemlig at vi skal sikre et højt niveau af patientsikkerhed i Danmark, og det gælder, uanset om behandlingen varetages af sundhedspersoner, der er uddannet i Danmark, eller sundhedspersoner, der er uddannet uden for Danmarks grænser, det være sig i EU-lande eller i tredjelande.
Det er helt afgørende, at vi som patienter kan være trygge ved det personale, der møder os, når vi har behov for behandling, og der skal derfor heller ikke være tvivl om, at udenlandske læger både skal være fagligt dygtige og have sproglige kompetencer, der er nødvendige for, at behandlingen kan foregå på fuldt forsvarlig vis.
For alt vores personale i Danmark skal uanset baggrund kunne levere sundhedsydelser af høj kvalitet, og det betyder også at kunne tale et ordentligt dansk og kommunikere både med patienter og med kollegaer.
Vi må i den her sammenhæng bare ikke glemme, at der er rigtig mange udenlandske læger i Danmark, som er rigtig dygtige, og som taler et godt dansk, og som hver dag gør en forskel for patienterne.
Og når jeg føler anledning til at sige det, er det, fordi der er nogle af aktørerne, som meget har en tendens til ligesom at sætte lighedstegn mellem, at hvis der er en læge, der kommer fra udlandet, så kan man ikke tale dansk, eller man er fagligt dårlig.
Som jeg også efterhånden har fastslået en del gange, senest i forbindelse med førstebehandlingen af L 219, hvor regeringen netop har fremsat et lovforslag, der skærper sprogkravene til udenlandske læger – og ikke mindst kravene til, at regionerne skal løfte deres arbejdsgiveransvar, og som det også er besvaret i forbindelse med spørgsmål 1 til L 219, som udvalget har stillet – så er det sådan allerede i dag, at regionerne kan lave en sprogtest og stille sprogkrav til læger, der kommer fra andre EU-lande.
Det er jo også sådan, at det ikke er nok, at man kan noget på papiret, men man skal også kunne det i virkeligheden, og der er det sådan, både når der ansættes danske læger og når der ansættes udenlandske læger, at der så både skal være stærke sproglige og faglige kompetencer.
Og det er regionerne som arbejdsgivere, der har ansvaret for at sikre, at de kompetencer er til stede, og at der også er et match mellem det, der står på papiret, og det, som lægen kan i den virkelige verden.
Det er også regionerne, der som ansættelsesmyndighed har ansvaret for at begrænse eller helt afbryde ansættelsesforholdet, hvis det viser sig, at lægen – det være sig en dansk læge eller en udenlandsk læge – ikke kan det, som der forventes, og som der er krav om, for at kunne levere en patientsikker behandling af høj kvalitet.
Til trods for den ellers ret tydelige ansvarsplacering, vi har, hvor regionerne tager arbejdsgiveransvaret og også ansvaret for at sikre tilstrækkelige sproglige kompetencer hos udenlandske læger, så må man nok bare desværre sige, at vi ser eksempler på – jeg tror også, vi alle sammen får henvendelser om det – patienter, som ikke har kunnet forstå eller kommunikere med den sundhedsperson, de er blevet mødt af.
Det gør det nogle gange utrygt at være patient, og det er selvsagt ikke godt nok, og derfor er der også god grund til, at vi strammer op omkring lovgivningen, hvilket vi gør med lovforslag 219, som er førstebehandlet her i Folketingssalen.
Det initiativ, der ligger i lovforslag 219, og som også har mødt en relativt bred opbakning fra ordførerkredsen, er jo et initiativ, som udspringer af den drøftelse, som et flertal af partier også var enige om på baggrund af det beslutningsforslag, som tilfældigvis også hedder B 136, som var i Folketingssalen sidste forår, og hvor vi – både Socialdemokraterne, Radikale Venstre, Alternativet og regeringspartierne – var enige om, at det var vigtigt, at vi strammede op på de sproglige kompetencer hos sundhedspersoner.
L 219 er et vigtigt skridt i den rigtige retning, men jeg vil også gerne understrege, at regeringen gerne vil se på, om der er mere, vi kan gøre, for at sikre sprogkompetencerne hos udenlandske læger, og regeringen er, hvad jeg også har omtalt både på et samråd i Folketinget og også i forbindelse med førstebehandlingen af L 219, positive over for at indføre en proportional sprogkontrol for EU-læger.
Det må vi selvfølgelig forholde os til, og det gør regeringen også.