Hans Kristian Skibby (DF), 2020-05-05:
Tak, hr. formand.
Det er noget tid siden, Venstres transportordfører i sine ordførertaler var ude at citere fra nogle kinesiske ordsprog, som der selvfølgelig findes mange af i et land som Kina.
Der findes også det her ordsprog fra Kina: Når elefanter slås, går det ud over græsset.
Sådan er det jo lidt i den her sag om en infrastrukturplan eller ikke en infrastrukturplan.
Altså, der kom et forslag fra de røde partier, primært fra Socialdemokraterne, i januar 2019, og så kom der et i marts måned fra de blå partier.
Det er jo nogle elefanter, der slås, men hvem er det, det går ud over i den sidste ende?
Det må vi jo trods alt alle indrømme, synes jeg og Dansk Folkeparti, altså er græsset.
I stedet for fortsætter seancen, og køerne bliver længere og længere på motorvejene, og vi får flere og flere utilfredse borgere, som får mindre mobilitet og sværere ved at passe deres arbejde.
Kan man være tilfreds med det?
Nej, det synes Dansk Folkeparti i hvert fald ikke man kan.
Derfor har vi egentlig alle de steder, hvor vi har kunnet, insisteret på, at vi skulle fastholde, at der skulle være en infrastrukturplan, som også giver borgerne og virksomhederne, arbejdspladserne, den tillid, der skal til, for at de kan vurdere, hvornår de tør investere i Danmark, og hvor de tør købe bolig.
Alle de ting er skudt til hjørnespark.
Det er simpelt hen, fordi regeringen, efter at have kørt en massiv valgkamp med en lang række initiativer, som man ville have gennemført, så straks efter at have vundet valget kryber i flyverskjul.
Så vil man ikke gå ud og forsvare alle de gode initiativer, der ligger i Socialdemokratiets egne udspil.
Det er altså forkert, og det er ikke rimeligt, at et parti, som er blevet vist så stor tillid og fået stor opbakning, totalt negligerer deres egen politik – altså det, de har lovet borgerne, og det, de også har lovet dem, der i dag nærmest skal føle sig som kriminelle, fordi de kører i deres bil for at komme på arbejde.
Derfor er der altså noget at arbejde med i Socialdemokratiet og ikke mindst for partiets ministre og ikke mindst for transportministeren.
Hvad er det, vi kan se frem til, som der nu er opstået uklarhed over, og hvor der ikke bliver taget de nødvendige prioriteringer?
Det er jo ikke bare en omfartsvej i Mariager, som folk elsker at hade.
Det er initiativer i forhold til klimaveje; det er ting, der gavner miljøet; det er færgebetjening, det er reparationer af landets broer; det er trafiksikring; det er støjværn og alle mulige andre ting som cykelstiinitiativer og ting, der skal give de unge mennesker i Danmark en sikker vej til skole.
Det er også investeringerne i vores asfalt, selvfølgelig er det det, men det er jo altså bare sådan, at vi ikke alle sammen kan bo ud til en cykelsti.
Vi har allerede hørt her i aften, at nogle mener, at vi bare skal have nogle flere cykelstier.
Men der er ikke så mange, der gider at cykle fra Kolding til Esbjerg for at komme på arbejde, selv med en god elcykel er det altså lige en kende for langt.
Det er netop ved at kombinere det fra de røde elefanter og det fra de blå elefanter, at græsset igen kan begynde at gro.
For det, der foregår nu, er altså, at vi har fået en trampesti, hvor der ikke rigtig sker noget.
Nu har vi oven i købet kunnet se, at landets statsminister af alle steder vælger at gøre det i Aalborg, hvor hun selv er valgt, altså gå ud og sige, at man ikke ønsker at påbegynde infrastrukturforhandlingerne i 2020 og måske ikke engang i 2021, og at vi nu skal vente til 2022.
Vi synes, det er en underlig præmis.
Alle delelementerne er nogle, der fremgår af den blå infrastrukturaftale.
Alligevel skal vi nu opleve den her trænering.
Det synes jeg ikke at nogen kan være tjent med, og jeg synes også, det er til ugunst for nationen og for alle vores interessenter i det danske samfund.