runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Troels Ravn (S), 2018-01-17:
Tak for svaret.
Jeg er selvfølgelig rigtig tilfreds med at høre, at man vil følge området, og at man vil tage initiativer, for når vi ser på antallet af de håndværkere, som vi formentlig kommer til at mangle om ganske få år, så taler man jo om helt op til 60.000.
Så der er al mulig god grund til, at vi styrker erhvervsuddannelserne frem for at svække området, som regeringen gør med sit omprioriteringsbidrag.
Jeg lytter også og hører, at ministeren sætter fokus på folkeskolereformen, som nu kører på sit fjerde år.
Vi er jo fuldstændig enige om, at det er rigtig godt, når eleverne i folkeskolen får anvendelsesorienteret undervisning, og at praksis og håndværksfagene bliver opprioriteret, fordi vi skal have en ny kultur på området.
Men jeg mener også, at det må være fuldstændig åbenlyst for enhver, at det her omprioriteringsbidrag på 2 pct., som altså rammer vores uddannelsesinstitutioner, herunder erhvervsskolerne, har en massiv betydning i forhold til, at skolerne ikke kan gøre det attraktivt for de unge at søge erhvervsskolerne.
Vi får i de her dage, hvor finansloven for 2018 for alvor går op for skolerne, for borgerne osv., også massive reaktioner på det her område.
Det vil også i forhold til spørgsmålet omkring et Danmark i balance og i forhold til landdistrikterne have massive konsekvenser, at erhvervsskolerne ude i vores landdistrikter har det svært økonomisk.
Så det er ikke nok bare at overvåge og se på, om der skal foregå indsatser.
Det her omprioriteringsbidrag på 2 pct. er simpelt hen helt massivt en belastning for vores uddannelsesinstitutioner.
Peter Kofod Poulsen (DF), 2018-01-17:
Er det regeringens plan, at en ungdomskriminalforsorg vil skulle styre de steder, der i dag fungerer som sikrede eller særligt sikrede institutioner?
Tak for det.
Hvor lang tid forventer ministeren at der vil gå, fra en ung begår kriminalitet, til diverse ankeinstanser er efterprøvet, i henhold til regeringens udspil om ungdomskriminalitet?
Søren Pape Poulsen (KF), 2018-01-17:
Tak, og tak for spørgsmålet.
Det er jo helt afgørende, at unge, der begår kriminalitet, hurtigt stilles til ansvar.
Og derfor har regeringen jo i udspillet lagt op til, at der skal fastsættes korte og skarpe frister for myndighedernes behandling af sagerne.
Så lægger vi op til, at Ungdomskriminalitetnævnets afgørelser skal være endelige og altså ikke skal kunne laves om af en højere administrativ klageinstans.
Kun de meget indgribende afgørelser om anbringelse – og kun om anbringelse – skal kunne prøves i Ankestyrelsen.
I andre tilfælde må den unge gå til domstolene, hvis den unge er utilfreds med afgørelsen.
Det er det, der er meget væsentligt at holde sig for øje, og vi var også lidt inde på det i sidste uges spørgetid på det her område – men sekunderne er jo ikke så mange – så jeg vil sige, at man har mulighed for det her, og der kom vi jo også lidt inde på muligheden for at anke.
Men det er væsentligt at holde sig for øje, at klagen, uanset om den går til Ankestyrelsen eller domstolene, som udgangspunkt ikke skal have opsættende virkning.
Så når Ungdomskriminalitetsnævnet med andre ord har fastsat en straksreaktion og et forbedringsforløb, skal den unge i gang med at gennemføre det, som nævnet har bestemt, uanset om man klager over afgørelsen eller ej.
Det er jo nok det, det er væsentligt for, at vi ikke får de lange sagsbehandlingstider, som jeg tror vi var lidt inde på i sidste uge i spørgetiden.
Peter Kofod Poulsen (DF), 2018-01-17:
Jeg er faktisk rigtig glad for ministerens besvarelse, for det er jo noget, vi har kredset om – jeg tror egentlig, det er tredje spørgetime, at vi kredser om det.
Jeg vil starte med at have de positive briller på, for jeg er sådan set godt tilfreds med, at regeringen siger, at det her kommer til at slå igennem, uanset hvor man vælger at klage til eller anke til, og at ministeren så også nævnte Ankestyrelsen og byretten, så det ligesom bliver konkretiseret.
Men det, der også interesserer mig, – og jeg tror, jeg nævnte svaret fra Social- og Indenrigsministeriet fra 2016 om det sidst – er den her meget lange tid, der går, fra man måtte klage over en anbringelse, det er så i det sociale system, til man kan få en prøvelse af det ved domstolene.
Jeg kan ikke rigtig se bort fra, at jeg synes – men det er selvfølgelig en politisk holdning – at regeringen har valgt en dårlig løsning i forhold til den løsning, vi faktisk var enige om inden sidste valg.
For det var jo en løsning, der egentlig designede et helt system, både med hele strafferetsdelen og med domstolssdelen, så der jo også der sad en dommer for bordenden.
Det kan jeg bare ikke se bort fra.
Ministeren har tidligere svaret, at det jo sådan set er det samme system – også klagesystemet.
Der vil jeg bare spørge ministeren: Kan man regne med, at den her behandlingstid – nu nævnte jeg sidste gang, at der gik 105 dage, fra en sag var afgjort i et udvalg, til man kunne prøve den ved byretten, eller til de afgør sagen – falder, altså at sagsbehandlingstiden med regeringens nye system falder?
Eller vil den stige?
Eller vil den være det samme?
Søren Pape Poulsen (KF), 2018-01-17:
For det første er jeg enig i, at det her også var en politisk afvejning, men nu er det vigtigt lige at holde tingene adskilt.
Jeg tror også, vi var inde på i sidste uge, at når det er Børne- og Socialministeriet, er det jo alle sager.
Her laver vi et særligt system for en bestemt gruppe unge mennesker.
Ideen er jo lige præcis, at der er fastsat nogle tidsfrister.
Politiet skal hurtigt træffe en beslutning om, hvorvidt man skal for Ungdomskriminalitetsnævnet, og nu har man en tidsfrist for, hvornår det skal behandles og sættes i værk med en særlig ungekriminalforsorg.
Så jeg vil være meget opsat på, at vi overholder de her frister, og at vi får sat nogle ambitiøse mål.
Men det tænker jeg vel også er noget af det, vi skal forhandle om i hele det her udspil, altså hvordan det her skal skrues sammen.
Jeg tror bare, det er vigtigt, at vi ikke sammenligner det med børnesager generelt.
For ideen er jo, at vi laver et særligt system her.
Peter Kofod Poulsen (DF), 2018-01-17:
Vi laver et særligt system.
I dag er det det sociale system.
Vi er selvfølgelig optaget af, at det kommer til at gå væsentlig hurtigere.
Lad mig så spørge om noget andet: I en af de cases, der er linet op, skitseres der et fasttrackforløb ved byretten.
Jeg ved ikke, om ministeren vil være indstillet på, at man simpelt hen laver et fasttrack i alle de her sager, også for de klageinstanser, der skal være, så man kan sikre sig, at det her meget hurtigt køres til ende, så man ikke har de her sager, der kører i uendelighed.
Søren Pape Poulsen (KF), 2018-01-17:
Jeg vil ikke stå her og give garantier i sådan en mundtlig spørgetid.
Men når vi sætter os ind i et rum og snakker om det, må vi jo prøve at se, hvordan vi kan få det her til at hænge sammen.
For vi har sådan set – det har vi talt om flere gange – samme mål, og det er jo, at flest mulige af de her unge mennesker for det første oplever en hurtig reaktion, når de kommer ud i kriminalitet.
Og så skal vi for det andet have sagerne behandlet hurtigt, og der er det et andet system, vi lægger op til, og det ser jeg frem til at vi kommer til at snakke om.
Peter Kofod Poulsen (DF), 2018-01-17:
Så vil jeg bare lige som en sidste ting spørge til det sociale system, der er i dag, og som behandler de her sager.
Det sociale system vil det jo så ikke være, men et system, som skulle tage sig af de her klagesager.
Hvis man er utilfreds med en afgørelse i nævnet, hvor vil den store forskel så være?
Det er mere, så jeg kan indkredse, hvor den store forskel på den her administrative sagsbehandlingstid vil være.
Søren Pape Poulsen (KF), 2018-01-17:
For den her særlige gruppe laver vi et bestemt system, der går hurtigt.
Det vil sige, at det jo ikke bare er de 12-14-årige.
Det her bliver jo et særligt system for en mindre gruppe, og det står der også lidt om i vores udspil.
Størrelsen af gruppen er forventelig noget mindre end de mange sager, vi ellers ser.
Peter Kofod Poulsen (DF), 2018-01-17:
Hvilke ændringer af sanktionsmuligheder, med særlig fokus på frihedsberøvelse samt forhold og vilkår under frihedsberøvelse, lægges der op til i regeringens nye ungdomskriminalitetsudspil?
Tak for det.
Søren Pape Poulsen (KF), 2018-01-17:
Tak, og også tak for det spørgsmål.
Der findes jo allerede i dag en bred palet af reaktionsmuligheder, der kan tages i brug over for unge kriminelle.
Men indsatsen i dag mangler efter min mening fælles retning og konsekvens i brugen af dem.
Ungdomskriminalitetsnævnet skal som udgangspunkt have de eksisterende reaktionsmuligheder til rådighed, når der skal fastsættes en straksreaktion og et forbedringsforløb.
Tiltagene kan spænde meget vidt, fra milde tiltag som f.eks. at pålægge, at man skal passe sin skole og være hjemme kl. 22.00 på hverdage, til udpegning af kontaktpersoner, udførelse af samfundsnyttigt arbejde, deltagelse i misbrugsbehandling og så i den hårde ende af skalaen: anbringelse på en døgninstitution.
Nævnets reaktionsmuligheder vil med andre ord i vidt omfang svare til de sanktionsmuligheder, som en ungdomsdomstol skulle have til rådighed ifølge det beslutningsforslag, som spørgerens parti fremsatte sidste år, B 137.
Herudover lægger vi også op til en række udvidelser i forhold til mulighederne for magtanvendelse på døgninstitutionerne.
Det skal jeg ikke gå meget i detaljer om i dag.
Men bare kort kan jeg sige, at vi lægger op til at indføre adgang til at opsætte døralarmer, videoovervågning, bedre mulighed for kropsvisitation og begrænsning af adgang til mobiltelefoner, internet og lignende.
Peter Kofod Poulsen (DF), 2018-01-17:
Tak for det svar.
Det synes jeg egentlig på mange stræk var meget fyldestgørende.
Noget af det, jeg gerne vil høre ministeren om, er det, der står på side 14 i regeringens udspil, for der er nemlig et afsnit om en ungekriminalforsorg.
Vi kunne godt tænke os at vide, hvad sådan en ungekriminalforsorg egentlig er.
For det står jo ikke særlig udførligt skitseret i regeringens planer, og når man hører navnet, giver det nærmest indtryk af, at det er en sådan rigtig kriminalforsorg for unge.
Men vi kunne godt tænke os at høre noget om, om det så f.eks. vil medføre, at man vil nationalisere nogle af de steder, der er i dag.
Altså, vil man statsliggøre det hele og lave en egentlig ungdomskriminalforsorg, eller er det noget, der skal køre parallelt, eller hvad er planerne?
For hvis man laver en egentlig ungdomskriminalforsorg, der er det, som navnet giver udtryk for, så vil det jo være et kæmpe brud, kan man sige, med, hvordan det normalt har været på det her område.
Søren Pape Poulsen (KF), 2018-01-17:
Ja, det vil det.
Men jeg tror også, at det er nødvendigt at have.
En ungekriminalforsorg skal jo sådan set varetage det arbejde, som kriminalforsorgen varetager, bare for de unge, inden for rammerne af de unge.
I dag er det jo ikke en sagsbehandler, der indstiller til ungdomskriminalitetsnævnet – eller jo, det er det i dag, for der har vi ikke et nævn.
I dag er det en sagsbehandler, men i fremtiden vil vi jo have, at det er politiet og ikke en sagsbehandler, der indstiller til ungdomskriminalitetsnævnet.
Og så vil vi lave en ungekriminalforsorg, som skal følge op på, at de ting, der nu er givet en reaktion på, også bliver opfyldt.
Det er sådan set et system, som vil fungere som en kriminalforsorg, bare for den her gruppe.
Men det tror jeg godt nok også vi får brug for at tage en nærmere drøftelse om, når vi skal forhandle det.
For det kan jo skrues sammen på flere måder.
Altså, hvad er det, vi vil med det?
Det kan vi diskutere.
Hvor lokalt skal det være?
Hvordan skal det forankres?
Det synes jeg da er en drøftelse værd.
Finn Sørensen (EL), 2018-01-18:
Det er bare for at forstå, hvad ordføreren siger.
Hvilke konsekvenser har det?
Hvad betyder det i praksis?
Betyder det, at udenlandske arbejdere, der kommer her til landet, ikke skal have ret til sociale ydelser?
Det er muligt, jeg spørger helt dumt, men jeg forstod bare slet ikke den der meget generelle formulering.
Christina Egelund (LA), 2018-01-18:
Det er jo rigtigt, at jeg ikke svarede meget konkret på det her med sociale ydelser, og det skal jeg beklage.
Jeg synes, spørgeren tillægger mig lidt større magt, end jeg i virkeligheden har, for spørgeren spørger, hvad fru Christina Egelund egentlig vil stille op med det, og sandheden er jo, at jeg ikke er diktator i Bruxelles og ikke kan beslutte, hvordan det her skal foregå.
Det foregår i politiske forhandlinger, ligesom man også forhandler sig frem til resultater her i huset, og spørgeren ved jo udmærket godt, at der aktuelt er forhandlinger om den her berømte forordning 883, bl.a. om indeksering af børnechecks, bl.a. om retten til dagpenge osv.
Der er Liberal Alliances holdning klar, og det er regeringens også.
Kenneth Kristensen Berth (DF), 2018-01-18:
Tak for det.
Det sidste er jo ikke så entydigt, som fru Christina Egelund tilkendegiver.
Jeg nævnte over for hr. Jan E. Jørgensen, at de der tal vist er rimelig taknemmelige, og man kan trylle med dem, så der bliver en difference på 800 mio. kr., alt afhængig af hvilke forhold man lægger til grund.
Så jeg tror, vi skal holde kadencen en lille smule nede.
Det var ikke nogen særlig EU-skeptisk tale, fru Christina Egelund holdt, og efterhånden er jeg ved at blive i tvivl om, hvorvidt Liberal Alliance stadig ser sig selv som et EU-skeptisk parti.
Jeg tror det ikke, men det kan fru Christina Egelund måske bl.a. komme ind på.
Jeg vil spørge til de der velfærdsydelser.
Hvilke overvejelser gør fru Christina Egelund sig helt konkret i forhold til at gøre kål på nogle af de der 123 velfærdsydelser, som østeuropæere og andre EU-borgere har krav på at få, hvis de kommer til Danmark?
Det må da gøre ondt i en liberals hjerte; det gjorde det ikke i hr. Jan E. Jørgensens, men det må da gøre ondt i hjertet på sådan en rigtig liberal som fru Christina Egelund.
Det kunne jeg godt tænke mig at vide, for det synes jeg ikke der var mange bud på.
Så må jeg bare for en god ordens skyld sige, at det ikke er mig, der laver om på finansministerens tal.
Finansministeren har selv sagt, at i det oprindelige regnestykke, han leverede i, jeg tror, det var i april måned, gav det et overskud, men hvis man lagde de samme forudsætninger ind i regnestykket, som hr. Bjarne Corydon, den tidligere finansminister, gjorde, så gav det pludselig et underskud.
Og det siger jo en del om, at det er forudsætningerne, som man lægger ind i sådan et regnestykke, der har indflydelse på, hvad det er for et resultat, der kommer ud.
Christina Egelund (LA), 2018-01-18:
Der var jo flere ting, som jeg synes fortjener en kommentar.
Til det her med, om hvorvidt tallene nu er rigtige eller ej, vil jeg sige, at tallene, som kom fra Finansministeriet, på, hvordan regnestykket ser ud, jo ikke bliver forkert af, at hr. Kenneth Kristensen Berth siger, at de er forkerte.
Så spørger hr. Kenneth Kristensen Berth om, hvorvidt Liberal Alliance stadig væk er sådan et EU-skeptisk parti, og til det må jeg sige, at vi er og har altid været skeptiske over for socialisme, over for socialdemokratisk politik, ligegyldig om den gennemføres i en kommune, i en region, her i Folketinget eller i EU, og det er jo sådan set over for det, vi har været skeptiske, altså den politik, der er ført i EU.
Vi har også været skeptiske over for, at vi synes, at man i nogle etaper har sjoflet nærhedsprincippet f.eks. Vi mener, at beslutninger træffes bedst, når de træffes tæt på borgerne, men jeg er ikke et sekund skeptisk over for, at vi selvfølgelig skal samarbejde i Europa.
I forhold til det her med sociale ydelser vil jeg sige, at spørgeren jo kender Liberal Alliances holdning ganske godt.
Det betyder, at jeg mener, at det bør være op til det enkelte medlemsland i EU at beslutte, hvilke sociale ydelser, altså hvilke velfærdsydelser – det kan være kontante velfærdsydelser, det kan også være andre former for ydelser, f.eks. adgang til institutioner, eller hvad ved jeg – man vil tildele.
Så fortolkningen af arbejdskraftens fri bevægelighed skal ske i det enkelte medlemsland; beslutningen om, hvorvidt det pr. automatik medfører, at man, hvis man arbejder i et andet EU-land, pr. definition også har adgang til de ydelser, som der nu måtte være i det land, mener jeg skal ligge i det enkelte medlemsland.
Finn Sørensen (EL), 2018-01-18:
Okay, tak for det.
Det forstår jeg.
Så må vi da i hvert fald sige, at der er tre partier i Folketinget, der helt principielt mener, at det bør være sådan.
De tre partier er så Dansk Folkeparti, Liberal Alliance og Enhedslisten.
Vi er så ikke enige om – er jeg helt sikker på, når vi kommer frem til målstregen – hvad det så er, vi skal beslutte i den forbindelse.
Men det principielle i det er vi da enige om.
Men er ordføreren klar over, at det er en meget radikal – i betydningen vidtgående – udmelding, som, hvis den skal realiseres fuldt ud, vel vil kræve et fuldstændigt opgør med det indre markeds regler og med den bevægelighed som sådan?
Christina Egelund (LA), 2018-01-18:
Der er nu ikke noget nyt i vores holdning, og jeg har ikke sagt, at afkoblingen af arbejdskraftens fri bevægelighed fra retten til sociale ydelser er en forudsætning for, at vi bakker op om arbejdskraftens fri bevægelighed, for sådan er det ikke.
For der er ikke nogen tvivl om, at når man gør det samlede regnestykke op, ikke kun i kroner og øre, men også holdningsmæssigt, så er arbejdskraftens fri bevægelighed – det, at man har ret til at rejse på tværs af landegrænser – ubetinget et gode økonomisk set for Europa, ikke kun for Danmark og ikke kun for den enkelte, som har den rettighed, men samlet set for Europa. Så er der nogle justeringer, bl.a. om det her med retten til sociale ydelser, som vi synes er vigtige, men det ændrer ikke ved vores opbakning til arbejdskraftens fri bevægelighed.
Finn Sørensen (EL), 2018-01-18:
Tak, og tak til ordføreren.
Måske skal jeg lige anføre, at man altså ikke behøver være medlem af EU for både at have holdninger og så rent faktisk at byde udenlandske arbejdere velkommen i sit land.
Det er vi forhåbentlig enige om.
Det lød næsten, som om vi opgav den mulighed, hvis vi meldte os ud af EU.
Jeg håber, ordføreren vil erkende, at sådan behøver det ikke være.
Det vil selvfølgelig skulle afgøres af det politiske flertal i det pågældende land, i hvilket omfang man inviterer udenlandske arbejdere ind, og under hvilke vilkår.
Men det er vel også dybest set
meget demokratisk og den rigtige måde at gøre det på frem for det, vi har i dag, hvor det faktisk er EU, der bestemmer både omfang og vilkår.
Så det er det ene spørgsmål.
Det andet spørgsmål – og jeg ved godt, det er to store klumper – går på alle de her elementer i den sociale søjle, som ordføreren nævnte.
Man kan kalde det en slags rettigheder, bortset fra at de jo ikke har nogen bindende juridisk gyldighed, som det er i dag.
Mener ordføreren, at alle disse ting skal indføres ved hjælp af EU-lovgivning?
Rasmus Nordqvist (ALT), 2018-01-18:
Spørgeren siger, at det er EU, der bestemmer det.
Jamen vi er jo EU.
Det her Folketing behandler de her sager i Europaudvalget, og vi giver mandat til vores regering.
Det er altså ikke noget, EU som en eller anden underlig, ubegribelig størrelse beslutter.
Det er noget, vi er med til at beslutte.
At man kan byde arbejdstagere fra andre lande velkommen – ja, det mener jeg også.
Det var Liberal Alliances ordfører, der var inde på, hvor man sætter de her grænser for, hvornår folk egentlig må komme.
Og der er jeg bare glad for, at vi har et meget tæt og forpligtende samarbejde i EU, hvor vi faktisk siger: Jamen altså, vi gør det her til noget fundamentalt, at man har ret til at rejse rundt, for så er vi ovre det her med at skulle sidde og lave alle de her særregler hele tiden og bedømme, om man nu skal tjene 350.000 kr. eller 450.000 kr., eller hvilke andre store lønninger man skal have for at kunne få lov til at arbejde i Danmark.
Så helt grundlæggende er det os herinde, der er med til at beslutte de her ting.
I forhold til om alle de her 20 punkter skal være fuldstændig retligt bindende, vil jeg sige, at det er de punkter, man har kunnet blive enige om, og det synes jeg er fint.
Så skal vi finde ud af, hvordan man skal implementere det.
Lige nu er det ikke retligt bindende.
Finn Sørensen (EL), 2018-01-18:
Man kan selvfølgelig sige, at vi er med til at beslutte det, forstået på den måde, at vi sidder med ved bordet, som man siger.
Men pointen er jo, at det ikke er den danske befolkning, der afgør det, eller det danske Folketing, der afgør det.
Hvis det er sådan, at et kvalificeret flertal af de andre lande vil gennemføre tingene, så bliver de gennemført, uanset hvad det danske Folketing siger.
Det var sådan set pointen i mit spørgsmål.
Det andet spørgsmål var da meget præcist, synes jeg.
Jeg spurgte: Er det ordførerens opfattelse, at alle de elementer – nogle kalder det rettigheder – skal gennemføres ved EU-lovgivning?
Og hvis ordføreren mener det, vil ordføreren så anerkende det faktum, at så har vi bevæget os yderligere et skridt i retning af en europæisk forbundsstat?
Finn Sørensen (EL), 2018-01-18:
Nu har jeg jo ikke brugt ordet udmeldelsesforhandlinger om det spor.
Det er et spor, der handler om at genforhandle Danmarks vilkår for medlemskab af EU.
Det er en omfattende diskussion.
Vi har kun skitseret den i nogle overskrifter, og jeg har stået her og beskrevet en mulig proces og en mulig anledning til at tage den diskussion.
Ved siden af det spor har vi så en meget konkret opgave, der hedder, at vi skal prøve, om vi kan få dæmmet op for social dumping.
Vi skal prøve at få sikret, at lønmodtagerrettigheder får forrang for de økonomiske friheder.
Det har de selvfølgelig gjort, vel vidende at det ikke handler om udmeldelse.
For så havde man ikke tilsluttet sig, det ved jeg godt.
Men jeg er bare glad for, at vi er nået til en fælles erkendelse, og så arbejder vi selvfølgelig med det og ser, hvor langt vi kan komme med det.
Det er jo ikke så svært at illustrere, hvad problemet er.
Den seneste arbejdskraftundersøgelse – hæng mig ikke i decimalen – viser vel omkring 170.000 ledige, men det er blevet oplyst her fra talerstolen i dag, at antallet af udenlandske arbejdere her i landet er steget markant, og det er jo korrekt, og at vi er langt på den anden side af 100.000.
Det er vel i sig selv en illustration af problemet, altså, at danske virksomheder importerer udenlandsk arbejdskraft i stor stil, samtidig med at vi har tusindvis af ledige herhjemme?
Peter Hummelgaard Thomsen (S), 2018-01-18:
Tak for det.
Og derfor tillader jeg mig at gå en lillebitte smule ud over, hvad temaet for forespørgslen er i dag.
For jeg er nemlig forvirret på et højere plan, og jeg håber, at hr. Finn Sørensen kan hjælpe mig med at blive mindre forvirret.
Hvad er det egentlig præcis, at Enhedslisten overordnet mener om det danske medlemskab af EU?
Men kan hr. Finn Sørensen ikke svare mig på, hvordan man skal fremprovokere, hvordan man skal tilvejebringe den genforhandling, uden at man beder om, at artikel 50 udløses?
Man er jo nødt til at træde ud for at genforhandle noget, lidt ligesom briterne har gjort.
Kan hr. Finn Sørensen ikke svare mig på det?
Finn Sørensen (EL), 2018-01-18:
Det tror jeg kommer an på, i hvilken situation man stiller betingelserne for det danske medlemskab.
Og det kan vi jo hurtigt blive enige om – eller det ved jeg ikke, om vi kan.
Det er det, der er udtrykt i erkendelsen om, at de økonomiske friheder har fået forrang for alt andet, alt det gode.
Det er jo en erkendelse af, at de forudsætninger, vi kom ind i EU på i 1972, er blevet brudt.
Så er spørgsmålet, hvordan man kan komme i en forhandlingsposition.
Det kan jeg jo ikke fremskrive i detaljer.
Men en regeringskonference er jo en oplagt lejlighed til, at man som medlemsland rejser sine krav over for de andre lande.
Og sådan har det jo faktisk været, hver gang der har været en forhandling om traktatændringer.
Så er der lande, der stiller nogle krav, herunder Danmark – jævnfør Edinburghaftalen, som vi så var uenige om, men som i hvert fald var et udtryk for, at Danmark stillede nogle krav til dansk medlemskab af EU.
Det er jo i sig selv en start på en genforhandling, at man i forbindelse med en regeringskonference siger, at de og de og de ting vil Enhedslisten have opfyldt for at acceptere og nikke ja til en traktatændring.
Så det kan jo være en måde at gøre det på.