Finn Sørensen (EL), 2018-10-26:
I dag skal vi så behandle endnu et lovforslag, som stammer fra den såkaldte ghettopakke, et forslag, der giver økonomi- og indenrigsministeren mulighed for at udpege tre såkaldte ghettorepræsentanter, som skal følge de statslige myndigheders, boligorganisationernes og kommunernes indsatser i forhold til de udsatte boligområder og de såkaldte ghettoområder, samt kommunernes indsatser vedrørende repatriering.
Enhedslisten er lodret imod den sprogbrug og de forslag, der ligger i det meste af den såkaldte ghettopakke.
Alene ghettostemplet er jo ødelæggende for den optimisme, det gåpåmod og inklusion, som der er brug for i de boligområder, hvor der er store udfordringer.
Dem, der kæmper for at rette op på tingene – og det er der mange, der gør, og det har rent faktisk givet fremskridt gennem årene – bliver vrede, de bliver kede af det, fordi de synes, at man ringeagter den indsats, de gør.
Og alle de her ressourcestærke, som man gerne vil have til at flytte ind i ghettoen, ja, skulle det hjælpe på deres lyst til at flytte ind i en ghetto, at man kalder den en ghetto?
Så det er jo en håbløs tankegang, der ligger bag.
Selvfølgelig er der boligområder, hvor der er store udfordringer, men det handler først og fremmest om fattigdom, arbejdsløshed, utryghed, kriminalitet og manglende muligheder i livet.
Jeg mangler et ur, så jeg kan holde lidt øje med, hvor meget tid jeg har.
Regeringen og de partier, der har støttet hele eller dele af den såkaldte ghettopakke, forholder sig ikke til de grundlæggende problemstillinger og gør efter Enhedslistens opfattelse kun ondt værre.
Det hjælper ikke mennesker uden for arbejdsmarkedet at få at vide, at de skal finde et andet sted at bo.
Det hjælper ikke mennesker ud af kriminalitet, og det giver ikke de mennesker flere muligheder i livet, at man river velfungerende boliger ned, at man privatiserer dele af den almene sektor.
Her er der så yderligere et grimt træk ved den samlede ghettopakke, som vi nu skal forholde os til en udløber af.
For de her tre regeringsudpegede ghettorepræsentanter skal jo ikke bare følge udviklingen, de får også en magt, som ikkefolkevalgte efter Enhedslistens mening ikke skal have, nemlig til at diktere en given kommunalbestyrelse, hvad den skal behandle på sin dagsorden, for det er sådan, at disse ghettorepræsentanter med det her lovforslag får magt til at skrive til en given kommunalbestyrelse, der ikke opfører sig, sådan som ghettorepræsentanterne synes at man skal, på alle de her politikområder, og forlange, at den kommunalbestyrelse behandler et ganske bestemt forslag, som de så allernådigst kan få lov at stemme om, men hvor stemmeafgivningen skal offentliggøres med navns nævnelse og hvilke begrundelser, der måtte være, for at stemme imod.
Alene den formulering er jo tankevækkende, at det er dem, der stemmer imod, der skal hænges ud.
Hvis ikke det er et klokkeklart angreb på det kommunale selvstyre, så ved jeg søreme ikke, hvad det er.
Hvis ikke det er et forsøg på at lægge pres på folkevalgte personer, valgt af befolkningen i det givne område, for at rette ind i forhold til den politiske linje, der ligger i hele den her såkaldte ghettopakke, så ved jeg ikke, hvad det er.
Så vi i Enhedslisten stemmer imod det her lovforslag, og jeg vil gerne sige til sidst, at det jo er fremsat af regeringen, som ynder at kalde sig liberal.
Jeg anerkender, at den har liberale historiske rødder, men det, man lægger frem her, og hele den centralisering af styringen af den almene boligsektor, som ligger i den såkaldte ghettopakke, minder mig altså mere om regimer, vi normalt ikke ønsker at blive sammenlignet med, og som regeringen heller ikke ønsker at blive sammenlignet med, f.eks. visse regimer, som herskede i Sovjetunionen og en række østeuropæiske lande.
Men det er åbenbart der, liberalismen er nået til i sin udvikling i 2018.