Inger Støjberg (V), 2018-11-21:
Jeg tror, det er vigtigt først at slå fast, hvad det er, aftalen handler om.
Aftalen handler om, at de mennesker, der kommer fra Afrika til Europa, skal komme her på legale og ordentlige måder, altså forstået på den måde, at de skal komme her for at arbejde, og de skal komme her for at studere – og ikke for at leve her som illegale migranter eller få del i vores velfærd.
Og så er det altså sådan, at aftalen jo dermed ikke understøtter migration.
Faktisk skal aftalen tværtimod gøre op med den ulovlige migration, der er, og den skal sikre, at vi får styr på det.
Og det mener jeg rent faktisk at vi fra dansk side har en åbenlys interesse i at tage del i.
Så vil jeg også gerne lige understrege, at der jo ikke er noget juridisk bindende i den her aftale, lige bortset fra de områder, hvor der allerede nu eksisterer noget international ret, nemlig når det f.eks. handler om, at staterne er forpligtede til at tage deres egne borgere tilbage igen.
Det fremgår krystalklart af den aftale, som ligger på bordet nu.
Aftalen understreger også, at landene har en fuldstændig suveræn ret til at bestemme over udlændingepolitikken.
Men jeg er også godt klar over den debat, der florerer rundtomkring.
Jeg synes bare også, at det er vigtigt at forholde sig til, hvad der reelt er op og ned i det her, nemlig at landene selvfølgelig har en suveræn ret til fortsat at bestemme deres egen udlændingepolitik, og at den ikke er juridisk bindende ud over den del, der handler om, at man selvfølgelig skal tage sine egne borgere tilbage.
Så den her aftale kommer ikke til at ændre nogen som helst lovgivning i Danmark.
Målet må være, at lige så længe man er i Danmark, tager man Danmark med vores levevis til sig, og det vil også sige hele fundamentet af frihedsrettigheder, som generationer før os har lagt.
Man er kommet til et land, hvor man kan tro på den gud, man vil, man kan også have dyrket ham, alt det man vil, man kan bare ikke pådutte andre, at de skal tage hensyn, og man kan ikke sige, at der skal være nogle særhensyn, f.eks. at fordi man er muslim, så må der ikke blive serveret svinekød eller andet i kantinen.
Det kan man ikke.
Man er også kommet til et land, hvor man kan sige det, man mener, og man kan skrive det, man mener, og man kan tegne det, man evner.
Man kan også få det trykt i avisen og i helt særlige tilfælde hængt op på et museum – bare ikke lige i Viborg, men andre steder muligvis.
Man er også kommet til et land, hvor der er fuldstændig ligestilling imellem kønnene, så piger og drenge og kvinder og mænd er lige meget værd her.
Det vil sige, at vi også færdes blandt hinanden, og vi dyrker også sport sammen, det vil sige, at man også svømmer sammen.
Altså, jeg vil sige, at man jo godt kan leve og bo i Danmark uden at kunne svømme – det er jo en stor fordel at kunne det – men man kan ikke med mening leve og bo i Danmark uden at vide, hvad ligestilling er.
Så jeg vil sige, at det er selve fundamentet.
Derudover ligger så det, som der altid vel i virkeligheden har været størst fokus på, nemlig den mere økonomiske del af det, om man så rent faktisk også forsørger sig selv.
Og det mener jeg også at man skal.
Så der er både en værdimæssig del og en økonomisk del i det her, og hvis de to ting ikke kommer til at følges ad, så har vi et problem, og det har vi rent faktisk efter min mening; både på den ene og den anden front, og det er det, vi er ved at prøve på at gøre op med.