Torsten Gejl (ALT), 2019-03-19:
Mange tak.
Som nogle måske ved, har jeg lige været en uge på gaden i Aarhus som hjemløs – eller i praktik som hjemløs, vil jeg hellere kalde det, for
det bliver jeg jo ikke hjemløs af.
Men jeg var en uge på gaden for at blive klogere på, hvordan vi laver en bedre hjemløseindsats.
Sagen er, at vi bruger rigtig, rigtig mange millioner kroner på hjemløseindsatsen, og samtidig bliver der flere og flere hjemløse.
Altså, i Aarhus eksploderer antallet af hjemløse nærmest, specielt unge hjemløse bliver der flere og flere af.
Jeg har ikke noget imod at bruge masser af penge på indsatsen mod hjemløshed.
Jeg har heller ikke noget imod at bruge endnu flere, end vi bruger i dag.
Jeg sov på herberg, jeg sov i shelters, og jeg besøgte steder og projekter for hjemløse som Værestedet, Skrænten og Sidesporet og talte med hjemløse og alle dem, der prøver at passe på dem, og dem, der prøver at få dem ud af hjemløsheden.
Det har rigtig meget med det her lovforslag at gøre.
For blandt de mange, mange triste skæbner og diagnoser og problemer og udfordringer, de mennesker havde, synes jeg, det allerstørste og allermest ydmygende var misbrug af hård narkotika, specielt hård narkotika – kokain, præparater som crack, morfin, heroin.
Det er stoffer, der holder misbrugerne fuldstændig fastlåst i en virkelighed, hvor de er nødt til at skaffe hundredvis, måske tusindvis af kroner om dagen ved at lave kriminalitet osv. osv.
Og forudsætningen for at komme ud af hjemløshed er simpelt hen at komme ud af det misbrug.
Derfor er jeg jo glad for det her forslag, og jeg er også enig i, at der skal være en tydelig og god misbrugsbehandling, der aktiveres hurtigt.
Jeg talte med adskillige misbrugere, mens de sprøjtede kokain eller røg crack, og selv i den situation talte de om at komme ud af deres misbrug.
Beslutningen om at komme ud af hård narkotika kommer dybt, dybt indefra.
Det kan være, fordi man er ved at miste kontakten til sine børn, fordi man måske har fået en kæreste, eller fordi man er ved at dø af det.
Så tager man beslutningen og kontakter kommunen, og så kan man ikke vente i 2 måneder.
Jeg snakkede med en tidligere narkoman, der hedder Betty.
Hun sagde, at når man skal ud af sit misbrug, handler det ikke bare om at komme væk fra bænken og blive afruset og komme ind i en lejlighed og sidde der.
Man skal simpelt hen have udskiftet indholdet i sit liv.
Man skal have et nyt socialt netværk, man skal have nye interesser, man skal simpelt hen have et nyt liv.
Så Alternativet støtter selvfølgelig det her forslag og også den gavekortmulighed, der er.
Og ligesom Socialdemokraterne vil vi også gerne længere, altså vi vil gerne have en kortere behandlingsgaranti.
Det øjeblik, stofmisbrugeren, der er afhængig af hårde stoffer, er motiveret, er måske kun få dage.
Uanset om det er en direkte behandlingsindsats mod misbrug af medicin eller det er en social indsats, eller hvad det er, så skal der være én person, som man kan stole på.
Så selv om vi gerne vil længere i Alternativet, synes vi, det er rigtig, rigtig fint, at man ovre i Sundhedsministeriet har bevilget nogle penge til det her.
Og det er rigtig, rigtig godt, at det bliver meget mere tydeligt og ens for alle kommuner, så de ved, hvad de skal gøre, for vi skal simpelt hen hjælpe misbrugere ud af deres misbrug, både fordi det selvfølgelig er en menneskelig gevinst – en kæmpestor menneskelige gevinst – og fordi det i længden også er en rigtig, rigtig god samfundsmæssig investering, fordi det misbrug jo koster penge på sundhedsområdet, på retsområdet og alle mulige andre steder.
Og den udgift er meget, meget større end den investering, vi kunne putte i det for at få folk ud af misbrug.