Mai Mercado (KF), 2019-04-25:
Tak, formand.
Derfor bakker jeg fuldstændig op om formålet med og intentionen bag beslutningsforslag B 105.
Jeg mener, der er behov for at se på, hvordan der kan skabes en højere faglig kvalitet i sagsbehandlingen og i afgørelserne på området, således at der i endnu højere grad skabes stabile og kontinuerlige anbringelsesforløb.
Og som jeg også har sagt både på samråd her i salen og ved andre lejligheder, er vi faktisk allerede i gang.
Jeg har også et par forbehold i forhold til beslutningsforslaget, men inden jeg kommer til dem, vil jeg gerne zoome lidt ud og perspektivere forslaget i B 105.
For enkeltsager og juridiske sagsundersøgelser kan jo efterlade os politikere med indtrykket af, at det hele sejler, at der ikke er styr på noget som helst i kommunerne, og at anbragte børn og unge kastes rundt i kaotiske anbringelsesforløb.
Og sådan er det ikke.
Forstå mig ret, ét kaotisk anbringelsesforløb er absolut et for meget, for det er samfundets mest udsatte børn og unge, det her drejer sig om.
Og derfor kan jeg i forhold til diverse enkeltsager heller ikke understrege kraftigt nok, at kommunerne skal stramme gevaldigt op, og at de skal overholde lovgivningen.
Jeg synes f.eks., det er rigtig positivt, at ni ud af ti anbragte børn og unge i undersøgelsen »Anbragte børn og unges trivsel 2018« fortæller, at de har det godt der, hvor de bor, og at 92 pct. af de anbragte børn og unge oplever, at de har voksne, der holder af dem.
Således er der en stigning på 12 pct. i antallet af underretninger fra 2016 til 2017, og det ser jeg som et udtryk for, at der er flere, som er opmærksomme på, hvordan børn og unge har det, og også er opmærksomme på, at de skal have hjælp.
Men der er ikke tvivl om, at der også er plads til forbedringer i indsatsen, og som sagt er jeg grundlæggende enig i, at anbringelsesområdet har brug for et eftersyn, således at kvaliteten og retssikkerheden på området styrkes.
Det arbejde har regeringen sådan set allerede igangsat.
Det har måske ikke været sådan helt tydeligt, men for det første igangsatte regeringen sidste efterår som et led i »Sammenhængsreformen«, at vi lige her fra foråret af får en kulegravning af indsatsen for udsatte børn og unge.
Og formålet med kulegravningen er sådan helt enkelt at se på, hvordan kvaliteten og retssikkerheden på udsatte børn og unge-området kan styrkes ved at afdække, om de eksisterende regler og tilhørende proceskrav i tilstrækkelig grad tager højde for de forskelle, der er i tyngde og kompleksitet, som altså kendetegner sagerne i området.
Dertil kommer, at før beslutningsforslaget overhovedet blev fremsat, havde jeg bedt Børne- og Socialministeriet om at se på, hvordan kvaliteten af retssikkerheden på anbringelsesområdet kan styrkes.
Og det, jeg har bedt om at få et oplæg til, er, hvordan man kan skabe større strukturelle forandringer.
Jeg mener ikke, det er fagligt eller økonomisk hensigtsmæssigt at igangsætte en parallel kulegravning som foreslået i B 105, når der altså allerede er et eksisterende arbejde i gang med at se på, hvordan kvaliteten og retssikkerheden på området kan styrkes.
For det andet vil jeg jo gerne minde partierne om, at regeringen sammen med satspuljepartierne tilbage fra satspuljeaftalen sidste år aftalte at igangsætte en række initiativer, som skal forbedre afgørelsesgrundlaget og også har til formål at forbedre retssikkerheden i sager om anbringelse uden samtykke.
Bl.a. gøres det til et lovkrav, at indstillinger om anbringelse uden samtykke til børn og unge-udvalget skal indeholde en særskilt vurdering af forældrenes kompetencer i forhold til at håndtere barnet og barnets eventuelle udfordringer.
Og det bliver et krav, at når der foretages psykologiske undersøgelse af forældrene i forbindelse med den børnefaglige undersøgelse, skal det ske med en autoriseret psykolog.
Det skal sikre en vis kvalitet i de undersøgelser, der foretages, af forældrenes kompetencer.
Derudover vil jeg også gerne fremhæve, at vi fra politisk side har vedtaget en række vigtige og gode tiltag, som skal sikre et løft af plejefamilieområdet, som jo er den mest anvendte anbringelsesreform.
Sidste år vedtog vi en stor og ambitiøs pakke, som skal styrke området og minimere antallet af skift og antallet af sammenbrud.