Martin Lidegaard (RV), 2016-12-07:
Tak for det, formand, og tak til SF for at give os lejlighed til at få en god diskussion om det her tema.
Jeg vil starte med sige, at Radikale Venstre ikke kan støtte forslaget.
Det er der især en god grund til, og det er, at vi har meget svært ved at gennemskue, hvad det egentlig er for et forslag, der lige nu ligger på bordet, fra de her ti lande.
Der er tre områder, som vi føler der er grund til at få udforsket nærmere og se resultatet af.
Hvis det er rigtigt, som der står i bemærkningerne til forslaget, at vi er få uger eller måneder fra en aftale mellem de ti lande, hvad jeg måske i al stilfærdighed tillader mig at tvivle lidt på er tilfældet, så kan vi jo lige så godt få at se, hvad det er for en aftale, der ligger, inden vi tager stilling.
Der er i hvert fald tre områder, som vi godt kunne tænke os at få vished om.
Det første af det, der har været grunden til, at vi også historisk set ikke har tilsluttet os det her forslag, er, at vi simpelt hen har ufattelig svært ved at se, hvordan ti EU-lande kan lave en særlig aftale om finansielle transaktioner og beskatning af disse inden for et indre marked for finansiel handel.
Hvis jeg skal tage et lidt mere jordnært eksempel, kan jeg sige, at f.eks. en bank som Nordea i Danmark mig bekendt er hjemmehørende i Sverige, som så ikke vil være med i en aftale, selv om Danmark tilsluttede sig.
Hvordan skulle man håndtere det?
Man kan jo ikke pålægge en svensk bank en skat på den her måde, især ikke, når det handler om finansielle transaktioner, som ikke på den måde finder sted på dansk grund.
Derfor har vi simpelt hen svært ved at se – og vi tror også, det er derfor, der ikke er sket noget med det her forslag endnu – hvordan man kan skrue noget sammen mellem de ti lande, som rent faktisk kan fungere i EU's indre marked.
Det vil vi gerne se, inden vi tager endelig stilling til det her.
Altså, som vi kender de nuværende tanker og bestræbelser, og det er muligt, vi tager fejl, så er tanken jo at pålægge alle finansielle transaktioner den her skat, fordi det faktisk kan være rigtig svært at skelne.
Det vil sige, at det både er det, som forslagsstillerne mener er usunde investeringer, men det er også alle sunde investeringer.
Så mener man bare, at det vil ramme de usunde investeringer relativt hårdere, men det er klart, at det jo altså også vil ramme alle de sunde investeringer, som vores pensionsselskaber og investeringsforeninger foretager, og som vi i øvrigt er helt afhængige af bliver foretaget.
Der mangler jeg i hvert fald en dialog med de danske pensionsselskaber, ikke fordi jeg er ude på, at de skal fremme det, som forslagsstillerne mener er usunde investeringer, men fordi jeg er interesseret i, hvordan det vil påvirke deres sunde investeringer, hvis det her kommer, og de udbyttebetalinger, som de fleste danskere har glæde af, fra de foreninger.
Og jeg har simpelt hen ikke set noget som helst materiale fra det arbejde, som de ti lande arbejder med, der handler om, hvordan det vil ramme institutionelle investorer – som Danmark jo sådan forholdsmæssigt er meget afhængig af, fordi vi har et ret unikt pensionssystem – og om, hvordan det vil ramme danske pensionsmodtagere.
Så det er i hvert fald også noget, man bliver nødt til at have klarhed over, før man bare siger: Det bliver vi nødt til at gøre fra dansk side også – uden overhovedet at have overblik over, hvordan det vil ramme.
Den tredje grund til, at vi gerne vil have et forslag på bordet, inden vi tager endelig stilling til det her, er så det, man kunne kalde konkurrencevilkårene for danske banker.
Så af disse tre grunde vil vi gerne afvente et endeligt forslag, inden vi tager stilling.
Men dermed er det også sagt, at vi ikke for tid og evighed vil sige nej til en europæisk skat på finansielle transaktioner.
Vi tror bare, det kommer til at forudsætte en europæisk enighed, hvis det skal fungere, og jeg vil ikke afvise, at vi kan komme i den situation.
Siden vi diskuterede det her sidst, har vi set en nedadgående spiral for selskabsskatten og en nedadgående spiral for en række erhvervsskatter i Europa, og på en eller en måde må man jo på et tidspunkt spørge, om der skal lægges en bund for noget af det.
Og hvis man kan finde et fornuftigt system, tror vi sådan set, at den europæiske økonomi samlet set har nået en størrelse, hvor man, hvis det er hele EU, der gør det, måske kan finde en konstruktion, der ikke gør, at man bare kan flytte de finansielle transaktioner et andet sted hen i verden.
Men det er ikke let.
Når vi har afvist det her før, skyldes det, at det ikke bare er noget, man lige gør med et snuptag, for i en verden, hvor alle de her handler foregår elektronisk – uanset om man kan lide det eller ej, så foregår det jo elektronisk – kan man uhyggelig let flytte sine aktiviteter andre steder hen.
Og så hjælper det ikke noget at lave symbolpolitik.
Så altså, det er fint at få diskussionen, men lad os lige få et konkret forslag på bordet, som man kan forholde sig til, og som tager alle disse usikkerheder og alle disse udfordringer op og løser dem.
Og lad os så kigge fordomsfrit på det derfra.