Karina Lorentzen Dehnhardt (SF), 2020-06-19:
Jeg vil gerne sige tak for debatten.
Selv om vi ikke er enige om løsningerne, føler jeg alligevel, at vi har bevæget os i en retning, hvor der er flere i salen, som anerkender, at vi faktisk har et reelt problem.
Og det synes jeg er positivt, fordi det jo betyder, at vi også kan komme videre med den her problemstilling.
Jeg kunne i hvert fald læse i min forgænger, Lisbeth Poulsens, seneste tale, at der var man ikke enige om, hvorvidt der var et problem med långivning.
På den led synes jeg at vi er kommet videre, og måske er det, der gør kvalitetsforskellen, at det faktisk er landdistriktsordførerne, der behandler forslaget i dag.
For det betyder, at det er de mennesker, der møder konsekvenserne for landdistrikterne, der også er her i Folketingssalen.
Baggrunden for dagens forslag er jo, og SF har turneret med forskellige varianter af forslaget siden 2014, at vi står med låneproblemer i landdistrikterne.
Sidste år udtalte direktøren for RealMæglerne, Preben Merrild Angelo, at han i snart 5 år havde hørt fra mere end 100 ejendomsmæglere, at de ikke kan sælge boliger i Udkantsdanmark.
Dem, der vil, kan ikke få lov at bo der, fordi kreditgivningen er for stram.
Man kan simpelt hen ikke få et lån.
Det er jo status.
Og hvis det går, som flere boligøkonomer frygter, vil covid-19 måske give endnu større problemer for udlån i landdistrikterne, for de vil blive ramt hårdest, hvis boligmarkedet og økonomien begynder at gå i stå.
Hvad er så konsekvensen?
Ja, den er, at udkanten bliver endnu mere udkant i morgen.
Hvis man ikke kan få lov til at købe det hus i det område, som i forvejen er trængt, og hvor boligpriserne er faldende, er der ikke nogen, der flytter til den landsby eller til det område.
Så falder boligpriserne endnu mere, og så er den onde cirkel skabt.
Så lukker købmanden, så lukker skolen, og det næste, vi skal have i sving, er nedrivningspuljen.
Vi har i SF en meget stærk ambition om, at Danmark skal hænge sammen, og derfor synes vi, at vi skal have løst den her problematik.
Hvis det ikke skal være med det her forslag, synes jeg at det haster med at finde nye forslag eller levedygtige forslag.
Vi risikerer, at vores land knækker midt over, når det skal være så svært at få et realkreditlån uden for de store byer, og jeg synes faktisk heller ikke, at det er fair, at mange må ty til andre, dyrere lån, f.eks. lån uden om banken, for at kunne få deres drømmehus.
Jeg synes faktisk, det er ulighedsskabende, at der bliver forskel på danskernes lånemuligheder, bare fordi de vælger at slå sig ned i det forkerte postnummer.
Og jeg tror, det også kan få store konsekvenser for den enkelte og for vedkommendes familie, hvis man bliver skilt, arbejdsløs eller bare gammel og har brug for at flytte væk.
Så er det umuligt, for der er ikke nogle nye, der kan få lov at flytte ind.
Jeg synes også, at det er et stort problem for virksomheder.
Udvalget var jo en tur på Langeland, og der hørte vi også om en lokal bager, og jeg aner ikke, om det er den samme bager, som Bjørn Brandenborg nævnte i sit indlæg.
Men den bager havde lyst til at åbne en filial et sted på Langeland, hvor der var et sommerhusområde.
Det ville der være et godt potentiale i.
De skulle bruge 600.000 kr., og de kunne ikke få det lån.
Det er jo bare problematisk, for så kommer der heller ikke nogen nye arbejdspladser på Langeland.
At der er et problem, afslørede min kollega Lisbeth Lisbeth Bech Poulsen jo også sidste gang i sin tale.
Hun havde haft et debatmøde, og så var der en realkreditsælger, der efterfølgende var troppet op og havde sagt, at han syntes, det var rigtig problematisk, fordi der faktisk er steder, det var i Nordjylland, hvor man simpelt hen ikke låner ud.
Det kunne han fortælle, men han ville selvfølgelig ikke fortælle det offentligt.
Og det er jo et stort problem; og ligegyldigt hvilken type økonomi folk havde, lånte man bare ikke ud.
Og han fortalte, at samme dag skulle han ned for at give afslag til en håndværker, selv om der ikke var økonomiske grunde til det.
Det er jo selvfølgelig et problem, at vi ikke kan få folk til at stå frem og fortælle de her ting, for det har vi meget brug for.
Jeg synes, det skammeligt, og jeg synes, at vi skal gøre noget.
Det er også derfor, at vi bevidst ikke har peget på en bestemt model den her gang.
Vi har skitseret nogle muligheder.
Det behøver ikke at være et statsligt realkreditinstitut.
Det ved vi godt at mange har stærke holdninger til.
Jeg har dog en lille smule svært ved at forstå det, for der er mange steder, hvor vi hjælper til, f.eks. Markedsmodningsfonden og Vækstfonden.
Jeg ser ikke, at der er den store forskel i forhold til at hjælpe nogle borgere til at komme i gang.
Men jeg accepterer det som et grundvilkår for debatten, og derfor står der jo så heller ikke noget i forslaget om, at det skal være et statsligt realkreditinstitut.
Vi er sådan set også åbne over for, at det kan være private midler, der kan skydes ind i det her.