Victoria Velasquez (EL), 2022-02-22:
Tak for ordet.
I dag har ofre for menneskehandel en horribel retssikkerhed, og gerningspersonerne går nærmest fri og kan fortsætte med groft at udnytte sårbare mennesker igen og igen.
Det er uretfærdigt, det er sygt – hvad siger det ikke om et samfund, at arbejdsgivere gentagne gange kan udsætte mennesker for menneskehandel og grov udnyttelse?
Flere sager er blevet nævnt i salen her i dag, og flere sager kan desværre føjes til listen.
Hver eneste sag har været med til at afsløre manglen på konsekvens over for dem, der står bag menneskehandel i Danmark.
Lad os tage et eksempel, for der er noget ravruskende galt med systemet, når chauffører fra Filippinerne og Sri Lanka bliver groft udnyttet med lave lønninger og usle forhold, men at arbejdsgiveren nærmest går straffri.
Det viser kapitalismen, når den er rå og barsk – en grov udbytning – og når EU er et slaraffenland for smarte arbejdsgivere på bekostning af menneskers liv.
Padborgsagen er en giftig kombination af usle boligvilkår og grov udnyttelse af mennesker i sårbare situationer og viser også, hvordan straffelovens § 262 a om menneskehandel i praksis stort set er uanvendelig, når det kommer til situationer med tvangsarbejde.
Og derfor er der brug for en ny straffelovsparagraf, der sikrer rettigheder og retssikkerhed for ofre for menneskeudnyttelse.
Det er afgørende, at vi lovmæssigt sætter arbejdsgivere en stol for døren, i forhold til at de udnytter en anden persons økonomiske eller personlige vanskeligheder, afhængighedsforhold eller lignende.
I lyset af Padborgsagen er det vigtigt, at forslaget indeholder et klart og sikkert hjemmelsgrundlag til strafferetligt at sanktionere enhver part, som på dansk grund uden selv at være arbejdsgiver eller være i et direkte aftaleforhold til lønmodtagere medvirker eller på anden vis bistår til menneskeudnyttelse.
Og vi synes, det er positivt, at man har reageret på det, og det vil vi gerne følge op på.
Derudover er vi også åbne for at se på strafferammen.
Arbejdsgivere, der kalkuleret, groft udnytter mennesker i de her situationer, skal straffes, og de skal straffes hårdt.
I den såkaldte Thyborønfiskersag, hvor mennesker blev udsat for slavelignende forhold – de blev låst inde, groft underbetalt, fik frataget deres pas m.m. – vil straffen formentlig kun blive på 2 års fængsel, skriver 3F.
En tredjedel-faktoren forekommer mild, ligesom en strafferamme på op til 11 år bør overvejes, sådan at baggrunden for strafudmåling også iagttages i varigheden af udnyttelsen og omfanget af personer, der har været udnyttet.
Her refererer ministeren så til, at sager om menneskehandel vil omfattes efter straffelovens § 262 a med en strafferamme på op til 10 år.
Det håber vi at ministeren er åben over for.
Der er også andre dele, man kan gå ind i, men jeg vil slutte af med at bruge den sidste del af min taletid på at rette fokus på dem, der har sikret, at vi i dag kan stå her i Folketingssalen og behandle det her forslag.
For lad os være helt ærlige: Det her var ikke sket, uden at 3F-medlemmerne havde finansieret en opgave, som vi burde have løftet i fællesskab.
Det er deres kontingentkroner, der har betalt for, at forbundet og ikke mindst fagbladet har løftet den her opgave.
Vi har med de seneste aftaler styrket indsatsen mod social dumping og menneskeudnyttelse, men vi er simpelt hen ikke kommet langt nok i forhold til at skulle sikre det bolværk, som der er brug for mod de griske arbejdsgivere, der tydeligvis ikke har nogen grænser for, hvad de vil udsætte andre mennesker for for at kunne profitere på det.
Så jeg vil slutte af med at sige tak til alle jer, der er med til at bekæmpe det her.
Og jeg vil også kvittere for et lovforslag som det her, der rykker spillereglerne i samfundet i den rigtige retning for almindelige mennesker.
Tak for ordet.