Christian Poll (ALT), 2016-11-11:
Jeg har lyttet lidt her og tænker, at jeg lige bliver nødt til at forklare, hvad det her med klageinstanser går ud på.
For jeg har tit mødt den misforståelse, i forbindelse med at organisationer klager, at det er dem, der klager, der ligesom har håndsret over en sag.
Men sagen er jo den, at vi beslutter noget lovgivning herinde i Folketinget, og det gælder, at alle er lige for loven i et demokratisk samfund som det danske.
Og så har vi nogle offentlige myndigheder, som skal forvalte den her lovgivning, og de træffer nogle beslutninger.
Så det er altså offentlige instanser – det kan være en kommune, det kan være staten – som træffer en afgørelse i en konkret sag.
Så er det heldigvis sådan – og det er en meget vigtig instans i vores demokrati – at enhver kan gå ind og klage over den her sag, hvis man har en interesse i den.
Det er lidt forskelligt beskrevet i lovgivningen, hvornår man har en interesse i den, men man kan i hvert fald altid have en privat interesse, hvis det f.eks. er noget, der vedrører ens grund, hus eller nærområde.
Så er der nogle organisationer, der har en særlig ret til at klage, og det er jo, fordi man siger, at der er nogle, der skal tale naturens sag.
Det er ikke ét menneske, der gør det, men en række mennesker, der går sammen og danner nogle foreninger med særlige interesseområder, f.eks. Dansk Ornitologisk Forening, der interesserer sig for fugle, eller Danmarks Sportsfiskerforbund, der interesserer sig for fisk, eller Danmarks Naturfredningsforening, som gerne vil have en bedre og rigere natur.
De foreninger giver man så en særlig mulighed for at klage, og det er sådan set superrelevant, for ellers er der ingen, der gør det på naturens vegne, på vandløbenes vegne.
Det er derfor, det er rigtig vigtigt, at de her organisationer har en direkte adgang og en god adgang til at kunne klage, ligesom enhver borger skal have den ret.
Alternativet er som udgangspunkt imod det her forslag, og det er der flere grunde til.
Vi har sådan set ikke noget imod den øvelse, der handler om at lægge klagenævn sammen og få tingene til at køre mere på skinner; det kan der altid være behov for.
Så en sammenlægning af tingene vil alt andet lige kunne give en mere ensartet, en mere retfærdig, en mere lige klageproces, men der er, som jeg kan se det, i det her ikke nogen sikkerhed for, at vi får noget, der sådan er mere lige, mere retfærdigt og giver en bedre sagsbehandling.
Det, som er den primære grund til, at vi ikke kan gå ind for det her lovforslag, er jo, at man sætter gebyret for at klage voldsomt op.
Det betyder, at der kommer en barriere, altså når private personer skal finde 900 kr., hvis man f.eks. synes, at en kommune har taget en forkert beslutning, der ikke lever op til reglerne i loven.
Det er ikke politisk, men et spørgsmål om, om kommunen har taget en beslutning, den gerne må tage.
Og hvis man vil gå ind og stikke en pegefinger i luften der, skal man altså have 900 kr. op af lommen – hvis man er en organisation eller virksomhed, er det nu 1.800 kr. – og de 500 kr. er i forvejen et højt gebyr.
Så det er den demokratiske ret, der bliver sat på spidsen her.
Den bliver voldsomt truet af, at der kommer den her barriere.
Så vi foreslår – hvis vi skal gå ind i det her og være positive – at klagegebyret skal ned igen, mens vi fint kan gå med til, at man forsøger at sammenlægge de her råd og nævn.
Vi foreslår enten det gamle niveau, eller at man måske går helt ned på 100 kr. for private og 300 kr. for organisationer og virksomheder.
Det bør være ens for alle områder.
I dag er der jo ikke klagegebyr på en række områder inden for især landbrug og fødevarer.
Det vil sige, at der jo ikke sådan er nogen overordnet ræson i, at vi nu generelt vil hæve det her klagegebyr; det er noget, man gør specifikt for natur- og miljøområdet.
Så vil jeg også give Bæredygtigt Landbrug ret i – det havde jeg ikke lige tænkt at jeg skulle, men det vil jeg gerne – at der er behov for en længere betalingsfrist end de 14 dage.
Så vil vi også godt have flere sagkyndige medlemmer ind.
To på de her meget brede områder kan blive for snævert, både habilitetsmæssigt, men også i forhold til om man kan dække de der meget store, komplekse fagområder, der faktisk er tale om her.
Det er i øvrigt også noget, Landbrug & Fødevarer bakker op om.
Så synes vi også, at der mangler nogle emner.
Miljøskade, fredning og genteknologi er nævnt i nogle af høringssvarene som områder, der mangler.
Det svækker den demokratiske deltagelse, at det skæres ned til 4.
Så som udgangspunkt er vi, som det ser ud i dag, imod forslaget, men vi vil gerne tale om forbedringer og se på, hvor vi kan mødes.