Zenia Stampe (RV), 2025-01-09:
Man får sådan et deja-vu, hver gang man diskuterer grænsekontrol.
Jeg kunne ikke lade være med til at gå ind og søge i mine egne arkiver.
Sidst, jeg var retsordfører – det var på det tidspunkt, man indførte grænsekontrollen, der havde vi så haft det nogle år, det var stadig væk interessant at diskutere det i medierne, og de bragte løbende sådan nogle historier om, at nu havde man brugt 300.000 timer på grænsekontrol og nu havde man brugt 1 mio. timer på grænsekontrol –
Det var baseret på kilder, altså ministeriet.
Jeg spurgte, hvor mange våben man havde beslaglagt, hvor mange personer der var blevet afvist osv. osv.
Det viste, at en fuldtidsmedarbejder, altså et årsværk, ved grænsen årligt afviste seks personer, men det var ikke personer, der søgte asyl.
For som alle her forhåbentlig er bekendt med, er grænsekontrol jo ikke et middel til at afvise folk i at søge asyl.
Tværtimod er det sådan, at hvis man kommer til grænsen og siger, at jeg er asylansøger, bliver man straks fragtet til et asylcenter, hvor man så får gennemgået sin sag.
Det er klart, at hvis man så har søgt asyl i et andet land først, bliver man qua Dublinsamarbejdet, som jo også er en del af den her diskussion, returneret til det land, men ellers får man altså ophold i asylcenteret, mens ens asylsag bliver behandlet.
Så det er ikke afviste personer.
Men nej, de der 801 våben dækkede over 282 knive, 193 pebersprays, som Dansk Folkeparti vist gerne vil have gjort lovlige, 38 strømpistoler, 90 slagvåben, 50 slangebøsser, 106 gaspatroner, 3 økser, 2 gassignalpistoler og 1 gasampul.
Så fik jeg nogle på nakken, for der var jo beslaglagt nogen.
De kunne ikke bruges som skydevåben, og der var så en diskussion i politiet om, om det var et skydevåben.
De havde ikke kategoriseret dem som skydevåben, fordi de jo ikke kunne skyde, men der var så nogle af dem, som rigtig godt kan lide grænsekontrol, og som syntes, det var et dejligt tal at sige, at man nu havde beslaglagt de her våben, der insisterede på, at det jo var et skydevåben, fordi man kunne reparere den her attrap, og at så kunne den principielt godt bruges som skydevåben.
Men politiet kategoriserede det altså ikke som skydevåben.
Det var måske det eneste, jeg var uenig i – ej, ikke helt det eneste – da hr. Peter Skaarup fra Danmarksdemokraterne var oppe at holde sin ordførertale.
Jeg var lige ved at rejse mig op og rose for ordførertalen, men jeg tænkte, at det næsten ville være et dødskys.
Der var selvfølgelig meget uenighed, men så grundlæggende alligevel enighed om, at man må ændre reglerne indefra, og det har jeg respekt for.
I en tid som nu, hvor der er rigtig mange, der vil undergrave det hele og smide alt ud med badevandet, har jeg respekt for folk, som kan mene noget helt andet end mig, men trods alt vil ændre det indefra.
Men det, jeg så studsede over, var at kalde grænsekontrollen for det bedste middel mod terrorisme.
Der må jeg bare sige, at i forhold til at være et middel mod terrorisme, bandekrig eller for den sags skyld store migrationsstrømme af asylansøgere, har grænsekontrol aldrig nogen sinde været et effektivt middel.
De ved godt, at det er politikerne, der gerne vil have grænsekontrol, fordi det er symbolsk.
Der er det altså spild af penge.
Der kunne man gøre ting meget, meget mere effektivt.
Så har jeg ikke været inde på alt det med Schengen, Dublin osv., men det var vi jo inde på i forbindelse med spørgsmål og ministerens tale.
Det glemte jeg at sige, men det lå nok mellem linjerne.