Karen J. Klint (S), 2017-02-21:
Tak for det.
Der er også meget andet at glæde sig over, formand.
Jeg er i hvert fald glad for, at jeg får lov til at afløse vores hovedordfører på det handicappolitiske område i dag, for det er jo hr. Orla Hav, og han er et andet sted henne.
Efter mange år i det praktiske arbejde på det handicappolitiske felt synes jeg, det er rigtig dejligt at stå her i dag.
Jeg har jo været med til mange års god udvikling, og derfor er det dejligt også at få lov til at komme herop på stolen i dag i så vigtig en debat som den, vi har nu, om, at der skal lovgives mod diskrimination på grund af en persons handicap eller funktionsnedsættelser, også uden for arbejdsmarkedet, hvor man jo har haft lovgivningen i flere år.
Så tak for, at vi får forespørgselsdebatten i dag.
Jeg er meget enig med ministeren i hendes udsagn om, at vi ikke bare skal gøre det, fordi vi har en FN-konvention.
Nej, vi skal jo lovgive imod diskrimination, fordi alt andet ville være urimeligt.
Vi er så det sidste land i Norden, der tilslutter os den del af handicapkonventionen.
Men det skal ikke skygge for, at vi nu endelig er nået frem til, at vi er parate til det – sådan skal det jo heller ikke være.
Da mit eget parti var i regering sidst, var vi også med til at tiltræde den frivillige tillægsprotokol, som giver mulighed for, at man netop kan klage til FN's Handicapkomité.
Så der er jo sket noget undervejs.
Der har også været et initiativ, der har kørt et par år, med Antidiskriminationsenheden, der har set på, hvad det er, der giver anledning til diskrimination, og hvilke diskriminationssager det er, der kører.
Så vi har et undersøgelsesgrundlag nu, som gør, at vi alle sammen er parate til at gå videre.
Beslutningsgrundlaget er både fagligt og holdningsmæssigt godt beskrevet.
Så lad os lade være med at dyrke, at vi måske også kunne være nået frem til det for flere år siden.
Når jeg tillader mig at sige det, er det, fordi jeg faktisk har været Folketingets repræsentant i nordisk samarbejde, også dengang vi havde noget, der hed Nordisk Handicappolitisk Råd under Nordisk Råd, som havde sæde i Stockholm.
Dengang satte vi fokus på tilgængelighed for alle, og da det var færdigt, satte jeg selv personligt fokus på noget, vi kaldte demokrati for alle.
Der screenede vi alle parlamenter i Norden for tilgængelighed for mennesker med handicap.
Og når vi kigger rundt i salen her, kan vi jo godt se, at det ikke er særlig kønt.
Vi har også her for nylig haft et medlem herinde, som ikke syntes, at salen var særlig tilgængelig, når man sad i en kørestol.
Heldigvis er vi nu også nået så langt, at vi inden længe skal i gang med at gøre vores eget parlament mere handicappolitisk tilgængeligt.
Så selv om den fysiske tilgængelighed ikke kommer med i det lovgivningsarbejde, der forestår lige nu, må vi som politikere ikke glemme, synes jeg, at der jo stadig væk er ulighed for mennesker med handicap i forhold til sundhed, men i høj grad også i forhold til tilgængelighed og særlig også, synes jeg, ulighed i forhold til foreningslivet.
For når vi ikke indretter vores foreninger eller vores demokrati sådan, at mennesker med handicap kan deltage, er der jo stadig væk ikke fuld tilgængelighed, hverken på det mentale eller på det praktiske plan.
Så vi har nogle ting, vi skal løfte, ved siden af det, vi gør nu.
Men vi ser som Socialdemokrati rigtig meget frem til det lovgivningsarbejde, der står foran os.
Vi er også meget glade for den måde, som det fælles forslag til vedtagelse er blevet landet på.
Så tak for det.