Marianne Bigum (SF), 2026-01-20:
Tusind tak.
Tak til Kim Edberg Andersen.
Vi behandler i dag Dansk Folkepartis beslutningsforslag, hvor man ønsker at pålægge regeringen, og jeg citerer fra forslaget, at sikre, at EU reglerne om en emballageafgift, forstået som EU-reglerne om udvidet producentansvar for emballage, ophæves i Danmark.
SF kan ikke støtte beslutningsforslaget, og jeg skulle hilse fra Enhedslisten og Alternativet at sige, at det kan de heller ikke.
At SF ikke kan støtte beslutningsforslaget har flere grunde, men jeg vil gerne indledningsvis nævne, at der faktisk ikke er nogen EU-regler omkring en emballageafgift.
Emballageafgifterne, som vi nu politisk har diskuteret i en rum tid, er nationalt fastsatte, for EU må slet ikke indføre eller fastsætte nationale emballageafgifter.
Det er dog korrekt, at vi sammen i EU har vedtaget et udvidet producentansvar for emballage, der flytter ansvaret og omkostningerne, både de direkte omkostninger ved at håndtere affaldet og de indirekte miljøomkostninger for samfundet og borgerne til producenterne, og det princip er SF helt enig.
Det er helt fair, at virksomhederne skal tage ansvar for det, de sætter på markedet – hvem skal ellers?
Det nuværende danske forbrug af emballager kommer med store miljøomkostninger og direkte omkostninger for forbrugerne.
Indtil nu har forbrugerne skulle betale for affaldsindsamlingen og behandlingen af en masse emballageaffald, som forbrugerne har haft meget lidt indflydelse på at kunne styre eller gøre meget ved.
Som borger har man først skulle betale for emballageaffaldet ved kasse et i butikken; så igen, når affaldsgebyret trækkes på betalingsservice; og så til sidst igen over skattebilletten, når der skal ryddes op efter miljøomkostningerne, eller der skal afbødes for klimakonsekvenserne.
Det rådes der nu bod på med direktivet for udvidet producentansvar for emballage.
Fremover skal producenterne betale for indsamlingen og behandlingen af affaldet – det skal borgerne ikke.
Producenterne skal betale for omstillingen til mere miljøvenlig emballage, som også bliver nemmere at genanvende og økonomisk mere rentabelt.
Borgernes affaldsgebyr skal nedsættes tilsvarende.
Derfor siger EU-direktiverne om affald, at hvor det er muligt, skal producenternes finansielle bidrag være forskelligt afhængig af emballagens holdbarhed, reparerbarhed, genanvendelighed, genbrugelighed, indhold af genanvendte materialer og forekomst af problematiske stoffer.
Der har været en del kritik af emballageafgifterne i de danske medier.
Jeg har gjort mig umage med at snakke med de forskellige aktører for at forstå udfordringerne.
Jeg oplever altså ikke, at der er modstand mod selve det udvidede producentansvar, og at virksomhederne skal tage ansvar for deres emballager.
Jeg oplever heller ikke modstand mod brugen af miljøafgifter.
Men det, jeg lytter mig til, er, at der er udfordringer i forhold til den måde, vi nationalt og administrativt er i gang med at udmønte dem, hvor vi på visse punkter går solo nationalt i stedet for i fællesskab i EU, og hvor det skaber problemer for virksomhederne.
Det er vi i aftalekredsen i gang med at drøfte løsninger på.
Data skal indhentes fra leverandører, som måske heller ikke lige har styr på det, eller for hvem det er en ny øvelse og kommer til at tage tid og kræve administrative ressourcer.
Men når først emballageproducenten har gjort det én gang, så er dokumentationen der jo fremover og kan nemt hentes frem.
Jeg tænker derudover også, at man som virksomhed har en interesse i at have sikkerhed omkring, hvad det er for en emballage, man svøber om sin fødevarer.
Har man en leverandør, som ikke har styr på, hvad der er i emballagen, vil der være andre, der har det.
Vi har brug for en skala i EU til at drive den her forandring.
Det nytter ikke noget, at Danmark alene går ud og sætter nogle kriterier for, hvad virksomhederne skal guide efter.
Her er det vigtigt, at EU som helhed sætter de samme kriterier, for det kommer til at være det, som driver forandringen, og være det, som virksomhederne kan læne sig ind i.
Det skal ikke være nationale må særregler, men fælles EU-regler der vil gøre det til en positiv forandring.
Tak for ordet.