runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Morten Messerschmidt (DF), 2019-10-31:
– altså hvad det her subsidiaritetsprincip dækker over.
For spørger man nede i Kommissionen, får man at vide, at subsidiaritetsprincippet siger, at hvis ikke man kan finde ud af at harmonisere af sig selv, skal EU gøre det.
Altså, det er egentlig ikke et spørgsmål om, at det er anliggender, som landene godt kunne håndtere på en ordentlig måde og dermed implicit forskelligt.
Nej, det handler om, om harmoniseringen sker uden EU's indgriben, og kan den ikke det, har EU ifølge sin egen opfattelse lov til at gribe ind.
Skulle vi så ikke få ændret det, hr. Ole Birk Olesen?
Ole Birk Olesen (LA), 2019-10-31:
Hvis landene i EU på et tidspunkt beslutter at gå videre i samarbejdet, kan det jo være, at vi skal have forbehold over for det videre samarbejde, hvis vi ikke synes, det giver mening.
Men i forhold til det nuværende samarbejde ser jeg ikke umiddelbart behovet for flere forbehold.
Men jeg ser behovet for, at vi får givet noget kød til det nærhedsprincip, som for øjeblikket ligger i traktaten om Den Europæiske Union.
Det har ikke noget kød.
Der er ikke nogen reel domstolsprøvelse af, om dette egentlig er noget, som EU bør blande sig i, og det synes jeg er et problem.
I Danmark kan Højesteret, hvis Folketinget overtræder grundloven, gå ud og sige: Det der er i strid med grundloven, kan I så lave den lov om?
Men vi har tilsyneladende i EU-systemet ikke et subsidiaritets- eller nærhedsprincip, som EU-Domstolen – når Ministerrådet eller Kommissionen gerne vil blande sig i, hvordan barslen holdes i Danmark – kan gå ind og håndhæve, og hvor den siger: Det er faktisk ikke tilladt for EU.
Morten Messerschmidt (DF), 2019-10-31:
Tak til ordføreren for en – synes jeg – uden sammenligning nuanceret tale og positiv tale i forhold til, hvad vi har hørt fra andre ordførere.
Jeg synes netop, at pointen om, at Europas styrke er diversiteten, er fuldstændig rigtig, og den har jo igennem århundreder vist sit værd.
Alligevel – og det er jo helt rimeligt – forsøger man fra Liberal Alliances side, som jeg forstår det, at balancere i forhold til, hvor vi så er i dag, og det gør vi jo alle.
Men derfor er det jo stadig interessant at høre, hvor det så er at Liberal Alliance ligesom ser Danmark og EU bevæge sig hen.
Vi har jo en diskussion om de forbehold, som vi har, og hvor det kunne være rart at høre, hvordan Liberal Alliance ligesom stiller sig.
Men var der også en mulighed for, at man kunne tilegne sig andre forbehold, der måske kunne indkredse nogle af de områder, som hr. Ole Birk Olesen er bekymret for at EU i dag blander sig for meget i?
Rasmus Nordqvist (ALT), 2019-10-31:
Jamen nu kan man jo oversætte, og man kan gøre sig forståelig, og det ved hr. Morten Messerschmidt godt, for han har jo selv siddet i Europa-Parlamentet.
Men hvis der er nogen, der begynder at tale andre sprog, er det jo heldigvis sådan, at man kan have nogen i øret, der hjælper en med at oversætte det, så man kan deltage i en debat og have den udveksling.
Og i forhold til EU og de demokratiske institutioner, vi har, synes jeg bare, at det her drejer sig om, at vi har dem sammen som europæere.
Sådan er det for mig og for Alternativet.
Morten Messerschmidt (DF), 2019-10-31:
Tak for formandens velvilje.
Jeg skal holde mig til at tale dansk, så vi i hvert fald har en fælles forståelse af, hvad der bliver sagt – ikke nødvendigvis hvordan det opfattes, men hvad der bliver sagt.
Og det er jo netop hele pointen her, nemlig at når man stiller op i kommunerne i Danmark, taler vi jo dansk – det samme i regionerne, det samme i Folketinget, og faktisk det samme til europaparlamentsvalget, fordi det er danskere, der stiller op på listerne.
Jeg kan kun huske ganske få eksempler på medlemmer af Europa-Parlamentet, der er valgt i andre lande, og det understreger måske det her med, at hvis man skal have et demokrati, er det en rigtig god idé, at dem, der vælger, og dem, der vælges, kan tale sammen.
Kan hr. Rasmus Nordqvist be- eller afkræfte det forhold?
Rasmus Nordqvist (ALT), 2019-10-31:
Mig bekendt var der ikke nogen, der var grækere, maltesere osv. på vores liste i Danmark, men vi valgte jo at stille op på et politisk program, som var det samme, man stillede op på i Polen, i Tyskland, i Frankrig, i Portugal, i Grækenland osv.
Altså, vi havde ikke den nationale fokus i forhold til det valg, vi stod over for, hvor det netop handlede om at træffe beslutninger på det europæiske plan i fællesskab.
Her i Folketinget gør vi det i forhold til det område, som er Danmark, i kommunerne gør man det jo i forhold til det område, som er kommunalt.
Og vi mener egentlig, at hvis man kunne have gjort det, havde det været ret fornuftigt at stille op på den måde, som vi har foreslået.
Morten Messerschmidt (DF), 2019-10-31:
Det med demokrati kunne jeg godt tænke mig at høre lidt mere om.
Altså, det er tilsyneladende slet ikke en refleksion i forhold til hr. Rasmus Nordqvists demokratiopfattelse, at der er nogle ting, der skal være tilfælles, for at man kan tale om demokrati, f.eks. det at have et fælles sprog.
Det er jo ikke alle, der har, hvad kan man sige, den sproglige ekvilibrisme, som hr. Rasmus Nordqvist har, nemlig at han kan forstå tysk og fransk og alle de sprog, der måtte tales – jeg tror, det er 23.
Det synes jeg er fantastisk.
Og jeg er tilhænger af elite; jeg er tilhænger af folk, der på den måde er avantgarde.
Derfor vil jeg gerne spørge om noget, i forhold til da hr. Rasmus Nordqvist stod i spidsen for sin liste til europaparlamentsvalget her tidligere på sommeren: Hvor mange af de kandidater, Alternativet opstillede, var så ikke danske?
Altså, hvor mange tyskere, franskmænd, grækere, maltesere og andet godt havde man på sin liste der, for ligesom ikke bare at – med formandens tilladelse – do the talk, but also do the walk?
Lars Aslan Rasmussen (S), 2019-10-31:
Mig bekendt stemte Radikale Venstre også for den samme aftale, man har lavet, i forhold til Tyrkiet.
Og det der med at lukke øjnene for, hvad der foregår i Tyrkiet, anerkender jeg ikke.
Vi har i Socialdemokratiet deltaget ved rigtig mange retssager i forhold til parlamentarikere, der har siddet fængslet.
Det har vi også gjort sammen med Enhedslisten.
Hvis der er et parti, der aldrig har været med, er det Det Radikale Venstre.
Så jeg synes, det er sådan lidt mærkeligt at blive angrebet, når det handler om at acceptere, hvad der foregår i Tyrkiet.
Der har vi sagt tydeligt fra.
Ja, udenrigsministeren og statsministeren har også sagt fra over for den tyrkiske invasion i Syrien.
Så det synes jeg ikke er rimeligt.
Det, statsministeren har sagt, er, at det ikke bliver nu, Tyrkiet bliver medlem.
Vi ser det ikke som realistisk i den kommende fremtid med de ting, der foregår.
Det er klart, at hvis Tyrkiet en eller anden dag kunne leve op til Københavnerkriterierne og basale rettigheder, så er det en anden snak.
Men der vil gå lang tid.
Jens Rohde (RV), 2019-10-31:
Jeg angriber ikke Socialdemokratiet for den Tyrkietaftale.
Jeg synes bare, det skal nævnes, at jeg tror, at historien vil dømme os hårdt for den, fordi der er et udtalt hykleri i den aftale.
Det kan vi jo også høre her i dag.
Det har jeg det personligt meget stramt med, men fred være med det.
Jeg er nødt til at have et klart svar.
Hvad er fortolkningen af det forslag til vedtagelse, vi er i gang med her?
Er det suspensionen, eller er det en fortolkning som den, hr. Morten Messerschmidt ønsker, nemlig at Tyrkiet ikke længere skal være et potentielt kandidatland?
Hvis ikke vi får et klart svar på det, er det jo klart, at så kan vi heller ikke være med.
Det minder mig sådan lidt om min far, som, når han havde købt en is til mig, da jeg var lille, spurgte, om må jeg få en bid?
Det er jo det, udenrigsministeren gør nu.
Så kan jeg sige til Alternativet, at det i hvert fald er en diskussion, jeg synes vi absolut bør tage, altså hvordan vi håndterer det her.
For igen: Det handler jo om, at vi betaler nogle for at løfte en opgave, som vi ikke kan finde fælles fodslag om i Europa.
Og det er mildest talt ikke særlig kønt at se på.
Nu nævner SF jo Rusland, og jeg ved godt, at det ikke er Ruslandsdiskussion, men jeg synes bare, at jeg vil bare komme med den opfordring, at vi måske her i Folketinget får en bredere diskussion af vores forhold til Rusland.
For Rusland har jo lagt sig ét sted, og der er meget galt i forhold til Putin, som man kunne nævne, men måske har Europa også placeret sig et sted, hvor vi forhindrer os selv i at løse nogle problemer, fordi vi ikke finder en nøgle til, hvordan vi skal håndtere Rusland.
Og den diskussion synes jeg er blevet forsimplet over årene efter Ukraine, og derfor vil jeg bare opfordre til, at vi får en bredere diskussion at det i det danske Folketing og i øvrigt også i EU.
For det er meget mere komplekst end som så, og Rusland er jo på mange måder er nøglen til løsningen af mange af de ting, der foregår rundtomkring.
Og som tidligere sagt: Vi bliver nødt til at tale sammen.
Rasmus Nordqvist (ALT), 2019-10-31:
Hvis jeg kunne sikre det, ville jeg med glæde gøre det, men det kan vi bare ikke.
Indtil videre har vi sendt milliarder og atter milliarder til Erdogans regime, som bl.a. er blevet brugt til at presse civilbefolkningen og på en grænsekontrol til Syrien, som også har ført tab af menneskeliv med sig.
Skal vi så blive ved med at sende milliarder af sted?
Der troede jeg faktisk, vi delte holdning med SF, men jeg kan høre, det ikke er tilfældet.
Balder Mørk Andersen (SF), 2019-10-31:
Det er helt korrekt, at vi i SF meget gerne ser, at vi finder fælles løsninger på migrationsproblemerne i Europa, men vi er også skruet sådan sammen, at vi mener, at sikkerhedspolitik også nogle gange handler om noget pragmatik og – hvad skal man sige – en læsning af situationen, som den er sikkerhedspolitisk.
Vi har altså en Putin på den anden side, som også rasler med sine sabler, og vi skal være meget opmærksomme på, at vi ikke giver Erdogan – hvad skal man sige – den fulde åbning til at søge mod Putin, som står klar.
For så tænker jeg på: Hvem kommer til at lide under det i den sidste ende?
Det er det, som er SF's fokus.
Er det civilbefolkningen, er det kurderne?
Det er vores fokus.
Hvordan kan vi sikre, at der ikke kommer yderligere tab af menneskeliv?
Rasmus Nordqvist (ALT), 2019-10-31:
Det er et interessant spørgsmål fra SF.
Mig bekendt deler Alternativet og SF faktisk politik på det her område og også det synspunkt, at man skal ramme på pengepungen, sådan at vi ikke skal sende milliarder til Erdogan for at holde flygtninge ude af Europa, men tværtimod skal håndtere flygtninge i Europa.
Og ja, faren er, at der står nogle og tager imod på den anden side, men jeg tror også, det her handler om, at vi i EU står op for de værdier, vi bygger på, og at vi ikke giver køb på dem, fordi vi er bange for, at der kommer flygtninge til Europa.
Balder Mørk Andersen (SF), 2019-10-31:
I sikkerhedspolitik og geopolitik skal man jo som bekendt holde tungen rigtig meget lige i munden.
Rasmus Nordqvist (ALT), 2019-10-31:
I forhold til FN's system har vi jo før sagt, at vi skulle tage 2.000 kvoteflygtninge nu og her.
Men at vi styrker FN's kvotesystem, gør jo ikke, at vi ikke skal tage os af de flygtninge, der lige pludselig kommer til grænsen, altså spontanasylansøgere.
Dem skal vi jo også håndtere, det står sådan set i konventionerne, og det er der, hvor vi mener, at vi skal have et fælles europæisk asylsystem.
Det, der står i vejen, er mangel på politisk vilje, og sådan har det været, siden man gik i gang med den her aftale med Tyrkiet.
Jeg havde den tidligere udlændingeminister i et ikke lille antal samråd; jeg tror, vi skal op på to-tre hænder for at kunne tælle det antal samråd, jeg havde, om den måde, man fra EU's side har valgt at lave en ikkehåndtering af flygtningespørgsmålet.
Victoria Velasquez (EL), 2019-10-31:
Tak for svaret.
Hvad tænker ordføreren om brugen af FN's kvotesystem og eventuelt styrkelsen af FN's kvotesystem?
Det vil jeg gerne høre.
Og så vil jeg gerne spørge: Hvad mener ordføreren forhindrer, at vi gør de ting, som ordføreren nævnte i sit tidligere indlæg?
Tak for ordet.
Jeg er meget enig i den kritik, som ordføreren kommer med, af den situation, der er lige nu, bl.a. i flygtningespørgsmålet.
Men jeg kunne godt tænke mig at høre, hvad Alternativet tænker man kunne gøre i stedet for.
Rasmus Nordqvist (ALT), 2019-10-31:
Da jeg skulle forberede mig til i dag, gik jeg ind og fandt tre debatter frem, som vi havde i sidste folketingssamling om det samme, og jeg sad og læste igennem, hvad jeg sagde dengang, og heldigvis er jeg enig med mig selv, og det er jo altid rart.
Det er jo fuldstændig forfærdelige angreb, der er på demokratiske institutioner, med fængsling af folkevalgte politikere, fængsling af journalister, menneskerettighedsaktivister, og også lgbti-personer oplever et stærkt pres på deres rettigheder osv. osv.
Oven i det står vi så nu med Tyrkiets invasion i Nordsyrien og det angreb på den kurdiske befolkning, vi ser der.
Det gør jo bare, at man må gentage det, som blev sagt den 5. maj 2017, 8. december 2016 og 16. november 2016, nemlig at vi selvfølgelig skal suspendere optagelsesforhandlingerne med Tyrkiet.
Men som jeg også har nævnt det alle de gange, vi har diskuteret det tidligere, er det vigtigste sted at ramme Erdogan nu og her på økonomien.
Desværre har EU lavet en flygtningeaftale med Tyrkiet, hvor vi har set stort på alt, hvad vi plejer at stå op for i forhold til internationale aftaler, overholdelse af menneskerettigheder og vores værdier, fordi vi dermed kunne holde folk væk fra Europas grænser.
Det er noget af det, jeg synes vi skal tage rigtig alvorligt og sige stop for: stop for den flygtningeaftale, der er lavet; stop for at sende milliarder af sted til Tyrkiet og dermed Erdogans regime.
For et er, at vi har hjulpet, og det kan man gøre på mange måder, med at håndtere de flygtninge, der er i Tyrkiet, med hjælp til ngo'er osv. Men noget andet er det, vi også har gjort, nemlig at støtte Erdogans regime.
Det er også blevet afsløret, at der er blevet brugt EU-midler i forhold til grænsebevogtningskøretøjer osv.; det gælder grænsebevogtningen ind til Syrien, hvor man fra Tyrkiets side har villet holde flygtninge ude af Tyrkiet, altså holde dem inde i et borgerkrigshærget land.
Så fra Alternativets side mener vi, at vi skal suspendere forhandlingerne med Tyrkiet, og at vi skal ramme dem på pengepungen.
Jeg har jo siddet og lyttet til de forslag til vedtagelse, der er blevet læst op, og jeg må sige, at det, der lige er blevet læst op af Enhedslisten, kan vi langt bedre se os i end det, der tidligere blev læst op fra Socialdemokratiets side, for vi kan ikke anerkende alt det, Tyrkiet går og gør af gode ting for at håndtere irregulær migration osv., for jeg synes, den måde, EU har betalt sig fra den måde, som Erdogan nu håndterer den slags, er forkastelig.
Så vi kan bakke op om Enhedslistens forslag til vedtagelse, fordi det handler om at ramme Erdogan og hans regime på pengepungen, og så handler det selvfølgelig om, at vi forhåbentlig ser en udvikling i Tyrkiet, der gør, at vi kan genstarte forhandlingerne om optagelse i EU.
Det ville jo være fantastisk, om vi fik udvidet vores samarbejde.
Victoria Velasquez (EL), 2019-10-31:
Som udgangspunkt er vi glade for folkeafstemninger.
Men jeg har ikke taget nogen konkret stilling til, hvordan en folkeafstemningskonstruktion skulle være på den måde, men jeg synes da, det er en interessant tanke.
Morten Messerschmidt (DF), 2019-10-31:
Skulle vi så ikke også høre den europæiske befolknings ønsker, f.eks. ved at holde en folkeafstemning, når den dag kommer, sådan at man sikrer, at hvis Tyrkiet – og det er så i givet fald det Tyrkiet, som fru Victoria Velasquez forestiller sig i en formodentlig relativt fjern fremtid – kan optages i EU, så sker det kun, hvis alle har ønsket det, og så der altså holdes afstemning i alle EU's medlemslande, hvis det kommer dertil?
Victoria Velasquez (EL), 2019-10-31:
Der er flere ting, vi lægger vægt på.
Først og fremmest handler det om, at de demokratiske kræfter i Tyrkiet selv beder om en suspendering, fordi det ville kunne være med til at lægge et pres og styrke deres position.
Så hvis befolkningen ønsker, at Tyrkiet skal optages i EU, skal befolkningen selvfølgelig have mulighed for, at det sker, såfremt landet lever op til kravene i forbindelse med menneskerettigheder, arbejdstagerrettigheder og de andre betingelser for optagelse.
Morten Messerschmidt (DF), 2019-10-31:
Nu har vi haft meget semantik om suspension og stop, og jeg forstår, at Enhedslisten så ender i den gruppe af partier, der går ind for at suspendere.
Det vil sige, at man ikke vil stoppe forhandlingerne.
Deri ligger så implicit, at man altså kan forestille sig, at Tyrkiet på et tidspunkt igen skal forhandle om medlemskab og altså på sigt være medlem af EU.
Hvad er det for et Tyrkiet, fru Victoria Velasquez så forestiller sig kan blive optaget i EU?
Og er det i virkeligheden en ondsindet handling, fordi det dermed vil gøre EU så uspiseligt, at det vil være lettere for fru Victoria Velasquez at få danskerne ud af EU?
Rasmus Nordqvist (ALT), 2019-10-31:
Som vi har talt for, siden man begyndte at diskutere den her aftale, så handler det selvfølgelig om, at vi skal have lavet et fælles asylsystem i EU, så vi kan håndtere de flygtninge, der nu engang kommer til EU, og at vi dermed selvfølgelig fordeler byrden med at håndtere de mennesker, der kommer hertil, og så handler det selvfølgelig om indsatser i langt højere grad i nærområderne, om at hjælpe de lande, hvor man håndterer mange flygtninge, økonomisk og på andre måder.
Men det handler selvfølgelig først og fremmest om, at vi får lavet en fælles europæisk asylpolitik.
Det er den eneste måde, vi kan håndtere de udfordringer, vi står over for, med flygtninge på verdensplan.
Vi skal huske på, at ud af alverdens mange, mange millioner mennesker på flugt og internt fordrevne er det jo kun en meget lille del, der søger mod Europa.
Jamen altså, jeg synes, at Europa og EU på mange måder har sat sig selv skakmat i forhold til en række af de ting, der foregår globalt politisk lige nu
, netop fordi vi er bange for at håndtere de ting, der skal til.
Vi kan ikke finde ud af at håndtere flygtningekrisen, og så går vi ud og laver sådan en aftale, som vi har lavet med Erdogan.
Vi kan ikke håndtere det, og så går vi ud og laver sådan nogle halve aftaler i stedet for at tage den grundlæggende diskussion.
Jeg mener jo, at vi skal have en langt stærkere fælles udenrigspolitik for at kunne håndtere de her ting.
Og det vil sige, at vi bliver nødt til at gøre op med forestillingen om en meget nationalromantisk udenrigspolitik i hvert enkelt lille medlemsland og i stedet for se på: Hvordan kan vi agere sammen?
Det er en diskussion, vi skal tage, og ja tak til den opfordring, som hr. Jens Rohde kommer med om at få diskuteret situationen omkring Rusland.
Ole Birk Olesen (LA), 2019-10-31:
Tak for det.
Jeg synes, det er en vanskelig problemstilling, vi har med at gøre her – også fordi der er mange, synes jeg, der ikke siger, hvad det i virkeligheden handler om.
Tyrkiet er en nødvendig samarbejdspartner for os i Danmark – i Europa og i Vesten i det hele taget.
Det så vi senest i forhold til migrantkrisen tilbage i 2015 – migrantkrisen er det rigtige ord; flygtningekrisen er et forkert ord – hvor Tyrkiet bød sig til i en aftale med EU i forhold til at få sat en stopper for migrantstrømmene.
Vi kan også se, at Tyrkiet er en vigtig samarbejdspartner som NATO-medlem i sikkerhedsmæssige spørgsmål og dermed som et vigtigt land i konflikter, der har at gøre med Mellemøsten, på grund af den geografiske nærhed til Mellemøsten.
Men det skal helst ikke føre til, at vi bilder Tyrkiet noget ind, altså holder en gulerod foran dem, som vi måske aldrig har tænkt os at give dem; det synes jeg ikke er ærligt.
Så skal vi hellere dyrke de fælles interesser, vi har, og give betaling der, hvor betaling er nødvendig for at have en god allieret, i stedet for at foregøgle Tyrkiet, at de på et tidspunkt måske bliver medlem af EU, for det tror jeg ikke at Tyrkiet nogen sinde gør.
Og det har at gøre med, at de udsagn, der kommer fra folk, der siger, at på et tidspunkt kan Tyrkiet måske blive medlem af EU, efter min mening grundlæggende ikke er troværdige.
Tyrkiet har netop haft en omskiftelig historie og har en ganske anden kulturbaggrund, end vi i de vestlige lande har.
Og jeg tror simpelt hen, at nervøsiteten i Europa og de europæiske lande for, hvordan Tyrkiet udvikler sig i fremtiden, aldrig nogen sinde vil kunne forsvinde, selv om Tyrkiet i et årti eller to årtier måtte have haft en positiv udvikling.
Man vil altid frygte, at Tyrkiet 10 år længere ud i fremtiden eller 20 år længere ud i fremtiden vil udvikle sig uheldigt på en måde, så man ikke har lyst til at dele et EU-fællesskab med Tyrkiet.
Og er der nogen her i forsamlingen, der forestiller sig, at EU ville kunne have en åbenhed over for, at en hvilken som helst tyrker, der har lyst til at bosætte sig i Danmark eller i Frankrig eller i Tyskland, skulle have lov til det?
Der er jo simpelt hen nogle i den her debat, som ikke forholder sig til den virkelige problemstilling, som er, at det er et kulturelt meget fremmedartet land, som vi ikke har lyst til at have et forhold til, hvor befolkningen i det land har fri adgang til at bosætte sig i vores land.
Så jeg synes, at vi skal have et rigtig godt samarbejde med Tyrkiet og gøre det forståeligt over for Tyrkiet, at vi værdsætter samarbejdet med dem, at vi finder det vigtigt og nødvendigt, og at vi er villige til at udfylde vores del af den slags samarbejde, men at vi skal tale mere ærligt om, at vi ikke ser det som sandsynligt, at Tyrkiet bliver medlem af EU på noget tidspunkt.
Morten Messerschmidt (DF), 2019-10-31:
Ja, al den stund at årsagen til, at alle islamiske lande har et fravær af de gode dyder, som ordføreren nævner, er islam, så er det klart, at bremseklodsen er, at Tyrkiet er et muslimsk land.
Altså, der er intet muslimsk land, som har de samme glædelige værdier og processer osv., som vi kender fra den vestlige kulturkreds, og som det jo har taget århundreder at udvikle.
Derfor er der naturligvis en sammenhæng.
Det er jo heller ikke en tilfældighed, at de kristne lande i Vesteuropa er demokratiske, lighedsorienterede osv.
Det skyldes jo f.eks. sekularitetsprincippet inden for kristendommen – det findes som bekendt ikke i islam, og derfor skal man ikke lukke muslimske lande ind i en klub som EU.
Balder Mørk Andersen (SF), 2019-10-31:
Den her forhandling har jo overhovedet ikke efterladt nogen tvivl om, at Erdogans Tyrkiet er rykket i den helt gale retning.
I den bedste af alle verdener var Tyrkiet et liberalt demokrati med en uomtvistelig tredeling af magten og med en, hvad skal man sige, overholdelse af alle menneskerettigheder og en ordentlig retsstat.
Det ville være det bedste.
Men hvis og såfremt det var tilfældet, kunne ordføreren og Dansk Folkeparti så overhovedet i en sådan situation se Tyrkiet være medlem af EU – eller ligger der grundlæggende en bremseklods, i forhold til at islam er hovedreligionen i Tyrkiet?