Zenia Stampe (RV), 2024-03-14:
Jeg vil starte med at slå én ting fast, og det er måske ikke så meget for jer, der sidder her, men dem, der måske måtte sidde og se med derude, eller dem, der på et eller andet tidspunkt finder den her debat frem og ser den.
Jeg tror, at der er mange, der har misforstået forslaget.
Det gjorde jeg også selv, første gang jeg læste beslutningsforslagets to linjer, nemlig på den måde, at der var tale om fjernelse af anerkendelse af islam som trosretning.
Hvis det havde været forslaget, ville jeg have holdt en flammende tale for religionsfrihed og sikkert anklage Dansk Folkeparti for alt muligt om intolerance osv.
Men det er ikke det, forslaget handler om, og det synes jeg vi bliver nødt til at slå fast, for ellers har vi den forkerte debat.
Det, der er tale om, er, at man gerne vil fjerne anerkendelsen af ikke en menighed, for det er faktisk dem, der ligger på niveauet under, men af et anerkendt trossamfund under islam som trosretning.
Det synes jeg er en fair diskussion at rejse.
Jeg vil så sige, at jeg er enig med hr. Jeppe Søe fra Moderaterne i, at det jo ikke er en lovgivers beslutning.
Det ville ske på baggrund af en dom.
Hvis der faldt dom i den her sag mod gæsteprædikanten Niels Mikkelsen og man kunne stille Det Islamiske Trossamfund til ansvar for hans ytringer, kunne man begynde at tale om at fjerne anerkendelsen.
Det ville jo så ikke være os, men en repræsentant for den udøvende magt, der skulle gøre det.
Men det er jo reelt nok.
Helt ærligt
, hvis vi havde en menighed, som konstant blev sat i forbindelse med ikke bare ytringer, men gerninger, som går imod dansk lovgivning, så er det jo en helt legitim holdning og en holdning, som jeg deler, at så skal man ikke anerkendes.
Jeg er måske den ordfører, der i sin ordførertale kommer tættest på næsten at anerkende det her forslag.
Jeg er uenig i, at det er her, beslutningen skal træffes, men jeg er enig i, at der er nogle trossamfund, der kan gå for langt i forhold til at prædike eller virke imod dansk lovgivning, og som så ultimativt bør miste deres anerkendelse.
Den snak synes jeg også vi skal have med hinanden.
Nu listede ministeren jo op, hvad der skal til for at blive et anerkendt trossamfund, nemlig at man skal holde sig inden for dansk lovgivning, men hvad skal der egentlig til for eventuelt at fjerne anerkendelsen?
Det synes jeg egentlig er en diskussion vi skal have.
For jeg kunne godt forestille mig, at der kunne være situationer, hvor det var relevant – altså hvis man helt systematisk har prædikener, der billiger terror eller opfordrer til ulovlige handlinger.
Vi har faktisk lovgivning – vi har forkynderloven, som mit eget parti var kritisk over for – så vi har jo lovgivning i hånden til at føre de her sager, og ultimativt synes jeg også, at hvis man får mange af sådan nogle sager koblet på et trossamfund, må man også kunne diskutere, om det trossamfund skal have fastholdt sin anerkendelse.
Det håber jeg da at vi på en eller anden måde kan arbejde videre med, og det var også sådan, jeg hørte ministeren.
Nu har jeg talt 3 minutter.
Jeg havde ellers tænkt mig at gå op og copy-paste ministerens tale, for den kan jeg stå fuldstændig bag,
men jeg synes lige, der var behov for at rette den misforståelse – også fordi jeg selv gjorde mig skyldig i den, da jeg læste forslaget først – at der var tale om en fjernelse af anerkendelsen af islam.
Der er tale om en fjernelse af anerkendelse af ét trossamfund, hvor der har fundet en prædiken sted, som jeg er enig i er bekymrende.
Der er jo nu en diskussion af, om det er en prædiken, hvor man opfordrer til jihad, og som også vil kunne føre til en dom for billigelse af terror.
Jeg ved, at en af vores fremmeste islamforskere, Thomas Hoffmann, har udtalt, at han ikke mener, at det vil kunne danne grundlag for en dom for billigelse af terror, fordi det her jihadbegreb er sådan ret diffust.
Men det er jo sådan noget, som så vil skulle afgøres ved en domstol, og så vil man jo efterfølgende selvfølgelig som udøvende magt eller eventuelt lovgivende magt, hvis lovgrundlaget ikke er på plads, diskutere, om det på en eller anden måde skal kunne få den konsekvens, at trossamfundet mister sin anerkendelse.
Summa summarum kan vi ikke støtte op om det her forslag.
Vi synes i virkeligheden, at hr. Mikkel Bjørn burde gå til politiet først og få afprøvet den her sag, og så kan vi jo vende tilbage og have en diskussion af, hvad vi gør med et trossamfund, som vi igen og igen konstaterer ikke bare er på kant med, men overskrider lovgivningen.
Vi synes, det er en helt legitim og fair diskussion, om den udøvende magt har de rigtige værktøjer til at sikre, at sådan nogle altså ikke kan få fastholdt deres statsanerkendelse.