Mai Mercado (KF), 2018-02-06:
Tak for ordet.
Vi skal nu drøfte et beslutningsforslag, som vil pålægge regeringen at give en undskyldning til tidligere beboere på de 19 børnehjem, som er beskrevet i Godhavnsrapporten fra 2011.
Almindeligvis glæder jeg mig til at diskutere beslutningsforslag.
Men den her i dag er sværere, fordi den jo er på et bagtæppe, der er så uendelig trist, at det er ganske, ganske svært ikke nærmest at være ked af det, allerede når man går herop.
Jeg kan også se, at der er en alvor i salen.
Men jeg vil ikke desto mindre alligevel sige en tak for, at vi kan få debatten og diskussionen.
Forslagsstillerne henviser til Godhavnsrapporten fra 2011, som jo blot er en af flere grundige rapporter om fortiden på socialområdet, som er blevet udarbejdet inden for de seneste år, og fælles for rapporterne er, at de har givet os en viden, som på en og samme tid er meget, meget ubehagelig og samtidig også meget vigtig.
Godhavnsrapporten beretter om børns opvækst på 19 børnehjem, som for manges vedkommende har været ekstremt ødelæggende og ekstremt smertefuld.
Nogle er vokset op under forhold, som vi set med nutidens briller finder fuldstændig uacceptable.
Uanset hvor frygtelige vi synes forholdene var på disse børnehjem, er det også vigtigt at huske på, at det foregik i en anden tid.
Det var en tid med et anderledes syn på udsatte børn.
Ja, det var i en tid med et helt anderledes syn på mennesker.
Samfundet var indrettet anderledes, og det var nogle andre normer, der herskede.
Det var en tid, hvor både forældre og lærere lovligt kunne slå børn, for bare at nævne et eksempel.
Det kan være svært at sætte sig ind i dag, hvor den slags naturligvis på ingen måde er acceptabelt.
Derfor mener jeg heller ikke, at regeringen kan påtage sig ansvaret for, hvordan samfundet dengang var indrettet eller for menneskesynet for så mange år siden.
Det er ikke et forsvar for det, der er sket.
Tværtimod er det en erkendelse af, at datidens syn på udsatte børn var et andet og et syn, som vi vanskeligt kan tage ansvaret for i dag.
Lad os da bare sige det ærligt: Historien vil ikke forandres af en undskyldning; historien vil stadig være den samme og lige smertefuld og lige forfærdelig.
I den forbindelse vil jeg så i øvrigt som en lille sidebemærkning blot nævne, at skiftende regeringer har haft den samme linje i den her sag, og det gælder både ministre fra V, K, Radikale Venstre, SF og S.
En undskyldning giver bedst mening, når den kommer fra den eller de, der har begået en uret.
Hvis man undskylder på andres vegne, risikerer man, at en undskyldning bliver tom og hul, og selv om tanken bag beslutningsforslaget er sympatisk og vi alle sammen er enige om, at det menneskesyn og det børnesyn, der prægede den tid, på ingen måde er acceptabelt, mener jeg principielt, at regeringer skal afholde sig fra at undskylde på andres vegne.
Det er regeringens holdning.
I Danmark er det domstolene, der afgør, om staten har et retligt ansvar i konkrete sager, og det betyder også, at hverken jeg selv, regeringen eller Folketinget skal gøre sig til dommere over den slags.
Det synes jeg sådan set er fornuftigt.
Det er derfor også glædeligt, at forældelsesfristen i den type sager nu vil blive afskaffet, for det betyder, at mennesker som dem, der er beskrevet i Godhavnsrapporten, har mulighed for at søge retlig oprejsning.
Afslutningsvis vil jeg slå fast, at der ingen tvivl er om, at forholdene på nogle af de børnehjem, der er beskrevet i Godhavnsrapporten, er helt uacceptable set med nutidens briller.
Det er derfor også et fokuspunkt for regeringen og har også været det for tidligere regeringer, at vi tager ved lære af de fejl, der er begået i fortiden.
Det er også glædeligt, at der siden hen er sket rigtig meget på det sociale område, og at der i dag er et helt andet fokus på børns rettigheder og ve og vel.
Det er blot to blandt mange eksempler på tiltag, der har haft til formål at forbedre forholdene for de udsatte børn og unge.
Godhavnsrapporten beretter om nogle meget, meget tragiske skæbner og en historie, som vi desværre ikke kan ændre.
Derfor vil en undskyldning heller ikke ændre på det, der er sket.
Dermed kommer det nok ikke som en stor overraskelse, at regeringen ikke kan støtte beslutningsforslaget.