Søren Søndergaard (EL), 2018-11-29:
Tak til udenrigsministeren for besvarelsen, og jeg vil også godt sige tak til udenrigsministeren og regeringen for den linje, som man har lagt her på det sidste i forhold til Saudi-Arabien.
Der gik rigtig lang tid.
Altså, selve sagen starter jo den 2. oktober, hvor Khashoggi forsvinder.
Man ved ikke, hvad der er sket.
Derfor stillede jeg jo et spørgsmål den 15. oktober, altså 13 dage efter, til udenrigsministeren om, hvordan regeringen indtil det tidspunkt havde reageret på den saudiarabiske journalists forsvinden.
Og nu svarer man jo under ministeransvar, så jeg går ud fra, at det, der står i svaret, er rigtigt.
Og det eneste konkrete, der er, er, at man den 24. oktober og den 23.-25. oktober har gjort forskellige ting over for Saudi-Arabien.
Og det er jo strålende, men det er meget lang tid, efter at det er sket.
Efter at have studeret det grundigere kan jeg se, at ministeren faktisk har udtrykt bekymring; allerede et par dage efter, at jeg spurgte, hvad der var sket.
Det skete i en artikel på dr.dk, hvor det bliver præsenteret på den her måde: »Sandheden om hvad der er sket med den saudiarabiske journalist Jamal Khashoggi skal for en dag« .
Og det var i en skriftlig meddelelse til dr.dk.
Altså, for at være helt ærlig: Vi syntes ikke på det tidspunkt, at den danske regering tog den her situation med den fornødne alvor.
Det var alt for meget passivitet, alt for uklar tale i forhold til det, at Saudi-Arabien stod med et forklaringsproblem, og alt pres burde på det tidspunkt øjeblikkelig være lagt på Saudi-Arabien, også fra officiel dansk side, for at få dem til at forklare, hvordan tingene hang sammen.
Altså, det var dér, hvor det ligesom var: nu måtte der ske noget.
Og det kan jeg også godt forstå.
Men som jeg kort antydede i min introduktion til dagens forespørgselsdebat, er det jo ikke noget nyt, at der er undertrykkelse i Saudi-Arabien.
Altså, det var ikke noget, der startede med en journalist, der forsvandt.
Problemet er, at den undertrykkelse har været i Saudi-Arabien i mange, mange år.
Saudi-Arabien er et af de mest undertrykkende regimer i verden.
Man forfølger oppositionelle i og uden for landet.
Stort set alle menneskerettigheder, der kan nævnes, krænkes, og ytringsfriheden er helt i bund.
Halvdelen af befolkningen diskrimineres systematisk, altså den halvdel, som består af den kvindelige del af den saudiarabiske befolkning.
Der er systematisk diskrimination af dem.
Man har middelalderlige straffe, piskeslag for at have sagt noget forkert om profeten, og hvad ved jeg – altså fuldstændig middelalderlige forhold – og så selvfølgelig henrettelser, som man jo også kan gøre mere sofistikeret.
De foregår så offentligt og ovenikøbet en gang imellem lige ved siden af de steder, hvor danske kongelige og danske ministre mødes med lederne fra Saudi-Arabien.
Så kan man sige: Nå ja, okay, det er så i Saudi-Arabien.
Ja, men det er jo også internationalt, hvor vi har set støtte til terrorisme og til religiøs ekstremisme.
Altså, Saudi-Arabien er jo kendt for sin direkte støtte til religiøs ekstremisme.
Og så er der frem for alt på det sidste krigen i Yemen, hvor det jo er en krig mellem Iran og Saudi-Arabien på yemenitisk grund – og ingen skal forsvares i forhold til de andre – og hvor også Saudi-Arabien har begået alvorlige krigsforbrydelser, bl.a. fuldstændig hensynsløse bombardementer af civile.
Men man bliver også nødt til at diskutere, hvordan det kan være, at det her sker.
Vi afviser, at der skal være et valg mellem Saudi-Arabien og Iran.
Det valg vil vi ikke acceptere.
Vi kan ikke forsvare saudiarabisk middelalderlighed, fordi Iran ligger ved siden af.
Begge regimer må kritiseres.
Og vi kan ikke lade vores eksport – i øvrigt relativt beskedne eksport – til Saudi-Arabien være en blokering for, at vi siger vores mening.
For hvis vi gør det, betyder det jo, at vi pantsætter vores ytringsfrihed hos nogle diktatorer og undertrykkere.
Jeg har intet imod, at dansk erhvervsliv vil investere i nogle kølediske i Saudi-Arabien, det skal de være velkomne til.
Men de skal også vide, at det ikke forhindrer danske politikere i klart at sige, hvad de ønsker at sige.
Og hvis Saudi-Arabien så tager den konsekvens, at de smider danske virksomheder ud, så må det være konsekvensen.
Hvad er ellers alternativet?
At ytringsfriheden bliver pantsat hos islamistiske diktatorer.
Så vores konklusion er, at der desværre er et langt synderegister.
Vi bliver nødt til at tage skeen i den anden hånd.
Vi håber, at det, regeringen har gjort, og som vi bifalder, er en god begyndelse, og vi håber, at vi i den her forespørgselsdebat kan diskutere andre skridt, der kan tages, og som et forhåbentlig enigt Folketing kan gå videre med.