Christian Juhl (EL), 2021-10-14:
Tak for det.
Nu er det ikke, fordi de her nordiske emner lægger op til ret meget dialog og duel.
Men jeg vil dog sige, at fra min ungdom og til nu er der sket rigtig meget med den antimilitaristiske linje i Radikale Venstre – kan jeg høre.
Det må vi prøve at diskutere en dag.
Da jeg først læste det her, og det har jeg gjort ministeren opmærksom på, spurgte jeg, og jeg skrev det ude i marginen
: Hvor er Grønland og Færøerne?
Hvor er rigsfællesskabet?
Hvor er kongeriget?
For der står Danmark og Norge og Sverige.
Og der skal vi altså i de her tider, hvor vi er i hård konkurrence med USA om, hvem der skal være mest attraktive over for grønlænderne, huske, at vi faktisk også reelt har et samarbejde med dem, og at de også er omfattet af de her spørgsmål.
Og nu ved jeg, at ministeren selv prøver at få unge fra Grønland til at deltage i en slags værnepligt og den slags ting.
Det er ikke Danmark, det er rigsfællesskabet eller kongeriget, der laver de her ting, og det skal vi huske.
Jeg vil gerne sige, at vi i det her præsidentskab i hvert fald har bidraget nok med debatten om forsvar.
De fleste af de konferencer, vi har holdt og været med i eller deltaget i, har handlet om forsvar og Arktis og oprustning og den slags ting.
Når vi skal evaluere, vil jeg sige, at så kunne vi måske godt have givet lidt mere tid til klima og nogle andre spørgsmål.
Men det er jo en smagssag, og jeg var da imponeret over de flotte heste ude på kasernen derude – nå.
Men når vi snakker om Norden, snakker vi om den som den fjerde stormagt, der har en helt anden tilgang, end de fleste stormagter har til militær, og heldigvis for det.
Og det betyder, at militæret er den sidste mulighed.
Militæret må meget gerne være defensivt, og det præger jo også NORDEFCO, og det er jeg rigtig glad for.
Det kan ikke nytte noget, at vi går rundt ligesom den store dreng i klassen og siger, at fordi jeg har muskler, skal jeg vise dem, og så vil jeg også have lov til at bestemme her.
Vi er vokset fra de år, hvor det skal være panser og våben, der bestemmer.
Det skal være demokratiet og de gode argumenter, der bestemmer.
Og derfor vil jeg også gerne advare lidt imod hr. Martin Lidegaards opfordring til at inddrage NATO i Arktis.
Det ville være en skandale, hvis vi gjorde det mere, end det overhovedet er tilfældet nu – det er alt rigeligt.
For hver gang vi inddrager NATO, signalerer vi også til dem, som nogle kalder vores modstandere – men som jo i mange sammenhænge er nødvendige samarbejdspartnere, hvis vi skal redde kloden – at nu opruster vi, nu inddrager vi nye ressourcer.
Vi har lovet hinanden, at vi skal holde det militære grej på et minimum i Arktis, og det synes jeg vi skal holde fast i, og vi skal ikke være dem, der inspirerer til nye oprustningsspiraler.
Og så må man kalde mig naiv og alle mulige andre mærkelige udtryk, hvad nogle mere oprustningsglade politikere gør.
Men det nytter altså ikke noget, at vi selv er med til at modarbejde de principper, vi har for Arktis.
Tværtimod skal vi styrke indsatsen for den ikkemilitære forebyggelse.
En øvelse er at spille med musklerne ligesom den store dreng i klassen, som jeg nævnte før, og det vil sige, at hver gang vi skal ud at prøve kræfter og vise de andre, hvad vi har, så laver vi en øvelse så stor som overhovedet muligt.
Og så kan vi være helt sikre på, at så laver Rusland eller Kina en øvelse, der er endnu større for at vise, at de også har muskler.
Og alle den slags ting bliver så brugt indenrigspolitisk til at sige: Vi har brug for flere penge til militæret, og det er en rigtig, rigtig destruktiv og negativ udvikling, som vi må modarbejde.
Jeg vil gerne rose NORDEFCO for at være meget defensive i sin tilgang til forsvar og tage ordet forsvar alvorligt.
Og det håber jeg aldrig bliver tilfældet i Arktis.
Desuden vil jeg sige, at det nordiske beredskabssamarbejde, Hagasamarbejdet m.m., er meget, meget fornuftigt, synes jeg.
Jeg havde dog håbet, at ministrene ville lytte en smule mere, da vi i Nordisk Råd lavede en strategi for samfundssikkerhed.
For vi fik bare at vide, at det havde man sådan set set på, og at det var der ingen grund til at gøre noget ved.