Christian Friis Bach (RV), 2024-05-17:
Tak for det.
Lad mig starte der, hvor den sidste debat slap.
Jeg nåede jo i min begrundelse for forslaget at fremlægge de humanitære grunde til, at vi mener, at den her resolution stadig væk på tragisk vis desværre er meget relevant.
Det er samtlige grundlæggende menneskerettigheder, som bliver krænket for civilbefolkningen i Gaza.
Det gælder i forhold til mad, vand, bolig, beskyttelse og sundhedsydelser.
Det er det, vi oplever.
Da vi havde debatten i december, lyttede vi netop – vil jeg sige til hr. Jesper Petersen – meget nøje til de indvendinger, der var fra talerstolen, om, at der ikke stod, at der var en klar fordømmelse af terrorangrebet; at der ikke stod klart nok, at Israel har ret til at forsvare sig; og at der ikke stod klart nok, at gidslerne skulle frigives øjeblikkeligt og betingelsesløst.
Men det står der nu.
Men der står også en varig våbenhvile, og det gør der jo selvfølgelig, fordi vi mener det.
Vi mener ikke, at der er nogen vindere, eller at der bliver nogen vindere i den fortsatte krig.
Der bliver kun mere lidelse, mere fordømmelse, mere had og mere konflikt.
Det vil svække Israel, og det vil underminere ethvert håb om en tostatsløsning.
Det vil fortsætte lidelserne, og det får ikke gidslerne ud.
Det er meget få gidsler, der er blevet befriet.
Dem, der er kommet ud, er primært kommet ud i en våbenhvile.
Og en varig våbenhvile skal og må indebære, at alle gidsler bliver frigivet.
Så derfor ønsker vi, at krigen stopper – at Hamas stopper, og at Israels angreb stopper.
Og det er jo ikke betingelsesløst.
Faktisk kommer kravet om en varig våbenhvile med langt stærkere betingelser end en humanitær våbenhvile, for det kræver, at Hamas nedlægger deres våben og stopper deres angreb.
Derfor er en varig våbenhvile også det rigtige krav at stille.
Og siden vi debatterede det i december, har vi jo også følt, at både regeringen og den internationale dialog og samtale om det her har ændret sig.
Danmark har jo stemt for en våbenhvile i FN's Generalforsamling.
FN's generalsekretær har krævet våbenhvile.
EU-landene har samlet sig om en holdbar våbenhvile.
Derfor håbede vi faktisk, at det her var det, der kunne samle os nu.
Så, hr. Jesper Petersen, det var ikke indenrigspolitisk.
Men jeg tager en del af ansvaret for, at vi står her igen, for jeg lovede dengang fra talerstolen – vi endte jo desværre også, må jeg erkende, med at stemme gult til det oprindelige forslag – at vi ville prøve at fremsætte et forslag, der kunne samle os.
Og jeg anerkender fuldt ud, at vi kunne have rakt mere ud til regeringspartierne i processen, op til at vi fremsatte det.
Men det er jo ikke for sent, og derfor vil jeg komme med et forslag, som jeg håber hr. Jesper Petersen i et spørgsmål kan respondere på
: Hvis vi sammen stillede et ændringsforslag med den formulering, som hr. Jesper Petersen brugte fra talerstolen, nemlig en humanitær våbenhvile på vej mod en varig fred eller på vej mod en varig våbenhvile, kunne vi så også vedtage den her resolution sammen?
For det er det ønske, vi har haft hele vejen igennem.
Jeg siger i øvrigt tak for en god debat og kan jo glæde mig over, at vi er langt mere enige, end vi er uenige – at der er langt mere nu, der samler os, end der skiller os – bredt i Folketinget i hvert fald, altså ikke nødvendigvis alle, men bredt i Folketinget.
Jeg ønsker også, at vi bredt i Folketinget udtrykker det stærke ønske om en humanitær våbenhvile på vej mod en varig våbenhvile eller en varig fred for både Israel og Palæstina.
Tak for ordet.