runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Mattias Tesfaye (S), 2024-12-18:
Det må ikke være adgangsbilletten.
En kommune må ikke sige: Vi støtter ikke et barn, fordi en specifik diagnose ikke er givet.
Og jeg synes jo, at opgaven er at sikre, at børn kan lykkes i den helt almindelige folkeskole og i den helt almindelige klasse, de nu engang går i.
Det er også derfor, at vi med den nye folkeskoleaftale har besluttet, at støtten kan gives til eleven, men at den også kan gives til klassen, og det er også derfor, at vi har nedsat et ekspertudvalg, der bl.a. sidder og kigger på den her meget omdiskuterede 9-timersregel, for netop at sikre, at vi ikke har et system, der driver diagnoserne frem og dermed patalogiserer spørgsmål og udfordringer, hvor det i virkeligheden bare er børn, der er, som de altid har været, og stikker lidt ud i alle retninger.
Helena Artmann Andresen (LA), 2024-12-18:
Jeg synes virkelig, at det er bekymrende, når overlæger bl.a. fortæller om, at forældre tidligere blev kede af det, når deres børn fik en diagnose, men at de i dag reagerer ved at blive frustrerede eller vrede, hvis deres børn ikke har fået en diagnose.
Og jeg har jo stor forståelse for de her forældre, der kæmper en kamp for deres barn, som måske har adfærdsvanskeligheder, indlæringsproblemer eller skolevægring, i forhold til at de ikke kan få den støtte, som de er berettiget til i lovgivningen, medmindre der er en diagnose, fordi det er blevet adgangsbilletten i en del kommuner.
Så jeg vil gerne høre: Hvad er ministerens svar til de her frustrerede forældre, som desværre – og det kan jeg godt forstå – er begyndt at jagte diagnosen bare for at kunne få noget hjælp til deres barn?
Mattias Tesfaye (S), 2024-12-18:
Til det sidste vil jeg gerne sige meget klart ja.
For jeg er faktisk enig i, at vi får sygeliggjort noget, der er normalt, og alene de tal, som spørgeren henviser til, omkring, hvornår på året man er født, fortæller jo alt.
Det fortæller noget om, at når der er nogle børn, som er ganske almindelige børn, men som ikke opfører sig fuldstændig som et gennemsnitsmenneske, så har vi pludselig behov for at putte etiketter fra den medicinske verden eller fra sundhedsvæsenet på børn, der bare opfører sig, som børn altid har opført sig.
Og for en tømrer med en hammer er alting et søm, og lige så snart vi begynder at stille diagnoser, begynder vi også at lave individuelle indsatser og begynder at gribe ud efter terapi og medicin mod noget, vi i virkeligheden burde kunne rumme pædagogisk i en helt almindelig folkeskole.
Så jeg er enormt optaget af det her og glæder mig også til, at Trivselskommissionen inden alt for længe fremlægger deres anbefalinger.
Jeg ved, det er noget af det, de også har været meget optaget af.
Helena Artmann Andresen (LA), 2024-12-18:
Tak for det.
Jeg spørger, fordi jeg har læst den her rapport fra VIVE og blev meget bekymret.
Helt generelt har jeg en bekymring for det stigende antal diagnoser, der bliver uddelt, og for, at det er en opfattelse blandt mange forældre, at deres børn skal have en diagnose, og at de skal være udredt, for at de kan få hjælp i skolesystemet.
Piger, der er født først på året, har en tredjedel større sandsynlighed for at få udskrevet adhd-medicin end andre piger i klassen.
Der er folk, der henvender sig, fordi de tror, at de har fået den forkerte diagnose som barn.
Så jeg synes virkelig, at vi skal tage det her alvorligt, for i mine øjne står vi med et system, der ikke fungerer.
Vi risikerer at sygeliggøre det almindelige med den praksis, som nogle kommuner har udviklet, hvor man nærmest skal have en diagnose.
Altså, man er i nogle kommuner snublende tæt på, at man skal have en diagnose for at kunne få hjælp.
Derfor vil jeg gerne spørge ministeren, om ministeren ikke vil gøre noget for at få bugt med den her praksis, som kommunerne har udarbejdet, for det er jo ikke det, som der står i lovgivningen at det skal blive vurderet på, og om ministeren vil følge det her område tæt.
Mattias Tesfaye (S), 2024-12-18:
Tak for spørgsmålet.
Jeg vil starte med sige, at folkeskolen jo er et kommunalt ansvar, og jeg har ikke mulighed for at forholde mig til lovligheden af kommuners praksis på baggrund af VIVE's evaluering, som der henvises til.
Ifølge lovgivningen skal der udarbejdes en pædagogisk-psykologisk vurdering – det er det, der normalt bliver kaldt en PPV – hvis en skoleleder vurderer, at en elev har behov for specialundervisning.
Den vurdering skal beskrive den enkelte elevs kompetencer, og hvilken undervisning der tilgodeser elevens særlige behov.
Der er ikke noget krav om, at der skal stilles en diagnose.
Det betyder, at tildeling af støtte til elever altid skal ske på baggrund af en konkret og individuel vurdering, og at den nødvendige støtte skal iværksættes, uanset om der foreligger en diagnose.
I VIVE's undersøgelse, som spørgeren henviser til, skriver VIVE, at deres interviews med de kommunale forvaltninger peger på, og nu citerer jeg: »at nogle kommuner faktisk har en praksis, der til en vis grad er organiseret på en måde, hvor nogle støttetilbud meget sjældent tildeles, medmindre der er en diagnosticeret problemstilling«.
VIVE tager flere forbehold, bl.a. at det kun gør sig gældende til en vis grad, og de skriver heller ikke, at støttetilbud aldrig tildeles, men blot meget sjældent , uden en diagnose.
Jeg synes, det er vigtige forbehold og nuancer.
Når det er sagt, synes jeg faktisk, at VIVE's undersøgelse rejser et vigtigt spørgsmål, nemlig om, hvorvidt diagnoser har fået en for stor betydning i skolesystemet, og det er en debat, jeg hilser mere end velkommen.
Det er vigtigt at understrege, at diagnoser kan være afgørende for nogle børn og unge, og det kan hjælpe med, at børn og unge får den hjælp og støtte, de har brug for.
Men omvendt må vi aldrig ende et sted, hvor forældre skal jagte en diagnose til deres børn, for at de kan få den hjælp og støtte, de har ret til.
Vi har brug for en rummelig folkeskole, hvor der er plads til de elever, der er nu engang bor i skoledistriktet, og hvor vores forståelse af, hvad det vil sige at være normal, ikke bliver så smal, at man har brug for en diagnose for at få hjælp og for at få den hjælp, man har ret til.
Tak for ordet.
Mette Thiesen (DF), 2024-12-18:
Tusind tak, formand.
Vil ministeren redegøre for, hvorfor regeringen tillader, at Helsingør Privatskole fortsat kan drive skole på skatteydernes regning, når det er dokumenteret, at piger systematisk undertrykkes i undervisningen gennem kønsopdelt bøn og påtvungen tavshed?
Mattias Tesfaye (S), 2024-12-18:
Som jeg sagde før, afviser vi ikke på nogen måde, at der er behov for at styrke tilsynet.
Det, der bare er væsentligt for mig, er – og der kan jeg så høre at vi deler synspunkt – at det ikke sker som et nyt kontrolregime, der trækkes ned over hovedet på over 200 forskellige friskoler, hvoraf langt de fleste fungerer fuldstændig upåklageligt.
Mette Thiesen (DF), 2024-12-18:
Man behøver sådan set ikke lave lovgivning for alle landets friskoler.
Man kan målrette det de muslimske friskoler, for der ved man, at de er baseret på islamiske værdier, som er i diametral modsætning til alt, hvad vi står for i Danmark, nemlig frihed, demokrati og ligestilling mellem kønnene.
Det er grundlaget for islam.
Så det undrer mig meget, at man er så lemfældig med det her, og i særdeleshed, når man var ude i 2019 og sige ret klart og tydeligt, at man ikke ønskede den her form for skole.
Så kan det godt være, at man fra Socialdemokratiets side er lidt smånaiv og lukker øjnene for, hvad der egentlig foregår rundtomkring.
Men det undrer mig bare, at man ikke slår hårdere ned i forhold til det.
Har man tænkt sig at gøre det fremadrettet, altså slå hårdere ned på de her konkrete skoler – ikke alle mulige Rudolf Steiner-friskoler og alt muligt andet, som ministeren nævner, for de klarer sig ganske fint, men hvad med de her muslimske friskoler, som vi ved uddanner eleverne til det diametralt modsatte af danske værdier?
Mattias Tesfaye (S), 2024-12-18:
Jamen jeg er optaget af, at tilsynet er stærkt på det her område.
Men jeg er også optaget af, at vi ikke belemrer alle landets friskoler med unødig meget bureaukrati og kontrol.
Det skal målrettes der, hvor udfordringerne er.
Vi har som sagt fået en lidt mindre fri friskolelovgivning, og vi stiller lidt større krav, end vi har gjort tidligere, fordi der er noget, vi kunne lægge til grund og tage for givet, som ikke nødvendigvis er givet, og det handler om bl.a. om demokratiet.
Det er der, hvor jeg har sagt, at hvis ikke demokratiet kommer ind med modermælken, som det gør i de fleste familier, så må det komme ind med skolemælken, og det betyder, at skolerne skal opdrage eleverne i demokrati, herunder ligestilling.
Helena Artmann Andresen (LA), 2024-12-18:
Tak for det.
Mener ministeren, at der er tale om et retssikkerhedsmæssigt problem, når det i nogle kommuner er en forudsætning, at elever skal have en diagnose, før de kan tildeles støttetilbud, set i lyset af at dette klart strider mod gældende lovgivning?
Mette Thiesen (DF), 2024-12-18:
Det er selvfølgelig rigtig fint, at de har grebet ind.
Jeg forstår bare ikke, hvorfor man ikke følger op i forhold til det her.
Vi har at gøre med en friskole – endnu en.
Altså, jeg skal være fuldstændig ærlig at sige, at i Dansk Folkeparti mener vi ikke, at de her skoler, der er baseret på islamiske værdier, skal have en krone af staten, overhovedet.
Det er jo at opvokse med at blive indoktrineret med nogle grundlæggende værdier, som er så langt fra de danske, som du overhovedet kan komme, netop ved at være imod frihed, imod demokrati, imod ligestilling mellem kønnene, og det fremviser den her privatskole jo så åbenlyst.
Så kan ministeren ikke sige, og man vil lave yderligere tilsyn, og om man vil slå ned næste gang, man så opdager, at de laver noget lignende?
Mattias Tesfaye (S), 2024-12-18:
Der er nu faktisk et par friskoler med en overvægt af elever med familiemæssige rødder i muslimske lande, som er lukket, siden den her diskussion startede, måske omkring 2019.
Vi har f.eks. fået det her frihed og folkestyre-krav ind.
Det er jo faktisk blevet en lidt mindre fri friskolelovgivning som følge af de her diskussioner, men også, at der kører et tilsyn, som jo bl.a. i den konkrete sag var ude at se på en bøn og som følge af det har grebet ind.
Mette Thiesen (DF), 2024-12-18:
Jeg stod og ventede på, at der kom mere.
Nå, men det undrer mig en lille smule, for statsministeren sagde jo faktisk i 2019, at man ville lukke muslimske friskoler, og mig bekendt er der ikke blevet lukket nogen muslimske friskoler overhovedet.
Og hele grundlaget for en friskole baseret på islamiske værdier er jo, at man netop ikke går ind for frihed, demokrati og ligestilling mellem kønnene.
Det er sådan grundlaget i islam.
Så jeg kan slet ikke forstå, at man fra regeringens side er så nøgtern i forhold til det her.
Jeg skal være ærlig at sige for mit eget vedkommende, at jeg har absolut ingen tillid til, at den ledelse har rettet op på noget som helst.
Det kan godt være, at de siger det, men jeg tror simpelt hen bare ikke på, at de gør det.
Men jeg synes, det er en lille smule paradoksalt, at vi har endnu en, fristes jeg til at sige, muslimsk friskole, som åbenlyst bekender sig til islam og islamiske værdier, og at man så fra regeringens side og fra Socialdemokratiets side har sagt, at man faktisk ikke ønsker den form for friskole, men alligevel bliver ved med at se igennem fingre med, at man praktiserer de her islamiske værdier, som jo netop er totalt i modstrid med danske værdier.
Kan ministeren ikke prøve at sætte nogle flere ord på, hvorfor det er, at man fra Socialdemokratiets og regeringens side tilsyneladende bare lader de her friskoler være, selv om de faktisk står for præcis det modsatte af alt, hvad der hedder danske værdier?
Mattias Tesfaye (S), 2024-12-18:
Tak til spørgeren.
Lad mig starte med at slå fast, at kønsopdelt bøn i undervisningen er helt uacceptabelt og på ingen måde hører hjemme i en dansk grundskole, uanset om det er en fri- eller privatskole.
Alle fri- og privatskoler skal leve op til frihed og folkestyre-kravet i friskoleloven.
Det betyder bl.a., at skolerne i hele deres virke er forpligtet til at udvikle elevernes demokratiske dannelse og respekt for grundlæggende frihedsrettigheder, herunder ligestilling mellem kønnene.
I praksis betyder det, at man godt kan have en Rudolf Steiner-skole og man godt kan have en katolsk friskole, og at man kan have mange forskellige slags friskoler, men at det, der er fælles for dem, er, at de er forpligtet til at udvikle elevernes demokratiske dannelse og respekt for grundlæggende frihedsrettigheder, herunder ligestilling mellem kønnene.
Det ligger konkret hos en styrelse, der hedder STUK.
I den konkrete sag med Helsingør Privatskole har styrelsen oplyst, at de på et tilsynsbesøg på skolen i februar 2023 observerede kønsopdelt bøn i en lektion, hvor eleverne i 2. klasse skulle praktisere, hvordan man udfører bøn inden for islam.
Den konkrete hændelse medførte, at styrelsen gav skolen et påbud om fremadrettet at sikre ligestilling mellem kønnene.
Skolen oplyste over for styrelsen, at skolen i undervisningen fremadrettet ville nøjes med at tale med eleverne om, hvordan en bøn foregår i praksis.
Styrelsen vurderede, at skolens ledelse havde forstået og fremadrettet ville efterleve reglerne om kønsligestilling.
Styrelsen har ikke efterfølgende haft anledning til at betvivle, at skolen har rettet op på forholdene.
Jeg noterer mig, at styrelsens tilsyn har grebet ind over for det konkrete tilfælde, og at skolen har oplyst, at de retter ind.
Der må ikke herske tvivl om, at undervisningen i grundskolen skal hvile på grundlæggende principper om frihed, ligeværd og demokrati.
Sólbjørg Jakobsen (LA), 2024-12-18:
Det er overhovedet ikke en færdigbagt plan, jeg beder om.
Jeg beder ikke om en fuldstændig færdig, køreklar konkret udmelding.
Jeg beder om en afvisning af et meget indlysende spørgsmål.
Og så spurgte jeg, om det skulle finansieres ved at afskaffe endnu en helligdag.
Det tror jeg mange danskere vil blive bekymrede over ikke engang kunne afvises.
Så er det ikke at stikke vælgerne blår i øjnene ikke overhovedet at nævne, om det er en differentieret pensionsalder, vi er ude i, om det er på faggrupper, eller om det er på køn?
Hvad er det, man egentlig vil?
Lige nu står man og lover alt til alle, men ingen ved, om de får noget.
Mattias Tesfaye (S), 2024-12-18:
Jeg vil gerne kommunikere, ved siden af at der så også er tilsyn.
Jeg kan se her, at Københavns åbne Gymnasiums gennemsnit for de afsluttende standpunktskarakterer er 8,32 i matematik A, og at det for prøvekaraktererne er 3,6.
Det er jo ikke, fordi det skal være præcis det samme, men det her er en diskrepans på 4,6 karakterpoint.
Der skal jo ringe en klokke på rektorkontoret, og der skal man jo interessere sig for, hvem det er, der har givet de standpunktskarakterer, og hvorfor det ser sådan ud.
Det mener jeg er helt almindeligt ledelsesarbejde, og derfor vil jeg da også interessere mig for de redegørelser, der kommer den anden vej.
For det her viser også, at det er som at tisse i bukserne, for på et tidspunkt kommer der jo en censor fra en anden skole, der er vant til et andet niveau, og bedømmer dem, og så duer det jo ikke.
Det er jo også at snyde de elever, hvis man går og bilder dem ind, at de er til et 10-tal, og de så går til eksamen og præsterer normalt og får et 4-tal.
Det er der jo ikke nogen der kan leve med.
Så jeg går op i det her, fordi jeg går op i, at det er karakterer, der åbner døre, og ikke, hvad man kan snakke sig til, eller om man har skrevet en fin ansøgning, eller man har en far, der kender en, der underviser på universitetet.
Det er helt afgørende for Socialdemokratiet, at det her system fungerer.
Ane Halsboe-Jørgensen (S), 2024-12-18:
Vi har jo helt tilbage i regeringsgrundlaget lovet os selv og hinanden i regeringen, at det her er noget, vi vil have fokus på.
Det oplever jeg også at vi har.
Jeg har selvfølgelig som beskæftigelsesminister fokus på arbejdsmarkedet.
Jeg er meget stolt af ungeløftet, som vi har lavet sammen med SF, og tak for det.
Nu skal vi se det blive rullet ud, når vi skriver 2025, også i lokale partnerskaber.
Jeg kan også glæde mig over en ændring i folkeskolen, som jeg tror kommer til at rumme flere og give mere frihed derude.
Jeg kan også glæde mig over, at vi nu er på vej med det længe ventede massive løft af psykiatrien og den psykiatriplan, der også skal være med til at adressere noget af det her.
Så jeg synes, der er ting i gang, men jeg vil bestemt ikke afvise at være åben over for mere.
Charlotte Broman Mølbæk (SF), 2024-12-18:
Det lyder rigtig godt, og det arbejde vil vi selvfølgelig gerne bidrage til i SF.
Jeg vil så også opfordre ministeren til og i virkeligheden også spørge ministeren, om ministeren også vil inddrage andre ministerier i det arbejde.
Børne- og undervisningsministeren og socialministeren er i hvert fald om ikke andet ligeså relevante – og faktisk også sundhedsministeren, når vi snakker psykiatri.
Så vil ministeren igangsætte noget arbejde, hvor vi sammen kan begynde at lave en handleplan for, hvordan vi kan forbedre vilkårene i hvert fald for mennesker med adhd?
Det kunne være der, vi starter.
Og kunne man se sig selv i at lave en national handleplan for at forbedre lige præcis muligheden for mennesker med adhd og deres muligheder på arbejdsmarkedet?
Ane Halsboe-Jørgensen (S), 2024-12-18:
Det er jo et gigantspørgsmål, der skal besvares på 30 sekunder, så lad mig gribe i hvert fald bare en af de ting, spørgeren spørger ind til, nemlig den håndholdte indsats i IPS, hvor vi jo har en metode, der har vist sig at være effektfuld, og hvor man på en eller anden måde bygger bro håndholdt mellem psykiatri og beskæftigelsessystem og med fokus på ordinære timer for øje.
Det vil sige, man skal ud på en rigtig arbejdsplads og tjene rigtige lønkroner og have et værd der.
Den seneste aftale, vi har lavet om ungeløftet, investerer massivt i den metode, og det håber jeg virkelig at vi kan se mere af, også for at vi får den store gruppe af unge, der er i den her gruppe, og som risikerer ikke at komme godt ind på arbejdsmarkedet, bedre på vej.
Charlotte Broman Mølbæk (SF), 2024-12-18:
Mange tak for det.
Det gør mig oprigtigt glad at høre ministerens sådan både ærlige og åbenhjertige tilgang til, at vi både har en udfordring her – en udfordring, som vi systematisk simpelt hen ikke løfter godt nok – og i virkeligheden også har en indsigt i, hvor forskellige mennesker med adhd kan være, og hvor meget potentiale vi går glip af.
Og det gør vi ikke bare som samfund, men helt på individbasis er det jo også et kæmpestort problem, at man, fordi man er født, som ministeren også siger, lidt anderledes i den her verden, har markant dårligere mulighed for at lykkes.
Det starter allerede i daginstitutionerne og i folkeskolerne.
Der rækker det slet ikke til at give de rigtige indsatser.
Det er i overgangen til ungdomsuddannelserne osv., hvor der også er rigtig mange, der falder af.
Nogle ryger helt ud af systemet, kommer i kriminalitet eller falder ned på gulvet med en meget stor depression.
Vi har også et system, der er skåret helt forkert til.
Nu er jeg med på, at det er beskæftigelsesministeren, jeg tilspørger lige nu, og derfor kunne jeg godt tænke mig at komme lidt tættere på, hvad ministeren ser der er af potentiale.
Hvad kan vi gøre for at ændre det aktuelle billede, der er nu?
Vi kender til IPS-metoden eksempelvis, og den tænker jeg også ministeren kender til, hvor det er en mere håndholdt indsats for at få det her menneske i arbejde.
Det kunne være mentorstøtte, det kunne være nogle forhåndsgodkendelser på støtteindsatser for de her mennesker til at hjælpe arbejdsgiverne med at indrette arbejdspladsen, så flere mennesker med adhd og i øvrigt også andre udfordringer kan trives og lykkes på deres arbejde og bidrage med det, de i virkeligheden har af ressourcer.
Tak for det, formand.
Hvad mener ministeren om, at syv ud af ti voksne, som tager adhd-medicin, står uden for arbejdsmarkedet, og giver det ministeren anledning til at sætte gang i et arbejde her?
Ane Halsboe-Jørgensen (S), 2024-12-18:
Jeg hørte heller ikke noget spørgsmål.
Men jeg tror nu faktisk godt, danskerne kan være i, at man åbner en debat uden at have alle svar fra starten.
Til gengæld synes jeg sådan set, at det ville klæde flere at tage del i den debat.
Jeg synes sådan set, der er rigtig mange uden for de her mure, der allerede har budt sig til.
Det vil jeg godt kvittere for.
Sólbjørg Jakobsen (LA), 2024-12-18:
Det er i forbindelse med folkepensionsalderen, at Socialdemokratiet har rejst den her debat.
Man har en officiel politik, der er fuldstændig modstridende med de andre to regeringspartiers.
Det virker, som om Socialdemokratiet er gået ud uden overhovedet at ville sige, hvem det er, man vil hjælpe.
Det er ikke en Arne, vi har sat på i diskussionen her.
Og vi kan i hvert fald formode, at det nok ikke er en Else, for hun lever jo længere end Arne i gennemsnit.
Så det er tydeligvis ikke Socialdemokratiets mål at gøre os klogere på, hvad man vil, men man vil give vælgerne en opfattelse af, at de kommer til at få en længere pension.
Jeg har ikke flere spørgsmål.
Ane Halsboe-Jørgensen (S), 2024-12-18:
Jeg synes virkelig, det er tal, der er nedslående – altså 70 pct., der ikke er med, alene fordi de har fået konstateret adhd og nu får medicin for det.
Jeg vil også sige, at i en tid, hvor vi har så meget gang i arbejdsmarkedet derude, og hvor der er så stor efterspørgsel efter kompetencer og medarbejdere, så er det ekstra frustrerende, synes jeg, at vi ikke er bedre til at rumme, at folk ikke er ens og har nogle særlige behov i nogle sammenhænge.
Samtidig med det her kan vi jo se, at der er en stigning i antallet af også unge mennesker, helt unge mennesker, der især på grund af psykiske lidelser ender på førtidspension.
Jeg mener virkelig, at vi bør gøre noget markant anderledes på det her område på vores arbejdsmarked.
Fordi vi mangler arbejdskraft, burde der være en gylden anledning lige nu, og vi har ovenikøbet også en velfungerende fleksjobordning osv., så der burde være andre muligheder for også at fastholde en tilknytning til arbejdsmarkedet, hvis det er det, ens situation kalder på.
Det er klart, at vi jo kommer i alle mulige forskellige former.
Vi kommer som mennesker med forskellig baggrund og forskellige ting i rygsækken.
Også mennesker med adhd er meget forskellige.
For nogle lykkes det 110 pct., og de er en kæmpe ressource, og de formår at få det vendt, og så er der en meget stor gruppe her, som vi bare ikke har med, og som vi ikke formår at rumme, og det gør mig enormt ærgerlig.
Derfor vil jeg bare sige tak til ordføreren for at bringe det op og også for, har jeg oplevet igennem en årrække, vedvarende at presse på for, at mennesker med handicap får bedre mulighed for at være med.
Charlotte Broman Mølbæk (SF), 2024-12-18:
Jeg vender lige tilbage til handleplanen også, for vi ser rundtomkring i kommunerne vidt forskellige muligheder og indsatser.
Det vil sige, det er sådan et lille kommunelotteri, i forhold til hvilke indsatser man egentlig kan få.
Er det ikke på tide, særlig når tallene er så alarmerende sløje, at kun tre ud af ti kommer i arbejde, i ordinært arbejde, når de har en adhd-diagnose, at vi nu i det mindste tager det redskab i form af en handleplan i brug?
Ane Halsboe-Jørgensen (S), 2024-12-18:
Jeg er helt sikker på, der må være en vej for, at vi kan gøre det her bedre.
Jeg tror, meget af det handler om at komme tidligt ind; meget af det handler om, at problemerne ikke ender med at blive så store.
Som spørgeren rigtigt nok siger, er der mange, der i halen af den her diagnose så oplever et gevaldigt dyk og angst og depression og andre rundt om-problemstillinger, for så kan det jo være rigtig svært, hvis man først er der.
Der er altid potentiale i et menneske, men jeg tror, at potentialet er størst, hvis vi griber problemerne tidligt.
Jeg tror rigtig meget på IPS-metoden, men jeg tror også rigtig meget på i det hele taget at diskutere, hvordan vi får et mere rummeligt arbejdsmarked, og også hvad for en viden arbejdsgiverne er nødt til at have for at kunne rumme folk.