Victoria Velasquez (EL), 2022-09-28:
Tak for det, formand.
Vi behandler i dag lovforslagene, som udspringer af aftalen om vinterhjælp, som vi indgik i sidste uge.
Allerede før krisen kradsede, var der alt for mange i vores samfund, der havde svært ved at få enderne til at mødes.
Det er ikke økonomisk tryghed at have ondt i maven, når man går mod køledisken og skal handle ind, og i næste uge ser vi ind i, at mælkeprisen når sit allerhøjeste nogen sinde.
For nogle i det her samfund vil det ikke være noget, man specielt kan mærke, mens det for andre kan være den dråbe, der får bægeret til at flyde over.
Og når vi ser ind i de stigende energipriser, der allerede nu gør ondt, så er det ikke godt nok, at alt for mange kun får tilbudt et lån og ikke en reel, mærkbar akuthjælp.
Og lad det være sagt med det samme: Den her aftale er ikke tilstrækkelig, hvis vi skal lykkes med at – og det mener vi i Enhedslisten at vi skal – holde hånden under de mennesker, som lige nu kæmper rigtig hårdt for at få budgettet til at gå op.
Jeg får dagligt henvendelser fra bekymrede borgere, som fortæller, at de slet ikke ved, hvordan de skal få råd til mad, el, varme og husleje i løbet af vinteren.
Og det er folkepensionister, som ikke har meget mere end deres folkepension at leve af; det er syge mennesker, som f.eks. på grund af en arbejdsskade i forvejen har oplevet en kæmpe omvæltning i deres liv, og som nu bliver stresset over uvisheden om, hvad der skal ske i fremtiden.
Det er nogle af dem, som har fået en fyreseddel, fordi manglen på materialer pludselig betyder færre opgaver på deres arbejdsplads; det er de lavtlønnede; det er de studerende; det er mange i vores samfund.
De store grupper, der bliver hårdt ramt af de meget høje priser, er afhængige af, at vi bliver enige om at sikre en hjælp til dem.
For lige nu ser det heller ikke ud til, at inflationen står til at falde igen.
Ud over de store konsekvenser, det helt tydeligt og åbenlyst har for den enkelte, har det også en betydning for den samlede økonomiske tryghed i vores samfund.
Vi kan også bare se, hvordan forbrugertilliden er dalet markant, og det er jo klart, at det skaber store bekymringer og diskussion om recession osv., og om, hvorvidt de flotte beskæftigelsestal, vi ser lige nu, bliver ændret til lange arbejdsløshedskøer.
Prisstigningerne og energikrisen kalder på akut omfordeling.
Det er ikke nok, at vi nedsætter elafgiften og laver en indefrysningsordning.
Vi skal omfordele fra de milliardvirksomheder, der tjener styrtende på krisen, til de forbrugere og borgere, som har mest brug for det.
Det er slet og ret fair og retfærdigt, og vi skal handle nu.
Enhedslisten vil indføre en skat på overnormal profit og give det milliardstore provenu tilbage til lavindkomstgruppen som tillæg til den grønne check.
IMF har fremført, at de stigende fragtpriser i shippingindustrien har medvirket til den globale inflation, og det er simpelt hen ikke rimeligt, at store virksomheder som Mærsk kan tjene gigantiske profitter, imens andre må fryse og slukke for varme, lys og strøm i hjemmet for at kunne komme igennem vinteren.
Så i Enhedslisten ser vi frem til, at regeringen indkalder til yderligere forhandlinger om hjælp, der batter, for disse lovforslag er ikke nok.
Når det er sagt, er vi sideløbende med arbejdet for at kunne få en mærkbar, målrettet akuthjælp selvfølgelig også optaget af, at de her ordninger skal være så gode som overhovedet muligt.
Og der er jeg glad for de tilkendegivelser, vi har fået, særlig med hensyn til nogle af dem, som vi ved har svært ved at betale lånene tilbage, fordi de simpelt hen ikke har den indkomst, der skal sikre, at de kan gøre det.
Og det er lige fra Ankestyrelsens bemærkninger til synspunkter om rådighedsbeløbet.
Så jeg håber, at de positive tilkendegivelser materialiserer sig i konkrete forbedringer for de mennesker, som har brug for, at vi får det vedtaget.
Tak for ordet.