Astrid Carøe (SF), 2026-01-08:
Tak for det.
Tak for ordet, og tak for muligheden for at drøfte, hvordan vi passer på de mest sårbare borgere i vores samfund.
Vi er helt enige med forslagsstillerne i, at hårdkogte kriminelle selvfølgelig ikke skal arbejde med sårbare borgere.
Vi bliver rasende over de sager, der er om snyd og svigt på det her område, og jeg kan slet ikke forstå, hvordan folk kan bilde sig ind at misbruge mennesker i sårbare situationer for egen vindings skyld.
Vi har set eksempler på bandemedlemmer, der driver bosteder.
Det er fuldstændig uacceptabelt, og i SF har vi også foreslået, at ledere og ejere kan fratages retten til at drive f.eks. et bosted, hvis de begår kriminalitet.
Også sager om behandlere og andre medarbejdere, der begår overgreb på patienter osv., er fuldstændig forrykte.
Det er et kæmpe svigt.
Derfor er vi også meget positive over for det her forslag, men der er også nogle nuancer, jeg vil komme ind på.
Der er jo nogle medarbejdere i den her branche, som er tidligere kriminelle, men som har fået vendt deres liv om, og som i dag faktisk gør et rigtig godt stykke arbejde f.eks. med udsatte unge, netop fordi de unge kan spejle sig i dem og de kan skabe et håb om en anden vej.
Derudover er det også en lille smule uklart, når vi læser forslaget, om det gælder, hvis man får en dom, mens man sidder i en stilling, og om den dom drejer sig om det, man arbejder med, eller om det er mere generelt og også omfatter tidligere domme.
Umiddelbart ser det ud til, at det gælder, mens man har sin stilling, og det synes jeg er rigtig godt.
Det er en vigtig skelnen.
Jeg synes ikke, at det fremgår tydeligt nok, og det er ærgerligt, for man kan jo heldigvis blive klogere med alderen og fortryde sin ageren.
Det synes vi i SF at der skal være plads til, og det vil vi gerne være med til at tydeliggøre i forslaget.
Vold og overgreb er selvfølgelig helt uacceptabelt, uanset hvornår man har begået det.
Det bliver sidestillet med tyveri.
Her må vi spørge: Hvor går grænsen?
Hvor alvorligt skal et tyveri være, før det udløser en fyring eller en permanent fratagelse af muligheden for at arbejde på det her område?
Er det i forbindelse med organiseret kriminalitet, eller er det noget, man har gjort her og nu, eller er det en enkeltstående fejl, man har begået som ung, hvor man har stjålet en pakke cigaretter?
Det synes jeg er en vigtig sondring, som vi heller ikke synes fremgår helt tydeligt.
Så har jeg en lille tilføjelse, som ikke direkte handler om kriminalitet, men som vi i SF synes er vigtig, og som vi har talt om flere gange, og det kan måske også komme nogle af de her ting til livs.
For én ting er, at man begår kriminalitet, men vi har også hørt historier om medarbejdere, der ikke er decideret kriminelle, men som alligevel har svigtet de mennesker, de arbejder med.
Derfor bør vi også have en diskussion, som handler om autorisation generelt.
For autoriseret sundhedspersonale gælder det, at man kan miste sin autorisation, hvis man vurderes uegnet til at varetage sit fag.
Det synes jeg giver en klar ramme for både borgernes tryghed og medarbejdernes ansvar.
Men der er jo rigtig mange faggrupper, der i dag arbejder med sårbare borgere uden en autorisationsordning, og det gør det svært at håndtere både tidligere kriminalitet, men også uegnethed til at arbejde med borgerne.
Det gør det også svært for kommunerne at navigere i, fordi der ikke er et register over folk, der har fået frataget deres autorisation.
En autorisation for flere fag vil styrke fagligheden og sikre kvalitet, og det vil beskytte borgere mod uprofessionel adfærd, så det synes jeg også kunne være interessant at drøfte i den her sammenhæng.
Med al det her in mente, både de gode intentioner og de bekymringer, jeg har nævnt, kan vi ikke stemme for forslaget, som det ligger nu, men jeg vil meget gerne være med til at lave en beretning med forslagsstillerne, hvis det har en interesse i udvalget.
Det håber jeg vi kan drøfte videre, så vi kan få præciseret nogle af de her ting og måske samle et flertal.
Det synes jeg kunne være rigtig godt.
Nu har jeg lige lidt tid tilbage, og så vil jeg bare slå en krølle på hele den her debat om, hvor forhandlinger foregår henne.
Det her er jo et meget bredt område af steder, hvor mennesker, der har begået kriminalitet, kan arbejde, og snyd og svigt har vi set på mange områder, ikke kun på handicapområdet.
Derfor skal der bare lyde endnu en appel til regeringen og de partier, der har været med i rammeaftalen om handicap, om, at man genovervejer, om ikke man skulle sige, at det her forhandler vi selvfølgelig bredt om i Folketinget.
Det handler også om herberger, og det handler om unge, der er blevet anbragt uden for hjemmet på bosteder osv.
Det handler ikke kun om mennesker med handicap, og derfor kunne man jo godt forhandle om det i en lidt bredere kreds, synes jeg.
Tak for ordet.