Flemming Møller Mortensen (S), 2018-03-15:
Tak, formand.
Jeg vil sige til forslagsstillerne og andre, at jeg ikke tror, jeg har læst beslutningsforslaget her forkert.
Jeg tror, jeg har læst det korrekt, nemlig på den måde, at det her drejer sig om medicinfri behandling og ikke medicinfrie afdelinger.
Først og fremmest vil jeg sige, at jeg synes, det er rigtig godt, at SF tager initiativ til, at vi får sat fokus på ikke alene det, der er fagligheden i psykiatrien, men også i høj grad, hvilke tilbud og muligheder der er for patienterne.
Der skal være de rigtige tilbud i psykiatrien, de skal være til stede.
Det skal være sådan, at patienten får den behandling, som er netop den bedste behandling for den enkelte patient.
Der er nogle fuldstændig ufravigelige grundprincipper i vores behandlingssystem i Danmark, og de gælder både i somatikken, og de gælder altså også i psykiatrien.
Det er lægen, det er psykiateren, der altid i samarbejde med patienten og eventuelt med de pårørende skal lave en behandlingsplan, hvor patientens ønsker bliver hørt, bliver mødt med faglighed og information.
Det er vigtigt, at vi får understøttet patientens ønske om at blive rask på den bedst mulige måde, og det er naturligvis det, lægen eller psykiateren skal imødekomme.
Når det handler om medicin som et element i behandlingen, er det altid en individuel vurdering, hvor lægens ansvar naturligvis er at sikre, at behandlingen og brugen af medicin lige nøjagtig lever op til faglige anbefalinger og retningslinjer, som findes på området, at patienten bliver informeret om det, at der gives et samtykke fra patienten til behandling, eller, som det drejer sig om i det her tilfælde, til ikke at modtage en medicinsk behandling.
Vi taler om noget helt andet, hvis vi taler om virkelig svært, svært syge patienter, som ikke kan tage vare på sig selv, og hvor der er tale om tvangsbehandling.
Der må ikke være nogen automatik, i forhold til at medicin udskrives eller ordineres.
Som jeg siger, skal det altid bygge på en faglig vurdering, det skal lægges op for patienten, det skal være det bedste for patienten, hvor patienten får at vide, hvilken effekt man kan forudse af en medicinsk behandling, men naturligvis også hvilke bivirkninger man vil kunne forvente.
I al psykiatrisk behandling er samtalen det vigtigste værktøj.
De patienter, der henvises til behandling i behandlingspsykiatrien, som ministeren sagde, den regionale psykiatri, er ofte karakteriseret af, at de er meget syge.
De medicinfrie metoder er en vigtig del af patientbehandlingen og forebyggelsen af eventuelle tilbagefald ved psykiatrisk sygdom, og det er mit indtryk, det er Socialdemokratiets indtryk, også efter vi har været ude at undersøge det, at det er principper, som efterleves og tilbydes i alle regioner.
De medicinfrie metoder er en særlig vigtig metode at gøre brug af, når det er svært syge patienter med virkelig komplicerede sygdomsforløb, hvor den medicinske behandling ikke er tilstrækkelig og ikke kan stå alene.
Metoderne er skånsomme, de er uden bivirkninger, og desuden bidrager metoderne til at engagere og give ansvar i forhold til den enkelte patient, som er så vigtigt, i forhold til at patienterne får det bedre, og det giver altså mulighed for, at behandlingen kommer til at ske på patientens præmisser, og at det bliver redskaber, der kan være med til at bygge op, at man kan tackle egen sygdom.
Vores indtryk er, at man har de her tilbud, at man fra regional side har stort fokus på det, både i forhold til at få reduceret medicinforbruget, men naturligvis også i den strategi, vi politisk har været med til at lægge i forhold til at få reduceret tvangen og tvangsbehandlingsmulighederne og metoderne og brugen i psykiatrien.
Derfor kan vi ikke stemme for det her beslutningsforslag, og det er først og fremmest, fordi vi ikke synes, der er behov for det, og så er udgangspunktet i psykiatrien – og det er, uanset om det er med eller uden medicin – at det altid sker med informeret samtykke.
Som jeg sagde det før, er det et ufravigeligt princip, og derfor, hvis patienten siger, at patienten ikke ønsker at få medicinsk behandling – og det tilbud skal naturligvis være der – skal det naturligvis respekteres.
Vi har også noget skepsis i forhold til finansieringen, men lad ikke det være den primære argumentation.
Jeg vil godt lige vende tilbage til spørgsmålet om, hvad det er for tilbud, de fem regioner giver patienterne.
Der er jo et væld af tilbud i forhold til det, man kan sige er kognitive behandlingsformer, som ligger på hylden, og som de gør brug af.
Som sagt finder Socialdemokraterne ikke, at der er behov for beslutningsforslagets indhold her, og derfor støtter vi det ikke.
Jeg har lovet at sige fra min kollega fra Det Radikale Venstre, som med baggrund i nogle forhandlinger i et andet ministerium ikke kan være her, at de heller ikke støtter beslutningsforslaget, som det ligger her.
Tak, formand.