Christoffer Aagaard Melson (V), 2024-05-22:
Tak for det.
At miste nogen, der står en nær, er hårdt, og det ved vi alle sammen.
Uanset hvad omstændighederne er, vil et dødsfald medføre sorg.
Vi har alle sammen oplevet det eller vil komme til at oplevet det, og selv om vi ved, at det er uundgåeligt, så rammer det utrolig hårdt hver gang.
Det er umuligt at forebygge, og det kan vi heller ikke, men sorg er nødvendigvis heller ikke noget skidt.
Derfor er sorg jo også noget helt berettiget og naturligt, men sorg er ikke en naturlig ting, og som flere andre også har været inde på, kan den sorg, som de fleste kommer igennem, og som heler, udvikle sig til mere komplicerede forløb for andre, som er sværere at komme over.
Det kan bunde i ventesorg over et terminalt sygt familiemedlem, et pludseligt tab af et barn eller noget helt tredje.
Når det sker, må vi som samfund og medmennesker udvise ekstra meget opmærksomhed og hjertevarme og næstekærlighed for at hjælpe de personer, der bliver hårdest ramt, over det.
Der har vi afsat midler til Det Nationale Sorgcenter, Sorglinjen og Forældre & Sorg.
Så er der også et væld af andre civilsamfundsorganisationer, f.eks. patientforeningerne, der gør et stort stykke arbejde, og der er jo ikke mindst også folkekirken og de andre trossamfund, som rigtig mange vender sig mod i en svær tid.
Som en sagde på vores gruppemøde, er det allerbedste tilbud for de fleste jo faktisk en præst, som man kan snakke med, uden at man bliver registreret med et cpr-nr. et eller andet sted.
Så der er mange tilbud derude, der fungerer rigtig godt, og som vi alle sammen gør brug af på kryds og tværs.
En ambition kan jo være, at vi bliver endnu bedre til at synliggøre alle de muligheder, der er for de mennesker, der er i sorg, og noget af det, man rundtomkring har hørt, er, at der måske godt kunne være en opmærksomhed på lige at få fortalt vedkommende, der har mistet en, at der er de her muligheder.
For selv om alle vi, der er i det i det daglige, jo godt ved det, så er det måske ikke alle, der ved, hvor mange muligheder der egentlig er i civilsamfundet for at få hjælp.
Det, at der er så mange, der står klar til at hjælpe, også som frivillige, er jo en fantastisk ting, og det er jo noget af det, vi virkelig skal stå sammen om som samfund, og dem skylder vi alle sammen en tak.
Selv om sorg er naturligt, oplever nogle som sagt en mere kompliceret sorg, der kan resultere i f.eks. en depression, og der er det jo selvfølgelig også vigtigt, at vi har et sundhedsvæsen, der træder til.
Der er en mulighed for at få et tilskud til psykologbehandling, og så har vi jo også en psykiatri, der skal træde til, når det bliver rigtig slemt.
Vi har jo generelt sat et stykke arbejde i gang med at styrke vores psykiatri, og det kommer jo alle til glæde, også voksne og børn, der bliver ramt af sorg og meget alvorlige sorgreaktioner, når vi generelt styrker vores psykiatri.
Som sagt er sorg jo så på ingen måde en simpel størrelse, og der er ingen one size fits all-løsning på det her, og derfor skal vi nok også passe på med at sige, at vi herinde fra Folketingets side kan løse alle problemer.
I sidste ende er det, der kommer til at være det langt vigtigste for os alle sammen, jo, at vi er der for hinanden, og den hjælp og den støtte, man får af dem, der står en nærmest, kollegaerne på ens arbejdsplads osv., altså dem, der kender en bedst.
For det er individuelt, hvordan det skal tackles, og hvad vi har brug for i den svære situation.
Så der er også en opfordring, som jeg vil give videre fra en af vores kollegaer, som sidder lige ved siden af mig, og som har haft det her med at miste nogen, som man er meget tæt på, meget tæt på inde på livet af flere omgange, altså at vi skal turde snakke om det og være åbne om det.
Det betyder rigtig meget, at man ikke lader, som om der ingenting er sket, og at man tør snakke om det.
Så det er et godt råd fra Søren, at noget af det, der kan gøre den allerstørste forskel for en af dem, der står i en svær situation, er, at vi går hen og spørger dem, hvordan de har det, og at vi tør være åbne om det, og at vi så selvfølgelig også i dagligdagen tager hensyn til det, hvis de i en situation har brug for noget særligt.
Det kan gøre en meget, meget større forskel end alt muligt andet, som vi kan sidde og beslutte herinde, at vi hver især tager et ansvar i dagligdagen.
Tak for ordet.