Aki-Matilda Høegh-Dam (SIU), 2019-12-17:
Tak for ordet.
Det her er jo en debat om Arktis, det er en debat om udenrigspolitik og til og med om Grønland.
Rigsfællesskabet er et ord, der ikke engang findes i grundloven.
Dertil er det også vigtigt, når Grønland og de grønlandske partier senere hen har diskuteret rigsfællesskabet, at pointere, at diskussionen altså er kommet videre fra der, hvor den var dengang i 1990'erne og 1970'erne.
I dag er den meget bredere end det.
I dag snakker man ikke om selvstændighed, og det synes jeg også bare er vigtigt, fordi det også er et ord, der ofte bliver brugt, men som er meget misvisende, idet der ikke er et eneste land i verden, der reelt set er for sig selv og selvstændigt.
Danmark handler også med alle mulige andre lande, både med USA og Kina, og der er ikke nogen, der siger til Danmark, at Danmark nu skal vælge, om de vil være med USA eller med Kina.
Det er en kompleks verdensorden, hvor man i den globaliserede verden er opdelt i lande, altså territorier, og opdelt i stater efter suverænitet, men også opdelt i nationer, hvor hver definition af territoriet har fået en form for nationalitet for sig selv, idet man er blevet anerkendt som et folk.
Det er den danske stat.
Dermed har grønlændere også kun ét statsborgerskab, færinger har også ét statsborgerskab, og danskere har også ét statsborgerskab.
Siumut har udviklet sit ønske om en statsdannelse siden 1970'erne, og nu står det til på den måde, at man ikke nødvendigvis vil tage afstand fra Danmark.
Man vil gerne udvikle det på ny.
Her har man fornemmelsen af, at rigtig mange i Grønland er rigtig glade for kongehuset, og vi vil stadig gerne være en del af kongeriget, selv om vi har dannet en stat.
Men det er altså en undersøgelse, der også kan laves for at bekræfte eller afkræfte dette.
Her er det så blevet diskuteret, og man er meget interesseret i for fremtiden at være en slags free association-nation, hvor det faktisk er under riget, altså under kongehuset, man har dette reelle fællesskab med tre systematisk ligeværdige nationer og stater, der arbejder sammen på de større og mere komplekse områder ikke bare med hensyn til vores fælles historie og vores fælles sammenhold, men også fordi vi har nogenlunde de samme værdier.
Når vi snakker om demokrati og ligeværdighed er det de værdier, vi gerne vil holde fast i.
Og de familierelationer, som der også bliver snakket om, er ikke nogle, man bare vil cutte.
Det er det systematiske, man gerne vil udforme, og det synes jeg godt vi kan udvikle debatten til at handle om i stedet for bare at sige ja eller nej til noget.
Personligt og fra Siumut vil jeg gerne sige, at vi ikke vælger USA versus Danmark – vi vælger Grønland, vi vælger Grønlands velfærd og velbefindende for grønlænderne.
Det tror vi sagtens man kan gøre i et bedre samarbejde.
Derfor vil jeg også gerne takke den nuværende regering, idet jeg har hørt fra naalakkersuisutmedlemmerne, at samarbejdet om udenrigspolitikken og Arktis aldrig før har været så godt som nu.
Selv om der selvfølgelig er rigtig meget, der endnu skal udvikles, er det her et godt skridt på vejen.
Jeg synes, vi skal begynde at diskutere, hvad det er for et fællesskab, vi gerne vil udforme.
Er der forskellige måder at gøre det på?
Når vi snakker om screeningsordninger, hvad er det så for en slags, vi tænker på?
Er det for at begrænse eller for at hjælpe, og hvordan gør vi lige det?
Jeg tænker, at Danmark og Færøerne også skal hænge bedre sammen med Grønland, idet Grønland næsten intet ved om Færøerne, og Færøerne har også begrænset viden om Grønland.
Hvis det her skal være et reelt rigs fællesskab og ikke en rigs enhed , kan vi udvikle det på ny, men vi skal altså også begynde at tænke i nye baner, og det håber jeg at vi kan gøre sammen.