Carsten Bach (LA), 2019-01-29:
Tak for ordet til formanden og tak til ministeren for en rigtig fin og detaljeret redegørelse.
Det har vi jo nu efterhånden også vænnet os til gennem nogle år at vi har, når vi skal have den klimapolitiske debat om regeringens redegørelse.
Jeg vil så måske faktisk starte et lidt andet sted end ved at sige tak.
For jeg har nemlig taget fejl af klimapolitikken i Danmark.
Det er jo en stor indrømmelse.
Jeg har taget fejl af klimapolitikken i Danmark.
Jeg har tidligere sagt om energipolitikken og i øvrigt også om den nylig indgåede energiaftale, at en god aftale ikke nødvendigvis er en bred aftale.
Dog er aftalen jo stærkere, hvis der er, kan man sige, en væsentlig tyngde af mandater bag.
Siden jeg har sagt det, har selveste statsministeren også mig bekendt gentaget et tilsvarende synspunkt, og udsagnet er jo for så vidt sådan set stadig væk gældende generelt set i politik.
Men jeg har altså skiftet standpunkt.
Jeg har ikke skiftet holdning, jeg har skiftet standpunkt, og man har jo, som I nok ved, et standpunkt, til man tager et nyt.
Og det gør jeg altså nu.
For når det kommer til klima- og energipolitikken, der i dag er altdominerende og omsiggribende i politik, mener jeg ikke, at det førnævnte princip længere er gældende.
Det skylder vi vælgerne, og det skylder vi befolkningen.
Det viste vi jo så også kunne lade sig gøre med energiaftalen fra juni 2018; en aftale, alle Folketingets partier er med i.
Nu skal vi så også bare lige have alle partier til at stemme for de initiativer, vi har aftalt.
Det behøver jo ikke nødvendigvis at være helhjertet, at man stemmer for, men vi skylder i hvert fald hinanden og igen befolkningen og vælgerne, at vi alle sammen stemmer for indholdet af energiaftalen, når vi nu er enige om den.
Liberal Alliance var ikke en del af energiaftalen fra 2012, men den nye energiaftale har vi på baggrund af vores regeringsdeltagelse været med til at udforme helt fra starten.
Først jo i form af regeringens udspil, og senere i forhandlingerne var vi med til at holde sammen på enderne og på den endelige aftale, der som sagt jo omfatter alle Folketingets partier, inklusive os selv, der altså ikke var en del af aftalen fra 2012, og Alternativet, der jo så slet ikke var repræsenteret i Folketinget i 2012.
Det bliver måske så ikke sådan helt den her rene liberale løsning med ensartede rammevilkår, teknologineutralitet, skærpede internationale produktstandarder, en et hundrede procent markedsbaseret grøn omstilling osv. osv.
Og det bliver heldigvis heller ikke Alternativets hedeste drøm om brandbeskatning af flyrejser og oksekød.
Og sådan mener jeg altså, at klimapolitikken har det bedst: En konsensus, hvor ingen får deres hedeste drømme opfyldt, men hvor alle er med rundt om bordet i hele beslutningsprocessen.
Det gælder nationalt i Danmark, men jo faktisk også internationalt, og for Danmarks vedkommende først og fremmest i EU.
Danmark er ret godt med i forhold til at opfylde vores internationale målsætninger.
De lave frugter i den grønne omstilling er i første omgang plukket i energisektoren, og nu gælder det så specielt grøn omstilling af transport og så vidt muligt også af landbruget.
I hvert fald indtil vi har fundet nye måder og ny teknologi til den grønne omstilling i de nævnte sektorer.