Alexander Ryle (LA), 2025-05-22:
Tak for det.
Vi lever i en tid, der grundlæggende er præget af forandringer.
Som jeg sagde, da vi debatterede ministerens redegørelse om udviklingen af EU-samarbejdet tilbage i marts, står vi ved en skillevej, hvor geopolitisk usikkerhed, en svækket konkurrenceevne og Ruslands invasion af Ukraine definerer den europæiske hverdag, og forandringerne stopper ikke her.
Der er forandringer i vores tryghedsbillede, når truslerne rykker tættere på, forandringer i de globale forsyningskæder, der udfordrer vores økonomier, forandringer i teknologiudviklingen, der tvinger os til at gentænke alt fra energipolitik til cybersikkerhed, og ikke mindst forandringer i vores forventninger til, hvad EU skal kunne levere.
Men lederskab kræver mere end blot redegørelser og gode intentioner, lederskab kræver mod til at prioritere, til at tage svære beslutninger og til at se fremad.
Det er tydeligt, at EU er i gang med at forandre sig indefra.
Vi hæver barren for, hvad vi skal kunne løse i fællesskab, i takt med at der kommer flere udfordringer fra landene omkring os.
Desværre følger bureaukratiet trop på en måde, der ikke effektiviserer, men overkomplicerer og besværliggør.
Forandringer kræver lederskab og ikke bare flere regler, og derfor bør det danske EU-formandskab være et klart opgør med unødvendigt bureaukrati, så vi kan tage spadestikket til et mere smidigt EU, hvor regelforenkling ikke bare er en skåltale, men en konkret prioritet.
Men det handler ikke kun om flere regler, det handler også om en bedre prioritering.
Det er meget muligt, at man i lyset af de mange udfordringer, som EU står over for, mener, at det er nødvendigt at hæve EU-budgettet, men det mener vi ikke i Liberal Alliance.
Der er rigeligt med penge, de bliver bare brugt forkert.
F.eks. bruger EU over 400 mia. kr. hvert eneste år på samhørighed og regionalstøtte, og det dækker over alt fra en sporvognslinje i Bratislava til et karriereprogram for asylansøgere i Wien, opgaver, som vi mener bør løses nationalt og ikke fra Bruxelles.
Vi er også nødt til at erkende, at EU's konkurrenceevne er på retur.
USA og Kina buldrer af sted med innovation og investeringer i lifescience og kunstig intelligens, mens vi selv regulerer os i graven.
Sådan må det ikke fortsætte, og at styrke konkurrenceevnen skal være en mærkesag for Danmark.
Vi skal styrke det indre marked og sikre lige vilkår for virksomheder på tværs af grænser og sektorer, så Europas økonomi igen kan blive en drivkraft i stedet for en spændetrøje.
Særlig er det afgørende for konkurrenceevnen at skabe et reelt indre marked for energi og digitale tjenester, hvor idéer kan blomstre, investeringer kan flyde frit, og hvor innovationen ikke kvæles i bureaukratiets jerngreb.
Vi skal gøre det lettere for europæiske og danske virksomheder at vokse, eksportere og skabe arbejdspladser uden at drukne i papirarbejde og detailstyring.
Et centralt vækstområdet er lifescience, og her har Danmark både erfaringen og styrken til at gå forrest Vi huser globale frontløbere som Novo Nordisk og Lundbeck, og vi har allerede en national sciencestrategi, som EU passende kunne lade sig inspirere af.
Så er der udvidelsen.
Forandringen sker også uden for vores grænser.
Da Danmark i 2002 havde formandskabet, var vi med til at åbne døren for ti nye medlemslande i den største udvidelse i EU's historie, det krævede mod dengang, og det gør det også i dag.
Sådan en udvidelse kræver, at vi reformerer EU indefra, så vi er klar til at rumme flere medlemslande.
Vi skal sikre, at et større Europa også bliver et stærkere Europa, hvor basale værdier som retsstatsprincipper, ytringsfrihed, lgbt-rettigheder og mediepluralisme ikke udvandes, men styrkes.
Udvidelsen må ikke blive et kompromis med vores principper, og forandringerne må ikke blive et opgør med vores værdier.
Forandringer kræver lederskab, det danske EU-formandskab skal være den sikre hånd på roret, når det blæser.
Vi skal skære igennem bureaukratiet, styrke konkurrenceevnen og det indre marked og gøre EU større igen.
Tak for ordet.