Sólbjørg Jakobsen (LA), 2023-11-24:
Mange tak.
L 68 er en genindførelse af stempeluret, om man vil.
Det så jeg i hvert fald i nyhederne.
Vi lever i en tid, hvor industriarbejdspladser fylder mindre, digitalisering har bidraget til mange muligheder, og ligestilling har medført, at der er en langt højere andel af befolkningen, som er på arbejdspladserne.
Og i en tid, hvor fleksibilitet, tillid og mindre bureaukrati efterspørges i høj grad, står vi i dag og behandler lovgivning, som udstråler mistillid, kontrol og systemrytteri.
Jeg vil gerne starte med at sige, at personligt og som parti mener vi ikke, at det er EU eller Folketinget, der skal bestemme, hvor meget folk arbejder, eller om der skal være en maksimumgrænse.
Det skal være imellem den enkelte arbejdsgiver og lønmodtageren.
Det er jo fint, at nogle faggrupper nu får lov til at arbejde mere end 48 timer om ugen, men helt ærligt synes jeg ikke, de oprindelig skulle have blandet sig i det.
Som det også flere gange er blevet sagt, har vi jo et EU-samarbejde, som vi skal overholde, så lige den del kæmper vi i det rette regi for at få mulighed for at få indflydelse på.
Vi skal jo huske på, at arbejdsmarkederne i EU-landene er meget forskellige, og derfor nytter det ikke noget i den her sag, at vi indfører lovgivning, som skal gælde for alle andre lande.
I Danmark har vi en model, hvor løn- og arbejdsvilkår aftales af arbejdsmarkedets parter, og derfor er det, at vi tit prøver at sige til EU: Det er ikke sådan her, det fungerer hos os; vi har styr på det; vi har faktisk bedre styr på det, end I har andre steder, så kom ikke og læg noget regulering på os, som kun vil skade.
Det gør man med mindstelønsdirektivet.
Stempeluret er ikke som før, men det er der jo stadig.
Jeg tror, de fleste har arbejdet steder, hvor man skulle tidsregistrere.
Nogle gange er det, fordi du skal finde ud af, hvor meget du skal have i løn.
Nogle gange er det, fordi du skal finde ud af, hvad det er for nogle opgaver, du har, og hvordan det er, man tilrettelægger organisationen bedst.
Og det tror jeg alle er glade for.
Der er ingen, der ønsker at rulle det her tilbage, og der er ingen argumenter, som er gode nok til, at vi skal rulle den udvikling tilbage.
Vi er fuldt bevidste om, at forslaget ikke er groet i regeringens baghave, og vi kan også høre, at regeringspartierne ikke synes, at det her er det allerfedeste.
Forslaget udspringer altså af en EU-dom, som er 4 år gammel, fra et direktiv, der er 20 år gammelt, altså før man overhovedet kunne forestille sig, at der var digitale løsninger af den her art.
Så at det skulle fortolkes på den her måde, sætter jeg et stort spørgsmålstegn ved.
Det er også en EU-dom baseret på et andet arbejdsmarked end det danske.
Derfor savner jeg at høre om, hvad man har gjort for ikke at lade EU proppe det ned i halsen på os.
Jeg vil alligevel kvittere over for arbejdsmarkedets parter for at have fundet en model, som kunne passe.
Det viser endnu en gang, at det er det bedste, når det er dem, der står for det.
Men de har kun gjort det, fordi de skulle.
Ellers var de ikke nået til den her aftale.
Det er jo kun, fordi de skulle.
Derfor vil Liberal Alliance stadig kæmpe for, at det overhovedet ikke er en aftale, de skal komme til at enes om.
Jeg kan også hilse fra Konservative, som ligeledes forholder sig skeptisk og også gerne vil se, hvad udvalgsbehandlingerne kan give af manøvremuligheder.
Tak for ordet.