Mette Abildgaard (KF), 2018-02-08:
Tak, formand.
Da jeg var nyvalgt folketingsmedlem efter sidste folketingsvalg, sad jeg samtidig i regionsrådet i Region Hovedstaden, og jeg havde et halvt år, hvor jeg havde et dobbeltmandat, og det havde jeg, fordi jeg havde en formandspost i Region Hovedstaden for et udvalg, som jeg selv var gået til valg på at få nedsat.
Det udvalg havde kun de her 5-6 måneder tilbage af dets levetid, og så synes jeg, at det med så kort tid tilbage ville være politisk uansvarligt at skulle overlade det til en ny formand.
Derfor besluttede jeg at sidde perioden ud og har så oplevet det her med at have dobbelt op.
Der var en kæmpe fordel i det, i og med at de ting, som jeg sad med i Region Hovedstaden på sundhedsområdet og i det regionale arbejde oplevede som store frustrationer, havde jeg lige pludselig et politisk ansvar for som sundhedsordfører på Christiansborg.
Der kunne jeg jo se, hvilken kæmpe værdi det har at opleve tingene begge steder fra.
Jeg endte så også med at konkludere, at det ikke kunne fortsætte sådan.
Jeg var nødt til at stoppe i regionsrådet.
Det gjorde jeg, fordi det ganske simpelt var umuligt for mig at levere tilfredsstillende begge steder.
Derfor traf jeg den beslutning.
Men jeg blev også valgt ind i Folketingets mindste folketingsgruppe.
Vi sad seks mand, og jeg startede ud med at få 13-14 ordførerskaber.
Og det var for mig ikke foreneligt at have et dobbeltmandat i den situation.
Men der er også nyvalgte folketingsmedlemmer, som bliver valgt ind i så store folketingsgrupper, at de slet ikke får noget ordførerskab.
Jeg kan forstå, at det ikke er en nødvendighed i nogle af de helt store partier, at man starter ud med at få store selvstændige hovedordførerskaber.
Det kan være, at man får en lille niche i et hjørne.
Og det er jo helt fair, når man er så mange mand.
Jeg har fuld forståelse for, hvis man som medlem af nogle af de partier har overskuddet og har tiden til at være repræsenteret i både en kommunalbestyrelse, et regionsråd og Folketinget.
Det giver en indsigt, og det kan måske være med til at forhindre noget af det puljetyranni, vi laver herinde i Folketinget, som de sidder og brokker sig over ude kommunalt.
Det er noget af det, jeg selv har oplevet herinde.
Det er ofte kommunalpolitikerne, der er gode til at påpege, at det ikke er en hensigtsmæssig måde at gøre tingene på, for de kender virkeligheden, når det skal administreres.
Jeg synes ikke, at vi skal gøre os til dommere over, hvad der er det rigtige.
Det må være det enkelte parti, der skal drage en konklusion på, hvad de tillader hos dem selv, og i sidste ende må det være den enkelte vælger, som gør op med sig selv, hvad der er det vigtigste.
Det kan godt være, at man vælger at sige, at man godt kan leve med, at ens folketingsmedlem misser et møde en gang imellem i byrådet, fordi det til gengæld giver den her dobbelte indsigt.
Det mener jeg faktisk er værdifuldt nok til at retfærdiggøre, at man måske må melde afbud en gang imellem til møde.
Jeg kan ikke lade være med at spørge: Hvad er der ellers, man ikke må, samtidig med at man er folketingsmedlem?
Må man ikke skrive bøger?
Det er der nogle folketingsmedlemmer der gør.
Jeg begriber ikke, hvordan de får tiden til det, men det er der nogle der gør.
Må man ikke være med i »Vild med dans«?
Det er der også nogle folketingsmedlemmer
der har været
Der er medlemmer, der har egen virksomhed, som får erfaring derfra.
Må man heller ikke det?
Hvor sætter vi grænsen?
Jeg kan se, at nogle af de af mine kollegaer, som ofte må melde fra til aftenforhandlinger og til eftermiddagsmøder, er dem, der har små børn.
Det er helt naturligt, for der er en gang imellem nogle børn, der skal hentes i daginstitution osv.
Der er bare forskellige vilkår, som påvirker os, og det må i sidste ende være op til vælgerne at drage den endelige konklusion.
Så kan jeg ikke lade være med at studse lidt over, at det er SF, der kommer med det her beslutningsforslag.
Jeg håber, at forslagsstillerne vil rette mig, hvis jeg tager fejl i det, jeg siger nu, men jeg husker, at hr. Ole Sohn var medlem af det parti fra 1998 og frem til 2014.
Det er da imponerende, at man synes, det er i orden, at et medlem kan have en så stor forretning ved siden af, men man mener ikke, at folketingsmedlemmer i de store partier eksempelvis kan administrere at have en kommunalbestyrelsespost siden af.
Jeg bruger kun det her eksempel for at vise, at det her ikke er så simpelt; at der kan være mange andre ting i det.
Jeg synes, at Liberal Alliances ordførers eksempel med høsten og landmanden også var ganske dækkende.
Så vi kommer ikke til fra Det Konservative Folkepartis side at bakke op om det her beslutningsforslag, men vil lade det være op til partierne og i sidste ende op til vælgerne.
Tak for ordet.