Karina Lorentzen Dehnhardt (SF), 2020-05-12:
Tak for det, og tak for debatten, som man vist godt kan kalde lidt for blandede bolsjer og med meget forskellige holdninger til, hvad der skal gøres.
Når jeg fremsatte det her forslag, var det især, fordi jeg var optaget af ofrene – ofre, der får delt sexvideoer uden samtykke, børneporno og alt muligt andet, der florerer på nettet, og som er ekstremt svært at stoppe.
Det, de organisationer, som har med det her at gøre, siger, er, at hvis man skal få bremset de her delinger, skal man gøre det tidligt i forløbet.
Ellers bliver det noget nær umuligt.
Så bliver det simpelt hen spredt som en steppebrand, og det bliver downloadet til andre enheder, genuploadet i utallige sammenhænge.
Med andre ord står ofrene rigtig, rigtig svagt, og det er dem, som jeg primært har været optaget af at dække ind med det her forslag.
Så er det klart, at der også er valgt andre ting ud, som er klart strafbare, og som i virkeligheden ikke bør have lov at blive stående på nettet, når de overskrider lovgivningen.
Det var derfor, vores tanke var, at der skulle sættes en tidsgrænse, og vi havde med vilje ikke skrevet ind, hvor lang den skulle være, fordi vi syntes, det var vigtigere at få opbakning til forslaget end at få en diskussion af, hvor kort eller hvor lang tid det skulle være.
Vi synes, det er vigtigt at give ofrene en mulighed for at bremse skaden, sikre, at det ikke fortsætter, at det ikke skal efterlade digitale spor, som skal martre dem et helt liv.
Der er ingen tvivl om, at vi i SF har været meget optaget af den tyske model, som jo pålægger at fjerne ting inden for 24 timer.
Jeg ved godt, at der har været kritik af den tyske model, fordi tankerne går på, om den skaber basis for censur.
Men det er der faktisk ikke noget der tyder på, og lige præcis i Ytringsfrihedskommissionen har de jo rent faktisk undersøgt, hvordan det så er gået med den tyske model.
Det, de siger, er, at der sådan set ikke er problemer med den.
Det er sådan, at man i Tyskland nu er i gang med at udbygge den model, og det har opbakning fra dommerforeningen i Tyskland, og man laver en enhed hos kriminalpolitiet, som tager sig af de her ting.
Så må jeg bare sige, at f.eks. deling af billeder uden samtykke med seksuelt indhold, overgreb mod børn, hurtcore osv. ikke er ytringsfrihed.
Det er kriminaliseret i straffeloven – med god grund – og derfor synes jeg hverken, det kan være et indgreb i ytringsfriheden eller i strid i grundloven eller Den Europæiske Menneskerettighedskonvention at fjerne det indhold.
Jeg synes faktisk, at sociale medier skal forpligtes til at overholde straffeloven i Danmark.
De skal fjerne det ulovlige, så de ikke medvirker til at udbrede en forbrydelse.
Der er så også nogle, i hvert fald i den offentlige debat, som har sagt, at de synes, der sker en sammenblanding af den udøvende og dømmende magt, når sociale medier skal sidde og vælge ud.
Jeg ved ikke, om jeg er så bekymret.
Altså, de får ikke mulighed for med det her forslag at pålægge en straf, som en dommer f.eks. gør.
De får ikke mulighed for at udøve magtanvendelse ligesom politiet.
Men jeg er klar på at drøfte det, og skulle der være nogen, som har lyst til at lave en beretning efterfølgende, synes jeg bare, det vigtigste er at give ofrene en rettighed, så der handles hurtigt på en anmodning om at slette det ulovlige.
Jeg synes, opdraget for Ytringsfrihedskommissionen har været alt, alt for slapt på det her område.
De foreslår bedre retshåndhævelse som en løsning på det her.
Ja, goddag mand økseskaft, det er da den bedste måde at sikre på, at der aldrig sker en dyt med det her område.
Vi har ikke den effektive retshåndhævelse i dag, og vi får den heller ikke i morgen med det eksorbitante antal sager, som vi har liggende hos politi og anklagemyndighed.
Det her er og bliver en lav prioritet, og jeg har ikke den fjerneste tillid til, at det bliver bedre fremover.
Imens venter ofrene på retfærdighed, alt imens deres billeder spredes over hele verden og står som et minde for evigt, som arbejdsgivere, nye kærester eller bekendtskabskredse kan søge på, og deres navn kommer frem.
Tid er og bliver en meget vigtig faktor i de her sager.
Det har store psykiske konsekvenser for offeret, det vanskeliggør politiets efterforskning, og det besværliggør det digitale oprydningsarbejde.
Derfor synes jeg, at vi må handle, men jeg er godt klar over, at der nok ikke sker meget, før ministerens udvalg barsler, og så håber jeg bare på, at vi kommer til at kunne gå i den her retning.