Per Larsen (KF), 2023-06-01:
Tak for ordet.
Til dem, der lytter med, må vi jo nok give den serviceoplysning, at det, da det trak lidt ud i morges, som det rent faktisk var – for vi var jo kommet langt på den anden side af midnat, inden afslutningsdebatten var færdig – godt kan være, at det bærer lidt præg af det, men jeg skal prøve at gøre det så godt, som jeg nu kan.
Tak til Radikale Venstre for at rejse den her vigtige debat.
Det fortjener, at vi tager den diskussion indimellem, for ellers kan vi godt fortabe os lidt i andre ting.
Helt overordnet set
vil jeg bare gerne slå fast, at jeg synes, at vi har et fantastisk godt sundhedsvæsen, som er højt specialiseret, som giver en ypperlig behandling, og som håndteres af dedikerede, dygtige medarbejdere.
Og nok koster det et trecifret milliardbeløb, men når man så kigger internationalt på det, er det ikke, fordi vi på den måde stikker af, som jeg lige ser det.
Vi har jo en fantastisk velfungerende og god almen praksis, men vi har for få praktiserende læger, og der kan man kun kigge indad her i Folketingssalen og sige, at her har man altså igennem alt for mange år ikke sikret, at der var nok, selv om man sagtens kunne se, at der ville komme til at mangle praktiserende læger.
Det har vi så trods alt lavet en aftale om, altså at vi skal sørge for at opruste, og det er utrolig vigtigt, at man har en god almen praksis, og at alle har en praktiserende læge, som de kender, og som kender sine patienter, for de kan nemlig holde patienterne ude af hospitalerne, og det er utrolig vigtigt.
Vi har også nogle rigtig dygtige praktiserende speciallæger rundtomkring.
Selvfølgelig skal der prioriteres, det bliver der også hele tiden, det sker dagligt i mødet med patienterne, altså mellem personalet og patienterne, og vi prioriterer jo også, og det sker løbende, og der er selvfølgelig så også behov for, at der, når der lægges på, som udgangspunkt også skal trækkes fra, og det er måske der, hvor det så kommer til at knibe lidt.
Men der sættes initiativer i gang, og lægerne har lavet et Prioriteringsråd, og vi har også lavet Medicinrådet, som har sikret, vi har fået nogle mere rimelige medicinpriser, som ikke stikker af med regionernes samlede økonomi, hvor man jo har det problem, at der sådan set kun kan skæres på personalet, hvis det er sådan, at man får øgede omkostninger.
Så er der også nedsat et Behandlingsråd i regionsregi, og det er også ganske fornuftigt at kigge på de behandlinger, der bliver foretaget, altså om det hele nu også er hensigtsmæssigt.
Der er altid nye muligheder, og der er også altid plads til, at man kan gøre tingene bedre.
Så har vi nogle ting i forhold til prioritering, og der er kommet den her fedmemedicin, som stiller store krav til økonomien, for det koster altså rigtig mange penge.
Så har vi også ganske fornuftige screeningsprogrammer, som på mange måder er alle tiders, og nu kommer der givetvis så også screening for lungekræft, og det er også rigtig godt, for det kan redde liv.
Men igen er det et spørgsmål om, at man lægger noget på.
Og skal vi trække noget fra, tænker jeg somme tider på, om der er nogle test, som vi ikke behøver, om der er nogle kontroller, som man måske kunne skære ned på, og som viser sig man godt kan undvære.
Jeg tænker på, at man i forhold til bevægeapparatet måske skulle sende patienterne omkring fysioterapeuter og andre faggrupper frem for måske at starte med at bede en kirurg om at stille forslag om, hvad der skal foregå.
Sådan kan man blive ved.
Så kan man også somme tider gøre sig nogle observationer, som vækker lidt undren.
Det skræmmende var så lidt – og her skal man så huske, at der er nogle patienter, som får rigtig, rigtig meget medicin, helt op til 20 præparater, ja, der er endda nogle, der får helt op til 30 præparater, og man tror måske ikke helt, det forholder sig sådan, men det gør det rent faktisk – at der var patienter, som var ude at sige, at det ikke gjorde den store forskel, at de var holdt op med at tage deres medicin.
Jeg er jo rigtig glad for behandlingsgarantien, og den synes vi vi har haft stor fornøjelse af igennem mange år, for den giver nemlig lighed i sundhed, og det handler jo om, at alle har mulighed for at blive behandlet, uden at de selv skal have pengene op af tegnebogen.
Det synes jeg er rigtig godt.
Det er jo et bredt emne, Radikale har bragt på bane, også det her med døden.
Jeg har for nylig sagt noget om vores palliation offentligt, og jeg har sådan set haft et indtryk af, at vi har en god palliation i Danmark, både i forhold til vores hospice og til vores hospitaler og det, at folk også kan dø i eget hjem med et palliativt team, som kommer og tager sig af det.
Men der har nogle borgere belært mig om, at den palliation måske ikke er så fyldestgørende og god nok, som jeg går rundt og forestiller mig, så det kan være, at der er plads til forbedringer der.
Det synes jeg måske vi skal dyrke lidt.
Så vil jeg ellers bare tilslutte mig den vedtagelsestekst, som hr. Stinus Lindgreen har læst op, og sige tak for ordet.