runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Malou Lunderød (S), 2019-04-30:
At leve med et handicap bør jo ikke forhindre nogen i at udfolde deres potentiale og leve det liv, de gerne vil.
Derfor er det også rigtig vigtigt, når borgere henvender sig til deres kommune for at søge om et hjælpemiddel til at hjælpe dem i deres hverdag, på deres uddannelse, i deres job eller andet, at de så også oplever, at deres behov bliver set og bliver taget alvorligt.
Desværre oplever for mange enten ikke at få den hjælp, de egentlig har behov for, eller i hvert fald rigtig lang ventetid på at få de hjælpemidler, der så kan hjælpe dem videre i uddannelse eller job.
Der sker mange fejl, og kommunernes pressede økonomi går tydeligvis også ud over de her mennesker.
Der skal slet ikke være nogen tvivl om, at kommunerne jo skal overholde den lovgivning, der er, og de skal følge den retspraksis, der eksisterer.
Det må vi forvente.
Derfor er vi også lidt afventende, i forhold til om det her beslutningsforslag er nødvendigt, for som ministeren sagde, beskriver det jo i virkeligheden en eksisterende retspraksis.
Reglerne er jo allerede sådan i dag, at kommunerne skal foretage en konkret og individuel vurdering, og de skal kunne redegøre for, hvorfor de træffer den beslutning, de gør, og hvordan de er nået frem til den.
Det betyder f.eks., at kommunen ikke alene ud fra egne kvalitetsstandarder må træffe en afgørelse, men derimod skal forholde sig til den individuelle borgers specifikke situation.
Når det så er sagt, er der jo ingen tvivl om, at nogle kommuner går til grænsen og måske endda over i vurderingen af nogle af de her sager, hvor mange mennesker med handicap oplever, at de ikke får det, de har ret til og behov for, hvilket også ses tydeligt på de der omgørelsesprocenter på handicapområdet, som ministeren også nævnte.
I 2018 var der f.eks. tale om 47 pct. omgørelser på børnehandicapområdet og 32 pct. på voksenhandicapområdet.
Det er slet ikke godt nok.
Så er der måske også behov for at tage fat i de sanktionsredskaber, som ministeren har til rådighed over for kommuner, der ikke overholder loven, eller måske endda kigge på, om der er behov for nye redskaber.
Men vi er ikke helt sikre på, at den bedste måde til at sikre bedre sagsbehandling til de her mennesker, som er det jeg tænker er intentionen i beslutningsforslaget, faktisk også er at vedtage det her beslutningsforslag, som det ligger her, idet vi i høj grad ser det som en stadfæstelse af det, der allerede påhviler kommunerne i den eksisterende lovgivning.
Men vi er meget åbne over for at tale om, hvad vi kan gøre for at sikre, at vi ikke ser de her tilfælde, hvor kommunerne faktisk ikke følger den eksisterende lovgivning og eksisterende retspraksis.
Martin Lidegaard (RV), 2019-04-30:
Ja, tiden går nogle gange hurtigt i politik.
Andre gange går den uendelig langsomt, og sådan kan jeg godt føle at den går i øjeblikket i disse dage, hvor vi går og venter på, at der bliver udskrevet valg.
SF rejser jo en debat, vi har haft før, må man sige, og mange af os er vitterlig trætte af de bidragssatser, som er blevet sat op og op.
Vi har jo også, som flere har været inde på, taget en lang række initiativer med henblik på at styrke konkurrencen og gøre tingene lettere.
Vi i Radikale Venstre føler ikke, at vi er helt færdige med det arbejde endnu, men det med at fastlåse bidragssatserne fuldstændig bastant tror vi altså ikke rigtig på nytter noget, for der kan komme en situation, hvor det jo godt kan forsvares, at man er nødt til at polstre sig.
Så det synes vi ikke er vejen frem.
Noget af det, vi har kigget på i forhold til øget og skærpet konkurrence, og som vi også har haft på bordet i forligskredsen, og som vi ikke har fundet den bedste løsning på endnu, er jo det med, at man lettere kan tage sit lån med sig, om jeg så må sige, og det kan man faktisk i nogle af de store institutioner.
Så vi føler altså, at vi er kommet et stykke vej, og derfor er vi ikke helt klar til at støtte det her forslag.
På samme måde har vi det med den anden del af forslaget, men det er mere, fordi vi i de lande, hvor man har gennemført det, som SF foreslår her, ikke rigtig har set, at det har været nogen ubetinget succes.
Vi forstår også, at med hensyn til det med, at man skulle have gennemført det i Sverige, har man faktisk droppet det igen.
Det ved jeg ikke om forslagsstillerne senere kan bekræfte eller afkræfte.
Vi har det lidt ligesom Alternativet, hvad angår sindelag, nemlig at det her med at have absolutte forbud for noget, som altså også har nogle fordele i sig, er vi ikke helt klar til, medmindre vi overhovedet ikke ser nogen som helst anden udvej, og det synes jeg trods alt vi gør inden for begge disse områder.
Mai Mercado (KF), 2019-04-30:
Det vil jeg bestemt ikke afvise.
Jeg synes jo egentlig, det ligger i rigtig god forlængelse af en række af de beslutninger, som vi har truffet i fællesskab og på tværs af partierne igennem de senere år.
Og det virker sådan lidt mærkeligt at skulle vedtage noget, som sådan set er der i forvejen.
Men jeg synes helt bestemt, at der er grundlag for fortsat at kigge på det her.
Så sent som i går havde jeg møde med en række pårørende til børn og unge med handicap, som jo bare oplever at blive mast i den kommunikation og dialog, der er med kommunen.
Martin Geertsen (V), 2019-04-30:
Tak for det, formand.
Som bekendt førstebehandler vi jo L 230 om ophævelse af adgangen til at fastsætte regler om anbragte børn og unges egenbetaling, og jeg er sådan set enig med fru Karin Nødgaard i, at det her lovforslag er en lille succeshistorie.
Det er et vigtigt lovforslag, fordi de nuværende regler indebærer, at anbragte børn og unge under 18 år, der har indtægter fra fritidsjob eller formueafkast, i dag kan afkræves betaling for anbringelsen, hvis kommunen træffer afgørelser om det.
Og det kan altså skabe nogle uretfærdige skel mellem anbragte og ikkeanbragte børn og unge, som kan påvirke de unges lyst til at tage et fritidsjob, hvis de derigennem vil styrke deres personlige kompetencer og lyst til at tage et ansvar for eget liv og for den sags skyld også, hvis man skal svinge sig helt op, lyst til at bidrage til samfundet.
Samtidig mener jeg også personligt, at udsatte børn og unge kan have særlig brug for og måske ikke mindst gavn af at mærke, at de bidrager til samfundet ved at have et arbejde.
Det kan give de unge øget trivsel generelt ved, at de er en del af fællesskabet, og samtidig får de en sund tilknytning til arbejdsmarkedet.
Og det vil vi i Venstre meget gerne understøtte.
Derfor støttede vi også fuldt op om – som jeg er blevet det fortalt, vil jeg sige til fru Karin Nødgaard – om intentionen i beslutningsforslaget, da Dansk Folkeparti bragte denne dagsorden på banen for et års tid siden.
Men inden vi traf beslutningen – er jeg også blevet fortalt – blev vi nødt til at se nærmere på størrelsesforholdene i anbragte børn og unges egenbetaling, for vi blev nødt til at se på, om vi sprængte banken ved at imødekomme de gode intentioner i beslutningsforslaget, og det gjorde vi så mildest talt ikke.
Ministeren igangsatte en undersøgelse, der skulle belyse kommunernes praksis for opkrævning af egenbetaling, og den viste jo bl.a., at det kun var 15 af de 89 besvarende kommuner, der opkrævede egenbetaling, at reglerne er komplekse og ressourcekrævende at administrere, og at kommunerne har forskellig praksis for, hvornår de vurderer, at det er relevant at opkræve egenbetaling.
Og så viste det sig, at hvis man fjernede muligheden for opkrævning af egenbetaling, ja, så ville beløbet altså være i en størrelsesorden, der hører under det, man vist sådan set roligt kan betegne som en bagatelgrænse.
Jeg kan på baggrund af undersøgelsens resultater og satspuljepartiernes drøftelser heller ikke se nogen grund til, at vi ikke skulle gøre op med det administrative bøvl og den uens praksis, der er i kommunerne, som påvirker de unges incitament til at finde sig et fritidsjob.
Derfor er jeg også glad for, at vi blandt satspuljepartierne blev enige om at gå videre med det her initiativ og sørge for, at børn og unge, der har en indtægt fra fritidsjob eller formueafkast, ikke kan afkræves egenbetaling i forbindelse med en anbringelse.
Derfor støtter vi fuldt og helt op om dette forslag, som altså er udmøntet på baggrund af en lang proces iværksat af Dansk Folkeparti.
Malou Lunderød (S), 2019-04-30:
Det lovforslag, vi behandler her, har til formål at sikre, at der ikke fremover kan fastsættes administrative regler om, at anbragte børn og unge under 18 år skal betale for et døgnophold, og at kommunerne herefter ikke kan træffe afgørelse om, at børn og unge skal bidrage til udgifterne til opholdet.
Lovforslaget udmønter dele af initiativet, der hedder »Ro og stabilitet for udsatte børn og unge«, som indgår i satspuljeaftalen, som Socialdemokratiet også var en del af.
Og lovforslaget følger også op på et tidligere beslutningsforslag, der var fremsat den 5. april 2018 af Dansk Folkeparti.
Vi er rigtig glade for, at det her lovforslag når at blive fremsat her i, hvad der vel må betragtes som allersidste omgang inden et valg; det siger jeg uden at vide det, men det antager jeg.
Det er jo sådan, at indtil i dag har det været sådan, at børn, som er anbragt, kan blive opkrævet egenbetaling for deres ophold, hvis de har indtægter fra et arbejde.
Det betød altså, at kommunen kunne kræve, at en ung, som er anbragt, skulle aflevere en vis andel af indtægten, hvis man nu arbejdede som flaskedreng i Fakta eller satte bøger på plads på biblioteket, eller man arbejdede ved siden af som babysitter.
Derfor synes jeg ikke, at vi skal tage incitamentet fra dem, allerede inden de overhovedet har det job, ved udsigten til, at vi også tager de penge, de kan tjene.
Det er fuldstændig urimeligt, at vi, sådan som reglerne er i dag, stiller anbragte børn ringere end alle deres kammerater, som har andre muligheder.
Derfor støtter vi det her lovforslag, men vi noterer os også, at der i de høringssvar, der er kommet, også nævnes udfordringen med anbragte børn, som ikke kan få su.
Den problemstilling mener vi også er vigtig at løse.
Det her lovforslag handler jo om en ændring i serviceloven, hvor vi simpelt hen ophæver den paragraf, der gør det muligt for kommuner at inddrage pengene.
Den anden problemstilling, som jeg lige nævnte, i forhold til su'en er lidt mere kompliceret og handler om unges indtægtsgrundlag, mens de studerer.
Men det må vi så tage i anden ombæring.
I hvert fald støtter vi det lovforslag, der ligger her.
Mai Mercado (KF), 2019-04-30:
Tak, formand.
Og mange tak for modtagelsen af lovforslaget.
Afbureaukratisering og regelforenkling er jo vigtigt, fordi det er vigtigt, at vi ikke stiller unødvendige procesregulerende krav, således at vi altså kommer hen i retning af at få mere plads til fagligheden og mere fokus på borgernes behov.
Og med det her lovforslag fjerner vi netop nogle krav til sagsbehandling på børne- og ungeområdet, hvor det altså ikke er nødvendigt for at oplyse sagen og heller ikke i forhold til den støtte, som skulle iværksættes.
Vi fjerner kravet om en forudgående børnesamtale ved økonomisk støtte til forældremyndighedsindehaveren og de to særhandleplaner for unge med kriminalitets- og stofmisbrugsproblemer, og så afskaffer vi afgørelsen om en revision af en handleplan.
Så har jeg også læst høringssvarene og har bl.a. set Socialpædagogernes Landsforbunds bemærkninger og deres bekymringer for, om retssikkerheden svækkes.
Til det vil jeg bare helt tydeligt sige, at der altså ikke er noget i det her lovforslag, som kompromitterer retssikkerheden.
Men partierne og ordførerne er selvfølgelig hjertelig velkomne til at stille opfølgende spørgsmål under udvalgsbehandlingen.
Så med det her lovforslag fjerner vi altså grundlæggende nogle unødvendige krav, hvilket både vil komme borgerne og kommunerne til gavn.
Brigitte Klintskov Jerkel (KF), 2019-04-30:
Lovforslaget her udmønter, som flere også har været inde på, tre regelforenklingsforslag som led i regelforenkling og afbureaukratisering.
Det ene er en ophævelse af, at der afholdes en børnesamtale ved afgørelse om økonomisk støtte til forældremyndighedsindehaveren; det andet er afskaffelse af særhandleplaner for kriminalitetstruede unge og unge med behandlingskrævende stofmisbrug, som så herefter i stedet for bliver en del af den almindelige handleplan efter servicelovens § 140; og det sidste er en afskaffelse af afgørelsen om revision af en handleplan.
Det Konservative Folkeparti kan støtte lovforslaget, da unødige krav herved fjernes, og det vil komme borgerne og kommunerne til gavn, da der bliver plads til mere faglighed og mere tid til fokus på borgerens behov.
Laura Lindahl (LA), 2019-04-30:
Tak for det.
Liberal Alliance er helt på linje med det, de foregående ordførere har sagt, og der er jo lige præcis, som fru Trine Torp er inde på, altid tale om en afvejning af, om det, at vi fjerner nogle ting, betyder en svækkelse af retssikkerheden, for selvfølgelig har der været en eller anden tanke med at indføre de krav, der har været.
Men på linje med det, som tidligere er blevet sagt, så synes vi også i Liberal Alliance, at det her er nogle fornuftige regelforenklinger, som smidiggør processen, og vi støtter selvfølgelig også lovforslaget.
Trine Torp (SF), 2019-04-30:
Tak for det.
Jeg kan også starte med at sige, at i SF støtter vi også forslaget, og jeg skal også hilse fra Enhedslisten og sige, at det gør de også.
Man kan sige, at bureaukrati taler vi nogle gange om, som om det kun er noget dårligt.
Bureaukrati er der jo også af og til for at sikre grundighed og for at sikre retssikkerhed for borgerne, og derfor er der jo altid en afvejning, når man skal lave afbureaukratisering, i forhold til, hvilke konsekvenser det har.
Jeg kan ikke se, at det har nogen negative konsekvenser for hverken grundigheden i sagsbehandlingen eller for retssikkerheden i forbindelse med de elementer, som er taget ud i det her forslag.
Lige præcis på børne- og ungeområdet har vi gerne villet sikre kvaliteten i sagsbehandlingen af udsatte børn og unge, og så har vi med tiden fået lagt så mange proceskrav ind, at man kan blive lidt i tvivl om, om det reelt også sikrer kvaliteten, eller om de proceskrav betyder, at man udelukkende sidder og sætter flueben ved, at man nu har haft en børnesamtale.
Jeg synes, man skal have en børnesamtale, og jeg synes, man skal have mange flere end en, men det skal jo være som et naturligt led i sagsbehandlingen, og ikke bare fordi man skal opfylde nogle krav.
Jeg synes, at man med det her lovforslag har ramt nogle af de punkter, som vi i hvert fald godt kan se vil være med til at afbureaukratisere på en måde, så det ikke har negative konsekvenser.
Torsten Gejl (ALT), 2019-04-30:
Mange tak.
Det var lidt et demokratisk kvantespring.
Der er ikke så meget at sige.
Vi synes også, det her forslag afskaffer en masse bureaukrati, og vi synes, de første to punkter er glimrende.
Hvad angår det sidste, lagde vi mærke til Socialpædagogernes forbehold i forhold til retssikkerheden, men vi vurderer egentlig, at ministeren har svaret så godt på det, at vi ikke er bange for, at der skulle mangle retssikkerhed i forhold til det, de ellers havde markeret i høringssvaret.
Men vi er egentlig blevet beroliget, og det var det sidste, der skulle til, før vi kunne sige ja.
Så det gør vi nu.
René Gade (ALT), 2019-04-30:
Jeg gør det relativt kort.
Jeg husker at have været med til et møde for et par år siden som ret nyslået erhvervsordfører ovre hos en af vores store kreditforeninger, hvor jeg virkelig nysgerrigt prøvede at spørge ind til, hvorfor det var, man skulle have lov til at polstre sig på den her måde og samtidig hæve bidragssatserne, og hvordan det ligesom hang sammen.
Der var nogle af min kollegaer, som stillede noget mere kritiske spørgsmål end mig, og jeg gik derfra og tænkte: Det kan godt være, at der er noget rigtigt i det her, altså at det er nogle voldsomme krav, der bliver stillet.
Sådan har det været lidt frem og tilbage, og så må jeg sige, at de sidste par år godt nok, bl.a. på grund af de afsløringer, der også er blevet nævnt af min ordførerkollega, har gjort mig sikker på, at det ikke er det, der er årsagen til, at bidragssatserne skal stige.
Så den del af forslaget er vi positive over for – ikke på grund af den ene hændelse, jeg nu oplevede, men simpelt hen fordi vi har set et skred i det, der netop, som min ordførerkollega sagde før, er en helt unik institution i Danmark, altså vores realkreditforeninger og -institutter.
Den er jo kun unik, så længe den ikke bliver kommercialiseret fuldstændigt, og så længe man ikke overfører alt overskud til aktionærerne.
Derfor synes vi, det er fint at rejse debatten her igen, som SF gør.
Hver eneste gang der bliver lavet et forbud, er vi lige lidt obs på det i Alternativet, for det ville da være bedre, sådan som hr. Pelle Dragsted også pointerede før under det tidligere forslag, at have en rigtig tæt dialog, hvor man følger op på, hvor langt vi er, og hvor der skal polstres.
Er det nu, vi så stopper op igen og sætter nogle solnedgangsklausuler ind?
Men generelt er vi positive over for forslaget.
I forhold til at få et kickback, hvad den her formidlingsprocedure jo egentlig er for bankerne, når de sælger investeringsprodukter, strider det lidt mod mit sindelag at sige, at det er en god idé.
Men igen må vi bare sige, at der er et så uigennemskueligt marked, og at forståelsen af, hvad bankerne egentlig er i dag, er blevet outdated.
Hvis det er en begrænset periode, hvor man så siger, at der ikke gælder det, som gælder i andre dele af samfundet, hvor man siger, at det er okay at få betaling for at lave kundeoverlevering til hinanden, fordi man har en god relation og et godt samarbejde, og så har man et kickback ...
Er min tid løbet ud?
Nå, det var da imponerende hurtigt.
Det har jeg da aldrig oplevet.
Er det mig, der har taget helt fejl af tiden?
Så beklager jeg.
Men vi er generelt positive over for forslaget.
Peter Hummelgaard Thomsen (S), 2019-04-30:
Jeg deler desværre vurderingen, i hvert fald når man følger forhandlingerne om forordning 883.
Jeg vil så til gengæld sige, at historiens bue jo er lang, og vi har set, at der på ganske kort tid kan opnås enighed om synspunkter og principper, som der ikke var enighed om i går.
Hvis opbakningen til det fællesskab og den fri bevægelighed, vi har i dag, skal blive ved med at være stærk i hele EU, tror jeg, det er uundgåeligt, at man er nødt til at enes om bl.a. sådan noget som at give medlemsstaterne lov til at graduere i forhold til forskellige former for sociale ydelser.
Anders Johansson (KF), 2019-04-30:
Tak for det.
Så tager jeg den sidste halvdel af den tid.
Det her er jo som bekendt et beslutningsforslag, som handler om at regulere bidragssatserne og lave et totalforbud mod formidlingsprovision.
Det er fremsat af Socialistisk Folkeparti.
Så blev der stilhed.
Jeg tror faktisk, at vi har de laveste boligrenter i verden, også selv om man medregner bidragssatserne.
Vi har en god model, fordi institutterne også har mulighed for at justere bidragssatserne, sådan at de hele tiden har en tilstrækkelig soliditet.
Det vil så igen være til ugunst for de danske boligejere.
Vi er også rigtig glade for den aftale, vi lavede her tilbage i 2017, hvor SF jo i øvrigt også var med.
Der sikrede vi, at realkreditinstitutterne skal oplyse over for kunderne, hvis de ændrer på bidragssatserne.
Det synes jeg faktisk er rigtig godt – vi er rigtig tilfredse med den aftale – for så kan man måske også som boligejer bedre forstå, hvorfor der bliver reguleret i bidragssatserne.
Samtidig gjorde vi det også nemmere for boligejerne at skifte mellem realkreditinstitutterne, så der ikke var gebyr i forbindelse med et skifte.
På den måde styrker vi også konkurrencen.
Det gør, at et realkreditinstitut jo ikke bare uhæmmet kan skrue på bidragssatsen, for så kan man bare gå et andet sted hen.
Det synes jeg faktisk er vigtigt, for en løsning på det her er jo, at vi skal have en konkurrencesituation, som gør, at man som forbruger har muligheden for at finde en anden leverandør, hvis man bliver urimeligt behandlet et sted.
Vi kan heller ikke støtte et forbud mod formidlingsprovision.
Jeg deler den holdning, at der er risiko for, at det faktisk bare betyder, at man kun tilbyder sine egne investeringsprodukter, og dermed står forbrugeren tilbage med en dårligere mulighed for at få det rigtige produkt.
Dermed er man faktisk også med til at skade konkurrencen.
Så med de argumenter kan vi fra konservativ side ikke bakke op om beslutningsforslaget.
Malou Lunderød (S), 2019-04-30:
Det lovforslag, vi behandler her, udmønter tre regelforenklingsforslag, som er et led i moderniserings- og effektiviseringsprogrammet fra kommunernes økonomiaftale tilbage i 2017.
Når man kigger ud over den offentlige sektor, er der for mig ingen tvivl om, at der mangler både tid og ressourcer.
Mange er bekymrede for, om der overhovedet bliver råd til velfærd i fremtiden, og det kan skabe utryghed.
Og der er ingen tvivl om, at der skal mange ting til for at sikre, at vi har det velfærdssamfund, som vi har brug for i fremtiden, og som vi ønsker os.
Men én ting, som jeg tænker at vi som politikere i hvert fald er nødt til, er netop at tage livtag med bureaukratiet og kontrollen i den offentlige sektor, så der også frigives mere tid til det, som er kerneopgaverne.
Der er ingen tvivl om, at vi har en række dygtige mennesker, der arbejder ude i den offentlige sektor.
Det gør de, fordi de gerne vil gøre en forskel for mennesker og deres hverdag, og jeg oplever egentlig også, at vores medarbejdere udeomkring er kendetegnet ved rigtig høj faglighed.
Vi er optaget af, at vi skal sætte dem fri til også at arbejde tæt på de mennesker, som de så gerne vil gøre en forskel for.
Vi ønsker ligeledes at igangsætte en systematisk gennemgang af sektorlovgivningen og den kommunale regulering med henblik på at friholde selvstyreinstitutionerne mest muligt fra alle de krav og mål, der ellers måtte foreligge.
Lovforslaget her er et skridt i den rigtige retning for at mindske bureaukratiet i det offentlige, og jeg hæfter mig ved, at der bliver taget rigtig positivt imod det, også i høringssvarene, og at man hilser flere tilsvarende tiltag velkommen.
Derfor støtter vi selvfølgelig lovforslaget og vil også meget gerne arbejde videre i retning af mindre bureaukrati og mere tid til velfærd i den offentlige sektor.
Karina Adsbøl (DF), 2019-04-30:
Tak for det.
Det her forslag er jo et forenklingsforslag og en del af økonomiaftalen mellem regeringen og KL.
Afbureaukratisering, herunder regelforenkling og afskaffelse af unødvendig dokumentationskrav, er jo noget, der er blevet drøftet og debatteret rigtig meget også her i Folketingssalen og i pressen.
Formålet med det her lovforslag er så at fjerne bl.a. krav til sagsbehandling på børne- og ungeområdet, hvor det ikke anses for nødvendigt for sagens oplysning eller for den støtte, der eventuelt iværksættes.
Med det her lovforslag foreslås det at ophæve de nuværende bestemmelser om, at der skal afholdes en forudgående børnesamtale ved afgørelse om økonomisk støtte til forældremyndighedsindehaveren, at der skal laves en særhandleplan for henholdsvis kriminalitetstruede unge og unge med et behandlingskrævende stofmisbrug, og at afgørelse om revision af en handleplan afskaffes.
Der lægges endvidere op til, at arbejdet med to særhandleplaner for henholdsvis kriminalitetstruede unge og unge med et behandlingskrævende stofmisbrug i stedet for indarbejdes i den almindelige handleplan eller efter servicelovens § 140 eller i den helhedsorienterede plan efter servicelovens § 140 a.
I Dansk Folkeparti mener vi jo, at børn og unge altid skal inddrages, når det er relevant og har betydning for at oplyse sagen, men i de sager, som alene vedrører forældremyndighedsindehaverens økonomiske situation, er det ikke altid hensigtsmæssigt, at barnet bliver involveret.
Mange af høringssvarene er utrolig positive og bakker op omkring det her forslag, og det gør vi i Dansk Folkeparti som udgangspunkt også.
Men vi vil dog i udvalgsbehandlingen stille nogle opfølgende spørgsmål i forhold til de retssikkerhedsmæssige aspekter af lovforslaget, herunder også i forhold til klagemuligheder.