runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
May-Britt Kattrup (LA), 2019-04-25:
Tak for det.
Jeg er meget enig i Dansk Folkepartis ønske om at styrke kvaliteten i anbringelsessager her i landet.
Det handler jo i sidste ende om borgernes retssikkerhed, hvilket er et emne, der ligger Liberal Alliance meget på sinde.
Man skal kunne stole på de afgørelser, som myndighederne træffer, og måske særligt i noget så indgribende som anbringelse af børn.
Jeg ved også, at det står højt på regeringens dagsorden, hvilket man også kan forstå, når man hører ministerens gennemgang af de initiativer, der er foretaget på området i den her regeringsperiode, heriblandt en kulegravning af indsatsen for udsatte børn og unge, som er en del af regeringens sammenhængsreform.
Det er meget vigtigt, at kvaliteten på det her område er så høj som overhovedet muligt.
Det er vigtigt, at børn, der skal fjernes fra deres forældre, bliver fjernet, men det er jo mindst lige så vigtigt, at børn, der ikke skal fjernes, ikke bliver fjernet.
Og det er så nemt at foretage forkerte dispositioner på et så vigtigt område som det her, og der er ikke ret mange andre steder, hvor forkerte beslutninger kan have så fatale konsekvenser for mennesker.
Men når det er sagt, vil jeg også sige, at jeg er enig med ministeren i, at det ikke giver mening at have to parallelle forløb, som begge har til hensigt at undersøge kvaliteten på det her område.
Derfor støtter Liberal Alliance ikke beslutningsforslaget.
Pernille Bendixen (DF), 2019-04-25:
Men den virkelighed, der ofte bliver brugt, når man er på det plan, som man er på her i Folketinget og ovre i ministerierne, er jo tit det øverste led, og det, som vi lidt savner i Dansk Folkeparti, er jo, at man går helt ud til det led, som er plejefamilierne, snakker med dem og inddrager dem sammen med de fagfolk, der beskæftiger sig direkte med det.
Det er jo det led, som vi i hvert fald også mener er en del af det, der mangler, og så igen det her med at se på sagsbehandlernes kompetencer og se på børn- og ungeudvalgets kompetencer og sådan nogle ting.
Ellers får du bare fageksperter i det øverste led.
May-Britt Kattrup (LA), 2019-04-25:
Liberal Alliances ordfører.
Jamen det er helt okay.
Liberal Alliances ordfører har fået det indtryk, at kulegravningen er en del af regeringens sammenhængsreform, og at de to ting arbejder sammen.
Det er derfor, jeg gerne vil afvente resultatet af det arbejde.
Karina Adsbøl (DF), 2019-04-25:
Hvor mange uvildige er så med i det, regeringen arbejder med?
Altså: Er det med, at man hører de anbragte børn?
Hører man Justitia?
Hører man alle de eksperter, der arbejder med det her område?
Hvordan bliver de inddraget i det arbejde?
May-Britt Kattrup (LA), 2019-04-25:
Jeg har tillid til, at regeringen inddrager de relevante parter i sagen, og det er jeg enig med fru Karina Adsbøl i er vigtigt, for man kan jo ikke bare sætte sig ned og lave et skrivebordsarbejde.
Det er jo vigtigt at høre de mennesker, som beskæftiger sig med det til hverdag, og som hver dag føler på egen krop, hvad de her ting betyder for mennesker, og det har jeg tillid til at regeringen også gør.
Pernille Bendixen (DF), 2019-04-25:
Men vil ordføreren ikke erkende, at der på en eller anden måde mangler den del, der hedder virkeligheden?
For dem, vi får henvendelser fra, er jo præcis de familier, der bliver ramt af det, det er de plejefamilier, hvorfra man pludselig fjerner det barn, som er anbragt hos dem, og som har været anbragt hos dem i hele barnets liv.
Det er jo dem, vi hører fra, og det er jo ligesom det aspekt, der mangler, hvis man har sådan en intern ministeriel gruppe, der skal se på det her område.
May-Britt Kattrup (LA), 2019-04-25:
Jeg mener, at virkeligheden er meget vigtig.
Jeg er faktisk selv en del af den virkelighed, jeg har ikke været plejebarn, men jeg er vokset op med plejebørn – mine forældre har haft plejebørn, og jeg har delt næsten hele mit barneliv og min ungdom med plejebørn – og har set forkerte beslutninger, har heldigvis også set gode beslutninger, og derfor mener jeg, det er meget vigtigt, at man inddrager virkeligheden i det her.
Men som sagt har jeg også tillid til, at ministeren gør det, og at man i det arbejde, der bliver sat i gang, inddrager virkeligheden.
Karina Adsbøl (DF), 2019-04-25:
Er ordføreren ikke enig i, at det ikke er det samme, der kommer til at foregå, i forhold til den her ekspertgruppe?
For den her ekspertgruppe inkluderer jo de mennesker, det handler om, og de mennesker, som arbejder med det til daglig.
Det andet er jo noget helt andet.
Så som den socialdemokratiske ordfører sagde, ville en kombination være rigtig godt, hvor man får samlet den her ekspertgruppes anbefalinger og så det, der kommer i den interne sammenhængsreform, som bliver undersøgt i forhold til den del.
Er Alternativets ordfører ikke enig i det?
Pernille Bendixen (DF), 2019-04-25:
Tak for det.
Forslaget her har som formål at gøre det lettere at kunne komme efter kyniske bagmænd, som står bag menneskehandel.
Er det så et problem i Danmark?
Ja, desværre.
Vi har set flere sager, hvor mennesker handles og udnyttes på det groveste, og ærlig talt, det burde ikke kunne forekomme i et velordnet land som Danmark, men det gør det.
I forslagets bemærkninger nævnes, at der er identificeret 74 ofre for menneskehandel, men at ingen er dømt for menneskehandel.
Derfor lægges der op til at udvide bestemmelsen om, at man kan stille folk til ansvar.
Efter et nyligt afholdt samråd i Retsudvalget har vi forstået, at henholdsvis justitsministeren og beskæftigelsesministeren sammen har sat gang i en arbejdsgruppe, der i maj måned skal redegøre for, hvordan man langt mere systematisk kommer efter menneskehandel og personerne bag.
Det er godt, at regeringen er opmærksom på det.
Det er trods alt blot kort tid.
Hvis regeringen så mod forventning ikke leverer, stiller vi os gerne parate til at hjælpe med at presse det igennem Folketinget.
Christian Juhl (EL), 2019-04-25:
Jamen vi har ikke fået noget fra Rigspolitiet på de mange udvalgsmøder, vi har haft.
Det er det eneste, vi har fået at vide.
Det er sådan set ministeren, der bestemmer.
Det er vel ikke embedsfolkene, der bestemmer, hvordan tingene skal køre – det går jeg da ud fra.
Vi er enige om, at det ikke er fødestedet, der har nogen stor betydning.
Derfor er det jo interessant at høre, at det er ministeren, der tilsyneladende skubber embedsmænd foran sig, som siger, at det fortsat skal være hovedet.
Hvorfor ikke beslutte, at CPR-registeret fik klare linjer, og at vi så brugte det som udgangspunkt for alle vores dokumenter.
Det gør man nemlig ikke i dag.
Preben Bang Henriksen (V), 2019-04-25:
Jeg synes, at vi gang på gang, ikke mindst ministrene, beskyldes for ikke at høre på faglige vurderinger.
Her lytter man efter de vurderinger, der kommer fra Rigspolitiet, og det er Rigspolitiets opfattelse, at der vil være adskillige ulemper forbundet med det her, at det vil give forskellige opfattelser og forskellig dokumentation i CPR-registeret og i legitimationspapirerne.
Og det er derfor, Venstre ikke kan støtte forslaget.
May-Britt Kattrup (LA), 2019-04-25:
Ja, i dagens anledning er jeg.
Der er jo ret gode muligheder for at kunne identificere en person ved hjælp af pas eller kørekort, men det billede kan blive mudret lidt, og det kan øge risikoen, hvis man skal til at foretage flere manuelle indtastninger af oplysninger.
Men det er klart, at de oplysninger, som bliver overført fra CPR-registeret, skal vi selvfølgelig sørge for er korrekte.
Jeg kan godt forstå, at man har følelser for det land, man er født i, og hvis det havde ét navn, da man blev født, og har et andet navn i dag, så kan jeg godt forstå, at man kan have mange følelser involveret i det.
Men jeg mener, at det forslag, som er her, er lidt bureaukratisk, og juridisk vurderes det ikke at være hensigtsmæssigt.
Og det løser jo ikke de følelsesmæssige sider af sagen.
Så Liberal Alliance kan ikke støtte beslutningsforslaget, og jeg skulle hilse fra De Konservative og sige, at de heller ikke kan støtte det.
Christian Juhl (EL), 2019-04-25:
Vi får ikke ét sagligt argument for, at vi ikke skal flytte det op i CPR-registeret og ensrette det.
Der er forskelligheder.
Den ene person får at vide, at der skal stå Tyskland, og den anden må ikke få lov til, at der står Tyskland, selv om det stort set er den samme situation, de er født i.
Den ene kan i det ene øjeblik få lov til, at der står Tjekkiet, som er det nuværende navn på det land, vedkommende kommer fra, og det andet øjeblik får vedkommende et pas, hvor der står Tjekkoslovakiet.
Det land er nedlagt for mange år siden.
En tredje person får at vide, at vedkommende kan få lov til, at der står »udlandet«.
Hvad kan man bruge til, at der står »udlandet«?
Ja, man kan bruge det til, at det ikke er en dansker, det er klart nok, men det bliver jo ikke brugt til identifikation.
Det er bare en gammel overlevering, at man bruger det i passet.
Vores nabolande bruger det ikke engang.
May-Britt Kattrup (LA), 2019-04-25:
Jeg kan sagtens følge de frustrationer, som ordføreren giver udtryk for, sådan som ordføreren fremlægger sagen.
Men jeg bliver ligesom nødt til at konkludere, at det virker, som om ordføreren er den eneste, der har den udlægning af det.
Altså, justitsministeren og Rigspolitiet og alle andre, jeg har hørt udtale sig i den her sag, har ikke den samme vurdering af sagen, som ordføreren har, og det er måske en af årsagerne til, at der ikke er opbakning til at lave det om.
Torsten Gejl (ALT), 2019-04-25:
Mange tak.
Rasmus Nordqvist, som er ordfører på det her område, er rigtig, rigtig ked af, at han ikke er her i dag, særlig da vi er med til at fremsætte det her forslag, men han står i den første store EU-debat med spidskandidaterne her i aften.
Så jeg skal hilse fra ham.
Han ville rigtig gerne have flankeret hr. Christian Juhls stærke arbejde nede fra sin pult med at drive den her debat og fremvise de mærkeligheder, der er i, at vi ikke kan få det her til at lykkes.
Rasmus Nordqvist har skrevet følgende: Landegrænser rykker sig historisk, nationer opstår og forsvinder, og vi mennesker tillægger geografi og tilhørsforhold meget stor personlig og politisk betydning.
Det er kort sagt baggrunden for, at Alternativet og Enhedslisten har fremsat dette forslag om at gøre reglerne for registrering af fødested i danske pas mere fleksibelt, som vi ser det i f.eks. Sverige.
Som det er i dag, er der ingen rød tråd i de danske myndigheders håndtering af spørgsmålet.
Således kan nogle personer, der er født i en by, der engang var tysk, men nu er polsk, blive registreret som født i Tyskland, mens andre ikke kan.
Dagbladet Information har flere gange berettet om også en dansk statsborger, som er født i Gaza, hvor danske myndigheder fik valget mellem det intetsigende »Mellemøsten« og »Israel«, som ikke eksisterede på daværende tidspunkt i 1946, og som i dag er besættelsesmagt i Gaza.
Det er derfor selvsagt ikke en tilfredsstillende løsning for den pågældende person.
Endnu et eksempel på, at de danske regler ikke følges konsekvent, er Taiwan.
Som Information skriver i dag: »For danskere, der er født i Taiwan, er det tilladt at få dette land registreret som fødested, selv om Danmark ikke anerkender Taiwan som et selvstændigt land.«
Sagen er ikke ny, og der har været en række samråd og spørgsmål om den her sag.
Men svarene har ikke været ret klare, og det har oftest mest virket som bureaukrati for bureaukratiets skyld efter vores mening.
Vi kan konstatere, at der er forskellig praksis i andre europæiske lande, og at mange andre er meget mere fleksible end de danske myndigheder.
Da nationaliteten af fødested ikke har nogen praktisk eller sikkerhedsmæssig begrundelse, foreslår Alternativet og Enhedslisten, at danske myndigheder får mulighed for at bløde de nuværende inkonsekvente regler op og imødekomme danske statsborgere, for hvem dette er et meget personligt og vigtigt identitetsspørgsmål.
Vi forestiller os, at Danmark kan indføre regler, der er lige så fleksible som i Sverige.
Under rubrikken »place of birth« skrives først stedet, hvor personen er født, og dernæst hvilket land stedet tilhørte, da personen blev født.
Ved ansøgning kan personen vælge, om vedkommende vil have både sted og land med eller kun stedet.
Jeg skal hilse fra Det Radikale Venstre og sige, at de støtter forslaget.
Karsten Hønge (SF), 2019-04-25:
Det her er tydeligvis et spørgsmål med stor følelsesmæssig betydning for nogle mennesker, og det har meget lille eller måske i virkeligheden slet ingen betydning for myndighederne.
Det er allerede i dag tilladt at få anført »udlandet« eller »Mellemøsten«, og måske kunne man også få anført »syd for grænsen«, »de varme lande«, »ovre østpå« eller »nordpå«.
Hvis man i forvejen har så løse regler, synes jeg altså, at man bør følge det ønske, der er hos mange mennesker, og derfor vil SF ud fra sådan helt lavpraktiske argumenter støtte beslutningsforslaget.
Karsten Hønge (SF), 2019-04-25:
Tak for de positive og imødekommende ord om forslaget.
Det tyder jo på, at vi skulle kunne nå hinanden.
Jeg synes, der var, som om der var en lille modsætning i ministerens tale, for
på den ene side ender ministeren med det svar, at vi skal afvente Ytringsfrihedskommissionens arbejde, men i den samme tale siger ministeren på den anden side, at man allerede har taget nogle forskellige initiativer, som jeg i øvrigt synes er gode initiativer.
Det er bare det, at vi, når man allerede har taget nogle initiativer og bagefter siger, at netop det her initiativ skal afvente Ytringsfrihedskommissionens arbejde, må spørge, hvorfor det her ikke ligger på linje med de andre gode initiativer, som man allerede har taget.
Vi kan vel sige, at det er lige nu, tror jeg, at vi virkelig har brug for at slå de her søm i.
Søren Pape Poulsen (KF), 2019-04-25:
Det er egentlig, fordi vi har foretaget nogle skærpelser, og så kommer forslaget her om at hæve strafferammen fra 2 år til 4 år.
Det er jo ikke, fordi jeg normalt stiller mig i vejen for strafskærpelser, og jeg går egentlig også positivt til det.
Jeg tænker måske bare, fordi vi allerede har – synes jeg – ret stramme og skærpede strafferammer for det her, at skulle det her gøres isoleret, skulle vi i hvert fald også tale om finansieringen.
Det koster, hver gang vi skærper straffene.
Vi skal selvfølgelig også tale om, når man skal lave nogle enheder i politiet, hvordan det skal foregå.
Hvor skal de tages fra?
Så det er ikke uvilje fra min side over for at diskutere det eller prøve at nå en løsning.
Det er bare det, at når vi trods alt næsten er kommet til den 1. maj nu, og når betænkningen fra Ytringsfrihedskommissionen kommer i år, synes jeg, det giver rigtig god mening, hvis vi lige fik den med og fik den store brede debat om emnet.
Så kunne det være, at det førte til det her forslag og til mange andre.
Karsten Hønge (SF), 2019-04-25:
Jeg hører heller ikke ministerens tale som udtryk for uvilje.
Det er bare til det her med, at ministeren nu netop selv påpeger, at man allerede har taget nogle initiativer, som fungerer, men i forhold til andre initiativer skal vi så afvente Ytringsfrihedskommissionens arbejde, at jeg vil appellere til, at man kunne se det her i forbindelse med og i den samme slipstrøm som de andre initiativer, der er taget, men hvor man bare ikke præcis har adresseret den her gruppe mennesker, nemlig dem, der deltager i den offentlige debat.
Preben Bang Henriksen (V), 2019-04-25:
Det skal jeg ikke gøre mig til dommer over, men altså, de folk, der har hands on og har den faglige indsigt, og det er Rigspolitiet, vurderer jo, at det er vigtigt, at der er en ensartethed i systemerne, både i legitimationspapirerne og i cpr-systemet.
Jeg skal medgive over for hr. Christian Juhl, at hvis jeg skulle bede om legitimation fra en person, var det nok mere ansigtet og personens navn, jeg ville fokusere på i passet, i stedet for hvor vedkommende har sit fødested.
Men som sagt skal der være overensstemmelse i systemerne, og det er det, Rigspolitiet frygter ikke vil blive tilfældet.
Christian Juhl (EL), 2019-04-25:
Jeg vil gerne høre, om hr. Preben Bang Henriksen som mangeårig advokat vil fortælle mig, hvilken sikkerhed der ligger i at skrive i et pas: Denne person er født i udlandet.
Eller hvilken sikkerhed ligger der i at skrive i et pas: Denne person er født i Mellemøsten – eller i et land, der slet ikke eksisterede, da den her person blev født?
Jeg mener: Fødested bliver slet ikke brugt til identifikation.
Det fortæller justitsministeren, det fortæller indenrigsministeren, og det fortæller også ministeren, som har ansvaret for kørekort.
Det bliver ikke brugt til det.
Hvis man placerede registreringen i CPR, fik man ensartethed – modsat i dag, hvor der er forskellighed.
Vi har eksempler på, at det står forskelligt i to pas lige efter hinanden, og at det står forskelligt på kørekort og i pas.
Er det ikke noget rod?
Rasmus Prehn (S), 2019-04-25:
Mange tak.
Justitsministeren har allerede på fyldestgørende vis redegjort for, hvad beslutningsforslaget her handler om, og hvad for nogle udfordringer der er i den forbindelse.
Vi har fra Socialdemokratiets side fulgt den her debat, og der er jo ikke nogen tvivl om, at når man ser på de enkelte tilfælde, kan man sagtens sætte sig ind i de følelser, det kan vække, når folk oplever, at de ikke kan få det præcise fødested optrykt i deres legitimationsdokumenter som f.eks. pas eller kørekort.
Beslutningsforslaget har også et konkret eksempel.
Det er fint beskrevet.
Det er hr. Kurt Jonas fra Stettin, som er født i 1941, og som ikke kan få det fødested optrykt i sit kørekort og i sit pas.
Vi har det sådan, at vi sagtens kan følge oplevelsen af, at det kunne være rart, at man kunne tage nogle flere hensyn.
Omvendt føler vi ikke, at vi kan tillade os andet end at lytte, når landets justitsminister og Rigspolitiet gør opmærksom på, at der vil være uhensigtsmæssigheder i forhold til det her, nemlig at det vil skabe en form for unøjagtighed eller en form for ulempe og en usikkerhed, i forhold til hvilke oplysninger der fremgår.
Derfor vil vi afvente en anden melding fra Rigspolitiet, før vi vil være villige til at støtte det konkrete beslutningsforslag her.
Vi føler bare fra Socialdemokratiets side, at vi, når det er sådan, at Rigspolitiet frabeder sig det her, er nødt til at lytte til dem, fordi sikkerhed trods alt må være det vigtigste.
Christian Juhl (EL), 2019-04-25:
Når jeg nu siger, at jeg gerne vil have ensartethed, og at vi f.eks. kunne bruge det svenske system, hvor man bygger det ind i cpr-nummeret, så gør vi jo det, som ville være fornuftigt, nemlig at registrere det ét sted.
Når systemet i forvejen giver valgmuligheder og åbner for, at man kan få lov til at angive Israel eller Mellemøsten eller Tyskland eller udlandet, skal vi da gøre det.
Jeg mener: Der kan næsten ikke være større spænd i usikkerheden i de to eksempler på fødested.
Og derfor er det da bare om at sørge for, at der i cpr-systemet er en klar entydighed.
I dag er der rod; det flyder.
Det flyder i det her system, og jeg tror, vi kan blive ved med hver eneste måned at finde eksempler på, at der faktisk ikke er noget system i det.
Og når ministeren har været i samråd, sidder han og smågriner, for han kan godt se, at der ikke er nogen argumenter for det.
Og det er da ikke ordentlighed, at man sidder og siger: Nå ja, det siger politimesteren, og så må vi hellere gøre det.
Er det virkelig systemet, der skal bestemme tingene, frem for hensynet til menneskene i det her?
Rasmus Prehn (S), 2019-04-25:
Jeg må nok sige, at jeg oplever, at vi i Danmark har et, synes jeg, trygt og ordentligt system.
Det at vi har et veludviklet cpr-system, og at det samregistrerer med andre dokumenter, føler jeg mig rigtig tryg ved.
Jeg kan medgive, at det kan forekomme frustrerende for enkelte borgere, at man ikke kan få en præcis optegnelse ført ind i sit pas eller sit kørekort – det kan jeg sagtens forstå.
Men at det skal gøre, at vi kan risikere at gå imod en anbefaling fra Rigspolitiet, der handler om sikkerhed, har jeg simpelt hen svært ved at være med til.
Altså, når det er, at Rigspolitiet frabeder sig det her, så er vi nødt til at lytte til det.
Det må være dem, som ved bedst på det her område.
Der kan jeg simpelt hen ikke som menigt medlem af Folketinget gøre mig til dommer over, hvad der er det rigtige at gøre.
Hvis Rigspolitiet siger: Vi vil gerne undgå det her – så føler jeg, det er det rigtige at lytte til Rigspolitiet.
Christian Juhl (EL), 2019-04-25:
Er det ikke irisbillede, fingeraftryk, cpr-nummer og billede, der er identifikation, og intet andet?
Det har ministeren i hvert fald belært os om, og derfor har vi taget ham på ordet og sagt: Fødestedsangivelsen har absolut ingen betydning for identifikation eller sikkerhed.
Det er det ene spørgsmål.
Det andet spørgsmål er: Mener ordføreren, at svenskere, tyskere, hollændere og nordmænd har mere usikre systemer end det danske?
Rasmus Prehn (S), 2019-04-25:
Som jeg hørte justitsministerens argumentation, handlede det mere om, hvorvidt man skaber en uensartethed.
Og det er derfor, at Rigspolitiet frabeder sig det her.
Men som jeg netop nævnte, kan vi fra Socialdemokratiets side sagtens have sympati for intentionen med det her; vi kan sagtens sætte os ind i det ønske, der er, om at få det her ændret.
Vi har det bare på den måde, at når Rigspolitiet siger så tydeligt, som de gør, at det ikke er noget, de ønsker, jamen så vil vi ikke risikere at sætte noget sikkerhed over styr.
Pernille Bendixen (DF), 2019-04-25:
Mange tak for det.
Jeg skal beklage på vegne af Dansk Folkepartis retsordfører, at han ikke kunne være her i dag
Jeg har lovet lige at læse hans tale op her.
Hensigten med forslaget fra Enhedslisten og Alternativet er at ensrette registreringen af fødesteder i pas og kørekort.
Enhedslisten kommer med flere eksempler i bemærkningerne, hvor man mener, at registreringen kunne have været anderledes, og foreslår så til sidst, at man som fødested skal have nævnt byen, man er født i, og landet, som det hed, dengang man blev født.
Jeg medgiver gerne, at det er væsentligt, at der er en klar rød tråd i, hvordan registreringen af pas er indrettet, da pas og andre identifikationsdokumenter er adgangsgivende til Danmark og Vesten.
Af ministerens besvarelse fremgår det, at det åbenbart er mere kompliceret end som så at indrette passystemet, og det har vi forståelse for.
Der findes heller ikke en egentlig praksis mellem de forskellige lande for, hvordan man registrerer.
Det er dog væsentligt, såfremt man lægger sig fast på at nævne egentlige landenavne, at det i givet fald er navne, som Danmark har anerkendt som lande.
Det betyder f.eks., at man ikke bare uden videre kan bruge nationalitetsbetegnelser som Taiwan, Palæstina eller Tibet som fødested.
Det er faktisk, når man læser besvarelserne igennem,
en kompliceret omgang.
Jeg – og det er så hr. Peter Kofod – vil derfor gerne tilbyde Enhedslisten og Alternativet at tage en teknisk gennemgang af forslaget i Retsudvalget, så vi alle kan blive klogere på problemstillingen.
Christian Juhl (EL), 2019-04-25:
Vi har tævet det her igennem i, tror jeg, op til 6 timer, vi har haft ministre af forskellig slags, fordi den ene minister på et tidspunkt skubbede det over til den anden minister, fra økonomi- og indenrigsministeren til transport-, bygnings- og boligministeren og transport-, bygnings- og boligministeren til justitsministeren og fra justitsministeren tilbage til økonomi- og indenrigsministeren.
Så kaldte vi dem alle sammen i samråd for at få en klarhed over det.
Vi synes, at der skal være ensartethed i det, men når det flyder i ministerierne, er vi nødt til at forlange en løsning.
Det er derfor, at vi har fremsat det her beslutningsforslag.
Det kan da ikke nytte, at alle partier i Folketinget nu vil acceptere, at det bliver ved med at flyde og er uensartet.
F.eks. accepterer den danske stat Taiwan som en stat, selv om det ikke er rigtigt, hvis man sådan skal sige det i dag.
Men det er accepteret i det danske system.
F.eks. kan man også få udlandet stående i sit pas, f.eks. kan man også få Mellemøsten stående i sit pas.
Synes ordføreren ikke, at det er på tide, at vi får en klar og entydig måde at registrere de her ting på, f.eks. med udgangspunkt i cpr-numrene, men også, at folk kan identificere det sted, de er født, f.eks. navnet på byen eller landet, som det hed dengang?