Kristian Thulesen Dahl (DF), 2021-06-02:
Tak til formanden, og tak til statsministeren for redegørelsen her tidligere.
Disse mennesker har ikke et hjem i Danmark længere.
Fremmedkrigere kan ikke komme hjem til Danmark.
Danmark er ikke deres hjem.
De har vendt os ryggen.
De har forladt Danmark.
Og de har vedkendt sig terrorens ansigt.
Vi har sagt det før, og jeg gentager det gerne: De mennesker, der har været i Danmark på et tidspunkt og er rejst ud for at kæmpe for Islamisk Stat eller en anden terrororganisation, har i vores og i mine øjne taget et valg for livet.
De har forrådt det danske samfund og os andre; de har bidraget til at bringe danske soldaters liv i fare.
De har kæmpet en formørket kamp imod demokrati og frihed og lighed – med andre ord: imod det, Danmark står for, og det, Danmark bygger på.
Derfor er de selvsagt ikke velkomne i Danmark.
Fremmedkrigere er – og jeg gentager mig selv, men det er et vigtigt budskab – uønskede i Danmark, uanset om de er mødre eller fædre, og regeringen vil ikke løbe nogen risiko.
Vi vil ikke aktivt bringe forældre, fremmedkrigere, til Danmark.
Jeg kunne fortsætte længe endnu.
Det her er ikke gamle citater.
Det er ikke citater, der er hentet for 10 år siden.
Det her er citater, ikke bare fra det her folketingsår, men fra i år.
Det er bl.a. citater fra marts måned, altså for 3 måneder siden, her i Folketingssalen.
Det er citater af landets statsminister, som sidder lige hernede, og som har holdt sin tale i dag til danskerne som et led i afslutningsdebatten uden jo i virkeligheden overhovedet at adressere det her punkt.
I marts måned havde vi en hasteforespørgsel, hvor jeg som den, der indkaldte til hasteforespørgslen, blev spurgt af journalisterne, hvorfor jeg i alverden indkaldte til en hasteforespørgsel om et emne, hvor jeg var enig med statsministeren.
Det er jo nytteløst, det er jo tidsspilde; det er at spilde danskernes tid med en hasteforespørgsel om noget, I er enige om.
Og mit svar var, at jeg var bange for, at statsministeren vil lade sig presse af sit parlamentariske grundlag til at mene noget andet og så alligevel tage de her fremmedkrigere til Danmark.
Hun mente jo det her.
Det var fra hendes inderste, fra hjertet, hun mente det her – indtil for 14 dage siden.
For for 14 dage siden besluttede regeringen, at foreløbig tre af kvinderne og 14 børn og muligvis 5 flere børn, altså 19 børn, skal til Danmark.
Og de skal aktivt hentes til Danmark af regeringen, af den danske stat.
Selvfølgelig er det en politisk beslutning, om mennesker, der i mine øjne er landsforrædere – og det er man, når man tilslutter sig Islamisk Stat, hvad enten det er i ord eller handling – skal være i Danmark eller ej.
Og det skal de altså ikke, sagde statsministeren ellers i starten af marts måned i år.
Jeg kunne godt tænke mig, at vi i forbindelse med den her afslutningsdebat får statsministeren på talerstolen for at forholde sig til, hvad det er for en kovending, der her har fundet sted; så ikke bare os, der har bedt om at få statsministerens ord om det, men hele befolkningen kan få et klart svar.
Vi synes ikke i Dansk Folkeparti, at folk, der har tilsluttet sig Islamisk Stat og tilsluttet sig ønsket om et kalifat i Mellemøsten, og som, hvis vi lige for en stund overvejer at det var lykkedes for dem, ville bekæmpe vores eget land dernedefra, har noget at gøre i Danmark.
Og vi synes under ingen omstændigheder, også ud fra et moralsk synspunkt, at den danske stat skal gøre noget som helst aktivt for at bringe de her mennesker til Danmark.
De vil udgøre en fare i Danmark, de vil udgøre en fare og en risiko for danskerne, og den risiko skal vi i hvert fald ikke aktivt udsætte os for.
Se, der for 14 dage siden var det, som om regeringen tænkte, at når den alligevel havde en træls sag, kunne den lige prøve at snige en anden træls sag igennem samtidig – det er jo et kendt trick.
Derfor kom der pludselig et ønske fra regeringen om at lave et nyt udrejsecenter på Langeland for udvisningsdømte kriminelle udlændinge.
Men det skulle jo gå stærkt.
Men regeringen havde nok gjort regning uden folkene på Langeland, for de gæve folk på Langeland rejste sig i protest og sagde: Under ingen omstændigheder skal vi have de her narkokriminelle, voldsdømte, voldtægtsmænd, og ham, der forsøgte at myrde Kurt Westergaard, som naboer.
De rejste sig i protest, og det lykkedes gudskelov at få afvist regeringens ønske om et nyt udrejsecenter på Langeland.