runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Søren Pape Poulsen (KF), 2017-10-11:
Tak for spørgsmålet og for spørgerens interesse for emnet.
Det er jo ikke noget nyt, at forsvaret og hjemmeværnet bistår politiet.
Det er der en lang tradition for her i landet.
Det kommer derfor næppe heller som en overraskelse for spørgeren, når jeg nu siger, at der naturligvis er et lovgrundlag for den bistand, som forsvaret yder til politiet.
Efter forsvarslovens § 7, som Folketinget vedtog i 2001, kan forsvaret nemlig yde politiet bistand, både lejlighedsvis og permanent.
Efter bestemmelsen kan justitsministeren og forsvarsministeren aftale, hvilke former for bistand forsvaret skal yde til politiet.
Som jeg også tidligere har peget på, sker den bistand fra forsvaret under politiets ledelse, ligesom det er politiet, der er ansvarlig for opgavens løsning i overensstemmelse med de regler, der gælder for politiets virksomhed.
Så for at opsummere: Vi har et lovgrundlag, og den bistand, som forsvaret yder til politiet, sker selvfølgelig inden for disse rammer.
Rune Lund (EL), 2017-10-11:
Det er ikke helt den fornemmelse, man får, når man læser Informations forside fredag den 6. oktober 2017.
Han siger: »Der er ikke hjemmel til, at soldaterne f.eks. beder om dit navn og din adresse.«
Soldaterne kan ikke foretage anholdelser eller en visitation, mener han.
Han mener, at de faktisk ingenting kan uden at risikere at havne i retten for et ulovligt tvangsindgreb.
Kan justitsministeren her i dag dementere, at det skulle forholde sig sådan, som Ib Lennart Henricson beskriver det på forsiden af Information den 6. oktober 2017?
Søren Pape Poulsen (KF), 2017-10-11:
Jeg kan i hvert fald sige så meget, at jeg har stor tillid til juristerne i Justitsministeriet, som har forstand på det her.
Vi kunne ikke drømme om at foreslå en indsats, der ikke er lovlig.
Det ville være helt vildt.
Men altså, hverken forsvaret eller hjemmeværnet – bare lige for at gøre det klart –
har fået til opgave at udstede bøder eller sigte eller anholde borgere.
Forsvaret er i København blevet sat til at bevogte og beskytte personer og mulige terrormål.
Det er det, vi har sat dem til – bevogtningsopgaver – og ikke for at udstede bøder til cyklister eller registrere forbipasserendes navne og adresser.
Det har vi politiet til.
Hjemmeværnet, der bistår med grænsekontrollen, skal overlade sagen til en betjent, hvis der bliver tale om at sigte eller anholde nogle.
Og så er det jo sådan, at når forsvaret bistår politiet, sker det under politiets ledelse og efter de regler, der gælder for politiet.
Rune Lund (EL), 2017-10-11:
Jeg fik ikke noget særlig konkret svar på de meget konkrete spørgsmål, jeg stillede.
Derfor må jeg jo måske tage dem et
eller i hvert fald to ad gangen
Spørgsmålet er: Kan militæret bede om borgeres navn og adresse, og kan militæret, f.eks. foran synagogen i Krystalgade, foretage anholdelser eller visitationer?
Søren Pape Poulsen (KF), 2017-10-11:
Som jeg også sagde før, er forsvaret jo sat til at bevogte og ikke til at gøre de ting, som spørgeren nævner.
Og forsvaret har modtaget detaljerede instruktioner fra politiet om den opgaveløsning og de skærpede magtmidler, der om nødvendigt må anvendes.
Altså, det er jo i den forbindelse forudsat, at hvis der opstår situationer, hvor det så bliver nødvendigt at anholde en person for en forbrydelse, så skal det være en betjent, der foretager anholdelsen af vedkommende.
Og hvis forsvaret rent faktisk tager en person i gerningsøjeblikket, og der kan jo ske noget, der gør, at man griber ind, så vil forsvaret naturligvis efter omstændighederne kunne foretage en civil anholdelse, ligesom spørgeren og jeg kan.
Rune Lund (EL), 2017-10-11:
Det må jeg konstatere at jeg ikke fik svar på.
Jeg fik svar på, at soldaterne ikke kan foretage andre anholdelser end dem, som alle andre borgere i det her land kan foretage, nemlig civile anholdelser.
Så må jeg spørge: Er soldaterne beskyttet som tjenestemænd i straffelovens forstand, hvis en borger f.eks. sætter sig til modværge?
Er det rigtigt, at der er garanti for, at soldater ikke risikerer at havne i retten for ulovlig tvangsindgreb, hvis de f.eks. foretager en anholdelse eller en visitation?
Søren Pape Poulsen (KF), 2017-10-11:
Jeg vil gerne indlede med at sige, at jeg meget gerne svarer skriftligt på nogle af de her spørgsmål for at få det boret fuldstændig ud.
Det synes jeg sådan set bare vi skal gøre, for vi har ikke noget at skjule.
Så har forsvaret modtaget nogle meget detaljerede instrukser fra politiet om opgaveløsningen.
Og skulle der blive indgivet en klage over forsvarets personale, er det i dag sådan, at den klage skal behandles inden for det militærretlige system.
Men jeg svarer gerne mere uddybende skriftligt, for vi kan ikke leve med, at vi har historier gående på, om det, der foregår, er lovmedholdeligt.
For det vil jeg selvfølgelig påstå at det er et hundrede procent.
Rune Lund (EL), 2017-10-11:
Hvad er ministerens kommentar til, at både Politiforbundets formand, Claus Oxfeldt, og formanden for Hærens Konstabel- og Korporalforening, Flemming Vinther, i dagbladet Information fredag den 6. oktober 2017 kritiserer, at lovgrundlaget ikke er på plads, inden militæret sættes til at løse opgaver for politiet?
Søren Pape Poulsen (KF), 2017-10-11:
Jeg vil godt lige begynde med at gentage, at der allerede i dag er et lovgrundlag for den bistand, som forsvaret yder til politiet.
Det var jeg inde på under det tidligere spørgsmål.
Jeg vil gerne vende mig mod den artikel, som spørgeren spørger ind til.
Jeg har ligesom spørgeren noteret mig, at Politiforbundets formand og formanden for Hærens Konstabel- og Korporalforening ønsker et samlet og detaljeret lovgrundlag for forsvarets bistand til politiet, og jeg er sådan set enig med dem begge i, at i lyset af at forsvarets bistand til politiet er blevet øget i de seneste år, så er tiden kommet til at fastsætte et samlet regelsæt på området.
Det er også derfor, at det fremgår af regeringens lovprogram, at Justitsministeriet vil fremsætte et lovforslag, der har til formål at fastsætte et samlet regelsæt for forsvarets bistand til politiet direkte i politiloven.
Det lovforslag udspringer ikke af den nylige indsættelse her af soldaterne til bevogtningsopgaver eller en tvivl om, hvorvidt der er mulighed for det efter det gældende retsgrundlag, men det har sådan helt generelt til formål, netop set i lyset af at forsvarets bistand til politiet er blevet øget i de seneste år, at fastsætte et samlet regelsæt.
Så hvis jeg skal opsummere det, er jeg sådan set enig med Politiforbundets formand og formanden for Hærens Konstabel- og Korporalforening i det hensigtsmæssige i en samlet og detaljeret lovregulering i politiloven.
Men det er samtidig vigtigt for mig at understrege, at der allerede i dag er et lovgrundlag for den bistand, som forsvaret yder til politiet.
Rune Lund (EL), 2017-10-11:
Jeg må konstatere i forlængelse af besvarelsen af det forrige spørgsmål, at justitsministeren her i dag ikke er i stand til at svare på helt simple spørgsmål om, hvad soldaterne må og ikke må, og det synes jeg egentlig er vældig problematisk.
Jeg synes, det er dybt problematisk, at vi har den situation.
Jeg vil gerne læse op, hvad det var, Flemming Vinther, formanden for Hærens Konstabel- og Korporalforening rent faktisk sagde til Information den 6. oktober.
»De militære love og regler er jo ikke skabt til at løse skarpe opgaver i København.
Det har simpelt hen ikke været muligt at få alt det her på plads før indsættelsen.
Det havde ellers i den grad været at foretrække.
Det er vi ikke altid helt.
Det er da ikke sjovt«.
Politiforbundets formand, Claus Oxfeldt, er efterfølgende citeret for at sige: »Jeg er fuldstændig på linje med soldaternes faglige organisationer her.
Der er nogle ting, der skal lægges fast og laves noget lovgivning omkring.
Jeg havde bestemt helst set, at det arbejde var gjort før indsættelsen.
Man kan godt blive bekymret for, hvor dem fra Forsvaret står, hvis der opstår noget«.
Der er i hvert fald to spørgsmål, som er relevante at stille i den sammenhæng.
For det første bliver de her soldater sat på gaden, 2 måneder inden der kommer et lovforslag, som skal skabe nogle klare rammer om politiet og militærets samarbejde.
Hvordan kan det være, at man vælger at sende soldater på gaden, inden det lovgrundlag er endeligt på plads?
Det andet spørgsmål, der også er vigtigt, når vi snakker om det her, er jo, hvad borgerne ligesom ved om hvad deres rettigheder er, når de møder en soldat foran synagogen i Krystalgade.
Søren Pape Poulsen (KF), 2017-10-11:
Jamen jeg anerkender slet ikke præmissen for alt det her.
Altså, det er sådan, at vi har valgt at bede vores gode kolleger i forsvaret om at aflaste politiet i en meget presset situation.
Og så er militærfolk jo også uddannet i bevogtningsopgaver, og det har vi bedt dem om at hjælpe os med, og det sker naturligvis ikke, uden at der er et lovgrundlag på plads.
Så har vi så sagt, at man godt kan kigge på den samlede bistand, som forsvaret giver til politiet, og se på, om der er brug for et mere samlet og godt lovgrundlag for det, og det vil vi fremføre.
Det har ikke noget med den her sag at gøre, og når jeg siger, at det er skriftligt, så er det jo, fordi der kan være mange detaljer, man skal igennem her.
Og jeg synes sådan set, det er meget klart, hvad det er, forsvaret må og ikke må.
Rune Lund (EL), 2017-10-11:
Så må man jo bare konstatere, at justitsministeren er fuldstændig uenig med Flemming Vinther, formanden for Hærens Konstabel- og Korporalforening, og fuldstændig uenig med Claus Oxfeldt, formanden for Politiforbundet.
Men jeg vil gerne spørge om en ting i forhold til det lovgrundlag, som justitsministeren mener er der nu, og som soldaterne står der på, og mit spørgsmål er egentlig meget præcist: Er den opgave, som militæret varetager, f.eks. foran synagogen i Krystalgade, en opgave, der er defineret som særlig hjælp?
Hvad er ministerens kommentar til, at soldater sættes til at løse opgaver for politiet, inden lovgrundlaget er på plads?
Peter Kofod Poulsen (DF), 2017-10-11:
For noget tid siden var jeg med i et interview om politiets responstider, og det undrede mig lidt, at interviewet trak længere ud end det, man normalt bliver mødt med, når man sådan kommer live igennem på radioen, og efter vi havde været rigtig vidt omkring, svarer den kække journalist så, at så lang tid vil der gå, hvis jeg boede i en bestemt egn af landet og havde ringet 112, fordi jeg havde brug for politiet nu og her, før politiet er fremme.
Så lang tid gik der nu heller ikke, forstået på den måde, at jeg synes, interviewet forløb, som det skulle, men jeg vil sige, at hvis der var en mand, der stod og bankede på min dør med en økse, var der gået rigtig lang tid, før politiet var fremme. Jeg synes, det er et meget, meget vigtigt spørgsmål, at vi bliver ved med at forholde os til det her, for selv om der på nogle stræk er positive ting at sige om vores responstider, er der også en række kommuner og områder i det her land, hvor borgerne skal vente rigtig, rigtig længe på, at der kommer en patrulje, hvis man har akut behov for hjælp.
Det er jo ikke for sjov, når der er tale om, at man har akut behov for politiets hjælp.
Derfor synes jeg også, det er relevant, at det er noget, vi bliver ved med at fastholde fokus på, for det handler også om et Danmark i balance, altså borgerne har ret til den samme service; uanset om man bor i Thisted eller man bor i København, skal man vide, at politiet kommer, og at de kommer hurtigt, hvis man akut har behov for hjælp.
Så det, jeg i første omgang vil spørge ministeren om, er, om ministeren er villig til at lave en egentlig strategi for, hvordan vi udruller mere politi, også til de politikredse, hvor bl.a. responstiden er meget, meget høj.
Søren Pape Poulsen (KF), 2017-10-11:
Jamen det vil jeg altid gerne holde møde om.
Jeg tror, det vigtigt, at vi så sætter os ned og snakker om, hvad det egentlig er, vi vil med det her system.
For når noget kan gemmes i op til 1 og 2 år, må vi se på, hvor vi nærmere skal hen, altså hvor meget vi synes det er rimeligt der skal gemmes af oplysninger om den enkelte, der kører rundt.
Men det må vi tage en drøftelse af.
Og de har jo hjulpet politiet i rigtig, rigtig mange situationer.
Jamen der er sådan set ikke den ting, som jeg ikke vil tale om, men som spørgeren godt ved, kræver det i hvert fald, at vi kommer til at tage nogle grundige drøftelser om politiets ressourcesituation, for der findes ikke den beregning, der siger, at hvis vi gør sådan og sådan, giver det den og den responstid.
Responstiden er altid et resultat af skete hændelser.
Lad mig give et eksempel: Vi kunne også have været heldige, at den patruljevogn, der havde kørt i et område, hvor der er længere mellem husene, tilfældigvis lige havde kørt i det område, der blev ringet fra, så havde vi fået en kort responstid, mens vi, hvis patruljevognen havde været et andet sted, havde fået en lang responstid.
Så det er svært at sætte på formel, og det tror jeg bare vi skal holde os for øje, selv om det her er et vigtigt spørgsmål.
Peter Kofod Poulsen (DF), 2017-10-11:
Et af de argumenter, som har været brugt, hver gang man skulle lave effektiviseringer i politiet, har jo været, at hvis man bare tog lidt af det lokale rundtomkring, kunne man få flere folk, der kørte rundt.
Altså, man kunne styrke beredskabet ved at lukke noget nærpoliti eller tage nogle landbetjente, for det havde alligevel ikke indflydelse på det.
Sådan har man båret sig ad de sidste mange, mange år.
Synes ministeren, det har været en god ting, at vi i princippet i politiforligskredsen har skåret ned på det lokale mod et løfte om, at responstiden skulle være kortere?
Hvordan synes ministeren det er gået?
Jo, men det her skal jo ikke handle om, at vi flytter gode politiressourcer rundt mellem forskellige ting.
Det skulle jo helst handle om, hvordan vi får tilført politiet flere ressourcer samlet set, så man kan løse flere af de her opgaver i fremtiden.
Derfor vil jeg spørge ministeren – jeg tror, det er min sidste runde – om regeringen har et egentligt udspil, som man vil fremlægge for os andre, om optag på politiuddannelsen for 2018 og 2019.
Søren Pape Poulsen (KF), 2017-10-11:
Når vi forhåbentlig snart mødes i den røde bygning og skal diskutere fremtidige ressourcer til politiet, har regeringen selvfølgelig gjort sig nogle tanker om det, som jeg glæder mig til at diskutere.
Peter Kofod Poulsen (DF), 2017-10-11:
Hvad vil regeringen gøre for at reformere slettefristerne for automatisk nummerpladegenkendelse?
Søren Pape Poulsen (KF), 2017-10-11:
I en virkelig verden, hvor ressourcerne ikke er uendelige, har vi jo foretaget nogle prioriteringer i den aftale, vi har lavet, om et politiforlig.
Jeg tror på, at det for borgerne betyder noget, at der er lokalpoliti, og at landbetjenten er der.
Men spørgeren og jeg ved rigtig godt, at hvis der så sker en hændelse, der skal rykkes ud til, så er det jo ikke landbetjenten, der rykker ud.
Så er det en patruljevogn, der skal komme, og hvis vi skal frigive nogle ressourcer til patruljevognene, er vi jo nødt til at kigge på, hvor pengene kommer fra.
Jeg tror ikke, vi er så uenige om det her.
Kunsten er bare at finde ud af, hvordan vi får det til at ske i en ressourceknap tid inden for politiet.
Peter Kofod Poulsen (DF), 2017-10-11:
Tak for det.
Hvad vil regeringen gøre for at reformere slettefristerne for automatisk nummerpladegenkendelse?
Søren Pape Poulsen (KF), 2017-10-11:
Men skulle vi så ikke starte med at tage en diskussion om, hvorvidt der er et problem?
Altså, man kunne jo spørge politiet, snakke med dem om, hvad udfordringerne er, når der er nogle.
For nu er forskellen jo, at spørgeren selv vælger, om han vil have en mobiltelefon, og om han vil sætte den i stikket, og hvilken type telefon han vil have.
Og så er det jo rigtigt, at det giver mulighed for at følge spørgeren ret grundigt og se, hvor han nu kunne finde på at køre hen.
Det er rigtigt.
Men vi har jo frister her på op til 1 eller 2 år.
Og så må vi diskutere, om det giver en udfordring.
Så diskuterer vi selvfølgelig det.
Altså, jeg er jo ikke resistent over for at diskutere noget som helst.
Peter Kofod Poulsen (DF), 2017-10-11:
Så lad mig komme med et andet eksempel.
Men allerede når jeg putter min telefon i stikket i min bil, ved Google og Facebook og alle mulige andre, lige præcis hvor jeg skal hen, fordi det er den vej, jeg plejer at køre.
Altså, er der ikke et misforhold mellem det, at staten er blevet utrolig fin, må man sige, når det kommer til at opbevare oplysninger om borgerne, mens alle andre bare rager de her oplysninger til sig?
Staten, politiet, skal da ikke stilles ringere end så mange andre.
Så jeg kan virkelig ikke forstå, at ministeren ikke vil gøre noget ved de her slettefrister.
Søren Pape Poulsen (KF), 2017-10-11:
Jeg er jo altid klar til at drøfte de ønsker, der måtte være i forhold til de regler, vi har.
Vi skal bare starte med at stille os selv det spørgsmål allerførst, om vi har et problem.
Jeg tror, at når vi siger 24 timer, så er det jo vigtigt lige at holde fast i, at når nu man har haft en målrettet indsats, som man f.eks. har ved grænsen, så har man så sagt, at fordi vi har en indsats ved grænsen, så har man det i 30 dage.
Og det er jo det, man så kan bruge til at se, om der er nogle mønstre, der så gør, at man kan gemme det.
Jeg har ikke mødt, at det så har været en særlig udfordring, man skal have lidt længere, men jeg vil gerne diskutere det.
Jeg synes bare, at de der 24 timer reelt er 30 dage i indsatsområderne.
Peter Kofod Poulsen (DF), 2017-10-11:
Jamen det er jo fantastisk, hvad teknologien kan forsyne os med.
F.eks. har det i hvert fald været mit indtryk, at de her nummerpladegenkendere har været et rigtig godt redskab for politiet, og derfor må jeg sige, at det svar og den holdningstilkendegivelse fra ministeren, jeg får om, at man ikke vil gå ind i de her slettefrister, faktisk skuffer mig lidt, for jeg synes da, at det er et problem, når vi har den her fantastiske teknologi, man kan stille til rådighed, at vi så siger, at for en del af det er det så efter 24 timer, der er en slettefrist.
Det synes vi er for lidt.
Det synes vi er alt, alt for uambitiøst.
Det her er nogle oplysninger, som vi sagtens kunne gemme i langt længere tid.
Det overrasker og skuffer mig da, hvis det er regeringens holdning, at man kun skal kunne opbevare lige præcis de her oplysninger i 24 timer.
Så jeg skal bare lige i første omgang have ministeren til helt krystalklart at svare på: Er det regeringens holdning, og har man ikke planer at lave om på det her?
Altså, vil man fastholde den model, som man har nu, eller vil man forsøge at sørge for, at vi kan opbevare oplysningerne længere?
Søren Pape Poulsen (KF), 2017-10-11:
Jeg er meget optaget af at sikre, at politiet har de mest effektive efterforskningsredskaber til at bekæmpe kriminalitet.
Som altid skal vi selvfølgelig sikre den rette balance mellem modsatrettede hensyn, der kan gøre sig gældende.
Reglerne på området om automatisk nummerpladegenkendelse er udformet som en trappestigemodel, hvor perioden, som politiet kan opbevare oplysningerne i, afhænger af det enkelte forholds grovhed.
Overordnet set er oplysningerne opdelt i en hit-del og en no hit-del.
Her kan politiet afhængig af forholdets grovhed opbevare oplysningerne i enten 3 måneder, 1 år eller 2 år.
No hit-delen vedrører så oplysninger om samtlige køretøjer, som ikke har udløst et hit.
Sådanne oplysninger skal som udgangspunkt slettes inden for 24 timer.
Samtidig er det vigtigt, at politiet i visse situationer kan opbevare oplysninger om køretøjer, der ikke giver hit, i en længere periode.
Derfor er det sikret, at politiet som led i målrettede politiindsatser kan opbevare oplysninger om køretøjer, der ikke giver et hit, i op til 30 dage.
Politiet har endvidere mulighed for at udskyde sletninger af oplysninger i no hit-delen i ekstraordinære situationer.
Så automatisk nummerpladegenkendelse har jo allerede vist sig at være et meget stærkt værktøj for politiet.
Det er vi sikkert enige om.
Og det er min opfattelse, at vi sådan umiddelbart har fundet en god balance, netop fordi man, når det er konkrete indsatser, så kan have no hit-delen gemt i 30 dage, så man kan vende tilbage til det, og også i længere tid, hvis der er særlige situationer.
Peter Kofod Poulsen (DF), 2017-10-11:
Jamen det lyder godt, for jeg mener, vi har et problem.
Så kan det godt være, jeg konflikter med regeringen og med Rigspolitiet, som sjovt nok plejer være enige indbyrdes.
Altså, hvis vi går ind og tager en sag – nu skal jeg ikke nævne navnet på sagen, men det er altså en meget, meget alvorlig sag, en drabssag, her fra det sjællandske inden for de sidste par år – vil vi se, at man ikke har noget som helst, for selv hvis man havde haft oplysninger, havde de jo formentlig været slettet nu.
Synes jeg, 30 dage er ambitiøst?
Nej, det synes jeg ikke.
Altså, jeg synes, 30 dage lyder af meget lidt, når vi har nogle muligheder for at gå langt videre.
Så det her er en sag, som vi kommer til at forfølge.
Jeg håber, ministeren vil være villig til at sætte et møde op om de her ting, for det er vigtigt for os.
Brian Mikkelsen (KF), 2017-10-12:
Det, som er udgangspunktet, er jo, at man ikke bare under påskud af at have en eller anden titel kan påberåbe sig ret til at få oplysninger om sin tidligere ægtefælle eller om folk inden for brancher, som man gerne vil vide noget mere om, fordi der er kriminelle aktiviteter undervejs.
Men hvis man som privat borger, og det gælder så også journalister, vil henvende sig til kommunen og anmode om udlevering af en beskyttet adresse og betale 75 kr., kan man få det, hvis man kan dokumentere eksempelvis en forfalden fordring på den pågældende eller en anden retlig interesse i at få adressen.
Det er ligesom det, der er udgangspunktet for det.
Nej, men vi har også den generelle opfattelse, at hvis man er barn af et værtspar, må man godt hjælpe til, og der skal man passe på med ikke at komme med alt for restriktive og rigide regler, når det handler om familieforhold.
René Gade (ALT), 2017-10-12:
Tak for anerkendelsen af ønsket om den tekniske gennemgang.
Jeg tænker også, det er vigtigt at sige, at det ikke altid behøver at være sådan, at ministeren er til stede, men at man bare får den på personligt niveau, og det behøver heller ikke at være hele kredsen af ordførere.
I forhold til det her er netop noget af det, jeg vil spørge om, muligheden for, at virksomheder kan undgå, at deres adresseoplysninger holdes åbne.
Jeg synes egentlig, det lyder, som om vi deler analysen om, at der kan være et problem – ministeren holder trods alt anonymiseringsretten højere end de udfordringer, vi løfter her – men det må man jo kunne se på.
I stedet for at give x antal kroner kunne en journalist f.eks. mod at kunne bevise et eller andet væsentligt få lov til at få det.
Jeg tænker også, at der er en udfordring, hvis det er sådan, som jeg også læste det – men det er det, jeg gerne vil have en teknisk gennemgang af – at man simpelt hen ikke kan tilgå de her data, altså at man ikke kan få adgang til det spindelvæv rundt om en virksomhed, der kan berettige til at undersøge det nærmere.
Det var mere en kommentar.
Når analysen er ens, synes jeg, det ville være ærgerligt bare at se bort fra nogle af udfordringerne, fordi man vægter noget andet højere.