Mogens Jensen (S), 2020-05-19:
Allerførst vil jeg sige tak til Dansk Folkeparti for at have fremsat det her beslutningsforslag om mærkning og registrering af katte.
Der er jo rigtig mange danskere, der har katte, og på den måde har vi også mange katte i Danmark, og det er selvfølgelig vigtigt, at vi har øje for deres velfærd, og at de lever under så gode forhold som overhovedet muligt.
I beslutningsforslaget pålægges regeringen at indføre obligatorisk mærkning og registrering af katte, inden de er 12 uger gamle, af dyrevelfærdsmæssige hensyn.
Som det også nævnes i forslaget, har vi i Danmark allerede regler for mærkning og registrering af visse andre dyrearter, herunder bl.a. hunde.
Reglerne for mærkning og registrering af hunde skyldes, at der kan opstå et behov for at pålægge et erstatningsansvar hos hundeejeren for skader, som en hund kan forårsage.
Det er derfor vigtigt at kunne finde frem til hundens ejer.
Samme behov for at kunne pålægge et erstatningsansvar finder man ikke hos katteejere, fordi katte jo ikke på samme måde som hunde er skadevoldere.
Derudover har vi regler for mærkning af vores produktionsdyr, og det skyldes jo primært, at det er nødvendigt i forhold til smittesporing i tilfælde af udbrud af smitsomme sygdomme.
I Danmark har vi mange regler om dyrevelfærd.
Selv om der ikke findes en decideret kattelov, betyder det ikke, at der ikke findes dyreværnsregler, som skal overholdes, når man holder kat.
Katte er således omfattet af dyreværnsloven.
Det betyder, at de skal behandles forsvarligt og beskyttes bedst muligt mod smerte, lidelse, angst, varigt men og væsentlig ulempe.
Enhver, der holder kat, skal således sørge for, at katten behandles omsorgsfuldt, herunder at den huses, fodres, får vand og passes under hensyntagen til dens fysiologiske, adfærdsmæssige og sundhedsmæssige behov i overensstemmelse med anerkendte praktiske og videnskabelige erfaringer.
Det gælder også, selv om den pågældende kat ikke måtte være mærket.
Fordelen ved at mærke og registrere katte er først og fremmest, at risikoen for at forveksle en bortkommen ejerkat med en herreløs kat minimeres og dermed minimeres også risikoen for, at ejerkatte bliver videreformidlet eller aflivet, fordi de bliver anset for herreløse.
Det vil derfor være i katteejerens egen interesse at sørge for at få sin kat mærket og registreret, hvis man ønsker at få sin bortkomne kat igen.
Noget andet er dog, at en stor del af de danske katte faktisk lever vildt og derfor ikke tilhører nogen.
Et lovkrav om mærkning og registrering vil ikke få betydning for den gruppe af katte, da der jo netop ikke er nogen, der tager ansvar for eller ejerskab over dem.
Selv om prisen for at få en kat mærket og registreret kan betragtes som en beskeden udgift for den enkelte katteejer, vil en obligatorisk ordning medføre, at det offentlige skal sørge for, at det er muligt at registrere sin kat korrekt.
Der lægges dermed et administrativt ansvar over på myndighederne, og det ansvar betyder også, at myndighederne jo skal kontrollere, om reglerne bliver overholdt, hvilket i mange situationer vil være meget vanskeligt, ja, jeg vil sige nærmest umuligt.
Det ville nemlig i praksis betyde, at hvis man fandt en umærket kat, ville det i sidste ende være op til politiet at lokalisere, hvor den pågældende umærkede kat hørte til og derefter bevise ejerskabsforholdet til en i husstanden.
Regeringen arbejder selv på et løsningsforslag til at imødekomme den her relevante problemstilling, som Dansk Folkeparti har rejst.
Så derfor anbefaler regeringen, at vi laver en incitamentsordning for mærkning af katte, som vil indebære, at en katteejer alene gives ejerrettighed til en bortkommen kat, såfremt katten er mærket og registreret.
Hvis vi laver sådan en ordning, vil det betyde, at mærkning af katte fortsat vil være frivillig, men at mærkningen får en afgørende betydning for ejerrettighederne til bortløbne katte.