Christian Juhl (EL), 2017-10-26:
Arktisredegørelsen giver jo egentlig baggrund for rigtig mange debatter, måske endda mange flere, end der vil være plads til på en hel dag.
Men først har jeg et par bemærkninger til formen på redegørelsen, og det er mest, fordi jeg synes, at den egentlig fortjener større udbredelse end en lille eksklusiv skare af ordførere og et par ministeransatte.
Jeg vil opfordre ministeren til at være en smule mere visionær i udarbejdelsen af redegørelsen.
Den er meget tung og til tider en meget svært tilgængelig oplistning af de samarbejder, som hr. Bertel Haarder talte om.
Oplistning af planer og den slags er også vigtigt, men jeg tvivler på, at ret mange uden for den her sal når igennem hele redegørelsen.
Jeg kan opfordre til, at man f.eks. lod sig inspirere af formen i den udenrigs- og sikkerhedspolitiske strategi, der er meget mere tilgængelig, især med de fire bilag med oplistning af konkrete initiativer, som man ønsker at tage i fremtiden.
Det er meget overskueligt, og det kunne måske gøre, at andre end dem, der skal læse den, læste den.
Men nu til indholdet.
Arktis og især den hurtigt smeltende is giver baggrund for debatter om en lang række spørgsmål, og fra Enhedslisten er der to bærende principper i Arktis.
For det første: Det, vi gør, gør vi for de mennesker, der lever i Arktis.
Der er ufattelig mange økonomiske interesser, der er ufattelig mange militære interesser og sikkerhedsmæssige interesser i Arktis, men det vil fra første og sidste færd for os altid være et spørgsmål om, hvordan de mennesker, der lever i Arktis, får et godt og bæredygtigt liv.
For det andet: Vi vil altid tage udgangspunkt i, at de aktiviteter, vi sætter i gang i Arktis, skal se på bæredygtige principper og under optimalt hensyn til den meget følsomme natur, der står over for forandring på grund af klimaændringerne.
Arktis er mere udsat for klimaændringer end resten af kloden, fordi stigningen i temperatur her er to til tre gange så høj.
Når vi kigger på de mange internationale organisationer, der interesserer sig for Arktis, er det vigtigt at overlade forhandlingsretten til Grønland og Færøerne, hvor det overhovedet er muligt.
Uden Danmarks samarbejde med Grønland og Færøerne i rigsfællesskabet ville Danmark ikke have nogen særlig indflydelse eller placering i Arktisdebatten.
Det skal vi huske.
Det er, som om vi somme tider spiller lidt med musklerne – i hvert fald da Dansk Folkeparti aflagde sin ordførertale.
Det er jo ikke Danmark, der kan spille med musklerne, det er jo sådan set især Grønland, men også Færøerne.
Jeg deltog også for et par uger siden i den store internationale konference om Arktis, der hedder Arctic Circle, i Island.
2.000 mennesker var mødt frem i 3 døgn, og mange af dem, rigtig mange, var der af kommercielle interesser.
Det overraskede mig, at der var så mange, der havde så mange økonomiske og kommercielle interesser i at placere sig for at kunne tjene penge på de nye muligheder.
Det er en skævhed, som vi er nødt til at arbejde for at ændre, hvis Arctic Circle skal have en balanceret tilgang til de problemer, der er i området.
Javel, jeg ved godt, at der var diskussion om oprindelige folk, og jeg ved godt, at der var diskussion om klima og miljø, men de fyldte ikke ret meget i de store firmaer, der kan sælge tankskibe, og de store firmaer, der kan lave rejser osv.
Det er vigtigt, at vi har fokus på det, og det må regeringen jo også rette op på i samarbejdet, sådan at vi har den overordnede vinkel, at det er mennesker og klimaet, der er det vigtigste, og så må profitten og markedet træde i baggrunden.
Atomvåbenfrit Arktis havde vi lige en lille drøftelse om her med Venstres ordfører.
Det er vigtigt, at forsvaret er til stede på Arktis.
Det der med at sikre grænserne er jo en fin talemåde, men hvis et skib og to helikoptere fra det danske forsvar skal sikre de grønlandske grænser, hvis reelt der var en trussel imod dem, vil jeg sige, at så er det da mere et symbolsk tiltag, vi har.
Jeg ser nu mere forsvarets opgave som deltagelse i Search and Rescue, i overvågning og i sikring af dem, der er på søen, så de hurtigt kan blive reddet, hvis der sker nogle ting.
Det er vigtigt for os, at vi fastholder et mål om at gøre Arktis atomvåbenfrit område, ja, vi vil meget gerne have, at man totalt afmilitariserer Arktis.
Lige nu er det især russerne, som er militært til stede i Arktis, men også med isbrydere og store skibstransporter.
USA's nye præsident kan ikke rigtig finde ud af, hvad han vil med Arktis.
Den ene dag siger han, at han vil bygge en isbryder, så man også kan bidrage med at bane vej for de store skibe, der sejler gods.
Og det vil sige, at der er ingen, der rigtig ved, hvad de egentlig vil deroppe.
Der er sikkert amerikanske firmaer, som har interesser.
Jeg vil vende tilbage til Pituffik, Thulebasen, lige om lidt.
Tilsyneladende har USA ingen Arktisstrategi.
Det er vigtigt, at Danmark deltager aktivt i forskningen om Arktis.
Det er der også nævnt i redegørelsen, ikke mindst om, hvordan vi sikrer befolkningernes bæredygtige levemuligheder og et optimalt hensyn til natur og ikke mindst havene, og jeg mener også, at vi er nødt til at deltage meget aktivt i forskningen om, hvordan vi sikrer en miljømæssig forsvarlig transport i det meget miljøfølsomme område.
Det er jo næsten umuligt at rydde op.
Hvis man får en olieforurening i så kolde områder, er det næsten umuligt at have med at gøre.
Det er vigtigt at tænke over, at der er en meget, meget større risiko netop der.
Så over til Pituffik.
USA er naturligvis til stede i Pituffik, Thulebasen, fordi det er aftalen, at de har ret til en aftale, som jeg synes bliver mere og mere betænkelig.
Erfaringerne er nemlig ikke særlig positive.
Nu har USA hjemtaget serviceaftalen for Thulebasen, så der ikke længere er et dansk-grønlandsk firma, som står for den civile service.
Det gjorde de via et skuffeselskab i København, som nu har givet opgaven videre til et rent amerikansk selskab i strid med de aftaler, der lå.
Jeg ved ikke, hvad ministeren har tænkt sig at gøre ved det, men det er da i hvert fald nu helt åbenlyst, at de har taget r.... på Danmark, som jeg ville sige, hvis jeg ikke stod her.
De har i hvert fald snydt Danmark.
Det vil koste Grønland dyrt i form af tabte arbejds- og lærepladser og tab af skatteindtægter.
Hvad gør vi ved det?
Skal amerikanerne betale leje deroppe, eller hvordan skal vi løse de problemer?
Ja, svaret blæser i vinden.
USA har også taget sejlads af gods til basen hjem.
Det blev tidligere udført af det grønlandske Royal Arctic Line.
Nu udføres det af det amerikanske militær, selv om det så er dyrere for amerikanerne.
Der må altså være en politisk interesse i selv at udføre de her sejladser.
USA har også indtil nu nægtet at rydde op på de gamle militærbaser i Grønland.
Endelig opgraderer USA basens radar, sandsynligvis for at den så skal indgå i et nyt missilskjold med øget risiko for, at Grønland kan blive et fremtidigt bombemål.
Det sidste med radaren er tilsyneladende gennemført uden at rådføre sig hverken med Danmark eller Grønland om det hensigtsmæssige i det.
Det er jo i strid med den aftale, vi har med grønlænderne.
Men jeg må jo indrømme, at det virker ganske påfaldende, at Danmark og Grønland måske har skudt sig selv i foden i det her tilfælde ved at have sat samarbejdet med USA om basen i de to komiteer, som hedder Joint Committee og Permanent Committee, der blev oprettet i forbindelse med Igalikuaftalen i stå.
Det har man sat i stå.
Jeg forstår slet ikke årsagen til at lukke sådan et samarbejde i en situation, hvor vi, altså Grønland og Danmark, jo er dem, der har den største interesse i at have en optimal dialog om de her store problemer, vi har med USA i Grønland.
De mange berøringsflader burde være baggrund for endnu mere intens dialog, så vi bruger alle kontaktmuligheder i en situation, hvor vi skal have løst problemerne.
Så er der sikkerhed til søs, som er blevet nævnt, og så vil jeg slutte af med klima- og energiområdet.
Det er også et meget vigtigt område, fordi mennesker og natur...
Er det over tiden?
Jamen så vil jeg gerne slutte med at sige, at jeg gerne vil opfordre til, at vi bruger FN's 17 verdensmål som overligger, hver gang vi diskuterer Arktis, sådan at vi er sikre på, at alt det, vi laver, bliver bæredygtigt.
Jamen Ilulissaterklæringen drejer sig netop om afspænding og taler om en afmilitarisering af Arktis, og derfor er det vel godt at starte i den farlige ende.
Og jeg mener: Det er vel ikke er nogen skade til at sige til russerne: Ja, vi vil gerne have en dialog med jer, og vi vil faktisk også gerne have, at I ikke har atomvåben i det område.
Mig bekendt er der ikke andre, der har atomvåben.
Jeg tror ikke, at amerikanerne længere har atomvåben i Thule.
Det var vist en fejlstrategi på et tidligere tidspunkt i historien.
Derfor er det vel vigtigt, at man tager de spørgsmål ind.
Det er vel også på det her område vigtigt både at være realistisk, men også at være visionær, hvis man skal have lavet nogle forandringer.