Nils Sjøberg (RV), 2020-05-28:
I dag får man en karensperiode, hvor man ikke kan søge om statsborgerskab, på 4 år og 6 måneder ved bøder over 3.000 kr. eller anden bødestraf.
Man får en karensperiode, hvor man ikke kan søge om statsborgerskab, på 8 år ved betingede domme uden vilkår om samfundstjeneste.
Og ved samfundstjeneste eller anden betinget dom er karensperioden 10 år, og karensperioden er 12 år ved ubetingede domme.
Det er sådan, status ser ud i 2020, på nuværende tidspunkt.
Derudover afholder en lang række andre overtrædelse en person fra nogen sinde at få statsborgerskab.
Det ønsker man fra De Konservatives side nu at stramme op på.
Det gør selvfølgelig, at man som radikal siger: Jamen hvor har vi begrebet rehabilitering – hvad er det for en situation, vi befinder os i her?
Skal udenlandske domme f.eks. tælle med i den permanente udelukkelse fra tildeling af statsborgerskab – f.eks. hvis man nu har fået en frihedsstraf i Hongkong eller Syrien for at demonstrere mod styret?
Hvad er det for nogle overvejelser, der rent faktisk gør sig gældende her?
Nu, når det er blevet bevist i forskningen gang på gang, at man ikke får mindre kriminalitet i samfundet ved at hæve straffen, hvorfor argumenterer De Konservative så med, at beslutningsforslaget vil lette byrden for dansk politi?
Og mener ordføreren virkelig, at man tror på, at nogen vil overveje et butikstyveri en ekstra gang, hvis man ved, at man så ikke kan få dansk statsborgerskab?
Der er en række forhold i det her, som vi i hvert fald fra vores side er noget forundrede over.
Det koncept, som De Konservative lægger op til her i deres beslutningsforslag, kan vi simpelt hen ikke acceptere.
De vil gøre op med den stolte danske tradition for, at man giver et incitament til at vende kriminalitet ryggen og blive at fuldbyrdet medlem af det danske samfund.
Det kan jeg ikke forstå.
Jeg er tilhænger af – hvilket der måske kunne være tvivl om efterfølgende; det var den diskussion, vi havde før – høje krav til at få dansk statsborgerskab, for som forslagsstillerne skriver, så er det noget helt særligt at blive dansk statsborger, men hvordan gør vi det bedst?
Men vi tror også på, at vi i Danmark kan tilgive tidligere kriminalitet.
Vi tror på, at når man taler dansk, når man er en del af det danske arbejdsmarked og samfund, og når man har boet i Danmark i det meste af sit liv, så har man fortjent dansk statsborgerskab.
I dag må man ikke engang have fået en fartbøde inden for de sidste 4½ år for at få dansk statsborgerskab.
Og hvis man får gentagne bøder, er karensperioden endnu længere.
Hvis man har fået en fængselsdom, skal man vente i 10 år.
Man må ikke have fået en ubetinget fængselsstraf på over 1 år eller over 3 måneder for personfarlig kriminalitet.
Det leder mig til at konkludere, at dette beslutningsforslag ikke har til formål at afholde kriminelle borgere fra at få statsborgerskab; det har kun til formål at fjerne muligheden for at blive et fuldbyrdet medlem af det danske samfund på grund af ens fjerne fortid.
At fjerne muligheden for tilgivelse og forbedring fra en person synes jeg egentlig ikke er særlig dansk.
Indfødsrets- og udlændingepolitikken skal give mening.
Vi skal ikke udelukke dem, som gør sig umage og gerne vil Danmark.
Derfor kan vi ikke skære alle over en kam – heller ikke selv om det lyder godt på tv at sige: Ingen kriminel udlænding skal have statsborgerskab.
Grundlæggende set er det her simpelt hen et spørgsmål om at respektere det enkelte menneske.
Derfor kan vi ikke støtte det her forslag.