Flemming Møller Mortensen (S), 2018-11-09:
Tak, formand.
Tak til SF for at fremsætte det her beslutningsforslag.
Men jeg bliver nødt til fra socialdemokratisk side at sige, at det burde være fuldstændig unødvendigt at fremsætte det her beslutningsforslag.
Det er mere end 2 år siden, at jeg indkaldte til det første samråd, og siden da har andre partier også indkaldt til samråd.
Det her er slet ikke en måde, hvorpå vi politisk lever op til det, der er befolkningens forventning om et effektivt land, der lytter til befolkningens problemer og udfordringer.
Og minister, det her drejer sig om sårbare familier.
Derfor er det her så alvorligt, at man ikke kan lukke ørerne for det, men det synes jeg regeringen har gjort.
Tolkningen er let.
Ministeren har selv redegjort for det her.
Ministeren kan ganske kort redegøre for, hvilken lovgivning det her falder ind under – er det behandling fra sygehuset, eller er det behandling fra praktiserende læge eller fra kommunens side, så er det to forskellige lovgivninger.
Til trods for det, mere end 2 år efter, sejler det fuldstændig på samme måde, som det gjorde for 2 år siden.
Det er ikke godt håndteret af regeringen.
Ja tak, men når problemet fortsætter, så bør det være en regerings ansvar at gribe det her.
Det synes jeg ikke man har gjort, men nu siger ministeren, at det er ministerens intention frem mod tredjebehandlingen at få uklarheder visket væk frem mod udvalgsarbejdet.
Det kan jeg love vi i Socialdemokratiet vil holde ministeren op på, for det her skal slutte.
Så sent som i går mødte jeg en fra en kommunal forvaltning, som siger, at Flemming, det her må I da kunne gøre noget ved.
Det her fylder rigtig meget ude i kommunale forvaltninger, fordi det er sårbare familier til adhd-børn, og de er fortvivlede over, hvad der skal til.
Det, at barnet ikke kan falde i søvn, det, at de er usikre på, om der skal gives medicin og måske har en skepsis i forhold til det, selv om praktiserende læge måske siger, at det her er et fuldstændig normalt søvnhormon, og at det kan vi godt prøve, gør dem usikre.
De kan ikke forstå, hvorfor man ikke kan vælge det laveste interventionsniveau, som er en kugledyne.
De forstår ikke, hvorfor parterne skal spilles ud imod hinanden i forhold til en betaling.
Nu har jeg fået ridset op, hvad der er den socialdemokratiske holdning.
Det her skal løses, og jeg synes klart, at det er et ministeransvar.
Det var allerede det, jeg fik præciseret for mere end 2 år siden, da vi holdt et samråd indkaldt af Socialdemokratiet.
Som sagt vil jeg sige til SF, at jeg synes, det er godt, at I har fremsat beslutningsforslaget.
Det er åbenbart nødvendigt.
Men jeg synes, at det burde have været helt unødvendigt.
Det, vi skal sørge for, er, at klarheden er der.
Og jeg var lige inde at google, hvad en kugledyne koster.
En kugledyne bliver ikke slidt op ved, at der er en borger, der har den.
Den kan også vaskes og genbruges.
Det ridser perspektivet op.
Hvad er det, vi bliver pålagt at skulle tage os af her på Christiansborg og løse i en velfærdsstat som den danske, hvor vi som socialdemokrater altid har øje for dem, der har det sværest i samfundet?
Og vi har i den grad øje for de familier, der har et barn med en psykiatrisk diagnose, og hvor hverdagen er rigtig vanskelig at få til at hænge sammen.
Det er paradoksalt, at vi er herude politisk i Danmark.
Jeg mener, at regeringen bærer ansvaret, fordi det er præciseret igen og igen.
Men jeg må sige til SF, at det ikke er en sag, vi skal tage os af i Folketinget, men jeg er glad for, at I har fremsat beslutningsforslaget, og at vi har fået debatten.
Men fra socialdemokratisk side kan vi ikke støtte beslutningsforslaget, for det her er for detailstyret herindefra.
Det skal være en regering, der tager ansvaret på et område som det her.