Karsten Hønge (SF), 2018-04-06:
Det, vi gør i dag, er jo en god idé, altså det med at vende tankerne om, hvordan vi breder demokratiet ud, og som debatten allerede har vist, er der jo ikke lige nogen nemme løsninger.
Som jeg ser det, er den største udfordring den ekstremt socialt skæve rekruttering af politikere.
Der har øjensynlig gået hen og udviklet sig en sådan nærmest ekskluderende politisk kultur, hvor den helt almindelige faglærte og ufaglærte arbejder er gået hen og blevet sociologiens truede dyreart i dansk politik.
65 pct. af befolkningen har altså fortsat i dag en uddannelsesbaggrund som faglært eller ufaglært, men er i Folketinget repræsenteret af ca. 18 pct., mens de 8 pct., som er akademikere i befolkningen, i Folketinget er repræsenteret med over 60 pct.
Det er jo ikke kun en udfordring for Folketinget og for partierne, men da i høj grad også for folk i fagbevægelsen.
Som jeg så tit siger til dem: I skal ikke finde jer i, at jeres medlemmer bliver kørt over i partiforeningerne.
For det at få en bredere social sammensætning har stor betydning for, både hvilke emner vi diskuterer, og hvordan vi diskuterer dem.
Så er der en anden ting, nemlig at jeg faktisk tror vi kan blive bedre til at vise uenigheder på en klar og en konstruktiv måde, blive bedre til klar politik og klar tale, hvor man kan sige, at det varme vand skal være varmt, og at det kolde vand skal være koldt.
Jeg synes, der er for meget taktisk sammenklumpning på midten for at få flest mulige stemmer, der er for meget talen i politiske koder, som kan være svære at dechifrere for folk uden for den politiske boble, og så tænker jeg: Skulle vi ikke blive bedre til også at være åbne over for den uenighed, der selvfølgelig er, i regeringer og i forligskredse?
Selvfølgelig kan en regering kun have én politik, men måske skulle vi i virkeligheden ikke være så rigide.
Ja, jeg ved godt, at det peger tilbage på oppositionen, hvor det selvfølgelig altid er enormt sjovt at forsøge på at slå kiler ind mellem partier i en regering, men vi ved jo alle udmærket, at der er uenigheder, alle i befolkningen ved det, og så er det, som om det pludselig skal blive sådan nærmest politisk kriminelt, at der fortsat er uenighed, fordi nogle partier træder sammen i en regering.
Jeg tror faktisk, at det ødelægger arbejdet både i en regering, det ødelægger arbejdet for at få partierne til at få lyst til at blive en del af en regering, og så løber man sådan lidt om hjørner med vælgerne, som jo udmærket ved, hvad der er på spil, og som udmærket ved, at der er forskel på partierne.
Men i regeringen lader man, som om det er ophævet, og den samme sådan lidt ødelæggende logik gælder nogle gange i forhold til forligskredse.
Jeg tror faktisk, det vil løfte troværdigheden, hvis vi bliver lidt mere åbne og tolerante over for uenigheder både i regeringer og i forligskredse.
Et godt funderet demokrati forudsætter uafhængige medier, og det er derfor, at public service betyder så meget.
Et skrækscenarie for os alle sammen må da være de lande, hvor befolkningerne er delt op uden en fælles offentlighed, og derfor kan det godt være bekymrende, hvis det lykkes for regeringen med de voldsomme nedskæringer over for f.eks. Danmarks Radio, og hvad det kan få af konsekvenser for demokratiet.
Så jeg vil alligevel sige: Ja, vi har udfordringer, men min hovedkonklusion er nu, at det ikke er så ringe alligevel.