Signe Munk (SF), 2023-03-21:
Den grønne omstilling af Danmark kræver både biogas og grøn strøm.
Den kræver både elkabler og gasrør.
I min optik er et elkabel eller et gasrør hverken grønt eller sort i sig selv.
Det handler grundlæggende om, hvad den energi, der løber igennem, er lavet på.
Og begge dele, både strømmen og gassen, skal være 100 pct. grøn i 2030, og det er også det, vi har truffet politiske beslutninger omkring.
Det er faktisk sådan, at da vi i tidernes morgen diskuterede den her sag og det første gang kom til politisk diskussion, om man skulle lægge et gasrør til Lolland-Falster, så var det klare budskab fra SF: Vi har brug for at geare op på biogasproduktionen, så vi kan få 100 pct. grøn biogas i 2030, og så vil jeg bare sige til glædelig opmuntring her i salen, at det jo er dejligt, at vi er nået dertil rent politisk, men selvfølgelig kan vi komme endnu længere.
Men lad det ligge for nu.
Hvorfor siger jeg netop det her med biogassen og strømmen?
Det er, fordi i det forslag, som ligger her fra forslagsstillerne, lyder det jo nærmest, som om det i sig selv er sort at bygge et gasrør til Lolland-Falster, på trods af at det jo er det, der får sukkerfabrikkerne væk fra olie og kul.
Det er jeg bare uenig i.
Det er jo ikke rigtigt.
Der kommer CO 2 -reduktioner ud af den her omstilling.
Hele den her diskussion tog i tidernes morgen sit udgangspunkt i, at sukkerfabrikkerne netop skal igennem den grønne omstilling, som resten af dansk industri også skal.
Altså, den tunge industri har sværere ved elektrificering end mange andre virksomheder.
Uanset hvordan man vender og drejer denne diskussion, er den praktiske virkelighed, at sukkerfabrikkernes klare svar er, at de har brug for gas til den grønne omstilling.
De kan ikke, hverken delvis eller helt, elektrificeres.
Det er for risikabelt, lyder budskabet.
Man kan jo godt diskutere, om man er enig i det budskab eller ej, men virkeligheden er jo den, at vi ikke sidder og leder sukkerfabrikkerne på Lolland og Falster.
Vi tager stilling til, om vi vil lægge et gasrør til Lolland-Falster.
Men der er også mere i sagen end det, for det at få et gasrør til Lolland-Falster gør netop, at vi kan få biogasanlæg op at køre med en bedre businesscase, når der ligger et gasrør.
Det kommer ikke uden støtte, det anerkender jeg fuldt ud, men med de planer, der er lige nu, vil der komme tre til fire gange mere biogas end det forbrug, der vil være på Lolland-Falster.
Det vil sige, at der altså med de her projekter også er biogas fra Lolland-Falster tilbage til Danmark igennem røret.
Det er jo ikke helt uvæsentligt i forhold til den grønne omstilling i Danmark.
Derudover er der et stort overskud af strøm på Lolland og Falster, og derfor er der også projekter – hvis man tager sig den tid at følge lidt med i politik på Lolland og Falster – hvor man arbejder med projekter om grønne power-to-x-brændstoffer, hvor man netop kobler det at have et overskud af grøn strøm med gasproduktion.
Det her handler også om arbejdspladser.
Det skal ikke være nogen hemmelighed.
Sukkerfabrikkerne beskæftiger 350 personer, og 750 mennesker leverer roer til sukkerproduktionen.
Det synes jeg ikke er uvæsentligt.
Der er brug for arbejdspladser.
Det er gode, solide arbejdspladser i provinsen.
Og så kommer de til at blive hjulpet på vej i den grønne omstilling ved at få et gasrør.
Det synes jeg vi skal give dem, og jeg synes, det er god grøn pragmatisme, at vi både får grøn omstilling, men også sørger for, at der vil være arbejdspladser på den egn.