Pia Olsen Dyhr (SF), 2016-10-06:
Vi skal skære ned på udgifterne til de studerende, vi har ikke penge til og ansætte sygeplejersker og SOSU-assistenter nok til at hjælpe fremtidens ældre.
Vi har ikke længere råd til at satse på grøn energi og giftfrie fødevarer.
Statsministeren og resten af de blå partier har i det hele taget travlt med at tale Danmark langt ned under gulvbrædderne.
Men er vores velfærdssamfund virkelig den synkende skude, som billedet tegnes af statsministeren?
Det er sandt, at vi stadig væk skal have gang i væksten, og det er en bunden opgave at skabe arbejdspladser og opkvalificere flere.
Men er vi virkelig blevet så fattigt et land, at vi ikke længere kan sætte befolkningens trivsel og vores miljø og klima først?
Er vi virkelig blevet så fattige, at vores børn hele tiden må klare sig med færre voksne til at pusle eller puste på et såret knæ i børnehaven?
Er vi blevet så fattige, at vi må acceptere, at sygeplejerskerne i ren afmagt må give patienterne ekstra beroligende medicin for overhovedet at komme igennem en dag med massiv underbemanding?
Er vi blevet så fattige, at vi må presse 5 minutters arbejde om dagen ud af handicappede og syge borgere, som burde have hjælp i stedet for at blive pisket ud på arbejdsmarkedet?
Er vi blevet så fattige, at vi er nødt til at melde os ud af FN's kvotesystem, der sikrer, at de svageste flygtninge i flygtningelejrene får muligheden for et godt liv?
Det skulle man tro, hvis man lytter til statsministeren og ser på, hvad hans regering foreslår.
Han vil skære ned på alle de områder, der har gjort Danmark til et land, som hele verden skeler misundeligt til.
Det gør man på grund af vores stærke velfærdssamfund, der griber os, når vi falder, på grund af en ambitiøs klima- og miljøpolitik, der er lavet til gavn for landets borgere og fremtidige generationer og ikke for at behage industrien og landbruget.
Det gør man, fordi vi har et arbejdsmarked, hvor virksomheder og ansatte i fællesskab bliver enige om fælles spilleregler til gavn for hele Danmark.
Det gør de også, fordi vi har nogle af verdens mest kreative og dygtige virksomheder.
Venstre vil afvikle den succes.
Man vil uddele skatterabatter til dem, der allerede har rigeligt, og finansiere dem, ved at vi alle sammen skal arbejde lidt længere og gå lidt senere på pension.
Det gælder vel at mærke også den nedslidte borger, der har knoklet på et stillads, siden han var 16.
Man vil ødelægge SU-systemet, der har betydet, at vi danskere er et af verdens bedst uddannede folkefærd.
Man vil skubbe de borgere, der allerede står på kanten af vores samfund, endnu længere ud i fattigdom.
Mener Venstre og landets statsminister virkelig, at vi er så fattigt et samfund?
Jeg mener, at Venstre grundlæggende tager fejl.
Danmark har vokset sig stærkt, fordi vi har turdet investere i hinanden, i vores natur og i at løfte i flok.
Det er et Danmark, hvor vi hele tiden har sat mennesker og det fælles bedste over kortsigtede økonomiske interesser.
Vi har turdet satse på gode børnehaver og vuggestuer, at der er personale nok på vores hospitaler, på en helt nødvendig klimaindsats, sunde fødevarer, et rigt kulturliv.
Nej, statsministerens nedskæringsplan handler nok mere om prioriteringer.
Venstre har nemlig rigeligt med penge, når det handler om at give skatterabatter til dem, der allerede har rigeligt.
Der var ingen smalhals, da man sidste år gav de rigeste arvinger en skatterabat, ligesom man gjorde det billigere at købe en Porsche eller BMW.
Samtidig påstår Venstre, at man fører en politik for den almindelige dansker og ikke for direktøren på Strandvejen.
Men passer det?
Venstre giver i 2025-planen topskattelettelser for 3,2 mia. kr.
Man sørger for, at folk med aktieindkomster får en klækkelig gevinst på knap 1 mia. kr.
Statsministerens pensionsbonus luner også rigtig godt i foret hos først og fremmest topskatteyderne.
Men får det så til gengæld rigtig mange danskere i arbejde?
Jeg har spurgt finansministeren, og han svarer sort på hvidt, at topskattelettelser får 50 flere personer i arbejde.
50 personer.
Skatten på den sidste tjente krone er allerede sat ned.
I 2001 var den 63,4 pct. I år er den 56,4 pct.
I samme periode er produktiviteten i Danmark vokset meget langsomt.
Hvorfor skulle det så lige pludselig blive en mirakelkur at sænke topskatten?
Derfor svarer langt de fleste danskere også, når de bliver spurgt, at de ikke ønsker rabatter til de rigeste.
De ønsker derimod bedre daginstitutioner, bedre hospitaler, bedre hjemmepleje, bedre uddannelse og mere forskning.
Jeg er fuldstændig enig med danskerne.
Derfor vil SF en anden vej.
SF vil styrke velfærden, SF vil investere i vores børn og børnebørn, SF vil investere i vores fælles klima, og SF vil investere i fællesskabet.
Derfor foreslår SF, at vi arkiverer Venstres 2025-plan lodret og i stedet for satser på et massivt velfærdsløft og igen får klima- og miljøpolitikken tilbage på sporet.
Hvis vi indfører et velfærdsbidrag og skærper indsatsen mod skattely og skattesnyd, kan vi løfte velfærden med omkring ekstra 60 mia. kr. de næste 10 år.
Det er et markant velfærdsløft, der vil kunne mærkes af unge, der vokser op i hjem med alkoholproblemer, af borgere, der bliver syge af at gå på arbejde, og af unge, der har brug for en ekstra hånd for at kunne klare en uddannelse.
Et velfærdsbidrag vil betyde, at dem, der har mindst, bidrager med lidt, mens dem, der har mere, løfter en større del.
En typisk LO-arbejder vil bidrage med ca. 50 kr. om måneden, en direktørfamilie med 227 kr.
Hvorfor beder vi danskerne om at bidrage mere, når de blå mener, at Danmark ikke kan overleve uden skattelettelser?
Det gør vi, fordi vi tror på, at mange gerne vil give en flad 50'er, hvis det betyder, at der er pædagoger nok i vuggestuen og børnehaven, at alle børn får en sund frokost og en bedre skole, at alle dem, der har fået mindst uddannelse, kan opkvalificere sig og blive en del af arbejdsfællesskabet.
Hvor de blå partier vil gøre folk på kanten af samfundet fattigere, vil vi investere i dem.
Vi vil ruste langt flere til at få det liv, de ønsker, og blive en del af fællesskabet på arbejdsmarkedet.
Kan det betale sig?
Sådan vil de blå partier sikkert spørge lige om lidt.
Det korte svar er: Det kan simpelt hen ikke betale sig at lade være.
Når vi slækker på forebyggelsen, når vi slækker på den tidlige indsats for børn og unge, koster det samfundet og ikke mindst det enkelte menneske dyrt, når problemerne hober sig op.
Det første år i et udsat barns liv er fuldstændig afgørende for resten af barnets tilværelse.
Samme princip gælder for investeringer i miljø og klima.
SF har foreslået to nye havvindmølleparker over de næste 10 år, så vi kan få renere luft og bekæmpe klimaforandringerne, men også for at investere i flere arbejdspladser.
Vi opstiller her et klart alternativ til blå bloks skattelettelser og sort politik som vejen til mere vækst og velstand.
Nu vil Venstre sikkert påstå, at jeg lukker øjnene for Danmarks udfordringer.
Mit svar er: tværtimod.
Vi skal have gang i væksten.
Vi skal skabe arbejdspladser.
Vi skal have stoppet hullet i den danske og internationale skattelovgivning, så de store selskaber og rigmænd ikke snyder os, fællesskabet, for milliarder.
Vi er stadig væk kun ved den spæde begyndelse, når det gælder om at tøjle de multinationale selskaber og finanskapitalen.
Det arbejde skal udføres i et stærkt europæisk fællesskab.
Et lille land som Danmark har ingen mulighed for at løse det problem alene.
I det hele taget vil det være godt at se en regering, der tager ansvar for den fælles europæiske udvikling.
Små lande har ingen indflydelse alene.
Man kan få meget at skulle have sagt, hvis man bruger EU-systemet dygtigt.
Det er tværtimod de værdier, vi skal bygge fremtiden på.