Flemming Møller Mortensen (S), 2017-04-26:
Som samfund skal vi måles på, hvordan vi tager os af de allersvageste, og det lovforslag, vi behandler her i dag, drejer sig netop om nogle af de allersvageste medborgere i vores samfund.
Det er mennesker med en udviklingshæmning, med en hjerneskade eller med demens – for bare at nævne nogle eksempler.
Det er mennesker, som er varigt inhabile, og som derfor ikke er i stand til at vurdere alle aspekter, hvis de har behov for behandling, og hvilke konsekvenser det vil have for dem, hvis de ikke får den behandling.
Det er altafgørende, at vi som samfund tager bedst muligt hånd om de her mennesker og ikke lader dem i stikken.
Det gør vi efter Socialdemokratiets opfattelse bedst ved at opsætte nogle meget klare rammer for, hvordan vi sikrer, at de modtager den bedst mulige behandling og omsorg, og det er det, som det her lovforslag er udtryk for.
Jeg vil sige, at det her lovforslag har – om noget lovforslag – været meget, meget længe undervejs.
Det har været længe undervejs.
Der har været mange og meget komplekse overvejelser og hensyn, der skulle balanceres, før vi kom frem til et lovforslag, som ligger og er så konkret.
Det, der har været på spil, har været selvbestemmelsesret, det har været omsorgspligt, og det har været retssikkerhed.
Nu er vi meget tæt på målet, og jeg er rigtig glad for alle dem, der har arbejdet positivt frem mod det her lovforslag.
Jeg synes også, at høringssvarene giver udtryk for, at vi politisk har fået det her lovforslag balanceret godt, om end det er virkelig kompliceret.
Indholdet i det her forslag til en ny lov, tvangsbehandlingsloven, signalerer jo alvoren i sig selv bare ved navnet.
Vi arbejder her i vores land, her i Folketingssalen, på sundhedsområdet rigtig meget mod tvang.
Men her er vi bragt i en helt særlig situation, fordi det drejer sig om varigt inhabile.
Derfor har det også været rigtigt, at vi har arbejdet frem mod et retligt grundlag for, at man kan sikre behandling og omsorg til dem, der ikke selv er i stand til at vurdere, om det er bedst for dem.
Sundhedsloven, som den ligger i dag, levner ingen mulighed for det, fordi den kræver, at man ikke på nogen måde må behandle, uden at der er et samtykke fra patienten.
Det vil sige, at hvis man har en patient, en borger, som sætter sig imod en behandling med ord eller med fysisk handling, så kan og må man ikke behandle.
Det, der er det store dilemma for rigtig mange sundhedsfaglige personer, er, at de i hverdagen oplever, i hvor høj grad de enten må overtræde loven for at gøre det, de synes er rigtigt, eller at de, hvis ikke de gør det, oplever patienter, de her medborgere, blive udsat for unødvendig smerte og lidelse.
Vi synes fra Socialdemokratiets side, at det er uværdigt, at det er forholdene.
Lovforslaget indeholder rigtig mange elementer og detaljer.
Lad mig bare nævne nogle enkelte.
Det er sådan, at læger og tandlæger kan træffe beslutning om tvangsbehandling af patienter, som netop i ord eller handling modsætter sig, at det sundhedsfaglige personale skal gøre noget i forhold til dem.
Lovforslaget siger, at den, der er besluttende, lægen eller tandlægen, skal have kontakt til personens nærmeste pårørende eller værge eller en eventuel fremtidsfuldmægtig, og at vedkommende skal give sit samtykke.
Det er fuldstændig klart defineret, hvad varig inhabilitet er.
Det er også fuldstændig klart defineret, at der skal være tale om en situation, hvor undladelse af at behandle patienten vil føre til en væsentlig forringelse af patientens helbred eller sundhedstilstand; hvor det anses for nødvendigt for at forhindre netop en forringelse af sundhedstilstanden; og hvor det efter en helhedsvurdering fremstår, at det er den bedste løsning for patienten, at man netop gennemfører behandlingen.
Og det skal være et spørgsmål om meget konkrete og aktuelle behandlingsbehov, og at det er det, der gælder i forhold til perioden.
Der er sat en maks. periode på, 6 måneder, og det er fastsat, at tvangsbehandlingen naturligvis skal afbrydes øjeblikkeligt, hvis situationen forandrer sig for patienten.
Noget af det, vi fra Socialdemokratiets side er rigtig glade for der også er sket ændringer af her frem mod førstebehandlingen, er, at det nu står meget tydeligt, at har borgeren på et tidligere tidspunkt i sit liv lavet livstestamente, skal livstestamentet naturligvis respekteres.
Det er i forhold til retssikkerheden rigtig, rigtig godt.
Jeg skal sluttelig for at skære det fuldstændig ud i pap sige, at Socialdemokratiet støtter det her lovforslag.