Sofie Carsten Nielsen (RV), 2017-04-27:
Tak for det, formand, og tak for indlæggene.
Det er oprigtigt på ingen måde en polemisk opfordring, og sådan oplever jeg heller ikke at hverken ministeren eller ordføreren har taget det ned.
Det er jo den mulighed, man som parti i opposition og som medlem af Folketinget har for at få en drøftelse af noget, som vi i Radikale Venstre finder meget afgørende for, hvordan vi indretter os på fremtidens, og man kan sådan set sige nutidens arbejdsmarked.
Man kan synes, at ord som moderne og globaliseret ikke er tiltrækkende, kunne jeg forstå på Dansk Folkepartis ordfører, men jeg synes bare, man må konstatere, at globaliseringen er her – det har den været længe – og den er med til at åbne verden op.
Og for rigtig, rigtig mange mennesker betyder det, at de nationale grænser ikke længere er dem, der sætter grænser for, hvor man vælger at arbejde eller uddanne sig, eller hvem man ønsker at gifte sig med – men det er ikke en del af det her forslag.
Men altså selve arbejdslivet og også familielivet har fået nye rammer, og man vælger jo i nogle perioder at arbejde i udlandet og så at vende hjem igen og bidrage.
Jeg synes sådan set, at statsministeren – og det har jeg også skrevet i bemærkningerne til det her beslutningsforslag – meget fint beskrev det i sin nytårstale med fortællingen om sin egen søn, der netop havde færdiggjort en bachelorgrad og nu kunne begå sig med både danske og udenlandske venner med en kom bare an verden-attitude.
Og den er der mange mennesker der har.
Men som reglerne for opholdstilladelse er i dag, kan personer, som har opholdstilladelse og boet rigtig mange år i Danmark og føler en ikke bare meget stærk tilknytning, men har deres familie og liv i Danmark, kun i begrænset omfang udnytte mulighederne for at kunne tage et job over grænser og uddanne sig – altså de muligheder, som globaliseringen bringer.
For hvis man ikke er dansk statsborger og man opholder sig i udlandet i en sammenhængende periode på mere end de 12 måneder, eller hvis man kun har været i Danmark i kortere tid, og så er det 6 måneder, så bortfalder ens opholdstilladelse.
Så redegjorde ministeren også for, at der kan søges om dispensation, hvis opholdet har et velbegrundet formål, og det er uddannelse og arbejde jo.
Og så kan der maksimalt gives dispensation i op til 4 år – eller yderligere.
Men hvordan den skal gives, og hvad der yderligere kan gøres, foreligger der ikke rigtig nogen udtømmende regler for.
Det er en skønsmæssig vurdering, hvor der skal tages stilling fra sag til sag.
Jeg har fået mange henvendelser om og har mange eksempler på, at der er mennesker, der har problemer her.
Men vi havde også en konkret sag med Trudy fra Nordjylland og hendes familie, som jo har det ligesom statsministerens søn – »kom bare an, verden.«.
Deres store sønner, født og opvokset som danske statsborgere, studerer i forskellige lande.
Trudys mand – dansker, dansk statsborger, nordjyde – har arbejdet i forskellige lande og gør det også nu, og hun selv har arbejdet som underviser i Saudi-Arabien og har fået dispensation et antal gange og har haft en opfattelse af, at den kunne forlænges.
De har boet 20 år i Danmark.
Og der er jo for den familie ingen andre steder, som føles som hjemme.
Det er hjemme.
Hun bliver så gjort til turist og gæst i det land, hun har været i i meget lang tid, men har altså et job i et andet land.
Det er jo her, hun vender tilbage til; det er her, hendes familie er, også selv om de opholder sig forskellige steder på kloden, fordi de uddanner sig og arbejder.
Det er jo sådan set også i lyset af de diskussioner, vi har haft indtil nu – altså hele ambitionen om, at vi skal fremme de muligheder, der kommer – at vi ikke bør begrænse, mener vi, mennesker, men understøtte, anerkende, at der er masser af mennesker, der har mod på og lyst til at rejse ud og søge udenlandske erfaringer, og som har ikke bare en stærk og langvarig tilknytning til Danmark, men i et og alt er og føler sig danske, også selv om de ikke har et dansk statsborgerskab, men de jo har en dansk familie, danske børn, dansk mand, dansk hus og ikke har noget andre steder i verden, men er jo nok født i et andet land.
Det afgørende for os som land og for de menneskers muligheder bør ikke være et statsborgerskab, men en tilknytning til Danmark, som er så åbenlys, nemlig ægteskaber, der indgås på tværs af nationaliteter.
Og uanset hvad man synes om ord som moderne og globalisering, bliver det nok ikke det, vi stopper ved at undlade at give opholdstilladelser til mennesker.
Kærligheden kender som regel ingen grænser, og mennesker holder, vil jeg tro, ikke op med for fremtiden at rejse og uddanne sig og arbejde og møde hinanden.
Det er derfor, vi så gerne vil have den her diskussion og egentlig bare invitere til en diskussion af, om ikke vi kunne kigge en lille smule på nogle af de krav og regler, vi har her.
Jeg har meget svært ved at få det der med balancen mellem en stram udlændingepolitik og et arbejdsmarked, der går over grænserne, til at rime med, at mennesker, der har boet det meste af deres liv i Danmark og fået børn og ofte giftet sig, og som så har fået arbejde uden for grænserne – mennesker, som ikke på noget tidspunkt har ligget danske samfund til last, men i højere grad har været skatteborgere og en gevinst – ikke kan få opholdstilladelse her.
Kunne vi derfor ikke helt konkret se på, om dispensationsmulighederne kunne være lidt mere fleksible med en længere deadline, måske et fast track, så man, hvis man først en gang har fået en dispensation og fortsat er i arbejde i et andet land, men har sin tilknytning til Danmark, automatisk får fornyet sin dispensation på opholdstilladelse.
Det er bare små ting, der kunne gøre, at det var lidt nemmere at være i Danmark med sine danske børn og sin danske familie, også selv om man er født i et andet land og har taget arbejde i et tredje, et fjerde eller et femte eller uddanner sig.
Det må være nogle af de ting, der kunne gøre det lige lidt mere fleksibelt og meningsfuldt for os, som er en lille åben økonomi i en verden, som kun bliver mere grænseoverskridende.
Jeg står gerne last og brast med ord som moderne og globaliseret, hvis det betyder flere muligheder til flere mennesker, og det er sådan set det, vi arbejder for med det her beslutningsforslag.
Jeg vil følge Alternativets opfordring og forsøge at lave en beretning, hvor vi måske bare kunne antyde, at det her er noget, vi kan gå videre med, hvad jeg også hørte både ministeren og ordførerne for Venstre, Liberal Alliance, Enhedslisten og Alternativet bakke op om.
Jeg behøver ikke at blive indkaldt til et mødeværelse hos ministeren, hvis ikke ministeren har nogen som helst interesse i det, men jeg vil rigtig, rigtig gerne, at vi kunne antyde, at det ikke er meningen, at mennesker skal smides ud eller føle sig som gæster i Danmark, når de har hele deres tilknytning, deres familie her og ikke på noget tidspunkt har ligget vores økonomi til last, men tværtimod været en gevinst for vores samfund.