Benny Engelbrecht (S), 2017-04-18:
Tak, formand.
Tak også til SF for at have stillet denne forespørgsel.
Tak til finansministeren for hans redegørelse her indledningsvis.
Det er kernen i vores samfundsmodel og understøtter det danske samfund, som vi kender det.
Vores samfundsmodel er ikke nogen selvfølge, men frugten af generationers hårde arbejde.
Som også ordføreren for forespørgerne, fru Lisbeth Bech Poulsen, fremhævede, havde regeringen jo oprindelig et omprioriteringsbidrag for kommunerne.
Men ved hjælp af mange gode kræfter, både her i Folketinget, ude i kommunerne og fra interesseorganisationer og andre, blev resultatet, at omprioriteringsbidraget i sidste ende blev skrinlagt.
Det var godt, for vi kan ikke sikre den nære kernevelfærd med besparelser.
Det har vi kæmpet for, og det har mange andre gode kræfter kæmpet for, så kommunerne ikke skulle tvinges til at skære ned i den velfærd, som kommer borgerne til gavn, for at leve op til den økonomi, der var en konsekvens af omprioriteringsbidraget.
Realiteten er bare den, at der fortsat er minusvækst i kommunernes økonomi.
Som konsekvens af det skal kommunerne fortsat de kommende 3 år spare i alt 1,5 mia. kr.
I Socialdemokratiet har vi hele tiden ment, at forringelser af vores velfærdssamfund er den forkerte vej for Danmark.
Det mener vi stadig væk.
Det skal selvfølgelig ikke mindst ses i lyset af – og der må jeg jo give finansministeren ret – at der er en demografisk udvikling i Danmark, der fører i retning af en større efterspørgsel efter dele af den offentlige velfærd, som vi kan bryste os af.
Det handler selvfølgelig ikke mindst om en i stigende grad aldrende befolkning.
Men det er dog sådan, at også andelen af dem, som ikke kan klare sig uden det offentliges hjælp, stiger.
Vi mener altså fortsat, at minusvæksten i kommunernes økonomi skal afskaffes helt, så vi sikrer den nære kernevelfærd i kommunerne.
Det er kun rimeligt, at kommunerne selv får de penge, som de sparer ved at arbejde klogere og mere effektivt, i stedet for at pengene bliver ført tilbage til statskassen.
Jeg ved, at finansministeren holder meget af incitamentsprogrammer, og hvis der er noget, der vil være et incitament for netop at leve op til at få disse effektiviseringsprogrammer til at virke så hensigtsmæssigt som muligt, så vil det netop være, at man sikrer, at kommunerne kan få lov til at beholde disse midler til at sikre den velfærd, som jo altså kommer til at blive yderligere efterspurgt som følge af de demografiske træk.
Kommunerne står for en stor del af den nære kernevelfærd, som vi danskere oplever hver eneste dag, fra vuggestuen, i folkeskolen og i ældreplejen.
Det mener vi ikke er rimeligt.
I sin besvarelse af forespørgslen kom finansministeren også ind på spørgsmålet om overophedning og flaskehalse.
Det overrasker mig ikke.
Jeg tror ikke, det overrasker nogen her i Folketingssalen, at finansministeren benytter sig af enhver given lejlighed til at fremhæve det synspunkt, som han også har gjort opmærksom på i offentligheden.
Jeg må dog sige, at når man i den forbindelse, bl.a. i dagens aviser, men også af redegørelsen her, kan forstå, at det jo så bl.a. handler om at skære ned på kommunernes anlægsrammer, og at der dermed er en sådan sammenhæng mellem overophedning og flaskehalse, så undrer det måske en kende, at der netop bliver peget på det som det åbenlyse virkemiddel.
Det havde måske været smartere at se på nogle andre elementer.
Det kunne eksempelvis være en boligjobordning, som man, hvis det var sådan, at der var udsigt til flaskehalse i byggeriet, med sindsro kunne mene måske var dér, man skulle se på, om det var mere hensigtsmæssigt at sætte ind.
Det er f.eks. inden for energieffektiviseringer, renoveringer af offentlige bygninger.
Hvis man udsætter nogle af renoveringerne til året efter, kan det i virkeligheden være, at det bliver langt dyrere.
Med disse ord vil jeg afslutte min tale, da min taletid er brugt.
Jeg tror meget på, at det er godt at have et incitament til at kunne være med til at gå på jagt efter de overflødige regler og det bureaukrati, der er.
Jeg er sådan set fuldstændig enig i, at det kun kan gå for langsomt med at få fundet frem til de områder, hvor man kan skære den slags overflødige regler væk.
Og jeg tror sådan set, at incitamentet vil være langt bedre, hvis det netop er sådan, at man siger, at det, der bliver skabt af gevinst på den måde, så også bliver brugt til de varme hænder, som hr. Jacob Jensen netop taler om.
Det er jeg fuldstændig enig i.