Lars Løkke Rasmussen (V), 2018-12-05:
Tak for en god debat.
Jeg synes egentlig, at hr. Joachim B. Olsen var den, der sådan kom tættest på at sætte det hele i perspektiv med den her anekdote om regnelæreren, der sagde, at hvis facit stikker helt af, i forhold til hvad man kunne forvente, er der nok regnet forkert.
Det synes jeg også at debatten her har bekræftet.
Vi står vagt om en stram udlændingepolitik, hvor vi passer på Danmark.
Hvorfor skulle vi ønske at sætte det over styr?
Det giver simpelt hen ingen mening.
Det kan man jo betrygge sig i, også i den juridiske vurdering, der er sendt over, hvor det fremgår klart, at erklæringen ikke er juridisk bindende, at den ikke pålægger landene nye retlige forpligtelser, at den ikke i sig selv etablerer folkelig sædvaneret, at dens anvendelse som fortolkningsbidrag vil være yderst begrænset, og endelig at Danmark fortsat selv suverænt fastlægger sin egen udlændingepolitik.
Sådan er det, og derfor er der ikke brug for at tage forbehold over for den her erklæring.
Der er god grund til, at vi i en stemmeforklaring præciserer nogle danske synspunkter.
Man kan så spørge: Hvorfor overhovedet tilslutte sig?
Det skal verden da reagere på.
Det er et problem, der ikke går væk af sig selv.
Det er et problem, der kræver grænseoverskridende samarbejde mellem landene, og som vi ikke alene kan løse ved at stramme vores egen lovgivning op, men som også kræver, at vi engagerer os.
Danmark kan ikke løse det her problem alene, og vi kan da slet ikke løse det alene ved at sætte spørgsmålstegn ved værdien af det internationale samarbejde med de lande, som vi netop skal have overtalt til at efterleve vores standarder, f.eks. på tilbagetagelsesområdet.
Så når hr. Mattias Tesfaye siger, at regeringen misinformerer ved at sige, at det her skulle styrke vores muligheder for hjemsendelse, har hr. Mattias Tesfaye uret.
Det ville svække vores muligheder for at lave hjemsendelsesaftaler, hvis vi skulle have ført forhandlinger med afrikanske ledere,
med afsæt i at vi har sagt nej til den her pagt
Det vil forbedre vores muligheder for at lave hjemsendelsesaftaler, at vi kan henvise til en erklæring, hvor afrikanske ledere på ny erklærer det, som egentlig allerede er en folkeretlig forpligtelse, altså at man skal tage borgerne hjem.
Så det forstærker vores muligheder.
Jeg kan forstå, at man i Socialdemokratiet blev overrasket.
Jeg deler fuldt ud integrationsministerens vurdering af det her.
Jeg kan simpelt hen ikke forstå, at man bliver overrasket over en proces, som er startet, mens Socialdemokratiets store nestor var formand for FN.
Det var sådan set fru Mette Frederiksen, der efter spørgetimen sidste uge skabte fuldstændig uklarhed over det her ved at gå ud og sige: Så tror jeg, at det er, fordi regeringen har en dårlig sag.
Det er den måde, fru Mette Frederiksen omtalte den her sag, som har været processet gennem 2 år, og som sådan set bidrager til efter min bedste vurdering at forstærke vores muligheder for at føre vores egen politik.
Den her erklæring er ikke perfekt, den er et skridt i den rigtige retning, et første skridt i den rigtige retning.
Det er jo fint med holdninger.
Vi kan ikke være enige om alting.
Vi behøver heller ikke være enige om værdien af internationalt samarbejde, men jeg håber – og det synes jeg også at debatten her i dag har bidraget til – at vi i det mindste får en debat, der baserer sig på fakta og ikke på myter, og det håber jeg som sagt at dagens debat har kunnet bidrage til.
På den baggrund vil en minister fra min regering deltage i det møde i Marrakech i næste uge, og vi vil, når erklæringen så senere skal vedtages den 18.-19. december ved FN's Generalforsamling i New York, afgive en stemmeforklaring, der præciserer, at vi har alle muligheder for fortsat at stå vagt om vores egen politik.