Astrid Krag (S), 2023-10-13:
Alle danske børn har krav på at modtage et undervisningstilbud, hvor de kan lære noget, hvor de trives, og hvor de bliver mødt med positive forventninger, for i skolen skabes fundamentet for et godt liv, både når man lærer at læse, skrive og regne, og når man indgår i et klassefællesskab og bliver klogere sammen.
Alt det gælder selvfølgelig, uanset om man går i en almindelig folkeskole, eller om man har brug for den specialundervisning, som tilbydes på anbringelsessteder og i dagbehandlingstilbud.
De anbragte børn og unge har selv gennem bl.a. De Anbragtes Vilkår har i mange år råbt op om mangler i undervisningen af de mest udsatte børn og om, hvad det betyder for en, når man i forvejen kæmper i livet, at man bliver mødt af et system, der ikke tager ens ret til undervisning alvorligt nok.
Undersøgelser har da også bakket De Anbragtes Vilkårs oplevelser op.
Det har i flere tilfælde vist sig, at den specialundervisning og pædagogiske bistand, som børnene og de unge har modtaget, ikke har levet op til, hvad den burde.
Med andre ord har de børn og unge ikke modtaget den kvalitet i undervisningen, som de har krav på.
Det duer jo ikke, og det duer særlig ikke, når vi ved, at uddannelse er så afgørende for anbragte og udsatte børn og unge, som det nu er.
Uddannelse er en vigtig ressource for alle børn – det ved vi – men det bliver kun endnu vigtigere, når man starter livet i en udsat position.
Formålet med de to lovforslag, vi behandler, er at rette op på de forhold i specialundervisningen for børn og unge, der er anbragt eller er i dagbehandling, som ikke har været i orden.
Behandlings- og specialtilbud skal også levere undervisning af god kvalitet.
Det er ikke sådan noget sekundært eller noget, der lige kan ordnes med venstre hånd ved siden af den sociale opgave.
Det understreger vi med rammerne i lovgivningen her og i øvrigt også med en ny betegnelse i lovgivningen, så dagbehandlingstilbud fremover bliver kaldt for behandlings- og specialundervisningstilbud for at understrege betydningen af undervisningen.
Og i forlængelse af »Børnene Først« og barnets lov, hvor børnenes eget perspektiv har været afgørende, har vi ændret terminologien flere steder i lovgivningen, så børnene kan føle sig mere tilpasse med de ord, vi voksne bruger om dem – det er trods alt deres liv.
Det betyder konkret i sagen her, at vi med lovgivningen ændrer sprogbrugen, så døgninstitutioner og opholdssteder fremover hedder børne- og ungehjem, fordi alle børn har fortjent et kærligt hjem og ikke bare en institution eller et sted, som den gamle betegnelse beskrev det.
Vi pålægger behandlings- og specialundervisningstilbud at indgå kvalitetsaftaler med kommunen, så det fremover bliver kommunalbestyrelsens ansvar, at tilbuddet har den nødvendige ekspertise og viden til at levere en undervisning med høj kvalitet til børn og unge med særlige behov.
Med lovforslagene her styrker vi også både statens og kommunernes tilsyn med specialundervisning og anden socialpædagogisk bistand.
Vi skylder børn, at de har den samme beskyttelse alle steder.
Jeg håber rigtig, rigtig meget, at lovforslagene her bringer os i mål med det, der er vores ønske og intention, nemlig at sikre en bedre undervisning for nogle af de børn og unge, som har fået den allersværeste start på livet.
Det har de krav på.
Uddannelse er noget af det helt afgørende, og vi skal understøtte, at alle børn og især dem, der har haft det sværest, får de bedste forudsætninger for et godt liv.
Det skal vi kunne levere på som samfund, ikke bare i vores folkeskole, men også, når børnene modtager undervisning andre steder.
Vi bakker altså varmt op om lovforslagene her fra Socialdemokratiets side.