Lars Boje Mathiesen (UFG), 2023-11-10:
Det her er jo et borgerforslag om aktiv dødshjælp for udvalgte grupper, og det er jo ofte sådan med borgerforslag, at de ikke er udspecificeret, sådan som de lovforslag eller de beslutningsforslag, som vi er vant til at behandle herinde, er det, og at partierne ofte ender med at stemme gult eller at stemme imod dem, fordi der er en lille detalje i det, som er uklar.
Jeg synes faktisk, vi skylder at genbesøge den måde, hvorpå vi behandler de her borgerforslag og så tage en beslutning om, om vi kigger på dem i forhold til deres hensigt, eller om vi navlepiller.
Det er f.eks. også tit sådan, at der i forbindelse med de her borgerforslag mangler økonomi.
Hvad angår det her borgerforslag, vælger jeg det snit, at jeg kigger på hensigten med borgerforslaget, og det er jo at få en debat om, om man grundlæggende mener, at aktiv dødshjælp skal være en del af det danske samfund, og til det er min klare holdning, at ja, det skal det, og at det burde det være.
Jeg er ikke kollektivist, og jeg anerkender de mennesker, som er imod aktiv dødshjælp, og jeg synes, at det skal være en ret, at man kan være imod aktiv dødshjælp; men hvis man er imod aktiv dødshjælp, fratager man jo samtidig også andre retten til at være for, og det synes jeg er kollektivistisk.
Jeg synes, det er at gå for langt i forhold til nogens egne personlige præferencer omkring noget så tæt og så afgørende som ens død, at andre kan få lov til at diktere og bestemme reglerne omkring det.
Så derfor er jeg tilhænger af aktiv dødshjælp.
Det må aldrig være en inkompetence hos det system, som skal håndtere det, fra de menneskers side, som man har tillid til skal håndtere det, der gør, at man ikke tør at give en rettighed.
Jeg forstår godt, når dem, der er imod, siger det, og jeg har i dag også hørt argumenterne om, at man gerne vil skærme individet for uhensigtsmæssigheder og ubehageligheder.
Men faren er, at vi, hvis vi fra staten og systemets side går langt i forhold til at vi gerne vil skærme individet for uhensigtsmæssigheder, samtidig fratager individet nogle rettigheder, og der vejer individets rettigheder for mig tungere end staten og systemets ønske om at skærme individet for uhensigtsmæssigheder.
Der er også nogle elementer i ens liv, når man de her enkelte sager, og jeg har selv haft det her inde på livet.
Jeg har selv haft en kræftsyg far, og det er ikke nogen hemmelighed – jeg har også udtalt det her til radioen – at jeg havde en aftale med min nu afdøde far, og jeg vidste udmærket godt, at jeg så sandsynlig ikke ville kunne have været her i Folketinget sammen med jer.
Men jeg havde en aftale om, at jeg skulle hjælpe min far, hvis det nåede derhentil, og jeg var jo fuldt ud åben omkring det og fuldt ud villig til at tage konsekvensen af den lovovertrædelse, som det så måtte være.
Men min far havde ikke et ønske om at skulle ende sine sidste dage som en grøntsag, som han selv udtrykte det, og være til belastning for familien.
Vi var fuldstændig klare og åbne om det, vi havde haft samtalerne, min far, mig og min mor, og der var ingen tvivl i min fars sind om, hvad han ønskede, og der var ingen tvivl i min mors sind om, at hun ønskede at give ham det, som han ønskede.
Men hun kunne ikke, og derfor blev jeg så spurgt, og jeg sagde selvfølgelig ja.
Det er min far, manden, som sammen med min mor har givet mig livet og har opfostret mig.
Skulle jeg nægte ham at få en anstændig afslutning på det liv, når han har givet så meget for, at jeg kunne få et godt liv?
Jeg forstår dilemmaerne, men jeg håber, at folk vil kigge på og ikke begrænse andres mulighed for at gøre det, som de finder rigtigt og anstændigt i forhold til at afslutte deres liv, og det er derfor, at jeg er for aktiv dødshjælp.