runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Lars Løkke Rasmussen (V), 2018-03-20:
Nu kan man jo sige, at forbeholdene jo ikke er ensbetydende med, at Europa generelt skal bestemme noget mere.
Altså, det er jo et spørgsmål om, hvorvidt Danmark skulle engagere sig i de dele af arbejdet, som vi har valgt at stille os uden for.
Men det er så en debat, vi får, og det synes jeg også vi har brug for.
Det bliver lidt repetitivt i forhold til, hvad jeg lige svarede.
Altså, jeg kan se, hvad der står i regeringsgrundlaget, og vi arbejder målrettet på at finde nogle i Tyskland, der er i stand til at forklare, hvad det betyder.
Sådan må jeg sige det, og jeg vil meget gerne vende tilbage, når vi har indhøstet den viden om, hvorvidt det her betyder noget, eller om det er hensigtserklæringer – i så fald vil det jo ikke være første gang.
Alle kan jo huske diskussionen fra Østrig, hvor man satte kvoter på.
Og der må jeg bare sige, at når man talte med østrigske kolleger på det tidspunkt og bad dem om at forklare, hvad for en mekanisme der lå bag, og hvad der ville ske, hvis kvoten blev brudt, så blev man mødt af meget, meget tomme blikke.
Men vi følger det tæt, fordi vi selvfølgelig har en interesse i at følge det tæt, og dermed har jeg jo også næsten svaret på det andet.
For vi ønsker sådan set at holde asyltallet og familiesammenføringerne lavt med respekt for de internationale konventioner.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2018-03-20:
Tak til statsministeren.
Jeg vil bare sige, at jeg vil meget, meget gerne diskutere EU, alle mulige facetter af EU.
Jeg har ofte oplevet, at det har været svært rigtig at få noget engagement ind i den der debat, fordi det altid har skullet handle om, om EU skulle bestemme noget mere, og det har været meget svært at få en reel debat om, om ikke EU skulle bestemme noget mindre og overlade noget mere til nationalstaterne.
Så en reel debat om EU og Danmarks tilknytning til EU synes jeg ville være fantastisk.
Det vil vi meget gerne.
Men der lå sådan en ærgrelse i statsministerens indledende ord, som jo kunne lede frem til, at det kun skulle handle om, hvorvidt der var steder, hvor EU skulle have mere at skulle have sagt i forhold til nationalstaterne.
Men det er jo en debat, som vi kan gå ind i.
I forhold til det med Tyskland kan man sige, at det jo er rigtigt nok, at tyskerne selvfølgelig vil have en diskussion med sig selv om, hvordan det her skal udmøntes.
Men det er jo noget, der står i regeringsgrundlaget, og som i givet fald skal træde i kraft fra den 1. juli i år.
Og det vil sige, at man må formode, at den nuværende tyske indenrigsminister – som var en skarp kritiker af kansler Merkels dispositioner i 2015, da der kom en million mennesker vandrende op igennem Europa – vil sætte fart i det her.
Og der synes jeg det er utrolig vigtigt at Danmark hægter sig på.
Derfor har jeg det andet spørgsmål, som jeg stillede, men som statsministeren ikke nåede at besvare, men altså: Hvis tyskerne finder formlen for, hvordan de vil håndtere det her, vil statsministeren så være parat til, at vi også i Danmark knytter os op på det redskab, så vi også får begrænset antallet af familiesammenføringer til Danmark?
Lars Løkke Rasmussen (V), 2018-03-20:
Tak for det.
Jeg skal nok svare på spørgsmålet, men tillader mig nu alligevel, når nu hele opspillet handlede om nogle andre ting, lige at knytte et par bemærkninger til de andre ting.
Nej, jeg står ikke og udskriver nogen folkeafstemning her, det gør jeg ikke, men jeg står her og markerer, at vi har brug for at have en debat i Danmark om vores relation til Europa.
Der kører en debat i hele Europa i øjeblikket, som handler om, hvordan EU skal udvikle sig, og den debat skal vi jo også være en del af, og vi er nødt til at omfavne den debat på en måde, hvor vi ikke kun snakker om, hvordan Europa skal udvikle sig, men også taler om, hvad vores relation til EU skal være.
Vi har nogle forbehold, og dem respekterer vi selvfølgelig, indtil de måtte blive lavet om, men vi er nødt til at bryde det tabu, at vi ikke kan diskutere forbeholdene.
Tag nu forsvarsforbeholdet, som i en række situationer gør, at Danmark ikke kan deltage i genopbygning i områder, hvor vi måske ellers har været i skarpe missioner.
Det er ikke særlig hensigtsmæssigt, og det er det, der ligger i det, jeg sagde.
Så er jeg selvfølgelig helt indstillet på, at man i forhandlingerne skal gå i dybden med alle spørgsmål.
Regeringen har fremlagt, hvad vi synes er et balanceret bud, der gør det muligt at bekæmpe ghettoerne og afvikle dem, og hvis ikke man vil finansiere det, som vi har foreslået det, kan man jo vælge enten at gøre mindre, hvilket jeg meget ville beklage, fordi vi har brug for at få fjernet de ghettoer, eller komme med forslag til, hvor man så alternativt skal finde pengene.
Men det er jo det, vi har forhandlinger til.
Så til spørgsmålet, om regeringen vil tage kontakt til de tyske myndigheder, kan jeg svare, at vi med sikkerhed både kan og vil gøre det, og at vi har gjort det.
For at sige det lidt firkantet står det mig i talende stund ret uklart, hvad der ligger i de formuleringer, man har i det tyske regeringsgrundlag, altså hvordan det forvaltningsmæssigt og juridisk skal oversættes til noget, der kan gennemføres i virkeligheden.
Så det arbejder vi selvfølgelig på at få afklaret.
Det er svært for mig at stå og binde mig til, at vi skal gøre noget bestemt, som er uafklaret, men jeg deler fuldstændig det synspunkt, at vi skal holde asyltilstrømningen nede, og jeg glæder mig derfor også over, at de mere end 70 stramninger, vi har lavet op imod store dele af venstrefløjens stemmer, har haft den ønskede effekt, så vi nu har det laveste antal asylansøgere i 9 år.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2018-03-20:
Tak for det, formand.
Og tak til statsministeren for de indledende bemærkninger, selv om jeg ikke rigtig ved, om han var ved at udskrive en folkeafstemning om et EU-forbehold, eller hvad der lå i kortene, når han var så ked af at tage hjem fra Bruxelles lidt tidligere, end han ellers skulle.
Jeg tænkte, at det var en glædelig ting for statsministeren, at han kom hjem på tidlig weekend, for en statsminister har jo normalt meget at lave, så det må da være fantastisk.
Nå, lige en kommentar i øvrigt om Landsbyggefonden.
Jeg synes, det er utrolig vigtigt, at vi får gravet os dybt ned i det her.
Vi er ikke sikre på, at regeringens forslag er, som det bør være.
Det er jo sådan, at hvis man tager penge fra noget, der ellers ville kunne gå til renoveringer, og bruger dem til at betale for nogle andre ting, så er der jo færre penge til renoveringer, og hvis man vælger at sige, at de penge skal bruges i ghettoområder eller i andre dele af den almene sektor, så er der bare færre penge at disponere over.
Regeringen ønsker jo at tage penge fra det, vi i dag ellers ville have i Landsbyggefonden, til at betale for nogle andre regninger i forbindelse med ghettoforhandlingerne, og det synes jeg bestemt er værd at gå i dybden med for at finde ud af, om det er rigtigt set af regeringen, eller om man i virkeligheden skal sige til de borgere, der bor i almene boliger alle mulige andre steder end i ghettoområderne, at den regning, man her efterlader dem, bør være mindre end det, regeringen har foreslået.
Så det ser jeg frem til.
Det, jeg så vil spørge om, handler om noget andet, som jeg tidligere har været inde på over for statsministeren, og det er et emne, der optager mig og Dansk Folkeparti rigtig meget, nemlig familiesammenføringer.
Tyskland har nu fået en regering efter 6 måneders tilløb, og af regeringsgrundlaget fremgår det jo, at de vil have et loft over familiesammenføringer til bestemte grupper af flygtninge på 12.000 om året, altså 1.000 om måneden.
Spørgsmålet til statsministeren her i dag som opfølgning på tidligere diskussioner, vi har haft om det her, er: Punkt
: Vil statsministeren tage kontakt til den tyske regering med henblik på præcis at finde ud af, hvordan de vil udmønte den her del af regeringsgrundlaget?
Punkt 2: Vil statsministeren som et minimum være med til, at det, tyskerne ender med at gøre, kan vi også gøre her i Danmark?
Lars Løkke Rasmussen (V), 2018-03-20:
Tak for det.
Nu gik jeg ikke ind i det med renovering, fordi spørgeren lige før ville snakke om ydelsesstøtten.
Det har jeg forklaret, og det bliver så åbenbart taget positivt imod – og godt for det.
For det er vigtigt for mig at understrege, at det reducerede tilskud ikke rokker ved huslejen.
Der kommer ikke til at ske noget med huslejen.
Så er det rigtigt, at i forhold til de midler, der er i Landsbyggefonden til renovering, foreslår regeringen, at vi målretter nogle flere til de her områder, og det kan jo diskuteres.
Det er klart, at hvis ikke man har viljen til at målrette så meget, som regeringen har foreslået, så kan man gøre mindre.
Men bare lige for at få proportionerne på plads er det sådan, at siden 2011 – og her taler jeg så om en periode, som fru Mette Frederiksen også har haft et delvist medansvar for – har man brugt op mod halvdelen af Landsbyggefondens midler i de her områder.
Jeg skal afstå fra at nævne nogle præcise procentsatser, for det bliver efter hukommelsen, og så kan jeg måske gøre det forkert, men det er det, der er niveauet: altså fra lidt under halvdelen til over halvdelen, og efter vores mening altså på en måde, hvor der stadig væk er en pæn portion penge tilbage af støttemidler til at renovere for plus de 4 mia. kr. i ustøttede midler.
Mette Frederiksen (S), 2018-03-20:
Men det her er ikke alene et spørgsmål om huslejens størrelse.
Det at holde huslejen nede i den almene sektor er et ærinde i sig selv, men det er renovering jo også, for rigtig mange af de almene boliger, vi har i Danmark i dag, ligger ikke i de udsatte boligområder.
Altså, langt de fleste, der bor alment i Danmark, har et arbejde; eller også har de i hvert fald haft det og er blevet pensionister.
De begår ikke kriminalitet.
De har behov for en ordentlig bolig, og hvis den bolig skal blive ved med at have en høj standard – og det er jo det, den almene sektor har i Danmark modsat i de fleste andre lande – så skal den også løbende renoveres.
Der var forleden et meget sådan malerisk eksempel derpå med en mand, hvis faldstamme var gået i stykker, og det er jo ikke rart for nogen mennesker.
Men det er et godt eksempel på, at det at renovere i den almene sektor er helt nødvendigt for lejernes almindelige hverdagsvelfærd.
Skimmelsvamp er et andet godt eksempel.
Men det har også betydning for, om vi i fremtiden har en almen sektor, der har en sådan kvalitet, at vi vil være den bekendt, og at den i øvrigt bliver ved med at være et naturligt valg for 1 million danskere.
Lars Løkke Rasmussen (V), 2018-03-20:
Men jeg må bare sige, at jeg ikke er enig i den måde, det beskrives på.
Altså, det her betales via statens tilskud, som bliver mindre, og statens tilskud er ikke betalt af lejerne.
Statens tilskud er betalt af os alle sammen, alle os, der betaler skat.
Og en del af den skat har vi så brugt til at understøtte en lav husleje i den almene sektor, fordi vi altså har vedtaget politisk, at lejen skal udgøre 2,8 pct. af nybyggeriets anskaffelsessum.
Når der så sker det ude i boligmassen, at der er nogle boliglån, der falder bort, altså nogle afdrag, der betales, så er der brug for et mindre tilskud til at opretholde huslejen, og derfor kan vi nu reducere statens tilskud.
Og det vil sige, at alle skatteborgernes penge i en eller anden udstrækning nu kan omlægges fra ydelsesstøtte til et andet godt formål – og det forstår jeg også vi er enige om – nemlig en målrettet indsats, for at de børn, som vokser op i boligområder, hvor de har et dårligere udgangspunkt her i livet, kan få en bedre start.
Mette Frederiksen (S), 2018-03-20:
Jeg tror, vi bliver nødt til at gå tilbage til ydelsesstøtten, for jeg synes faktisk, det er et rigtig fint princip, at når der skal bygges nye almene boliger i Danmark, giver vi alle sammen et bidrag dertil.
Altså, de fleste af os kommer til at bruge den almene boligsektor på et tidspunkt.
Så ideen om, at alle bidrager til at få bygget nye boliger, ønsker jeg faktisk at holde fast i.
Derfor er det ikke helt ligegyldigt, hvordan pengestrømmen i Landsbyggefonden er, for når man skal skrive konklusionen, i hvert fald i forhold til det udspil, der ligger fra regeringens side – det håber jeg så at vi kan få ændret i –
så er det, at det er lejerne i den almene sektor, der ikke bare alene skal finansiere renoveringen af de udsatte boligområder, som jo ikke udgør langt hovedparten af den almene sektor, men også, hvis man tager den kommunale medfinansiering ud, alene skal finansiere det nye byggeri.
Men det er oven i det også kun lejerne, der skal betale for en ekstra indsats på skole- og daginstitutionsområdet.
For de udsatte børn, der skal have hjælp der, ville det bedste jo være, hvis deres forældre selv kunne bidrage dertil, men ellers må det være hele samfundet.
Lars Løkke Rasmussen (V), 2018-03-20:
Tak for det.
Lad mig starte med at kvittere for kvitteringen, som jo sådan set understreger, at i forhold til Danmarks interesser op mod resten af verden er der rigtig mange ting, der samler os.
Det er også værd at holde fast i. Så til det andet spørgsmål: Jeg ser lidt anderledes på det.
Jeg ser det ikke som et udtryk for, at lejerne skal betale.
Jeg ser det som et udtryk for, at vi står over for en årrække, hvor statens tilskud til den almene sektor kan falde, fordi en række af de lån, der er blevet taget i den almene sektor, simpelt hen er betalt ud.
Og det er fuldstændig i overensstemmelse med hele den mekanisme, der er under den almene boligsektor.
Hvis man går tilbage til 1966 – og det her er ikke efter min hukommelse, det må jeg indrømme; det har jeg læst mig til – hvor Landsbyggefonden blev stiftet, kan man sådan set ud af det se, hvad intentionen er.
Det er sådan, at det er forudsat, at huslejen i den almene boligsektor udgør en fast sats på 2,8 pct. af nybyggeriets anskaffelsessum, og det piller vi ikke ved.
Men uden at pille ved det kan vi, i lyset af at nogle lån i sektoren betales ud, altså frigøre et beløb.
Det er, hvad angår den del af udspillet, der handler om ydelsesstøtten.
Så vil jeg gerne notere mig og tage positivt imod det, der blev sagt om den anden del, altså renoveringsopgaven, hvor vi lægger op til – alt er jo til forhandling – at der investeres 12 mia. kr. målrettet i de her ghettoområder.
Det efterlader fortsat et betragteligt beløb fra Landsbyggefonden til den resterende del af den almene sektor, og derudover finder der jo også omfattende ustøttet renovering sted, altså sparet op i lejen i den enkelte afdeling.
Og det løber vel op i noget, der ligner 4 mia. kr. om året.
Mette Frederiksen (S), 2018-03-20:
Jeg vil egentlig gerne kvittere både for statsministerens ord om Storbritannien og behovet for at stå sammen med briterne i spørgsmålet om Ruslands ageren og også for statsministerens afstandtagen fra den amerikanske præsidents i mine øjne helt forkerte fokus på handel, ikke mindst på stålområdet netop nu.
Så en positiv kvittering for de ord.
Så vil jeg egentlig tale om noget helt andet end udenrigspolitik.
Jeg vil nemlig gerne tale om lejerne, altså den ca. 1 million danskere, der bor til leje i den almene sektor.
Det er ikke nogle, vi taler så meget om i dansk politik, og det er jo egentlig mærkeligt, for der bor rigtig mange af vores pensionister, der bor rigtig mange helt almindelige børnefamilier, og der bor mange mennesker med handicap i almene boliger.
I det hele taget er det jo en boligform, som rigtig mange danskere nyder godt af, og som derfor i mine øjne bør komme langt højere op på den politiske dagsorden.
Desværre er det med den her regering, som om det, hver gang vi skal i gang med en stor forhandling, kniber gevaldigt med forståelsen for lejernes vilkår.
Da vi skulle forhandle boligskat, var der ikke noget i regeringens udspil, der handlede om lejernes tryghed.
Det fik vi heldigvis forhandlet ind.
Da vi skulle diskutere planlov, var regeringen meget optaget af at få aflyst kommunernes muligheder for at give pålæg om, at der skal bygges almene boliger, også i fremtiden.
Det fik vi heldigvis også forhandlet væk.
Nu ser det så ud, som om vi skal starte forfra.
Regeringen har fremlagt en stor ghettoplan, som indeholder rigtig mange gode ting, og jeg glæder mig til de videre forhandlinger.
Men man har samtidig besluttet et meget ensidigt fokus på, at det er landets lejere, der skal betale hele regningen, og det vil jeg gerne her udtrykke både min bekymring over, men også min uenighed i.
For et er, at Landsbyggefondens og dermed lejernes penge skal bruges til at renovere i den almene sektor.
Det er helt rimeligt, sådan har det været i mange år.
Men at det også og faktisk alene er landets lejere, der skal betale for alt det andet, der vedrører de udsatte boligområder, f.eks. om flere børn skal i daginstitutioner, synes jeg faktisk ikke er rimeligt.
Derfor er mit spørgsmål til statsministeren det helt enkle: Hvorfor er det kun dem, der bor til leje i den almene sektor, der skal betale den regning, som burde betales af os alle sammen?
Lars Løkke Rasmussen (V), 2018-03-20:
Tak for det.
Økonomien er i topform, ledigheden er lav, beskæftigelsen er næsten historisk høj, asyltilstrømningen er kommet under kontrol, og i dag har vi fået nye tal, som viser, at flere unge nu søger ind på erhvervsuddannelserne.
Vi er ikke i mål endnu.
Der skal gøres meget mere.
Men det er positivt efter en flad, flad kurve, at vi her i dag har fået tal, der viser, at 19,4 pct. mod 18,5 pct. sidste år har søgt ind.
Det viser, at indsatsen bærer frugt.
Det er meget positivt.
Det skal jo få os alle sammen til holde fast i bestræbelserne på at gøre vores erhvervsuddannelser attraktive.
Så det går sådan set på mange måder fornuftigt og godt i Danmark.
Men løfter man blikket og kigger ud over verden, så ser tingene jo straks mere brogede ud.
Rusland er højt på den internationale dagsorden i disse uger af flere grunde, bl.a. på grund af det mildest talt ikke særlig overraskende valgresultat ved præsidentvalget i søndags og på grund af mordforsøget med russisk udviklede kemiske våben i sidste uge i Storbritannien.
Det fordømmer jeg på det kraftigste.
De ansvarlige må stilles til regnskab.
Sammen med briterne og vores internationale partnere ser vi nu på, hvordan vi bedst sammen kan støtte Storbritannien.
Derfor forventer jeg også, at det bliver et centralt tema, når jeg mødes med de øvrige stats- og regeringschefer i Bruxelles torsdag og fredag i denne uge.
Der er også andre dele af det her brogede verdensbillede, som kommer til diskussion der.
Jeg forventer, at vi f.eks. skal drøfte Trumps i mine øjne dybt skadelige og kortsigtede udmeldinger om at lægge told på stål og aluminium.
Vores velfærd er funderet på frihandel.
Frihandel er ikke et nulsumsspil: Hvis nogle vinder, taber andre.
Vi vinder alle.
Tiltag som dem, der nu er lanceret, går jo i den modsatte retning, og det kan man kun sige klart fra over for.
EU er efterhånden den stærkeste stemme for frihandel tilbage på den globale scene, og derfor må EU også være parat til på en balanceret måde at modsvare de urimelige amerikanske tilstag, hvis det bliver nødvendigt.
Så skal vi drøfte Brexit igen.
Siden juni 2016 har vi ventet på, at briterne selv fandt ud af, hvilken fremtidig relation til EU de ønsker.
Vi venter stadig.
Jeg tror ikke, at briterne i virkeligheden helt er klar over, hvordan de vil komme ud af det morads, som de har bragt sig selv i.
Derfor må EU 27 nu forhandle ud fra, hvad briterne ikke vil, frem for hvad de gerne vil.
Til gengæld er det positivt, at der i weekenden blev opnået en foreløbig aftale med briterne om en overgangsordning frem mod 2020.
På fredag er der så eurotopmøde, hvor der skal diskuteres økonomi og Europas konkurrencekraft.
Det er vigtige spørgsmål, som også påvirker os danskere, men da er jeg rejst hjem til tidlig weekend, for vi danskere har jo besluttet, at vi ikke vil sidde med ved bordet.
Vi lever i en urolig tid, en tid, hvor magtbalancerne ændrer sig, hvor verden bliver mindre sikker, og hvor der træffes afgørende beslutninger, som har vidtrækkende konsekvenser også for Danmark, og her har Danmark et klart og helt entydigt tilhørsforhold hos vores allierede i EU.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2018-03-20:
Mange tak for det.
Nu er der stor forskel på EU-landene og på europæiske lande i det hele taget, for der er jo stor forskel på størrelsen.
Og man har i hvert fald en fornemmelse af, når man har fulgt, hvad det er for nogle regler, vi ellers fælles er underlagt, at der er lidt forskel på, hvordan folk disponerer i forhold til de regler.
Altså, hvis Danmark havde brudt Dublinforordningen osv. i 2015, som kansler Merkel gjorde, da hun lod i virkeligheden ganske mange mennesker vandre op gennem Europa, så tror jeg ikke, man havde behandlet det helt på samme måde som nu, hvor det jo er Tyskland, der har valgt at gøre det.
Man kan sige, at dommen internt i Tyskland har været hård over for hende, og det reagerer de jo så på, bl.a. med det her ønske om at etablere et loft.
Derfor synes jeg også, at statsministeren godt kunne være lidt tydeligere.
For én ting er, at man kan sige, at det kan være svært at finde redskabet, men hvis tyskerne finder et redskab til at lave et loft, handler det jo om en politisk tilkendegivelse herfra, om man så fra dansk side er indstillet på at følge med og dermed også etablere et loft for Danmark.
I forhold til de konventioner, som ellers altid står i vejen for at kunne gøre sådan noget, og som statsministeren også henviser til, er der nok lidt forskel på, om Tyskland fører an i spørgsmålet om, hvor grænsen går i forhold til konventionerne, eller det alene er Danmark.