Morten Messerschmidt (DF), 2021-05-05:
Det er jo en lille odyssé rundt i socialdemokratiske løftebrud, som vi har sat os for, og nu har vi så fået gjort stop ved endnu et af punkterne i det fine program her, »Retfærdig og realistisk«, med fru Mette Frederiksen på forsiden, daværende formand for Socialdemokratiet og nuværende statsminister.
Jeg forstår regeringens afvisning af det her forslag sådan, at det primært handler om tidsangivelsen.
Man synes altså, at udgangen af indeværende samling måske er for snæver en tidsbegrænsning til, at man kan nå at realisere aftalen med Irak – det er sådan, jeg forstår det, og det accepterer jeg selvfølgelig også.
Ærgerligt er det selvfølgelig, at vi så ikke kan få en anden præcisering, for så kunne vi jo have ændret beslutningsforslaget, så kunne vi have skrevet »inden udgangen af året« eller »inden udgangen af regeringens levetid«.
Jeg er fuld af kreative forslag til at få afgrænset, hvornår vi skal have realiseret det her løfte.
Helt grundlæggende giver det jo bare rigtig god mening, at man selvfølgelig og især som land, der modtager penge fra Danmark, har en både juridisk og moralsk forpligtelse til at tage de borgere, der så ikke har lovligt ophold i Danmark og derfor ikke er danskernes ansvar, men derimod Iraks, Irans eller andre landes ansvar, hjem.
Det er jo så helt naturligt koblet op på alle de remedier, som vi har i værktøjskassen som nation, for at få lande til at opføre sig anstændigt, moralsk og efter reglerne.
Jeg tror endda, at ministeren nævnte den konvention, som netop forpligter lande til at tage sine borgere hjem.
Et af de redskaber er naturligvis den omsiggribende udviklingsbistand.
Jeg synes, det er fuldstændig naturligt, når man har udviklingsbistanden på finansloven, når det er et redskab, et stort flertal af Folketingets partier ønsker at fastholde, uanset hvad formålet måtte være, at man så også bruger det proaktivt, tror jeg det hedder på nudansk, for at sikre, at vi også får andre dele af vores politik igennem.
Så kan man have en diskussion om, hvad betimeligheden er i at give udviklingsbistand.
Men det betyder jo ikke nødvendigvis, at vi står op om morgenen og siger: Lad os skabe en dårligere verden.
Jeg tror snarere, man kan sige det sådan, at vi måske ser verden på en lidt mere facetteret måde end venstrefløjen, og det så vi især udfoldet, da Socialistisk Folkepartis ordfører, som nok er gået til frokost eller et eller andet, havde ordet.
For der blev der talt meget om, hvad denne bedre verden måtte være, men ikke så meget om, hvad det er for nogle strukturer og forhold, der rundtomkring i verden skaber en dårlig tilværelse.
Og det er jo ærgerligt, for hvis man alene har øje på at omfordele og overføre mellem lande, om det er 0,5 pct., 0,7 pct. eller 1 pct., og på den måde flytte vækst fra en del af verden til en anden del af verden, men ikke har så meget forståelse for, hvad det er for nogle grundlæggende forhold, der gør, at nogle lande bliver fejlslagne, mens andre lande bliver succesfulde, ja, hvor effektiv bliver udviklingsinstrumentet egentlig så?
Hr. Jens Rohde var jo inde på en del af historien, som kan bruges, i hvert fald som billede på nogle af de grundlæggende forhold, der har gjort, at nogle lande er blevet succesfulde, mens andre er mindre succesfulde.
Hr. Jens Rohde talte om kolonitiden, og det er jo fuldstændig rigtigt, at de lande, som, nuvel, i en anden tid, med et andet syn på tilværelsen, med et andet syn på andre mennesker, havde succes med at udvikle økonomien, fandt ud af, at handel var godt, fandt ud af, at frihed var godt, fandt ud af, at demokrati var godt, udviklede sig også økonomisk og blev derfor den verdens superstjerner, som ud fra datidens syn på andre kunne dominere.
Det, der er det paradoksale, er, at man kun har forstået dominansen, man har ikke forstået, hvad det rent faktisk var, der gjorde, at den skævhed opstod, og at de strukturer, der skabte skævheden tilbage i det 14., 15. og 16. århundrede, da Vasco da Gama osv. tog ud og opdagede veje til fjerne dele af verden, stadig væk styrer og forårsager de uligheder, som hr. Christian Juhl ville kalde det, vi har i verden.