Kathrine Olldag (RV), 2021-04-29:
Tak, formand.
Det er et glimrende forslag, som Landdistrikternes Fællesråd jo også har ønsket sig i årevis.
Helt grundlæggende og principielt tilslutter vi os jo i Radikale Venstre, at friheden ude lokalt må være det bærende princip, også når vi snakker landsbyer.
Der, hvor sådan en kommunenørd som jeg bare begynder at gå lidt i hårdknude, er, når jeg begynder at tænke på den praktiske udmøntning af sådan et forslag her.
Og det er også derfor, jeg gerne vil lægge ud med at sige, at vi i hvert fald rigtig gerne vil være med i den beretning, som vi er i gang med at kigge på i udvalget allerede nu.
For hvordan kan vi hegne det her ind, således at det kommer til at give mening?
Når vi arbejder med frikommuner, gør vi jo principielt det, at vi udpeger et geografisk område og samtidig også et lovområde.
Når man så taler om frilandsbyer, bliver man også nødt til at lægge ud med måske at definere, hvad det er for nogle lovområder.
Er det en landsby, der gerne vil lave en lille virksomhed?
Er det planlov, virksomhedslovgivning, skole?
Hvor er vi henne i det hele taget?
Og det kunne man måske komme ud over ved f.eks. at sige, at det her er pr. ansøgning, og så tager man simpelt hen stilling til det case by case – eller fra sag til sag, undskyld!
Og på den måde kan man sådan sidde og vurdere, hvad der giver mening her.
Er det to stole i strandkanten eller et gelænder?
Hvor er bagatelgrænsen for det her?
Og der vil jeg også gerne sige, at i Radikale Venstre har vi hygget os med – jeg har i hvert fald – at læse evalueringen af planloven, som der er blevet lavet en aftale om, som ordførerens parti også er med i, fra 2016, og som jo på ingen måde maler et billede af et Danmark i forfald.
Alle de bekymringer, der var, da ordførerens parti og andre partier lavede den aftale tilbage i 2016, må man jo sige er blevet hamret godt og grundigt i jorden.
Man kan nærmere sige, når man kigger på, hvordan planloven reelt er blevet udmøntet, at den måske stadig væk varetages eller i hvert fald administreres lige lovlig restriktivt, i hvert fald set med mine øjne.
For så snart du går ind og stopper det lille lokale mikrobryggeri i f.eks. at lave en café eller hænge et skilt op, eller hvad det nu kan være, i et beskyttet område, så stopper man jo det lille, frie initiativ, og der mener jeg helt klart, at det vil ligge under en bagatelgrænse for mit vedkommende.
Problemet er bare, at når man sidder og administrerer sådan en lov, er det jo reelt smagsdommeri, man sidder og udmønter, og så er det vigtigt, at vi i hvert fald fra politisk hold sender et signal, der hedder: Hvordan skal I prioritere?
Hvad er prioriteringerne her?
Og der vil jeg også mene, at når I på et tidspunkt skal sidde og kigge på planloven igen, ville jeg blive enormt glad – det vil jeg bare lige sende med til ordførerens parti – hvis det var sådan, at vi kunne få løsnet en lille bitte smule op igen eller lukket yderligere op for, hvordan den lov egentlig forvaltes.
For jeg får jo også alle de der mails som landdistriktsordfører og kommunalordfører om, at nu kan vi igen ikke gøre sådan og sådan.
Og det er lige fra gelændere og caféborde til alt muligt andet fuldstændig bagatelagtigt, hvor man ude fra kysten reelt ikke kan se et eller andet byggeri, der er blevet inkorporeret i landskabet, eller hvad ved jeg.
Så der er for mig at se en lang række ting, altså, det er ligesom planloven og den proces, der kører.
I forhold til det her forslag: Jeg synes som sagt, at det er for løst og for ukonkret, sådan som det ligger her.
Jeg takker ordføreren for at have taget det op, for det giver os anledning til at få lavet den beretning, så vi måske kan komme videre med at pille ved, hvilken model vi så kan lave, for at landsbyer kan søge om det her.
Så det var ordene.