Sikandar Siddique (FG), 2022-01-28:
Tusind tak til Enhedslisten for at bakke fuldtonet op om forslaget.
Jeg glæder mig virkelig til et fremadrettet udvalgsarbejde.
Lad os se, hvad vi kan finde ud af, for det lader til, at både SF, Radikale Venstre, Enhedslisten og Frie Grønne er enige.
Det glæder mig.
Det er rigtig ærgerligt, at Radikale Venstre ikke er her, for jeg havde faktisk forberedt et specifikt spørgsmål til dem, men jeg tænker ikke, at jeg skal stille det til ordføreren.
Det må blive på et andet tidspunkt.
Det var en lang dag, og jeg skal prøve at gøre det kort.
Forestil jer, at man kan forelske sig i mennesker fra alle verdens kontinenter, at man kan finde sammen med sit livs kærlighed, at man kan bo under samme tag og vågne op til hinandens smil.
Det er et skønt ideal, men sådan er virkeligheden desværre ikke for alt for mange danskere, og det er den ikke, fordi et flertal i Folketinget har opfundet en tilfældig aldersgrænse for kærligheden.
Politikere – og det fremgår også af debatten i dag – har gjort livet elendigt for en masse mennesker, uden at det har ført noget godt med sig.
24-årsreglen er ingen undtagelse.
I Frie Grønne mener vi, at kærlighed er en menneskeret.
I en globaliseret verden forelsker vi os på kryds og tværs, på tværs af kontinenter, på tværs af etnicitet.
Hvorfor skal man straffes, hvis man forelsker sig som et ungt menneske?
Hvorfor skal man straffes, hvis man finder kærligheden uden for Europa?
Det blev sagt, at 24-årsreglen skal beskytte mod tvangsægteskaber, og i Frie Grønne siger vi klart nej tak til tvangsægteskaber.
Vi kæmper for, at unge mennesker selv tilvælger deres partnere, og det er lige præcis derfor, at vi er imod forslaget.
Men 24-årsreglen er altså ingen støtte for de unge mennesker, tværtimod.
Den tvinger par væk fra hinanden, den river danskernes kærlighedsliv i stykker.
Mens han bor i København, så bor hun i Washington eller Islamabad.
Hver dag savner de hinanden, og det eneste, der holder dem adskilt, er en tilfældig aldersgrænse, som politikere herinde har fundet på.
Så er spørgsmålet jo til hvilken nytte.
Vi bilder os ind, at vi forhindrer tvangsægteskaber, men debatten har jo også vist, at det har vi reelt set ingen dokumentation for.
Det er kollektiv afstraffelse, når unge Adam skal flytte væk fra sin danske familie for at bo i Sverige, sådan at han kan forenes med sin kone.
Det er kollektiv afstraffelse, når Thomas må vente flere år på at se sin amerikanske kone lande i Kastrup Lufthavn, og det er kollektiv afstraffelse, når Saras langdistanceforhold bliver så snekoldt, at hun må vinke farvel til drømmen om varm kærlighed.
24-årsreglen forhindrer ikke tvangsægteskaber, den straffer danskernes kærlighedsliv, og den straffer vores samfund.
Folketingsmedlemmerne har heller aldrig lagt skjul på, at man intet problem har med amerikanske eller thailandske borgere, men tyrkere, pakistanere og somaliere er dem, man ikke ønsker i Danmark.
Denne diskrimination er et produkt af 20 års skør udlændingepolitik, 20 år, hvor politikere har forsøgt at trykke på alle de fremmedfjendske knapper, man har kunnet komme i nærheden af, og 24-årsreglen er en af de knapper.
Så kære kollegaer, engang var vi et humanistisk og inspirerende land, i dag bliver vi spurgt, hvordan vi kan sove om natten.
Da loven blev vedtaget i 2002, kunne regeringen bilde folk ind, at man ønskede at hjælpe par ud af tvangsægteskaber.
I dag ved vi bare, at det ikke var tilfældet.
Det handler ikke om at hjælpe andre, nej, debatten viser med tydelighed, at det handler om at holde folk ude.
Reglen er bygget på en diskriminerende tankegang om, at folk fra muslimske lande tvinger sig til ægteskab og ikke kan integrere sig i Danmark.
Men reglen straffer kollektivt danskernes kærlighedsliv, og kærlighed, venner, er en menneskeret, som staten ikke må kvæle.
Afskaf 24-årsreglen, tusind tak for ordet.