Morten Messerschmidt (DF), 2021-01-12:
Tak, formand.
Så kan jeg således opfordret af justitsministeren sige lidt om den svenske model, hvor man altså siden 1909 har haft det sådan, at et lovråd får tilsendt de forslag, som regeringen agter at fremlægge, og hvis regeringen vælger ikke at tilsende dem til lovrådets vurdering af, hvorvidt de er i overensstemmelse med den svenske grundlov, skal man specifikt begrunde det.
Og det er fuldstændig rigtigt, som ministeren nævner, at i Danmark er det så Folketingets, ja, prærogativ kan man jo nok ikke kalde det, men det er Folketingets formand, der har ansvaret for at gennemse tingene.
Det, man bare må sige, med al ære og respekt for de formænd, der har været for dette høje Ting siden 1849, er, at der jo ikke er nogen af dem, der juridisk har været på det niveau, som vores højesteretsdommere er.
Og derfor giver det altså, synes vi i Dansk Folkeparti, mening at skele til den svenske model.
Det er klart, at der er nogle områder, og for mit eget vedkommende kan jeg jo nævne EU-området, hvor vi har haft forskellige forståelser, også i sagkundskaben, af loves, traktaters, overenskomsters grundlovsmæssighed.
Det er ikke ukendt, at der er en debat om, hvorvidt bankunionen er et § 19-anliggende eller et § 20-anliggende.
Det er ikke ukendt, at der har været den debat om, hvorvidt EU-Domstolens fortolkningsstil og stadige ekspansion af EU-rettens anvendelsesområde er foreneligt med grundlovens § 20, eller om det er uforeneligt hermed osv.
Den debat tror jeg alle vil komme bedre igennem, bedre ud af, eller hvordan man nu skal udlægge det, ved at det er den højeste juridiske sagkundskab, kun overgået af Højesteret selv, der har mulighed for at give et svar, et responsum, en vurdering.
Og jeg tror ikke bare, at det vil være en styrkelse af Folketingets vidensniveau og generelt af debatten, men faktisk som nævnt også af regeringen.
Lad os tage den helt konkrete sag om bankunionen, hvor Justitsministeriet har givet en redegørelse, som er lang og saglig og efter den akademiske metode osv.
Men man kan jo bare ikke lade være med at tænke, at det er påfaldende, at den er fuldstændig sammenfaldende med den holdning, som de skiftende regeringer har haft.
Og den tvivl vil man jo fjerne, hvis en sådan vurdering kommer fra nogle, som man i alle andre anliggender har tillid til træffer saglige og ordentlige afgørelser, nemlig herovre – ikke til venstre for mig, men til højre for mig, og det skal ikke forstås i partipolitisk forstand – hvor vi jo har Højesteret liggende.
Den mulighed synes jeg vi skal unde os selv, folkestyret og retssikkerheden.
Og derfor er jeg som sagt glad for, at vi nu kan komme i gang med det her arbejde.
Det er nu parkeret, og det har sit eget liv, og det kører i sit eget nye system.
Men vi ønsker, at vi helt uafhængigt af de eventuelle debatter og trakasserier, der måtte være, kan få lavet en ny institution, som kan være til gavn for alle.
Og når man nu for en sjælden gangs skyld kan finde inspiration på den anden side af Øresund, synes jeg også, man under svenskerne, at vi gør det.
Det er en ganske velfungerende institution, man i Sverige har med lovrådet, og jeg synes, og vi synes i Dansk Folkeparti, at det vil være naturligt, at man derfor lader sig inspirere af det og altså også giver den mulighed til et mindretal af Folketingets medlemmer, sådan som jeg beskriver det og prøver at forklare det i dagens udgave af Politiken – det er i sandhed et nyt år; nu begynder man også at skrive i Politiken – altså at man kan styrke mindretallet i Folketinget, ved at man altså kan forelægge relevante og grundlovsmæssige spørgsmål og få dem afklaret.
Jeg kan ikke se, at der vil være nogen tabere ved en sådan konstruktion, og håber derfor, at vi nu – eller rettere på tirsdag, når vi stemmer om det forslag til vedtagelse, som vi i hvert fald indtil videre er enige om – kan få igangsat det her arbejde.
Det vil være godt og en festdag for demokratiet og for retssikkerheden.
Tak, formand.