Helle Bonnesen (KF), 2023-02-02:
Store bededag er gået fra at være en fredelig dag til at være en kampplads.
Jeg er ny i Folketinget, jeg er ny ordfører for beskæftigelses- og kirkeområdet, men jeg må indrømme, at jeg aldrig nogen sinde havde forestillet mig, at de to ordførerskaber skulle komme til at smelte så meget sammen, som tilfældet er.
Efterhånden kan det godt være svært at finde ud af, hvorfor vi egentlig skal afskaffe store bededag, for først var begrundelsen, at vi skulle finansiere forsvaret, og gudskelov blev det kryds mellem krig og kirke visket ud igen.
Og her vil jeg gerne kreditere de øvrige otte partier uden for regeringen for et fint samarbejde om at få det til at lykkes.
Men så blev begrundelsen arbejdsudbuddet, og Konservative vil meget gerne være med til at diskutere arbejdsudbudsreformer, og al erfaring viser jo, at det sagtens kan lade sig gøre, uden at vi behøver at give køb på vores værdigrundlag og vores danmarkshistorie.
Så blev det finansieringen, og flere økonomer peger på, at vores økonomiske råderum sagtens kan vise sig at være større, end vi mener det er lige nu.
Vi mangler det kasseeftersyn.
Og selvfølgelig skal vi ikke bare bruge råderummet op, men med så indgribende en ændring giver det vel rigtig god mening, at man starter med at finde ud af, hvad udgangspunktet rent økonomisk er.
Og man kan kun lidt spændt vente på, hvad det næste argument bliver, og om det bliver andet, end at man siger, at vi skal.
Oven i det her har vi så fået en helt utrolig dårlig timing midt i en tid, hvor arbejdsmarkedets parter mødes, og det er normalt et klassisk fint møde med en skarp dansk model.
Men ikke den her gang.
Regeringen sætter sig mellem to stole, for på den ene side vil man gerne have arbejdet hurtigt overstået af hensyn til overenskomstforhandlingerne, men store bededags-konflikten ligger som en sten i skoen, og den skærer hver evig eneste dag.
Hvis man påstår, at sagen skal på plads, så man kan få det overstået, er det altså at gå med bind for øjnene.
Og hvis man læser høringssvarene, er der altså en sjælden enighed på tværs af aktører om, at det her er en meget betænkelig vej at gå.
På den anden side vil man ikke hastebehandle, men alligevel starter man med at fravige et grundprincip, man selv har defineret, nemlig de 4 uger til høring.
Det er et fint princip, men der bliver givet 1 uge.
Og det er svært at få ordet hastebehandling ud af hovedet.
Den tekniske gennemgang, som vi havde tidligere, vidnede om, at der er så mange spørgsmål, der stiller sig i kø – og vi har talt om det tidligere i dag – som f.eks. folkeskolerne.
Folkeskolerne skal ikke have en ekstra undervisningsdag, men forældrene skal arbejde en dag mere, og hvis de skal på arbejde, hvem skal så stå for børnene?
Den opgave skal kommunerne stå for.
Men kommunerne er allerede i mange tilfælde begyndt at arbejde på det skoleår, der hedder 2023/24, sidste år, så med det her hastværk giver man pludselig kommunerne en ekstra arbejdsbyrde, hvor de skal tilbage og rydde op i deres planlægning.
Det er bare ét eksempel ud af rigtig mange eksempler på tekniske ting, som giver problemer.
Hastværk er lastværk, og nu og her er lastværk måske også makværk.
For når værdigrundlaget bliver fortyndet, når den danske model falmer, når konfirmanderne mister fællesskabet på den her helt særlige dag, når familierne mister muligheden for lidt ekstra tid sammen om sommeren, når hvederne er blevet kolde, hvad har vi så tilbage?
En regering, som har ofret store bededag uden grund, uden ånd, uden den brede opbakning og med alvorlige konsekvenser til følge.
Vi kommer til at stemme nej.