Jens Rohde (KD), 2021-08-26:
Det har været en lidt underlig debat her i dag, og vi er nødt til lige at have på plads, hvad den danske model egentlig går ud på.
Det er den til enhver tid siddende regerings prærogativ at kunne lave en indgriben på baggrund af de analyser, den laver af konsekvenserne af en konflikt.
Sådan er det i dag, sådan har det altid været, og så er det jo så op til Folketingets partier at træffe en beslutning om, hvorvidt man vil støtte den indgriben, som pr. definition næsten altid vil være sådan, at man ophøjer det mæglingsforslag, der ligger, til lov, netop for at der ikke skal gå folketingsforhandling i, hvor mange penge der så skal være.
Og fordi det jo sådan helt principielt helst skal være sådan, at man ikke kan spekulere i, at Folketinget skal behandle det – altså spekulere i en konflikt for at få flere penge.
Og derfor synes jeg, at de der angreb på regeringen måske sådan er lidt hårde og ikke helt fair i den her sammenhæng.
Og så står man jo her i en svær situation, for hvornår skal man bruge sin nødret?
Og hvornår kan man overhovedet tale om nødret, uden at det bliver proportionsforvrængning?
I KD stemmer vi for, at regeringen kan lave det her indgreb via en hastebehandling, fordi vi synes, det er regeringens prærogativ, men vi kan ikke stemme for det lovforslag, som ligger.
Og det har jeg påpeget adskillige gange, også under den her debat.
Jeg bærer selv et kæmpe medansvar for det, og hvis man ikke vil vedstå sig arv og gæld i politik og så gøre noget ved den gæld, der er, så skal man jo skynde sig hjem.
Det er derfor, at vi – når der i lovforslaget ikke står noget om, at der også skal kigges på en ny finansieringsstruktur , men bare lønstruktur – ikke har tiltro til, at der kommer flere penge.
Og der skal flere penge til.
Det er helt afgørende.
Der er to spor i det her.
Det ene er det med pengene, men det andet er jo også, hvordan vi betragter vores sundhedsvæsen.
Jeg har nogle gange brugt ordet pølsefabrik i den her debat, og det skyldes jo, at vi har formået at indrette vores sundhedsvæsen ud fra sådan nogle new management-metoder, der har betydning for, hvor ledelseslaget er i forhold til arbejdsgangene på afdelingerne, hvilket også skaber en masse frustration.
Derfor bliver vi simpelt hen nødt til at gentænke nogle af de ting, vi har lavet igennem de sidste 15-20 år, i erkendelse af, at der er nogle af de gamle dyder, som vi har skyllet ud med badevandet.
Og den vilje til at tage den her grundlæggende diskussion ser jeg ikke være bundet op noget sted i det her lovforslag, hverken af økonomien eller måden, vi indretter vores sundhedsvæsen på, så vi kommer væk fra den pølsefabriksidé, som vi har fået politisk, om, hvordan man driver sundhedsvæsen.
Derfor kan jeg og vi i KD ikke støtte det lovforslag, der ligger i dag.
Det er lidt svært at sige, fordi jeg jo i udgangspunktet mener, at det er et ansvar, man bør tage, altså at støtte det, når en regering kommer og siger, at konsekvenserne er for alvorlige.
Men vi frygter simpelt hen, at sådan en lønstrukturkomité ikke fører til noget som helst, når der ikke er nogen bindinger på, at vi også tilfører ekstra penge dertil.
Og det synes vi regeringen skal overveje.
Som jeg har sagt tidligere: Hvis man vil ændre verden, skal man starte med sig selv.
Tak for ordet.