Carolina Magdalene Maier (ALT), 2017-12-08:
Tak for det.
Selv om det her er et forholdsvis lille lovforslag og af en ret teknisk karakter, har det alligevel været noget, vi har debatteret en del i Alternativet, fordi vi har været i tvivl om, hvordan vi skulle forholde os til det.
Det har vi, fordi formålet sådan set er ædelt nok; det er en god hensigt at få fordelt de studerende, eleverne, bedre på de gymnasier, der ligger i en region, i byerne og uden om byerne.
Så selve hensigten støtter vi.
Men samtidig er det jo en centralisering af magten, og det er det jo ikke noget særlig liberalt forslag, kan man sige, af en liberal undervisningsminister, fordi man faktisk giver ministeren magten til at kunne sætte det her kapacitetsloft.
Hvis man endelig gerne vil have, at der skal laves en anden fordeling, hvorfor lægger man så ikke kompetencen ud til regionerne, som jo i dag sidder i de her udvalg og fordeler eleverne, hvorfor er det ikke også dem, der ud fra en opgave, der går ud på at fordele eleverne noget bedre, får lov til at lave den fordeling? Det spørgsmål kunne man stille sig selv.
Vi stiller os uforstående overfor, at det skal være en ministeropgave, og at man trækker den frihed, der trods alt ligger nu i regionerne til at lave den her fordeling, helt op på ministerniveau.
Så vi ser det faktisk som et meget ikkeliberalt lovforslag, og derfor er vi egentlig meget kritiske over for det.
Der er også det problem, at det har økonomiske konsekvenser for de gymnasier, som får lagt et kapacitetsloft, og som ikke i dag har det samme loft.
Det vil sige, at hvis ministeren går ud og siger, at nu lægger vi næste år et kapacitetsloft over de gymnasier, der plejer at have en stor andel af elever, får det helt konkrete økonomiske konsekvenser, og det synes jeg ikke der er taget højde for i lovforslaget, for hvordan vil man så vil imødegå de udfordringer, som det enkelte gymnasium møder der – særlig i de her tider, hvor regeringen også skærer i bevillingerne til gymnasierne?
Så vi ser sådan set det her lovforslag som et plaster på et sår, der bløder af nogle andre årsager, og årsagerne til, at det bløder, er jo for det første, at man skærer på bevillingen til gymnasierne, så der ikke er særlig mange penge at gøre godt med.
Det kan være en lille smule svært at gøre sig attraktiv som gymnasie i f.eks. landområderne, hvis der ikke er særlig mange penge at gøre godt med.
For det andet er det også et plaster på et sår, som i vores optik stammer fra en gymnasiereform, hvor man har gjort det svært for gymnasierne at skabe nogle særlige profilstudieretninger, som måske kunne gøre, at man kunne tiltrække nogle af de mennesker, som i dag vælger de populære gymnasier inde i byerne.
Hvis man ikke havde lagt den her begrænsning ind over antallet af studieretninger, ville der have været langt mere frihed til gymnasierne, også i landområderne, til at skabe nogle helt andre gymnasier, som havde nogle andre profiler, som kunne tiltrække nogle af de elever, der ellers ville vælge gymnasierne i byerne.
Så på den måde er det her en helt anden udfordring, vi skal løse, end at lave en bemyndigelse til ministeren om at sætte et kapacitetsloft.
Jeg ved godt, det er en meget større opgave end bare et lille lovteknisk lovforslag, så vi kunne også sagtens stemme for og sige, at det er bedre end ingenting, men vi har valgt at stemme imod af principielle årsager, for vi gik også imod gymnasiereformen af nogle af de grunde, som jeg har nævnt her, herunder indskrænkningen i antallet af studieordninger.
Så vi vil hellere friheden til gymnasierne fremfor den her centralisering af magten, og vi vil gerne, at man begynder at give gymnasierne nogle flere penge, så de kan gøre deres arbejde ordentligt igen.