Jens Henrik Thulesen Dahl (DD), 2023-03-02:
Tak, formand.
Og tak til forslagsstilleren for at komme med det her forslag, og også tak for den konstruktive tilgang, som jeg oplever at I har.
For det er jo et virkelig svært og dilemmafyldt emne, vi taler om, når vi taler om organdonation.
Vi har på den ene side dem, der desperat har brug for et nyt organ, og vi har på den anden side nogle pårørende, og vi har afdøde, som vi også skal tage hensyn til, og som også har en rimelig ret til selv at bestemme, hvad der skal ske med organerne.
Vi har en befolkning, hvor 80-90 pct. udtrykker, at de er positive over for det her, men vi har det dilemma, at der kun er 24-25 pct., der har taget stilling.
Det skal vi finde en vej igennem, og det er også det, jeg hører fra alle ordførerne, og det var også det, jeg hørte sidste sommer, da vi havde denne diskussion, og hvor vi skubbede det, fordi vi syntes, at Det Etiske Råd skulle have lov at tage stilling, og at vi skulle have mere råd og vejledning, med hensyn til hvad der er det rigtige at gøre.
Rent principielt mener vi i Danmarksdemokraterne, at man selv har retten til at bestemme, og derfor støtter vi egentlig op om Det Etiske Råds anbefaling om, at der skal være informeret samtykke.
Samtidig kan vi også godt se, at der kan gøres rigtig mange ting for at understøtte, at man tager stilling.
Vores bekymring kan godt være, at vi, hvis man laver et system, der er baseret på formodet samtykke, altså hvor man principielt går ind og laver en form for tvang, så risikerer, at der er rigtig mange, der i ren og skær trods siger nej.
Det er i hvert fald noget af det, jeg mener vi skal diskutere: Vil det overhovedet være det rigtige at gøre og den fornuftige vej at gå?
Men samtidig kunne vi f.eks. se, da vi lavede det digitale sundhedskort, at bare det, at der kom den opfordring i den sammenhæng, gjorde, at 60.000 ekstra tog stilling.
Da jeg sad og forberedte mig i dag, var jeg inde at kigge på sundhed.dk.
Der er det relativt nemt at finde information om det her, men hvis man går ind på borger.dk, skal man søge lidt mere for at finde information.
Så det, at man bliver mødt med det, at man bliver udfordret på det, tror jeg sådan set kunne få rigtig mange af de der nogle og firs procent til at sige ja.
Noget, vi også skal have fat i, er, at vi skal lægge op til, at man både skal tage stilling, og at man, samtidig med at man tager stilling, også skal sørge for at have en dialog med sine pårørende.
Jeg synes, der virkelig er et dilemma i det her.
Nu tror jeg ikke, mine organer er de mest attraktive, men det kunne så være vores børn, der lå der og havde taget stilling til det, hvor de pårørende så efterfølgende sagde: Det anede jeg ikke.
De vil gerne give organerne, og de pårørende vil ikke give organerne.
Så det er rigtig, rigtig vigtigt, at man ved, hvad ens pårørende gerne vil.
Det tror jeg også blev nævnt før, altså det her med, hvis man ikke har haft dialogen, altså hvis man ikke haft samtalen.
Og det er selvfølgelig den, der er svær, fordi man skal tale om døden; man skal tale om, hvad der kommer efter døden.
Men vi er også nødt til i det her forløb at finde ud af, hvordan vi motiverer til og hvordan vi sikrer, at den diskussion i højere grad bliver taget.
Så jeg ser rigtig meget frem til dialogen hos ministeren.
Jeg tror, at vi alle sammen i store træk er enige om, at det her handler om, at vi skal finde den bedste vej til at få alle dem, der, når det kommer til stykket, i og for sig godt vil donere deres organer, til at gøre det, så vi får flere organer at gøre med, samtidig med at vi også respekterer både den afdødes og de pårørendes ret til selv at bestemme, hvad der skal ske.
Så jeg ser frem til de forestående forhandlinger.
Tak for ordet.