Karina Adsbøl (DF), 2016-12-01:
Tak for det.
Dansk Folkeparti ønsker et opgør med særhensyn til minoriteter i offentlige institutioner, og når vi taler særhensyn, gælder det bl.a. også det, vi har diskuteret i dag, altså kønsopdelt svømmetræning og tildækkede vinduer, som vi både har læst og hørt om i medierne.
Dansk Folkeparti mener, at særhensyn til minoriteter som eksempelvis kønsopdelte svømmehold er med til at forstærke den sociale kontrol, som nogle minoritetskvinder og -piger bliver udsat for.
Dansk Folkeparti ønsker et opgør med social kontrol, fordi virkeligheden bag de kønsopdelte svømmehold er, at disse pigers familier ikke tillader, at de går til svømning, hvis der er drenge eller mandlige livreddere til stede.
Dansk Folkeparti mener, at hvis man som samfund accepterer dette og laver den form for kønsopdelte hold for at tilgodese en minoritet, fordi de ikke må deltage i svømning uden særhensyn, er man som samfund også med til at acceptere, at der bliver udøvet social kontrol.
Børn helt ned til 5-årsalderen må kun komme til svømning, når der er kvindelige livreddere, og det er en forvrænget kønsopfattelse.
Det skal vi på ingen måde acceptere, og derfor skal vi sige fra.
Vi står heller ikke alene med det – det kan vi jo høre i dag.
Og udlændinge- og integrationsministeren og Venstres integrationsordfører har til pressen udtalt, at det ikke kan udelukkes, at der er behov for at standse sådan nogle ting ved lovindgreb.
Men også adskillige andre ordførere har kritiseret det, bl.a. den socialdemokratiske Lars Aslan Rasmussen, som har sagt til Politiken, at det er meget trist, at en svømmehal i Tingbjerg nu tilbyder kønsopdelt svømmetræning og slørede vinduespartier.
Og til Berlingske har han sagt, at Danmark ikke skal række de mest reaktionære muslimske kræfter hånden ved at tillade kønsopdelt svømmetræning bag slørede ruder.
Den udbredelse, der er, af forskellige minoritetssærhensyn, er ikke i Danmarks interesse – det deler samfundet op.
Særhensyn ser vi forskellige steder og ikke kun i forbindelse med svømning, hvor man mørklægger en hel svømmehal, og hvor ingen mænd har adgang – ikke engang en mandlig livredder.
Vi kunne også i 2014 læse, at Østjyllands Politi havde oprettet et bederum, hvor muslimske medarbejdere kunne bede en bøn i arbejdstiden.
I april 2016 skrev aviserne om kønsopdelt koranundervisning på et dansk universitet, hvor CBS's lokaler ufrivilligt var blevet brugt til dette, og det vakte jo også en voldsom kritik og opsigt, at der på et af landets største universiteter blev gennemført kønsopdelt koran- og islamundervisning.
Og derfor var det jo også glædeligt, at der blev taget afstand fra det.
Og for nylig var der en hemmelighed, der blev afsløret i forbindelse med UCC, Campus Carlsberg, netop i forhold til at de har oprettet et bederum.
Så vi ser også de her misforståede særhensyn andre steder – også i forhold til maden i vores daginstitutioner, på sygehuse og i institutioner, hvor en frikadellemad efterhånden er bandlyst.
I begyndelsen af februar 2015 skrev en københavnsk far en kronik i Berlingske om det, han kaldte religiøs infektion i daginstitutionerne.
Familien besøgte fire institutioner – den mindste og den mest nedslidte kunne tilbyde traditionel mad til danskere såvel som islamisk mad til muslimer.
I de tre andre, der stod for ca. 90 pct. af kapaciteten, kunne de ikke tilbyde traditionel dansk mad som svinekød eller kød, der ikke var halalslagtet.
Som der står i beslutningsforslaget, og som jeg har redegjort for adskillige gange i dag, er Dansk Folkeparti indstillet på at indgå i en nærmere drøftelse om udformningen af et lovforslag eller om afgrænsningen af forbuddet.
Som der også står i vores beslutningsforslag, er vi jo utrolig optaget af den del, der handler om social kontrol, og vi har haft høringer herinde om det, netop i forhold til hvordan minoritetskvinder og -piger – ja, også minoritetsdrenge – bliver udsat for social kontrol, og det bliver vi som samfund nødt til at sige fra over for.
Og derfor nytter det ikke, at vi er et Danmark, som skal være så tolerant, at vi tror, at vi hjælper de unge mennesker, hvis vi laver de her særhensyn, eller at vi hjælper kvinderne, hvis vi laver de her særhensyn, for det gør vi ikke.
Man bliver nødt til at vide, at i Danmark har vi nogle regler og normer, og vi skal ikke gå ind og lave særhensyn, for så bliver man ikke integreret.
Den kollektive sociale kontrol foregår jo overalt.
Mange af de piger, jeg har talt med, kan jo ikke engang tage på en café, uden at et familiemedlem ved det.
Og der foregår sms'er på kryds og tværs, hvor de sms'er og sladrer om hinanden.
Mange af dem kan heller ikke selv vælge, hvad for noget tøj de vil gå i.
Så derfor bliver jeg ked af det, når jeg hører, at det her bare er symbolpolitik – det er bare symbolpolitik, det er bare Dansk Folkeparti, der endnu en gang kommer med noget symbolpolitik – for det er det ikke.
Og jeg synes, det skal tages alvorligt, for vi ser altså et skred i det danske samfund, som går i den forkerte retning.
Det er ikke integration at tage særhensyn i det danske samfund i forhold til minoriteter.
Hvis man skal integreres, skal man integreres på samme vilkår som alle os andre.
Så jeg er glad for de ordførere, som ikke har misforstået det her beslutningsforslag og ved, hvad det handler om, og som også tager det alvorligt.
Og jeg er glad for ministerens anerkendelse af, at hun også tager det alvorligt.
Jeg er lidt ked af, at ministeren ikke vil være med til at lovgive på området og lave nogle rammer for, hvordan vi bedst muligt får løst den her problematik og den udfordring, der også er her.
Vi har taget forskellige initiativer, som ministeren også siger, i satspuljen.
Vi har oprettet endnu et safehouse i Jylland, så vi har steder i landet, hvor der er nogle, der kan hjælpe minoriteter, som bliver udsat for, kan man sige, negativ social kontrol.
Der er rigtig mange ting, vi skal gøre.
Jeg ved, at rigtig mange formænd, også fru Pia Olsen Dyhr, har været ude at sige, at samfundet har svigtet minoritetskvinderne og minoritetspigerne, og flere politikere har tilkendegivet, at der sker et svigt her.
Så derfor handler det ikke om symbolpolitik, det handler faktisk om, at vi gerne vil være med til at formindske risikoen for, at det her sker, og det gør vi i hvert fald ikke, hvis vi laver flere særhensyn i det danske samfund.
Tak for ordet.