Alex Vanopslagh (LA), 2020-06-12:
Lad os starte med alt det positive, nemlig alle de dele af det her beslutningsforslag, som Liberal Alliance kan bakke op om.
Vi vil gerne bakke op om punkt 4 om at indføre en tidsubegrænset adressebeskyttelse for stalkingofre, punkt 5 om evaluering af brugen af strakstilhold og selvfølgelig også punkt 6 om underretning af stalkingofre, når en dømt gerningsmand bliver løsladt.
Det synes vi alt sammen er gode forslag.
Vi er en smule mere skeptiske og vil gerne have undersøgt tingene nærmere, hvad angår nogle af de andre forslag, eksempelvis punkt 3 om udbredelse af Esbjergmodellen.
Der deler vi egentlig den samme grundholdning, som hr. Naser Khader gav udtryk for, nemlig den, at man skal passe på med at sige, at one size fits all, altså at man skal tvinge en bestemt model ned over alle kommunerne, om end der sikkert og sandsynligvis er noget, man kan lade sig inspirere af i den her Esbjergmodel.
Det kan da godt være at man skal det, men inden jeg bliver overbevist om, at det er en god idé, så må vi jo komme nærmere ind på, hvordan man skal afgrænse og definere stalking på en måde, hvor man stadig væk sikrer borgernes retssikkerhed.
For som det er i dag, er stalking jo, når du bryder et tilhold.
Så er der jo ingen tvivl om, at du har gjort noget, der er ulovligt, og det er det, som vi i dag nok i et eller andet omfang vil kalde forfølgelse eller stalking.
Hvis man ender med en eller anden vag definition eller vag formulering af stalking, så kan det gå ud over retssikkerheden, og så skaber det nogle gråzoner.
Hvornår er det, man gør noget ulovligt, fordi man på uønsket vis henvender sig til folk mange gange?
Vi synes, at der ligger et godt retssikkerhedsmæssigt element i, at det jo i dag er et brud på et tilhold, der klart og tydeligt gør, at man har gjort noget ulovligt.
Så der har vi en bekymring retssikkerhedsmæssigt.
Så er der det her spørgsmål om etablering af behandlingstilbud til personer, som sigtes, dømmes eller gives tilhold i forbindelse med stalking.
Jeg oplever ofte som nyvalgt politiker, at man forsøger at finde løsninger på problemer, fordi man er vild med løsninger, men man har ikke altid undersøgt, om problemet reelt er til stede.
For problemet her skulle angiveligt være, at der er dårlige behandlingstilbud til personer, som har begået stalking.
Det ved jeg ikke om der er.
Jeg har ikke set nogen dokumentation for, at der er det.
Jeg har til gengæld undersøgt, hvad der er af behandlingstilbud i dag i Kriminalforsorgen.
Der er »Det Kognitive Færdighedsprogram«, hvor deltagerne lærer at tackle hverdagsproblemer uden at gribe til kriminel adfærd.
Der er et program, der hedder »Booster«.
Det er et opfølgningsprogram til »Det Kognitive Færdighedsprogram«.
Der er programmet om »Integreret Voldsforebyggelse«.
Der er et program, der hedder »Nye Veje«, hvor deltagerne får lov at bryde ud af kriminaliteten gennem en større indsigt i egne handlinger.
Og så er der programmet »Styrk og Vind«, et samtale- og motivationsprogram specifikt til dømte kvinder.
Er der ingen af de behandlingstilbud, der er i dag, til dem, og gør det, at de nu skal have et særskilt behandlingstilbud?
Eller er det udtryk for, at vi som politikere har behov for at opfinde et problem, fordi vi har fundet en løsning, vi godt kan lide?
Så i forhold til punkt 1, 2 og 3 er vi en smule skeptiske.
Bliver det en delt afstemning, stemmer vi meget gerne for punkt 4, 5 og 6.