Lea Wermelin (S), 2021-04-27:
Råstoffer som sand og grus er vigtige for vores samfund.
Uden dem kunne vi ikke bygge huse eller lave veje, som vi gør i dag.
Jeg er samtidig klar over de udfordringer, der selvfølgelig er, når det handler om råstofindvinding, både lige nu, men især på lidt længere sigt.
Bygge- og anlægsbranchen anvender store mængder jomfruelige råstoffer i form af sand, grus og sten, hvoraf 70 pct. anvendes til anlæg og veje.
Men den mængde råstoffer, vi har til rådighed i Danmark, er begrænset, og der kommer ikke nye råstoffer til.
I visse regioner er det en udfordring, at der ikke kan indvindes nok råstoffer til at dække det lokale behov.
Ved råstofindvindingen på land ser vi, at vores fælles behov for råstoffer nogle steder er til stor bekymring og også gene for dem, som bliver naboer til en råstofgrav.
På havet handler det om at undgå, at indvindingen skaber udfordringer for de dyr og planter, der lever på havbunden.
Derfor skal vi bruge de ressourcer, vi nu engang har, bedst muligt.
Vi skal blive bedre til at genanvende, genbruge og substituere, så der også er råstoffer til rådighed til kommende generationer.
Og derfor er jeg også tilfreds med, at et bredt flertal af Folketingets partier, heriblandt også forslagsstilleren, Venstre, den 5. marts i år indgik en aftale om bæredygtigt byggeri.
I det beslutningsforslag, vi drøfter her i salen i dag, anfører Venstre, at en national råstofstrategi bør indgå i en kommende aftale om bæredygtigt byggeri, og på den måde kan man jo nogle gange blive overhalet af, hvad der sker på forhandlingssiden.
Men af aftalen om bæredygtigt byggeri, som så blev indgået i marts i år, altså for mindre end 2 måneder siden, fremgår det: »Der skal skabes et vidensgrundlag for, hvornår og hvordan det giver miljømæssig og økonomisk mening at genbruge og genanvende materialer i byggeriet, samtidig med at det sker på en sundheds- og sikkerhedsmæssig forsvarlig måde, herunder skabes grundlag for en mere hensigtsmæssig anvendelse af ikke-fornybare råstoffer som sand og grus.«
Det er min holdning, at når vi har det faglige vidensgrundlag på plads, kan vi også tage stilling til, hvilken opfølgning der er mest hensigtsmæssig.
Så kunsten er at finde den rette balance mellem samfundets behov for råstoffer og hensynet til de borgere, som bor i nærheden af råstofgravene.
Derfor har jeg også bedt mit ministerium om at se nærmere på den problemstilling.
I øjeblikket har vi ikke tilstrækkelig viden om problemets omfang og dermed de gældende reglers eventuelle mangler.
Det vil vi gerne se nærmere på sammen med relevante aktører, ikke mindst de fem regioner.
Herefter kan vi arbejde videre med at analysere behovet for eventuelt at iværksætte tiltag.
Som det er i dag, kan det udløse erstatning, hvis det vurderes ved en domstol, at den naboretlige tålegrænse er overskredet.
Det vil sige, at man som nabo kan rejse en sag ved domstolene, hvis man mener, at man oplever gener, som overskrider det, man normalt må tåle.
Det synes jeg er et godt udgangspunkt, men som sagt undersøger ministeriet, om der er behov for yderligere.
Der er således igangsat arbejde med at skabe et fagligt vidensgrundlag, både i relation til en hensigtsmæssig anvendelse af råstoffer og i forhold til eventuel nabokompensation.
Regeringen ønsker at afvente det arbejde, inden der træffes beslutning om, hvad det skal munde ud i, og på det grundlag kan regeringen ikke støtte beslutningsforslaget.
Tak for ordet.