Thyra Frank (LA), 2017-05-16:
Vi skal i dag behandle et beslutningsforslag om indførelse af mere faste teams i den kommunale hjemmepleje.
B 139 pålægger regeringen at fremsætte lovforslag om en indfasning af mere faste teams i den kommunale hjemmepleje, sådan at kommunen for den enkelte modtager af hjemmehjælp skal vurdere, hvor mange hjemmehjælpsbesøg der skal varetages af borgerens faste hjælpere.
Formålet med forslaget er ifølge forslagsstillerne fra SF, dels at borgerne skal opleve højere kvalitet og sammenhæng i den kommunale hjemmepleje, dels at sikre, at især sårbare ældre så vidt muligt altid får besøg af hjælpere fra samme team.
Forslagsstillerne henviser til en række artikler og til undersøgelser siden 2014 om borgernes oplevelse af kvalitet i den kommunale hjemmepleje.
Helt overordnet vil jeg starte med at sige, at vi skal gøre alt, hvad vi kan, for at skabe mest mulig kvalitet i plejen af og omsorgen for de svageste ældre.
Det skal der ikke være tvivl om.
Jeg anerkender også fuldt ud, at tilrettelæggelsen af hjemmeplejen, herunder den enkelte borgers indflydelse på hjælpen og antallet af forskellige hjælpere i hjemmet, har stor betydning for borgerens oplevelse af kvalitet i hjemmeplejen.
Færrest mulige forskellige medarbejdere i borgerens hjem vil altid være at foretrække.
Det bør efter min opfattelse være et helt naturligt mål for såvel kommunale som private leverandører af hjemmepleje, at den enkelte borger møder så få forskellige medarbejdere som muligt.
Kendte ansigter skaber tryghed for borgere, der modtager hjemmepleje.
Men – for der er for mig at se så absolut et »men« – det er og bliver den enkelte kommunalbestyrelse, der til enhver tid har ansvaret for at tilrettelægge og organisere, hvordan man i den enkelte kommune løser opgaverne i hjemmeplejen med høj kvalitet til gavn og nytte for borgerne.
Den enkelte kommunalbestyrelse har ansvaret for at sikre en god og hensigtsmæssig tilrettelæggelse af hjemmeplejen, der tager hensyn både til borgernes ønsker og de lokale behov.
Kommunerne skal i den forbindelse sikre, at der ikke kommer flere forskellige medarbejdere i hjemmet end højst nødvendigt, og at de medarbejdere, der kommer i hjemmet, har de nødvendige kompetencer.
Det hverken kan eller skal vi diktere fra Christiansborg.
Det ville være at rykke ved essensen af det kommunale selvstyre, det lokale ansvar, og det ville være en styring i detaljen, som ikke giver mening.
Det fremgår bl.a. også af Hjemmehjælpskommissionens rapport fra 2013.
Til brug for behandlingen af beslutningsforslaget har ministeriet spurgt KL, hvordan kommunerne i dag arbejder med at begrænse antallet af forskellige hjælpere i hjemmet.
KL oplyser, at mange kommuner helt overordnet arbejder på så vidt muligt at sende samme medarbejder ud til samme borger, når de planlægger fordelingen af arbejdsopgaver.
For det første varetager hjemmeplejen en lang række forskellige opgaver lige fra praktisk hjælp som rengøring til mere komplekse plejeopgaver som f.eks. sårpleje.
De forskellige typer af opgaver kræver forskellige kompetencer hos medarbejderne, og derfor kan der være forskellige opgaver hos den enkelte borger, der vil skulle løses af forskellige medarbejdere.
Det kan f.eks. være, at en social- og sundhedshjælper står for de rent praktiske opgaver i et hjem, mens social- og sundhedsassistenten står for de mere komplekse plejeopgaver.
Der kan opstå akut sygdom hos en borger, som betyder, at en medarbejder ikke kan nå sit næste besøg og må bede en kollega overtage besøget.
Kvaliteten i hjemmeplejen er jo netop også, at der udvises omsorg og omhyggelighed, så man ikke forlader en borger, som har en akut forværring, som kræver handling.
Men ikke bare organiseringen og tilrettelæggelsen af hjemmeplejen har stor betydning for, hvor mange forskellige medarbejdere der kommer i borgerens hjem.
Den generelle udvikling på området stiller også flere krav til hjemmeplejen end tidligere.
Mange af de ældre, som hjemmeplejen i dag tager hånd om, har bl.a. på grund af en positiv udvikling på sundhedsområdet, hvor lange hospitalsophold er blevet forkortet, mere komplekse plejebehov, end vi så tidligere.
Samtidig betyder et mere komplekst sygdomsbillede blandt de ældre, at der stilles andre og højere krav til kompetencerne hos medarbejderne i hjemmeplejen.
Det er kommunerne nødt til at tage hensyn til, for de medarbejdere, der kommer i borgerens hjem, skal jo have de kompetencer, som er nødvendige for lige præcis denne borger.
Det er med andre ord regeringens opfattelse, at kommunerne allerede arbejder med den problemstilling, som forslaget søger at imødekomme med lovgivning.
Og antallet af medarbejdere, som borgerne møder i hjemmet, har stor betydning for borgernes oplevelse af kvalitet i hjemmeplejen.
Det ændrer dog ikke ved, at det er kommunernes ansvar at tilrettelægge og organisere hjemmeplejen, så der tages mest muligt hensyn til borgerne – også i forhold til antallet af hjælpere i det enkelte hjem.
Det er klart et kommunalt ansvar, hvad enten leverandøren i øvrigt er kommunal, eller det er en privat leverandør.
Så detaljeret skal vi ikke diktere det her fra Christiansborg.
Derfor kan regeringen ikke støtte forslaget.