Morten Messerschmidt (DF), 2020-05-12:
Tak, formand.
Alt, hvad der kan ytres, er jo en ytring, men det er ikke alt, hvad der kan ytres, som er omfattet af ytringsfriheden.
Jeg tror, vi er relativt enige om, at man ikke må skrive på vingummibamser, at det er noget, der fremmer sundheden, og vi er relativt enige om, at de ytringer, som Socialistisk Folkepartis forslag her lægger op til at sanktionere, selvfølgelig skal være strafbare, og det har været en del af den danske straffelov i rigtig mange år som i alle andre civiliserede landes straffelove.
Så ytringsfrihed er et kompliceret anliggende.
Der er privatretlige og offentligretlige dilemmaer, og bl.a. det, som fru Karina Lorentzen Dehnhardt nævner, i forhold til at man føler sig misbrugt i en video, der måtte være lagt på f.eks. Facebook, så burde det jo egentlig være nemt at håndtere, al den stund at når man trækker sit samtykke tilbage – altså et rent privatretligt anliggende mellem den, der føler sig krænket, og så Facebook som udbyder – så burde sagen være lukket.
Så burde det være åbenlyst, at Facebook eller andre platforme – jeg skal jo ikke hænge nogen specifikt ud her – skal være forpligtet på at trække det tilbage, lige så vel som hvis man bruger et billede eller en film, eller hvad det er, som krænker en ophavsret.
Og der har man i Facebook jo sådan set traditionelt været ganske gode.
Nu har vi så diskussionen om, hvorvidt vi med de to virkeligheder, der jo efterhånden findes på den her planet, nemlig den virkelige virkelighed og den virtuelle virkelighed, skal begynde at smelte lovkomplekserne sammen.
Jeg har meget svært ved at se, hvad argumentet imod det skulle være.
Altså, hvorfor skal det være lovligt at fremsætte en ytring, der fremkalder åbenlys fare for statens sikkerhed, på de sociale medier, når det ikke er det ude i den virkelige verden?
Hvorfor skal det være lovligt at bryde folks brevhemmelighed på de sociale medier, når det ikke er det i den virkelige verden?
Og sådan kan man blive ved.
Jeg mente det derfor før, da jeg sagde, at jeg synes, at de delikter, som man har valgt fra forslagsstillernes side i det her beslutningsforslag, er vældig godt valgt, for man kunne jo netop, som ordføreren tidligere var inde på, have valgt nogle områder, der ville være lidt mere tvetydige.
Altså, f.eks. har vi jo den forkætrede bestemmelse i straffelovens § 266 b om det, som nogle kalder den fri debat – frivole udtryk – og andre kalder grim racisme.
Det er jeg glad for ikke er en del af det her forslag.
Der kan være nogle hjørner, som måske kan forekomme at være af lidt formalistisk karakter, men i en tid, hvor vi ved, at majestætens ministre har ganske travlt med at inddæmme en virus, så kan det måske være lige lovlig meget at bede om, at et så omfattende lovforslag skal fremsættes, inden den her folketingssamling udløber.
På den anden side var det jo lidt uklart, hvad ministeren mente før, altså om beslutningsforslag egentlig har en juridisk bindende karakter eller ej, og det glæder jeg mig da til at bore lidt nærmere i.
Men jeg synes, det er nogle gode tanker, som Socialistisk Folkeparti har gjort sig her, i forhold til hvordan vi sikrer rigtige mennesker ude i den uvirkelige verden, for det er jo det, det handler om.
Det gør ikke mere ondt at blive krænket, blive ramt, blive såret eller være offer på internettet, end det gør i den virkelige verden – måske endda snarere tværtimod.
Tak, formand.