Marlene Ambo-Rasmussen (V), 2021-12-07:
Tak for ordet, formand.
Vi står i en meget alvorlig situation, når det kommer til sagsbehandlingen i Familieretshuset – det er helt tydeligt.
Det er tydeligt, når vi hører de mange hjerteskærende beretninger fra forældre og ikke mindst fra børn, der er fanget i det her system.
Vi er desværre nødt til at erkende, at vi på trods af de bedste intentioner simpelt hen ikke ramte hovedet på sømmet, når det kommer til håndteringen af § 7-sagerne.
§ 7-sagerne viste sig jo at fylde meget mere i Familieretshuset, end man forestillede sig, og det betyder, at vi i dag står med alt for lange sagsbehandlingstider, ja, for nogle forældre går der over et halvt år, før de overhovedet når første møde i Familieretshuset.
Der er simpelt hen for meget optrapning af konflikter, og Familieretshuset risikerer utilsigtet at medvirke til dette, også fordi det sideløbende vurderes uden videre omtanke, at barnet pr. definition af bedst forankret ved bopælsforælderen, uanset årsagen til boligsituationen – man kan simpelt hen vurdere ud fra adressen, at det er bedst og mindst konfliktoptrappende under de ekstremt lange sagsbehandlingstider at fratage et barn dets samvær med en far eller en mor.
Og til de af jer, der har glemt det, vil jeg sige, at samværet med en forælder også udgøres af samværet med bedsteforældre, venner af familien, onkler, tanter, kusiner og fætre, som alle sammen med et snuptag fjernes fra barnets liv og hverdag.
Og det skulle simpelt hen være for ikke at eskalere en konflikt.
Det er ikke barnets tarv – det er simpelt hen ikke barnets tarv at miste kontakten til en forælder, hvis det ikke er, fordi denne forælder er en dårlig forælder.
Venstre anerkender fuldstændig, at det nye familieretlige system i sin helhed kan og skal fungere, men lige nu gør det det ikke, når vi kigger på de lange sagsbehandlingstider.
Lige nu holder man børn som gidsler, og det har vi i Venstre altså råbt op om i over et år nu.
Og vi skal handle på de kedelige resultater, vi har fået fra undersøgelser af Familieretshuset.
Men vi skal allermest handle, fordi vi ved, at det her kan få store negative konsekvenser for børnene – børn, som ikke har efterspurgt at blive centrum i en midlertidig konflikt, som desværre, må jeg bare sige, kan ende med at blive permanent; børn, som bare skal være børn og knytte tætte relationer til deres jævnaldrende og have ro i sindet til at udvikle sig; børn, som skal lege og gå til fritidsaktiviteter uden at risikere at få skyldfølelse eller blive en brik i en forælders kyniske spil; børn, der i deres verden forstår, at 2 års samlet sagsbehandlingstid er en evighed, og at det kan betyde, at man mister kontakten til en forælder, for nogles vedkommende for altid.
Derfor anerkender Venstre også, at selv om det nye familieretlige system kan fungere, kan vi ikke bare se til, mens det på nogle ret alvorlige og afgørende punkter ikke fungerer på nuværende tidspunkt.
Desuden lytter vi også til de mange fagpersoner, som anbefaler at sende sagerne direkte videre til familieretten.
Derfor bakker Venstre også op om forslaget, og vi har selv adskillige gange ønsket, at vi netop skulle kigge på muligheden for at sende § 7-sagerne direkte videre til familieretten.
For vi står i en ekstraordinær situation, og vi kan ikke tillade os at stå fast på det her punkt, når det er endt et andet sted, end det var tilsigtet.
Der blev ikke regnet godt nok efter; der blev ikke forelagt de korrekte tal.
Det kan vi jo se, når vi er endt på over 50 pct. § 7-sager, mens det, vi fik at vide, var, at tallet ville ligge på ca. 30 pct.
Derfor er vi også nødt til for familiernes skyld og især for børnenes skyld at gå tilbage på en aftale og få afviklet det morads, som Familieretshuset desværre er endt i lige på det her punkt.
Det var også derfor, at vi i Venstre kæmpede for og fik indskrevet i den sidste aftale, vi indgik i november 2020, om netop Familieretshuset, at vi skulle drøfte mulige tilpasninger, herunder muligheden for at ændre i opgavefordelingen mellem netop Familieretshuset og familieretten.
Børnene må simpelt hen ikke være taberne, fordi mor og far ikke længere ønsker det bedste for hinanden.
Vi har et ansvar for at hjælpe de børn med at få en afklaring.
Vi skal til bunds i den her sagspukkel en gang for alle, og her er muligheden for at sende sagerne direkte videre til familieretten altså et greb, vi bør tage i brug nu.
Tak for ordet.