Mai Mercado (KF), 2017-02-21:
Tak, formand.
Dagens forespørgselsdebat handler om indførelse af et generelt forbud mod diskrimination af mennesker med handicap, og helt konkret bliver der spurgt til, hvad der skal til for at indføre et sådant forbud, og om regeringen vil indføre adgang til, at klager kan behandles af Ligebehandlingsnævnet.
Inden jeg går over til at svare på spørgsmålet, vil jeg godt slå fast, at diskrimination i enhver form er uacceptabelt, og det uanset om det sker på baggrund af køn, etnicitet, seksuel orientering, religion eller handicap.
Det er et helt fundamentalt princip i dansk ret, at alle mennesker er lige for loven.
I dansk ret gælder den almindelige forvaltningsretlige lighedsgrundsætning for offentlige myndigheder, og offentlige myndigheder må således ikke foretage usaglig negativ forskelsbehandling af mennesker med handicap.
Derudover har vi i en årrække haft et forbud mod forskelsbehandling på arbejdsmarkedet.
Det følger nemlig af lov om forbud mod forskelsbehandling på arbejdsmarkedet m.v., at der ikke må ske en direkte eller indirekte forskelsbehandling på grund af handicap inden for arbejdsmarkedet.
Da Danmark i 2009 ratificerede FN's handicapkonvention, blev det dengang vurderet, at det ikke var nødvendigt for at leve op til konventionen, at Danmark indførte en generel bestemmelse om forbud.
Det var med andre ord vurderingen, at Danmark opfyldte de juridiske forpligtelser i konventionens artikel 5, som forpligter staterne til at sikre mennesker med handicap lige og effektiv retlig beskyttelse imod diskrimination af enhver grund.
Derudover tiltrådte Danmark i september 2014 den valgfri protokol til konventionen om individuel klageadgang til FN's Handicapkomité, og dermed understregede Danmark også ønsket om et samfund med ligeværd, lige muligheder og lige deltagelse.
Siden ratifikationen af FN's handicapkonvention har Danmark imidlertid modtaget en række anbefalinger fra både internationalt og nationalt hold om at indføre et forbud, der beskytter mennesker med handicap mod diskrimination uden for arbejdsmarkedet.
Det fremhæves bl.a. i kritikken, at det virker helt urimeligt, at man kan blive straffet, hvis man nægter at betjene eller give adgang for en person på grund af f.eks. vedkommendes race, hudfarve eller seksuelle orientering, men hvis en person med handicap nægtes betjening eller adgang til et teater, en biograf, et diskotek eller en restaurant, er der ikke nogen beskyttelse mod forskelsbehandling.
Prøv at tænke på, hvordan det må føles at komme ind på sådan en restaurant og så blive mødt med, at her kan man ikke komme ind, fordi man har et handicap.
Man har ingen steder at gå hen med hverken frustration eller med sin anke over den forskelsbehandling.
Det tænker jeg må være en meget voldsom følelse.
Samtidig kan vi se af en undersøgelse fra SFI om hverdagsliv og levevilkår for mennesker med funktionsnedsættelse, at disse mennesker i højere grad end personer uden funktionsnedsættelse er ramt af diskrimination alene på baggrund af deres funktionsnedsættelse, og det synes jeg egentlig er bekymrende.
Som socialminister kan jeg derfor ikke lukke øjnene for, at der er områder, hvor beskyttelsen af mennesker med handicap mod diskrimination ikke er god nok, og der er behov for at sætte fokus på, hvordan vi bedst modvirker diskrimination af mennesker med handicap.
I dagens forespørgsel bliver jeg som nævnt bedt om at redegøre for, hvad der skal til for at indføre et generelt forbud mod diskrimination på grund af handicap, og jeg bliver også bedt om at svare på, om regeringen vil indføre adgang til, at klager behandles af Ligebehandlingsnævnet.
Jeg vil gerne svare på det sidste spørgsmål først.
For som I måske har kunnet læse i pressen, og som fru Adsbøl også nævner, så har regeringen foreslået indføre et generelt forbud mod diskrimination, og at det fremover skal være muligt klage til Ligebehandlingsnævnet ved overtrædelser.
Derfor er jeg også rigtig glad for at kunne fortælle jer, at ministeriet allerede har igangsat arbejdet med at udarbejde et lovforslag, som skal udmønte beslutningen.
Vi har talt om det i Socialudvalget, til konferencer, til rigtig mange møder rundtom i landet, og det er noget, som har været i baghovedet længe.
Her vil jeg faktisk gerne fremhæve fru Karina Adsbøl fra Dansk Folkeparti, for hun har igen og igen sat fokus på handicapområdet, og hun formår som få at bide sig fast i en sag og stædigt arbejde med den, til det lykkes at overbevise hendes medmennesker.
Og det er lykkedes, og tak for det.
Det kan vi kun være glade for.
I forhold til den konkrete model for et forbud mod diskrimination af mennesker med handicap er det endnu for tidligt at sige, præcis hvad det vil indeholde, men jeg kan dog sige, at det er hensigten at indføre et generelt forbud mod diskrimination på grund af handicap ved en civilretlig regulering.
Og kort fortalt indebærer den civilretlige regulering, at der udarbejdes en ny lov indeholdende et forbud mod diskrimination af mennesker med handicap uden for arbejdsmarkedet.
Det vil sige, at vi lægger os op ad den samme model, som er valgt i forhold til etnisk ligebehandling, hvor lovgivningen gælder for diskrimination på grund af race eller etnisk oprindelse uden for arbejdsmarkedet.
Og der vil selvfølgelig skulle tages konkret stilling til anvendelsesområdet for loven, herunder også hvilke elementer der skal indgå for at sikre, at mennesker med handicap så vidt muligt kan opnå samme muligheder og udnytte samme rettigheder som personer uden handicap.
Ved en civilretlig løsning vil der også skulle tages stilling til, hvordan overtrædelser af et forbud mod forskelsbehandlingen skal håndhæves.
Fordelen er, at der vil være tale om den samme klageadgang, som allerede gælder i forhold til diskrimination på grund af etnicitet og køn og i forhold til diskrimination på grund af handicap på arbejdsmarkedet.
Ved en klage vil Ligebehandlingsnævnet således kunne træffe afgørelser om, hvorvidt forbuddet mod diskrimination er overtrådt, og eventuelt tilkende den forurettede en godtgørelse.
Med den her løsning imødekommer vi handicaporganisationernes, Institut for Menneskerettigheder og ikke mindst FN's Handicapkomités anbefalinger, og den indebærer en bred og detaljeret beskyttelse mod diskrimination og sikrer samtidig den samme regulering, som gælder i forhold til diskrimination af mennesker med handicap i forhold til arbejdsmarkedet.
Det bliver gennemskueligt, og det bliver ensartet.
Afslutningsvis vil jeg gerne gentage, hvad jeg startede med at sige: Diskrimination i enhver form er uacceptabelt, uanset om det sker på baggrund af køn, seksuel orientering, etnicitet, religion eller handicap.
Jeg er derfor stolt af, at arbejdet med en ny lov nu er igangsat – en ny lov, som skal sikre, at det fremover bliver forbudt at diskriminere mennesker med handicap, og at der er klageadgang til Ligebehandlingsnævnet.
Der skal selvfølgelig laves et grundigt forarbejde, hvor man bl.a. forholder sig til, hvor omfattende forbuddet skal være, og dermed til, hvilke afledte konsekvenser det vil have.
Der vil derfor i det kommende lovgivningsarbejde bl.a. blive inddraget erfaringer fra de andre nordiske lande, som alle allerede på nuværende tidspunkt har et forbud mod diskrimination på grund af handicap uden for arbejdsmarkedet.
Og jeg forventer, at lovforslaget vil blive fremsat i den kommende folketingssamling.
Til allersidst vil jeg egentlig bare sige, at jeg synes, at det er en meget relevant debat at tage – også i dag.
Jeg er rigtig glad for, at Dansk Folkeparti har indkaldt til den, og jeg vil endnu en gang gerne fremhæve og sige tak til fru Karina Adsbøl, som har arbejdet med den her sag i mange, mange år og har kæmpet den her kamp – og også har kæmpet den så meget, at ordførerne igennem mange år har fået øjnene rettet mod, at der skal ske noget på området.
Så tak for det.