Pernille Rosenkrantz-Theil (S), 2019-02-19:
Det er faktisk i år, om en måneds tid, 20 år siden, at jeg kom herind i Folketinget første gang, så derfor er der lidt morskab fra tilhørerne over, om jeg ikke kender reglerne.
Og jeg vil sige, at jeg lige sad og var optaget af, at der aldrig nogen sinde før har været så mange kvinder på forreste række i Folketinget.
Der har heller ikke nogen sinde tidligere været så mange, der hedder Pernille, på forreste række, vil jeg gerne sige.
Så der er mange historieskrivninger i dag.
Nå, men vi skal jo diskutere noget i dag, som er meget mere alvorligt end det, fordi vi skal diskutere vores børn.
Og børn i Danmark har det generelt helt ufattelig godt.
Børn i Danmark er vel den generation nogen sinde, der er vokset op med de tryggeste og bedste rammer.
De ting skal jo siges, for hen over det næste stykke tid vil vi her i Folketingssalen tage fat på den gruppe, der ikke har det så godt.
Og det er desværre sådan, at der er en alarmerende stor stigning i antallet af børn, der har angst, ensomhed, selvmordstanker, selvskadende adfærd, psykiske lidelser og spiseforstyrrelser.
Og vi mener sådan set, at på baggrund af de undersøgelser, der løbende kommer, bør alle alarmklokker bimle – altså i forhold til hvor gode vi som samfund er til at håndtere de her problemer.
Der vil jeg gerne helt indledningsvis sige, at det er Socialdemokratiets opfattelse, at vi skal passe meget på med at stirre os for blinde på det, der efter vores mening er symptomet, nemlig at børnene mistrives.
Vi skal kigge på rammerne omkring dem, vi skal kigge på forældrene
Har forældrene for travlt?
Er de selv stressede?
Ja, det har de.
Det skyller ind over den vestlige verden, og der er størst stigning på noget felt overhovedet, lige præcis hvad de lidelser angår, og det går selvfølgelig også ud over børnene.
Vi skal kigge på de boligområder, de er vokset op i.
Vi skal kigge på de seksuelle overgreb, vi aldrig har fået taget hånd om som samfund.
Vi skal kigge på de misbrugsproblemer, der er generelt.
Vi skal altså kigge på de rammer, der er omkring vores børn, for stirrer vi os for blinde på det, der er symptomet – dvs. børnenes angst, selvskadende adfærd, stress osv. – så misser vi fuldstændig muligheden for at rette op på det.
Så går jeg næsten ud fra, at regeringspartierne vil sige, at vi har gjort alt muligt og meget, og det underkender jeg faktisk ikke.
Altså, jeg mener sådan set, at det her er et problem, vi hen over de sidste år har debatteret meget mere og gjort meget mere ved, end man gjorde i det første årti, jeg sad i Folketinget – nu, hvor vi lige var inde over, hvor lang tid jeg har siddet her.
Så der er ikke nogen tvivl om, at fokus på det her område er blevet større.
For os er det bare vigtigt, at proportionerne kommer på plads, nemlig at når der er så stor en stigning i antallet af børn, der mistrives, jamen så skal man faktisk også have de helt store politiske kanoner frem.
Derfor er det utrolig passende, at vi sidder på forreste række, og også utrolig passende, at min egen statsministerkandidat har slået sig op på at skulle være børnene statsminister.
Jeg mener faktisk, at det er præcis der, dagsordenen hører hjemme, på allerforreste række i Folketinget.
Alle alarmklokker skal bimle, når børn mistrives, så jeg ser meget frem til debatten i dag og er meget tilfreds med, at alle tre ministre stiller op til den her debat.
Tak for det.