Christine Antorini (S), 2018-04-06:
Allerførst oprigtig tak for en vigtig debat, som vi ikke så tit tager, man kan sige i højskolens ånd, her i Folketingssalen, men vi kunne godt tænke os i Socialdemokratiet egentlig at starte med at sige, at vi synes, at det er dejligt at se, hvor velfungerende det danske demokrati er.
Det er ikke det samme, som at der ikke er problemer, men jeg vil alligevel nævne nogle ting.
Det er f.eks., at der er høj valgdeltagelse, men hvor vi har konstateret, at de unge vælgere ikke har lige så høj valgdeltagelse.
Det betød for nogle år siden, at vi som et bredt flertal besluttede at indføre skolevalg, som ordføreren også fremhævede som et virkelig godt initiativ.
Vi har også indført, at man kan brevstemme ude på ungdomsuddannelserne, sådan at man har en demokratisk debat, og så kan man stemme dér op til valg.
Det er bare for at sige, at der er en stor åbenhed for, hvordan vi, på trods af at vi har et velfungerende demokrati, hele tiden gør noget for, hvordan vi kan udbrede det endnu mere.
Det synes jeg skal nævnes, fordi det ville være ærgerligt, hvis vi kommer til at tale vores demokrati ned.
Og dermed vil jeg også pege på nogle af de ting, som vi så til gengæld synes er en stor udfordring.
For det har ikke noget at gøre med at udvikle arbejdsformer, det vil vi utrolig gerne.
I Socialdemokratiet gør vi det også.
Vi har det problem, som alle andre har, at vi også gerne vil mobilisere flere, der har lyst til at være en del af vores arbejde, hvad der faktisk er lykkedes gennem systematisk netværkssamarbejde, åbne eksperimentarier, nogle gange også med lidt inspiration fra, hvad Alternativet har gjort.
Det betyder, at vi nu i løbet af de sidste par år for første gang har oplevet en nettotilgang af medlemmer, fordi de oplever, at man har en mulighed for at diskutere politik rundtomkring med lokale socialdemokrater.
Det, der er dilemmaet, er måske, hvordan vi opfører os som politiske partier.
Da vi havde valget i 2015, stod vi i en helt unik situation på den dårlige måde, at der faktisk kun var tre partier, der gik til valg på, at de var parat til at tage regeringsmagten.
Det er bøvlet, men det er der jo nogle der skal.
Det var Socialdemokratiet, det var Venstre, og det var Det Radikale Venstre.
Det ændrede sig så.
Etpartiregeringen med Venstre blev til en mindretalsregering med tre partier, så det ændrede sig dog.
Men det er første gang, vi har set, at der var så få partier, der var parat til at tage regeringsmagten.
Vi kaster også et blik på USA, for vi synes, at nogle af de tendenser, der er dér, er skræmmende.
Jeg har to kollegaer her i salen, som var med på samme FN-delegationshold som jeg, nemlig hr. Peter Kofod Poulsen fra Dansk Folkeparti og hr. Karsten Hønge fra SF.
Og derovre blev vi præsenteret for nogle virkelig skræmmende tendenser.
For det første, hvis man kigger på medierne: 65 pct. af den voksne befolkning i USA får deres hovednyhedskilde fra Facebook.
De tapper ind på nogle medier, hvor de bliver bekræftet i det, de mente i forvejen.
Dét er bekymrende.
Det er jo derfor, vi diskuterer, hvorfor vi skal bevare public service her i Danmark.
Det er, fordi vi har brug for nogle steder, hvor vi også har den diskussion med hinanden,
og vi abonnerer altså ikke på, at det er journalisternes skyld, at der er den her polarisering.
Det er et politisk ansvar, at vi ikke er med til at tegne forskellige deloffentligheder.
Det er jo desværre også rigtigt, som ordføreren sagde i forhold til debatten her, at i USA kan vi se, at 60 pct. mener, at der er brug for en stærk præsident, der er villig til at bryde reglerne, fordi man oplever et politisk system, der er låst, hvor demokraterne og republikanerne ikke diskuterer konstruktivt med hinanden, men kun mod hinanden.
Dét er vores store opgave, for det, der skaber populisme, politikerlede og at man ikke tror på os, er, hvis vi ikke kan finde ud af og har lyst til at indgå i en bred dialog med hinanden og vel at mærke også vil lave nogle brede aftaler.
Så hvad kan vi gøre for det?
Der skal vi passe på med, at vi i den bedste sags tjeneste ikke kommer til at lave nogle nye institutioner, hvor vi egentlig giver mistillid til os selv, altså at vi ikke er i stand til at udvide og udvikle de demokratiske arbejdsformer.
Vi er en del af løsningen, og vi kan desværre også være med til at skabe problemer, hvis vi ikke er bedre til at udvikle de arbejdsformer.
Så med de ord synes jeg måske, at man skulle kigge på kommunalvalget.
Det var til gengæld opløftende, fordi hvad skete der dér?
Igen stor borgerdeltagelse, masser af diskussioner og faktisk mange brede aftaler rundtomkring, hvor vi sagde, at vi giver hinanden håndslag på lokalt, at vi vil prøve at løfte den opgave sammen, også i løbende dialog med borgerne.
Så vi glæder os til, at vi kan diskutere forskellige former for at udvide demokratiet, men med respekt for, at vi er borgerparlamentet her og der altså er 4 millioner mennesker, der har mulighed for at sammensætte de politikere og de partier, som de tror kan bære politikken igennem, og som også ved et valg kan sige: Det synes vi ikke at I gjorde godt nok.
Men det er alligevel 4 millioner mennesker, og det er dem, vi skal aktivere i fællesskab, og der betyder det altså noget, at vi udvikler en politisk kultur, hvor vi holder fast i det bedste ved det danske demokrati.
Vi er mange partier, der har en lang tradition for at samarbejde og forhåbentlig lave brede forlig, fordi ellers får vi en situation, hvor befolkningen ikke tror på os længere.