runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Kirsten Normann Andersen (SF), 2024-11-14:
Som det er blevet sagt flere gange, bl.a. også af sundhedsministeren, så sker det jo ikke.
Det er jo ikke en realistisk situation, fordi vi har meget kloge læger, vi har et klogt sundhedsvæsen, og uanset hvordan vi bærer os ad, er der nogle voksne, som skal tage sig af, at unge er i stand til at træffe de rigtige beslutninger.
Det er en lang proces, hvor rigtig mange andre overvejelser skal gøre sig gældende, før man overhovedet når dertil, og i øvrigt er det ulovligt at få den behandling, som ordføreren henviste til, i udlandet.
Dina Raabjerg (KF), 2024-11-14:
Ordføreren siger, at unge ikke bare kan gå ned at købe hormoner, og det er jo en virkelighed, som jeg ville ønske vi havde, for indtil for ganske nylig var der på lgbt+'s hjemmeside en henvisning til en klinik i udlandet, hvor man på 3-5 dage kunne få tilsendt kønshormoner til kønsbekræftende behandling.
Så det er desværre ikke korrekt.
For at vende tilbage til ordførerens svar: Er vi så enige om, at ordføreren mener, at unge skal kunne træffe en beslutning alene, som kan have konsekvenser i de næste 60 år for det unge menneske, selv om forældrene siger nej?
Christoffer Aagaard Melson (V), 2024-11-14:
Det er lidt i samme dur.
Ordføreren fik det til at lyde, som om det var en beslutning, de unge selv tager, altså om man skal starte den her behandling.
Jeg vil gerne bede ordføreren bekræfte, at det her vil være efter et langt udredningsforløb, hvor lægen i givet fald vil være enig i, at i det her tilfælde og med forskellige begrundelser vil det rigtige være ikke at bede om samtykke fra forældrene.
Ud over at det ikke er sket, vil ordføreren så anerkende, at det jo vil være en læges vurdering, der vil være afgørende i det her tilfælde, og ikke den unges?
Louise Brown (LA), 2024-11-14:
Altså, vi har set tilfælde, og ordføreren for De Konservative har jo netop forklaret, at der også findes tilfælde, hvor man har kunnet rekvirere de her hormoner selv, uden at der er nogen læger, der har været involveret.
Jeg er helt enig i, at når man først er inde i hospitalsvæsenet og taler med læger, er det dygtige læger.
Det kan godt være, at der er et langt forløb forud, og det kan også godt være, at ministeren siger, at det aldrig er sket, men som det er nu, er det stadig muligt for et ungt menneske at igangsætte sådan en behandling, uden at forældrene har givet et samtykke til det, og det mener jeg ikke er rigtigt.
Peder Hvelplund (EL), 2024-11-14:
Netop fordi det kan være svært at nuancere det, er det helt afgørende, at modne unge mennesker får retten til selv at kunne træffe den her beslutning, og det, Konservative lægger op til med det her forslag, er, at vi fratager dem den mulighed.
Hvis modne unge mennesker nu med baggrund i både den støtte og behandling, som de tilbydes i sundhedsvæsenet i dag, når frem til, at det er den rigtige beslutning, og at de altså har muligheden for at kunne træffe et svært valg, men et valg, de træffer ud fra et informeret samtykke, så er Konservatives tilgang altså, at selv om de når frem til den konklusion, er der alligevel nogle, der skal kunne forhindre dem i at kunne træffe den beslutning.
Det mener jeg grundlæggende er forkert.
Dina Raabjerg (KF), 2024-11-14:
Jeg vil sige tak for det, jeg synes var en meget nuanceret tale.
For første gang anerkender en, der ikke bakker forslaget op, at der faktisk er noget her, vi ikke ved noget om.
Ordføreren taler om unge mennesker, der har det svært, og som er i tvivl.
Kunne det ikke være rigtig godt, at man, hvis der er nogle forældre, der siger til deres børn, at de tror, at de er på vej ind i noget forkert, købte de unge mennesker 3 år mere til lige at blive klar på, hvad det er, de går ind til?
Peder Hvelplund (EL), 2024-11-14:
Tak for det, formand.
Vi har unge mennesker, som står i en meget svær situation.
Derfor synes vi, det er rigtig fornuftigt, at de tilbydes både psykosocial støtte, men at de også får muligheden for at få en behandling, og at det sker ud fra lægevidenskabelige hensyn, altså at der er læger inde over forløbet, og at man sikrer, at det er i overensstemmelse med den viden, man har på området.
Vi har faktisk ret stor tillid, både til lægerne i det danske sundhedsvæsen, men også i meget høj grad til de modne unge mennesker, som står i den her særdeles svære situation og skal træffe det her valg.
Derfor vil jeg også bare gerne sige, at det piner mig, at vi skal stå og behandle sådan et beslutningsforslag her.
Jeg synes faktisk, det er så forkert, at unge mennesker, som står i en i forvejen svær situation, nu skal opleve også at blive udsat og betvivlet, i forhold til om de er i stand til at træffe en beslutning og bruge deres informerede samtykke i forbindelse med behandling i sundhedsvæsenet.
Jeg er rigtig glad for, at vi nu her til næste år kan få fjernet den begrænsning, der ligger i sundhedsloven i øvrigt, hvor vi jo netop bruger princippet om informeret samtykke i forhold til 15-17-årige i forbindelse med behandling, og at vi får fjernet kravet om fælles samtykke i forbindelse med abort.
Det ser jeg i den grad frem til.
Jeg synes, det er en god måde at vise tillid til unge mennesker på.
Når det er sagt, synes jeg også, det er vigtigt at understrege, at når man står i den situation, at man har brug for behandling, har man netop brug for støtte fra sundhedsvæsenet.
Det er jo fuldstændig rigtigt, at den evidens, der er, viser, at vi ikke kender langtidseffekterne af hormonbehandling.
Vi ved også, at der er store risici forbundet med ikke at tilbyde behandling.
Vi ser konsekvenser for unge mennesker, som ikke får en behandling, som oplever øget mistrivsel, og som oplever en øget selvmordsrisiko.
Derfor er det jo ikke bare et spørgsmål om, at hvis vi ikke tilbyder det her, er der ikke nogen, der kommer til at opleve negative konsekvenser, for hvis vi fratager unge mennesker den her rettighed, kan vi også risikere, at det får nogle negative konsekvenser.
Det sidste, jeg lige vil berøre, er noget, som flere har været inde på, og det er, at når vi ser på, hvordan praksis er i dag, er det jo reelt set et ikkeeksisterende problem.
Det ændrer ikke på, at det fortsat er en rettighed, vi ønsker man skal kunne bibeholde; man skal fortsat have muligheden for at kunne benytte sig af den.
Men her prøver man at tegne konturerne af et problem, som er ikkeeksisterende, og præcis derfor synes jeg også, at det er forkert, at vi skal stå og behandle det, for det er med til at øge en stigmatisering af nogle unge mennesker, som i forvejen befinder sig i en svær situation.
Så Enhedslisten kommer ikke til at støtte det her beslutningsforslag.
Rosa Eriksen (M), 2024-11-14:
Tak for ordet.
Med beslutningsforslaget ønsker forslagsstillerne, at Folketinget skal pålægge regeringen at fremsætte et lovforslag, som ændrer reglerne for samtykke i forbindelse med kønsskiftebehandling af 15-17-årige.
Det foreslås, at man som 15-17-årig ikke skal have mulighed for at igangsætte kønsskiftebehandling uden forældresamtykke.
Det skaber uden tvivl dilemmaer for unge mennesker, hvis de oplever uoverensstemmelse mellem deres biologiske køn og deres oplevede køn.
Det sætter jeg pris på at forslagsstillerne vil skabe rigtig gode rammer om.
Men jeg ser ikke grund til, at vi ændrer gældende lov og praksis, af en række grunde.
For det første peger Danske Regioner på, at der i dag ikke er en praksis, som taler for, at der skal indføres krav om forældresamtykke, når kønsmodificerende medicinsk behandling startes op.
For det andet tilsiger sundhedsloven, at alle danskere på 15 år eller over kan give samtykke til en behandling i det danske sundhedsvæsen.
Dog modtager forældremyndighedsindehaveren det samme informationsmateriale som den unge.
Det giver en vigtig sikkerhed for, at den unge ikke står alene med informationen forud for de her store beslutninger.
For det tredje tilbyder sundhedsvæsenet psykosocial behandling, når man indtræder i et forløb, og det er først ved vedvarende og langvarig uoverensstemmelse mellem ens oplevede køn og biologiske køn, at det vurderes, om kønsmodificerende medicinsk behandling skal igangsættes.
Der skal altså stærke grunde til, før behandlingen igangsættes.
I Moderaterne bakker vi op om at følge udviklingen tæt, men vi ser ikke, at der er tungtvejende grunde til at lave en undtagelse til de gældende samtykkeregler.
I Moderaterne stemmer vi imod beslutningsforslaget.
Tak for ordet.
Louise Brown (LA), 2024-11-14:
Nej, det tænker jeg ikke, ikke i andre tilfælde, end at den her læge skulle være forælder til det barn, det handler om.
Dina Raabjerg (KF), 2024-11-14:
Tak for en fin tale.
Tænker ordføreren, at en læge, som har mødt et ungt menneske og haft fire, måske fem samtaler, kender barnet, den unge, bedre end de forældre, som barnet har levet med hver eneste dag i 15 år?
Louise Brown (LA), 2024-11-14:
Det er der måske; det har jeg simpelt hen ikke taget stilling til, altså om der kunne være andre muligheder.
Men i forhold til det her er det, hvis det er stophormoner eller krydshormoner, man sætter i gang, en behandling, som kan have livsændrende konsekvenser, og som jo i mange, mange tilfælde er irreversibel.
Der mener jeg bare, at børnene stadig er de voksnes ansvar, indtil de er 18 år gamle, og specielt i sådan en situation her, hvor det har sådan nogle store konsekvenser, er forældrene nødt til at være med i sådan en beslutning.
Christoffer Aagaard Melson (V), 2024-11-14:
I mine øjne vil det jo øge risikoen for, at nogle unge vil opsøge udenlandsk behandling, hvis de ikke har muligheden for at henvende sig f.eks. anonymt i det danske sundhedsvæsen, hvis de er bange for deres forældres reaktion.
Så vil jeg høre Liberal Alliance, om der er andre områder, hvorpå man mener vi skal ind at lovgive og forbyde ting, som ikke sker i vores sundhedsvæsen den dag i dag.
Kristian Bøgsted (DD), 2024-11-14:
Tak for det.
Lad mig starte med at følge op på det sidste her, altså at det tager så lang tid, inden man kan komme i gang.
Selv om nogen har booket en haltid, kan de jo godt få at vide, at nu må forældrene gerne komme med ind og kigge.
Så det synes jeg faktisk er en ret elendig undskyldning.
Det her kan sættes i værk meget hurtigere, hvis man vil det.
Så har vi snakket lidt om det, ministeren siger, om, at vi skal have gjort noget her, og der bliver spurgt ind til meldingerne, der er kommet fra hr. Mohammad Rona.
Hr. Mohammad Rona er måske ikke den værste i Moderaterne, man kunne komme efter; der kunne være andre, der var meget værre.
Men når man spørger ind til det her, er det jo bare, fordi det ikke er første gang, vi står hernede og ser, at ordføreren for Socialdemokratiet står og tager godt imod forslaget – det vil man gerne, det vil man rigtig gerne, man taler pænt om det, og det gælder også det forslag, der senest er kommet fra Liberal Alliance om, at der skal strammes op på nogle områder – og så ser man Moderaterne være ude og være rigtig, rigtig kritiske.
Så er spørgsmålet jo bare: Hvem er det, der træffer den endelige beslutning i den regering her, når der er så vidtgående forskelle på, hvad man mener?
Er det ministeren, eller er det Moderaterne?
Frederik Vad (S), 2024-11-14:
Jeg er ofte ikke enig med Socialdemokratiet på Københavns Rådhus på det udlændingepolitiske område, og det her er jo et eksempel på det.
Jeg tror, intentionerne har været meget gode.
Nu har jeg ikke fulgt debatten om det i København, men jeg tror, at intentionerne har været meget gode.
Der er nogle, der gerne vil have nogle piger og unge kvinder, som ellers bliver holdt derhjemme, ud i nogle svømmehaller.
Det er en meget, meget nobel intention og motivation, men som jeg også sagde i min tale, kan den enes frihed blive den andens begrænsning, og jeg har altid stået på, at hvis man giver de her muligheder, får de kvinder, som faktisk bruger samfundets normer og regler som en presbold på deres forældre for at sige, at de er nødt til at lukke dem ud i en almindelig svømmehal, for ellers kan de ikke komme til svømning, ligesom taget deres bolværk fra dem, kan man sige.
For så kan deres forældre sige, at der faktisk er en kommune her, hvor man kan gå til svømning, uden at der er mænd på matriklen.
Det har jeg diskuteret, også med nogle af mine partifæller i København, og det er vi uenige om, men nu skal de jo ændre det.
Serdal Benli (SF), 2024-11-14:
Tak til ordføreren.
Men samtidig har ordføreren og ordførerens parti også det motto, at udlændingepolitikken skal være stram, men ikke være skør.
Hvis ordføreren og ordførerens parti er optaget af også at integrere, af integration og af at skabe medborgere, som i det her tilfælde gælder de her unge mennesker, som jo er presset ud i en situation, hvor de så må fravælge uddannelse for at kunne få permanent ophold – for nogle af dem betyder det noget at få en vished om fremtiden –
vil ordføreren så mene, at det her er en skør måde at føre udlændingepolitik på, altså at man netop afholder en masse unge fra at få en vished om deres fremtid, således at de kan koncentrere sig om at få sig en relevant uddannelse, så de på den lange bane kan bidrage til vores arbejdsmarked?
Så hvad tænker ordføreren om det her med at være stram, men ikke skør?
Frederik Vad (S), 2024-11-14:
Tak, formand.
Med det her beslutningsforslag foreslås det at lempe det beskæftigelseskrav, som gør sig gældende for personer, der ønsker en permanent opholdstilladelse i Danmark.
Hver gang vi taler lempelser på det her område, er udgangspunktet for Socialdemokratiet, at det ikke er en god idé, og så skal der rimelig tungtvejende grunde til at ændre på den beslutning.
Forslagsstillerne ønsker, at fuldtidsstudium samt læretid og praktik sidestilles med fuldtidsarbejde ved beregning af beskæftigelseskravet.
Derudover foreslås det, at reglerne for unge ansøgere under 19 år bliver lempet, så det ikke længere skal være et krav, at de har været i uafbrudt uddannelse eller fuldtidsbeskæftigelse, efter de er gået ud af folkeskolen.
I Socialdemokratiet mener vi, at det er helt på sin plads, at nye borgere i Danmark skal gøre sig fortjent til deres rettigheder ved at bidrage på arbejdsmarkedet i nogle år, inden de kan få lov til at søge om permanent opholdstilladelse.
For pligt kommer før ret, og det princip gør sig også gældende, når vi taler om betingelser, der skal opfyldes for at opnå det store privilegium, som en permanent opholdstilladelse er.
Jeg er grundlæggende imod, at man blot ved at være tilmeldt en su-berettiget uddannelse skal kunne opfylde beskæftigelseskravet, uanset om man i øvrigt møder op eller ej.
Når det er sagt, kan vi i Socialdemokratiet godt se fornuften i at lade læretid og lønnet praktik indgå på en eller anden måde i beregningen af beskæftigelseskravet.
Men som udlændinge- og integrationsministeren har udtalt ad flere omgange, har regeringen nok at gøre med at prøve at komme igennem med de ting, der står i regeringsgrundlaget på udlændinge- og integrationsområdet, og det har førsteprioritet.
Så håber jeg på, at den her kreds af partier, som er gået sammen om det her beslutningsforslag, ikke kun vil gå sammen om at fremsætte beslutningsforslag her i salen, som lemper udlændingepolitikken.
Socialdemokratiet kan ikke støtte beslutningsforslaget.
Kaare Dybvad Bek (S), 2024-11-14:
Jeg anerkender, at der har været situationer, hvor man – eksempelvis i Hjørring – har haft en ansat på et plejehjem, som har ønsket at uddanne sig, og som så er blevet vejledt af kommunen til at tage en sosu-assistentuddannelse, hvilket så har gjort, at hun ikke har kunnet søge permanent opholdstilladelse.
Og det er jo en dårlig situation, altså både det, at en myndighed vejleder forkert, men det er selvfølgelig også en del af en problemstilling, hvor jeg, hvis jeg sådan skulle se på det fra mit eget perspektiv og dengang, jeg kun sad i regeringen med mit eget parti, ville sige: Så lad os se på, hvad der er af lønnet praktik, som man kan inddrage.
Peder Hvelplund (EL), 2024-11-14:
Men nu er det jo i hvert fald sådan, at den eneste form for opholdstilladelse, som kan kvalificere til, at man også kan få statsborgerskab og dermed også stemmeret, er permanent opholdstilladelse, og der er jo en række af de her unge mennesker, som også har et ønske om at kunne bidrage fuldt ud til det danske samfund og få stemmeretten.
Derudover har vi jo set en række tilfælde, hvor borgere har haft permanent opholdstilladelse, men hvor de på grund af, at de har været i en lønnet praktik, ikke har kunnet få forlænget deres permanente opholdstilladelse, og de så er endt med at skulle rejse ud af landet.
Så vil ministeren ikke anerkende, at det, at vi har de her regler, gør, at det er sværere for mennesker, som ønsker at kvalificere sig, at opnå fulde rettigheder i landet?
Kaare Dybvad Bek (S), 2024-11-14:
Det mener jeg ikke at det vil, også fordi præmissen for Peder Hvelplunds spørgsmål er, at der ikke findes andre opholdstilladelser end permanent opholdstilladelse, men der findes jo en række andre opholdstilladelser.
Man kan have en asylopholdstilladelse, sådan som bl.a. en række syriske mænd fra 18 år og opefter har det, fordi de ellers ville blive indkaldt til militærtjeneste, man kan have opholdstilladelse som beskæftiget, man kan have opholdstilladelse som studerende, man kan have opholdstilladelse som familiesammenført, man kan have opholdstilladelse som en del af en familie, altså hvor ens mor måske er blevet familiesammenført med en dansk mand, eller hvad man ellers kan forestille sig.
Der er jo en række andre måder, man kan have opholdstilladelse på i det danske samfund.
Men vi skal jo også bare være klar over, at der, når folk først har fået permanent opholdstilladelse, så skal meget til for at smide folk ud.
Der har vi desværre set, at rigtig mange af de unge, eksempelvis med somalisk baggrund, som får permanent opholdstilladelse, går ud og laver meget grov kriminalitet lige bagefter.
Så jeg synes i det hele taget, at det med at lempe det er noget, man skal passe på med.
Peder Hvelplund (EL), 2024-11-14:
Tak for det, og tak til ministeren for talen.
Det er jo rigtigt, at det ikke er første gang, vi diskuterer det her, men det kan ministeren jo tage som en form for ekstra service til ministeren, for ministeren har jo også indtaget nogle forskellige synspunkter igennem perioden, når vi har diskuteret det her.
Så det er jo bare en måde til ligesom at få afprøvet, hvor ministeren står i den nuværende situation.
Jeg vil egentlig godt tage lidt fat der, hvor fru Zenia Stampes spørgsmål sluttede.
Nu kan jeg så forstå, at der heldigvis er en eller anden form for åbning fra ministerens side i forhold til, at der måske er nogle uddannelser, vi kan se på.
Men jeg ved jo også, at ministeren har været optaget af det med at bryde den sociale arv, og hvis der nu er unge mennesker, som er optagede af at få en permanent opholdstilladelse og senere et statsborgerskab, kan man jo ikke fortænke dem i det.
Men nogle af dem ville jo så faktisk kunne risikere at stå i en situation, hvor de skal fravælge det at tage en uddannelse, men så have et arbejde for at opnå det permanente ophold, og hvor de så først senere kan gå i gang med at overveje, om de skal tage en uddannelse, og det kan jo være svært, hvis man står i en familiemæssig situation, hvor man ikke lige pludselig kan være afhængig af en su.
Ville det netop ikke kunne være med til at bryde den sociale arv, at man kunne sige, at uddannelse tæller i lige så høj grad, som beskæftigelse gør?
Kaare Dybvad Bek (S), 2024-11-14:
Jeg synes ikke, det er et nyt argument, at der er forskel på at være i beskæftigelse og at være under uddannelse.
Det er jo det, som ændringen i 2016 bygger på.
Så det argument er jo i hvert fald 8 år gammelt.
Men hvis man skulle lave et snit, der handler om at sige, at nogle perioder under uddannelse skulle betyde noget, så skulle det for mig at se være at sige, at de steder, hvor du er i lønnet praktik, tæller det med.
For der indgår man jo på samme vilkår som almindelig medarbejdere i en børnehave, på et plejehjem, på en byggeplads, eller hvor folk nu er i praktik henne.
Zenia Stampe (RV), 2024-11-14:
Jeg ville nok også mene, at der var arbejdspladser, hvor man måske heller ikke taler dansk og måske heller ikke har kolleger, som man kan blive integreret sammen med.
Mange af dem, vi taler om her, er jo så også børn og unge, der er født og opvokset i Danmark, altså som har gået i den danske folkeskole.
Jeg ved ikke, om de skal stå på et eller andet lager og arbejde i x antal år eller køre med post, eller hvad det kan være af andre ensomme erhverv, for at blive integreret i Danmark.
Det er for mig et nyt argument, at fuldtidsbeskæftigelse i en hvilken som helst afskygning skulle være mere integrationsegnet end uddannelse.
Kan ministeren uddybe det ud over de her eksempler med lønnet praktik?
Hvilke danske uddannelser kunne det ellers være?
Frederik Vad (S), 2024-11-14:
Jeg synes ikke, at der sådan er tale om skør politik.
Som ministeren også var inde på i sit svar, er der jo forskellige ordninger i dag.
Det er jo ikke kun den tidsubegrænsede opholdstilladelse, som er nøglen til at få et godt liv i Danmark, hvor man kan bidrage.
De her mennesker er jo heller ikke forhindrede i at søge tidsubegrænset opholdstilladelse på et senere tidspunkt.
Vi vil jo gerne diskutere, om man på nogle enkelte områder – det kunne være lønnet praktik eller læretid, hvor de her mennesker indgår på arbejdsmarkedet og indgår i et arbejdsfællesskab – kan gøre noget.
Men det er ikke en prioritet for regeringen for nuværende.
Vi har rigeligt at gøre med at få det her regeringsgrundlag implementeret.
Der venter f.eks. hele området om social kontrol.
Det skal vi jo f.eks. have i mål, inden vi rammer et folketingsvalg senest om 2 år.
Serdal Benli (SF), 2024-11-14:
Jeg kunne så høre på både ministeren og ordføreren, at der måske er en åbning her.
Det kan godt være, det er mig, der er lidt optimistisk og lidt positivt indstillet.
Det er jeg jo godt nok også af sind, altså positiv.
Når man siger, at man gerne vil se på nogle områder, hvad er det så for nogle områder, ordføreren tænker på her, også i forhold til uddannelsesområdet?
Er der noget specifikt hos Socialdemokraterne eller i regeringskontorerne, som man har en snak om, i forhold til hvad det så kunne være?
Kan ordføreren komme med et bud på det?
Peder Hvelplund (EL), 2024-11-14:
Det er bare, fordi der i den del af arbejderbevægelsen, jeg er rundet af, hvor jeg også har haft ufaglært arbejde, jo altid har været et ønske om også gerne at ville opkvalificeres.
Det har jo ikke været et spørgsmål om, at man enten ville have et arbejde eller ikke have et arbejde, eller at man enten ville studere eller ikke lave noget.
Det har jo bare været et spørgsmål om, at hvis du har haft et arbejde, har du også haft et ønske, der gik på, at du godt kunne tænke dig at opkvalificere dig og tilegne dig nogle kompetencer, og det tror jeg sådan set er ret grundlæggende.
Det er det i hvert fald for de mennesker, jeg kender til, og for dem, hvis kamp jeg synes vi har kæmpet, bl.a. også sammen med Socialdemokratiet.
Der forstår jeg ikke, hvorfor det er anderledes her.
Frederik Vad (S), 2024-11-14:
Arbejde er jo ikke en straf.
Det står Socialdemokratiet på.
At være indskrevet på et fuldtidsstudium på Roskilde Universitet eller Københavns Universitet er noget andet end at være en del af et arbejdsfællesskab, og derfor mener vi, der skal være forskel på det.
Der er så noget omkring læretid og lønnet praktik.
Det er vi sådan set åbne over for at diskutere.
Men det er ikke en del af det regeringsgrundlag, som vi står på for nuværende.
Peder Hvelplund (EL), 2024-11-14:
Tak for det.
Og tak til ordføreren for talen.
Jeg vil egentlig godt høre hr. Frederik Vad – også ud fra en socialdemokratisk tankegang, hvor det med, at man også skal have muligheden for at kunne bryde den sociale arv, jo ligger i den socialdemokratiske sjæl – hvad det er, der gør, at man med præcis den her gruppe af mennesker egentlig ikke ønsker, at de tager en uddannelse for at kunne opnå en permanent opholdstilladelse.
Man ønsker i stedet for, at de skal søge og få et arbejde.
Altså, hvorfor skal der indbygges en eller anden form for straf i forhold til det?