runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Eva Flyvholm (EL), 2018-05-17:
Tak for det.
Som udgangspunkt er den her nye databeskyttelseslov jo sindssygt god og faktisk en meget stor styrkelse af borgernes rettigheder og beskyttelsen af deres oplysninger, og jeg har i hvert fald som Enhedslisteperson måttet spørge mig selv, hvordan så sindsygt god en lov overhovedet har kunnet komme igennem EU-systemet undervejs, og jeg havde faktisk glædet mig til at kunne stemme for det, når vi skulle behandle det her i Folketinget.
Men desværre må jeg sige, at regeringen undervejs har valgt at snige nogle meget, meget problematiske dele ind i den her lov i forhold til den danske udformning.
Det går stik imod hensigten i det her forslag.
Med de ekstra paragraffer, som regeringen har puttet ind, får man faktisk forringet den demokratiske kontrol med, hvornår vi deler oplysninger, og man får simpelt hen åbnet op for en mulighed for profilering af borgerne og en meget større deling af deres oplysninger.
Vi har også haft en høringsproces, hvor eksperter havde advaret meget klart imod, at man vedtog loven med de her ekstra paragraffer fra regeringen, og vi har sammen med en række andre partier stillet ændringsforslag om, at de her problematiske elementer selvfølgelig skulle pilles ud, og det må jeg bare sige at jeg synes er så ærgerligt at regeringen ikke har grebet muligheden for, sådan at vi i dag havde kunnet være et samlet Folketing, der vedtog en rigtig god databeskyttelseslov.
Der er kommet nogle vigtige indrømmelser fra regeringen og Socialdemokratiet lige her til sidst, som lapper lidt på nogle af problemerne og sikrer, at Folketinget stadig væk skal være med til at godkende registerdelinger.
Så derfor kan vi fra Enhedslistens side desværre ikke støtte det her lovforslag.
For regeringen har ikke villet være med til at rydde op i de her få meget, meget udemokratiske elementer.
Karina Adsbøl (DF), 2018-05-17:
Men lad mig slå klokkeklart fast her fra talerstolen, at selvfølgelig skal man ikke forskelsbehandles på grund af køn, og det skal man jo heller ikke i forhold til løn.
Det håber jeg da at jeg har svaret klokkeklart fra talerstolen nu.
Der har vi jo, kan man sige, vedtaget ligelønsloven.
Så er det igen, som jeg sagde tidligere, hvordan vi så også sikrer, at den bliver opretholdt og overholdt.
Roger Courage Matthisen (ALT), 2018-05-17:
Tak til ministeren for svaret.
Nu bliver jeg nødt til lige at svare, for ministeren nævner sin mavefornemmelse.
Den mavefornemmelse, som jeg tit oplever, er: Træk lige vejret, feminister, kvinder tjener lige så meget, hvis de bare arbejdede på fuld tid i stedet for deltid, påtog sig et ledelsesansvar og søgte arbejde i det private i stedet for det offentlige.
Så ville vi have ligeløn.
Det synes jeg er en holdning, som jeg tit møder, når vi snakker om ligeløn og ligestilling, og det er netop desværre mavefornemmelser, hvor man ikke læner sig op ad de fakta og den viden, der er til rådighed.
Det her er forresten en artikel fra Det Nationale Forskningscenter for Velfærd.
Så jeg håber, at vi kan finde et fælles fodslag i forhold til at udbrede information og så hjælpe til at modarbejde nogle af de her mavefornemmelser, der måske er bygget på antagelser mere end på sund intuition.
Troels Lund Poulsen (V), 2018-05-17:
Det er jeg helt overbevist om vi kan.
Astrid Krag (S), 2018-05-17:
Lige løn for lige arbejde er et helt grundlæggende princip på vores arbejdsmarked.
Mennesker skal lønnes, efter hvad de kan, og ikke efter hvem de er, eller hvilket køn de har.
Kampen for ligestilling og ligeløn er en kamp for retfærdighed og lige muligheder for alle i vores samfund.
Derfor også tak til Alternativet og Enhedslisten for at rejse debatten her i dag.
Det beslutningsforslag, vi behandler i dag, har ministeren jo været inde på og gennemgået, altså at man ved at lave en certificeringsordning med dagbøder pålægger arbejdspladser at dokumentere, at de faktisk betaler lige løn for lige arbejde.
Ordningen er inspireret af den islandske model.
I Socialdemokratiet er vi helt enige i, at kampen for at sikre, at mænd og kvinder får samme løn for samme arbejde, bl.a. handler om at skabe klarhed omkring lønforholdene på arbejdspladsen.
Derfor var vi også arge modstandere af, at den tidligere Venstreregering i 2016 valgte at rulle den kønsopdelte lønstatistik, som SR-regeringen gennemførte i 2014 med støtte fra SF og Enhedslisten, tilbage.
I stedet for at kæmpe for ligestilling valgte den borgerlige regering at skrue lovgivningen tilbage til 2007.
Nu skulle de over 500.000 ansatte, som arbejder i mindre virksomheder, ikke længere være omfattet.
Nu skulle loven kun omfatte virksomheder med 35 ansatte og med mindst 10 af hvert køn.
Det argument viste sig ikke at holde vand, hvad ministeren erkendte.
Senere var argumentet, at vores lov pålagde virksomhederne for store administrative byrder.
Det er Socialdemokratiets holdning, at vi skal tilbage til den udvidede kønsopdelte lønstatistik, som blev gennemført, da vi havde regeringsmagten, for vi skal have bedre og mere åbne lønstatistikker.
Tillidsrepræsentanter og fagforeninger skal have bedre redskaber til at bekæmpe det løngab, der uomtvisteligt er, mellem mænd og kvinder i Danmark.
Og er der en ting, der i hvert fald ikke nytter noget, er det at lukke øjnene for problemet, som regeringen valgte at gøre.
Den model, vi gennemførte, er gennemarbejdet.
Den er skræddersyet til danske forhold, og derfor er det også den, som vi synes skal genindføres, men vi lytter da meget spændt til ministeren, der her i dag udtrykker en åbenhed i forhold til at kigge på, om man kan tage elementer fra den islandske model og overføre til Danmark.
Det lyder spændende, det lyder positivt, og vi vil da herfra også melde os fuldstændig klar til at kigge videre på det og se, om vi kan lave en fælles beretning.
Det ville da være et positivt skridt, selv om vi allerhelst så de udvidede kønsopdelte lønstatistikker genindført.
Pernille Skipper (EL), 2018-05-17:
Tak for ordførertalen.
Der var jo nogle historiske rids af ligelønsdiskussionen i Danmark, og jeg har bare brug for at vide helt klart: Mener Dansk Folkeparti, at vi har et problem med manglende ligeløn i Danmark?
Er det et problem, eller er det ikke et problem?
Karina Adsbøl (DF), 2018-05-17:
I Dansk Folkeparti finder vi det vigtigt, at vores ligelønslovgivning netop bliver overholdt, og vi mener, det er den til enhver tid siddende minister, der skal sikre, at den bliver overholdt.
Og der har vi helt bestemt, tænker jeg, nogle udfordringer, for selvfølgelig skal man ikke have forskelsbehandling i forhold til løn på grund af køn, og det er jo det, vi har en lovgivning om.
Hvordan sikrer vi så, at den lovgivning, vi har i dag, bliver overholdt?
Det handler jo også, kan man sige, om de ansatte på arbejdspladsen.
Jeg synes, det var meget fantastisk, da vi havde sygeplejersken og andre, der viste deres lønsedler i aviserne, for løn er tabubelagt.
Mange snakker ikke om løn, men det er jo sådan i dag, at man har ret til at snakke om løn, og at man også har ret til at vise sin lønseddel, og det synes jeg da man skal benytte sig af.
Pernille Skipper (EL), 2018-05-17:
Det tager jeg som et ja.
Altså, vi har faktisk at gøre med et samfundsproblem.
Det betyder jo ikke, at vi skal løse det hele herindefra, eller at vi i øvrigt kan løse det herindefra.
For hvis vi kunne det, ville det jo have været nok bare at skrive i loven, at vi skal have ligeløn, og det er tydeligt for enhver, at det har vi ikke.
Så jeg er sådan set enig.
Jeg tager det som et ja, at vi har et problem.
Noget af det kan man klare på arbejdspladserne.
Er der ingenting, vi kan gøre fra Christiansborgs side?
Er det helt ude af politikernes hænder at løse det her problem?
Karina Adsbøl (DF), 2018-05-17:
Som jeg også sagde i min ordførertale, finder jeg det væsentligt, at man også tager det i forhold til den danske model, når man netop forhandler.
I forhold til at kigge på arbejde af samme værdi synes jeg faktisk, det kunne være interessant, for jeg tror, der kan være nogle udfordringer i, hvordan man måler arbejde af samme værdi.
Roger Courage Matthisen (ALT), 2018-05-17:
Tak for det.
Og tak til ordføreren for tale og svar på spørgsmål.
Men vi er jo et produkt af vores samfund.
Det vil sige, at vi er et produkt af den opvækst, vi har, den skolegang, vi får, og synet på køn.
Den måde, vi evaluerer og vurderer kvinders potentiale, kompetencer og performance på, spiller en afgørende rolle for deres løn og for, hvor langt de kommer.
Det siger al den forskning, vi har tilgængelig fra både Norge, USA og alle mulige andre stater.
Så hvis vi ved det – at vi har en indbygget forudindtagethed på grund af den måde, vores samfund er skruet sammen på – og vi ved, at rammerne for uddannelse bliver fastlagt til dels fra statens side, bør vi så ikke tage et større ansvar for at forme det samfund, vi har, som jo så åbenbart hjælper os, eller hvad skal vi sige, modarbejder os i forhold til at skabe ligeløn?
Troels Lund Poulsen (V), 2018-05-17:
Men det betyder ikke, at man ikke kan prøve at række hånden frem, som jeg netop har gjort til fru Pernille Skipper, og det tror jeg vi alle sammen kunne have en interesse i, netop også for at sikre mere viden om, hvad man har gjort i Island.
Roger Courage Matthisen (ALT), 2018-05-17:
Tak for det, formand.
Jeg vil også gerne takke ministeren og kvittere herfra.
Jeg er rigtig glad for at høre, at der er åbenhed over for at udbrede kendskab til modellen, og at ministeren faktisk anerkender værktøjet som et ledelsesværktøj, for det er jo netop det, vi ser, nemlig at det skal være et ledelsesværktøj for virksomheder, ikke kun for at skabe ligeløn, men faktisk også, ved at man kan synliggøre, hvad det er for nogle stillinger og processer, man ønsker i sin virksomhed, og dermed synliggøre værdiskabelsen for virksomheden.
Jeg håber, at vi kan finde et flertal i dag for at få ordningen igangsat, men ellers vil jeg bare kvittere for det og sige, at det er rigtig rart at høre, at ministeren faktisk er åben for måske at lave en fælles bekendtgørelse eller beretning efterfølgende.
Mattias Tesfaye (S), 2018-05-17:
Da vi fortsat har lidt spørgsmål til et af ændringsforslagene, vil vi fra Socialdemokratiets side gerne bede om, at andenbehandlingen afbrydes, og at lovforslaget sendes tilbage til udvalget inden afstemningerne om ændringsforslag.
Forslag om standsning af sagens behandling
Troels Lund Poulsen (V), 2018-05-17:
Lad mig starte med at sige, at regeringen naturligvis har sympati for det, der er intentionen bag beslutningsforslaget, som er at sikre mere ligeløn i Danmark.
Men forslagsstillerne vælger efter regeringens opfattelse en forkert vej derhen, og derfor kan regeringen heller ikke støtte beslutningsforslaget.
Forslagsstillerne ønsker med beslutningsforslaget at indføre en obligatorisk ligelønsordning efter islandsk forbillede.
Jeg har stor respekt for det arbejde, som de islandske parter har udført, altså de islandske arbejdsmarkedsparter, over de sidste 10 år, hvor de har brugt mange kræfter på at udvikle en certificeringsordning for ligeløn.
Certificeringsordningen blev i første omgang introduceret som en frivillig ordning, som islandske virksomheder kunne vælge at benytte sig af.
Den afgørende præmis er et fælles ønske fra arbejdsmarkedets parter, og det er simpelt hen ikke til stede i Danmark.
Jeg er med andre ord ikke blevet mødt med et fælles ønske fra arbejdsmarkedets parter om at indføre en obligatorisk ligelønscertificering i Danmark.
Heller ikke set i lyset af, at der er indført en ny ordning i Island.
Og jeg tror ikke, man kan overvurdere betydningen af, at både arbejdstagersiden og arbejdsgiversiden i Island har bakket op om udviklingen af denne ligelønsordning.
Den brede opbakning, som certificeringsordningen har i Island,
er netop grundlaget i det fælles samarbejde.
Derfor kan man efter min opfattelse heller ikke, som forslagsstillerne synes at lægge op til, bare overføre den islandske ordning til det danske arbejdsmarked.
Men jeg forstår det sådan, at danske virksomheder har mulighed for at erhverve den islandske ISO-standard for ligeløn.
Og med den i hånden kan en virksomhed implementere ledelsesværktøjet i organisationen som en del af virksomhedens arbejde med ligeløn.
Det vil på sigt kunne være med til at skabe en bred opbakning blandt arbejdsmarkedets parter til at se på et eventuelt behov for en sådan ordning.
Men konkluderende kan jeg altså sige, at regeringen ikke kan støtte det fremsatte beslutningsforslag.
Pernille Skipper (EL), 2018-05-17:
Jeg vil egentlig gerne starte med at sige tak til ministeren for den positive tilgang til forslaget, også selv om man ikke ender med at støtte det.
Jeg hører faktisk en velvilje over for at bruge de islandske erfaringer.
Så når ministeren siger, at ministeren håber, at der er nogle virksomheder, der vil tage standarden til sig, så er jeg selvfølgelig interesseret i at høre, om ministeren har tænkt sig at tage nogen initiativer for at udbrede viden om standarden og muligheden for at bruge den.
Og om ministeriet på nogen måde vil stille sig til rådighed for de danske virksomheder med at få hjælp til at få implementeret det her ad frivillighedens vej.
Troels Lund Poulsen (V), 2018-05-17:
Det synes jeg faktisk er en god overvejelse, som jeg måske skulle prøve at uddybe – ikke nødvendigvis i dag.
Men jeg er sådan set helt villig til også at give mere viden og information om den her standard.
For jeg tror, man må sige, at den ikke er velkendt på den måde generelt i det danske samfund.
Og derfor synes jeg, at jeg måske burde vende tilbage i en skriftlig form om, hvordan man kunne vælge at udbrede den her ISO-standard, hvis man måtte have lyst til at benytte sig af den.
Det kunne evt. være som en del af en eventuel beretning i forhold til det her forslag, sådan at jeg også signalerer det, som jeg også selv er optaget af, nemlig at udbrede de erfaringer, man har fra Island.
Pernille Skipper (EL), 2018-05-17:
For det hører jeg ministeren sige han gerne vil, og det ville jeg bare være rigtig glad for.
Troels Lund Poulsen (V), 2018-05-17:
Men det tilsagn vil jeg gerne give, altså at jeg vil prøve at formidle en beretningstekst, der også rækker fremad i forhold til det forslag, der er her, og ikke mindst for at skabe en større viden.
Marianne Jelved (RV), 2018-05-17:
Lige løn for lige arbejde og for arbejde af samme værdi lyder som en banalitet og en selvfølgelighed i Danmark.
Sådan skulle det gerne være, og sådan skulle det gerne have været i rigtig mange år, men det gælder alligevel ikke for alle, og kønnet spiller stadig væk en rolle.
Det kan vi se gennem de analyser, som SFI f.eks. er kommet med.
SR-regeringen havde en model, som blev trukket tilbage af den borgerlige regering i 2015, og det beklager jeg, for det var dog trods alt et skridt i retning af at få den lov, vi har, ligebehandlingsloven, til at virke.
Og det burde ikke være en politisk diskussion.
Det burde være en selvfølge, at vi alle var enige om at nå til det mål.
Ellers skulle man jo ikke lave en lov om det.
Men jeg noterer mig så, at ministeren udtaler sig åbent om at bruge de islandske erfaringer og kigge på en udvikling af en model, der indeholder et administratitvt værktøj designet til, at der i udgangspunktet skal udbetales lige løn for samme type arbejde, men også, at der skal kunne udbetales højere løn, hvis der ikke er kønsspecifikke årsager til det, men forskelle, som er bygget på aftalte vilkår.
Og det er jo også banaliteter; man skulle næsten tro, at det var nemt for alle at forstå.
Der er således mulighed for, at man kan indføre lige løn for lige arbejde, men der er en kedelig modvilje mod at finde relevante muligheder for en retfærdig aflønning af medarbejdere med lige arbejde.
Det er jo derfor, at vi har det her beslutningsforslag til behandling i dag, og det er også trist, at vi gentagne gange skal erkende, at ligebehandlingsloven ikke opfyldes.
Det må jo give enhver beskæftigelsesminister dårlig samvittighed, at der fortsat er mange procents forskel på den løn, der udbetales, uanset uddannelse, i Danmark.
Derfor ser jeg faktisk frem til, at ministeren tager nogle relevante initiativer og dermed måske også gør sig nogle overvejelser og vil kunne skrive sig ind i historien som den beskæftigelsesminister, der faktisk tog sagen op og gjorde noget ved det.
Eller måske kunne vi også i al fredsommelighed bede ministeren om at komme i et lukket samråd for at drøfte, hvilke initiativer ministeren kunne forestille sig at tage, eller hvad det er for nogle overvejelser, man gør sig, når man sidder med beskæftigelsesministerens ansvarsfulde job.
Når jeg siger lukket samråd, er det, fordi jeg håber, at det kan føre til noget, som vi måske kunne udvikle, en måde at tænke og arbejde på for at få det her gjort til virkelighed.
Så det er mit store håb, at den åbning, som ministeren viste, og som jeg gerne vil påskønne, også vil give mulighed for, at vi kan lave noget sammen i et lukket samråd, måske.
Jette Gottlieb (EL), 2018-05-17:
Jeg vil spørge ordføreren om noget.
Den rigtige formulering i loven er jo, at man skal søge arbejde hele tiden.
Det vil sige, at der er et krav om arbejdssøgning.
Det, der ikke står i loven, er, hvor mange, hvornår og hvordan.
Jeg husker meget tydeligt for nogle år tilbage en beskæftigelsesminister, der krævede, at man søgte fire job om ugen, men som blev belært af sit eget bagland og især af virksomhederne, om, at det nærmest var virksomhedschikane, og det er jo også sådan, det fremtræder i dag.
Men det er altså ikke a-kasserne, der sætter et krav om, at folk søger job.
Det står faktisk i loven, og de er nødt til at gøre det, for ellers bliver de ikke anerkendt som stående til rådighed.
Så det står i loven.
Men det kan jo komme an på en prøve, når der skal laves forenklinger.
Rasmus Jarlov (KF), 2018-05-17:
Det er så noteret.
Så er jeg ikke blevet helt korrekt informeret om, hvad der står i loven.
Men det er bestemt også en mulighed, at det kan være sket, at jeg har misforstået det.
Jette Gottlieb (EL), 2018-05-17:
Så vil jeg bede ministeren forholde sig til de resultater, der kommer af virksomhedspraktikken.
Altså, i 2017 var der udtrykt, at 12 pct. af dem, der havde været i virksomhedspraktik, faktisk var i arbejde i det efterfølgende år.
12 pct. synes jeg ikke er nogen meget imponerende score, men jeg vil gerne høre, hvordan ministeren forholder sig til det.
Troels Lund Poulsen (V), 2018-05-17:
Men som jeg netop har brugt lidt kræfter på at redegøre for relativt detaljeret, kan der være flere årsager til, at man er i virksomhedspraktik.
Og det kan jo også være afgørende, at man får mulighed for at blive en del af en virksomhedspraktik, uden at det nødvendigvis en til en fører til et job; det kan det gøre senere hen.
Men jeg må bare sige, at det, at man bruger privat virksomhedspraktik, er jeg ikke et sekund i tvivl om også er med til at give den enkelte nogle langt bedre forudsætninger for forhåbentlig at blive en del af arbejdsmarkedet.
Jette Gottlieb (EL), 2018-05-17:
Jamen på det punkt deler jeg ministerens opfattelse: at et menneske, der aldrig har været på arbejdsmarkedet, selvfølgelig kan have glæde af at komme ud på en virksomhed, også i virksomhedspraktik.
Men problemet er, at den virksomhedspraktik, der bliver tilbudt – og når jeg taler om tilbud, er der ikke tale om noget, man selv kan vælge til eller fra – bliver tilbudt til folk, der har været på arbejdsmarkedet i årevis; den bliver tilbudt til folk, der har et erhverv, som de har fuldt kendskab til; den bliver tilbudt i alle mulige hjørner af arbejdsmarkedet, fordi det står så bredt, som det gør.
Derudover er der jo nogle begrænsninger i loven, som ministeren også redegjorde for, som ikke bliver overholdt, f.eks. at man kun kan komme i praktik, hvis man på grund af forskellige begrænsninger ikke er i stand til f.eks. at få et job med løntilskud.
Og de begrænsninger, der er i loven,
bliver faktisk ikke overholdt.
Så det vil sige, at praktikken er en anden end det, der står fra bogstav til ord i loven.
Troels Lund Poulsen (V), 2018-05-17:
Men en del af min besvarelse her i dag gik jo også på, at jeg synes, at i de forhandlinger, som vi har nu med flere partier i Folketinget, omkring lov om aktiv beskæftigelsespolitik går vi netop også efter at få skærpet det, der skal stå i lovens bemærkninger, om, hvad virksomhedspraktik skal føre til.
Og det er jeg sådan set enig i at man godt kan præcisere i højere grad, end tilfældet er i dag, og det er jo lige præcis også derfor, at vi har den her diskussion.
Leif Lahn Jensen (S), 2018-05-17:
Virksomhedspraktik må derfor ikke være et redskab, der fortrænger ordinær arbejdskraft, men være en rigtig god mulighed for den enkelte arbejdsløse for at komme videre.
Det er sådan set hele ideen med det.
Ja, man har set masser af snyd med virksomhedspraktik gennem tiden.
Jeg vil heller ikke afvise, at det stadig sker.
Derfor mener jeg også helt klart, at vi løbende skal holde øje med brugen af virksomhedspraktik og stoppe det, hvis det bliver brugt uhensigtsmæssigt, og slå ned på det omgående, hvis det viser sig, at det ikke bliver brugt, som meningen er.
Men hvis man bruger virksomhedspraktik på den rigtige måde over for de mennesker, som netop har brug for lige nøjagtig det tilbud, de får, så virker det også, og det hører jeg sådan set heller ikke forslagsstillerne betvivle.
Derfor er jeg også uenig med regeringen, der generelt mener, at man skal have mere praktik og mindre kompetenceløft, da jeg sådan set mener, at begge ting er lige vigtige, alt efter hvad det er, den enkelte har brug for.
Det er netop det, det drejer sig om.
Har den enkelte brug for at bide sig fast på arbejdsmarkedet?
Men lige nu sidder vi faktisk i forhandlinger, som også ministeren sagde, omkring regelforenkling på beskæftigelsesområdet, hvor vi også diskuterer brugen af virksomhedspraktik ret meget, da vi jo netop også deler de bekymringer, som Enhedslisten har, om det bliver brugt på den rigtige måde.
Jeg tror ikke, jeg røber noget, når jeg siger, at vi som Socialdemokrater mener, at det er vigtigt, at vi hele tiden stiller krav til indholdet af praktikken, at det er det, der er det vigtige.
Der skal være fornuftige rimelighedskrav, som sikrer forholdet mellem ordinært ansatte og ansatte på løntilskud og dermed undgå fortrængning.
Tillidsfolkene eller medarbejderne skal jo også inddrages i processen, og der skal også være en tidsbegrænsning, så et praktikophold ikke kan vare i en evighed, som også ministeren har påpeget at vi snakker om.
Så jeg vil med de ord godt rose Enhedslisten for at tage den her debat, fordi jeg og vi rent faktisk mener, at det er en god debat.
Det er en meget vigtig debat, det er en meget nødvendig debat, men jeg synes også, at vi har en rigtig god tone og en rigtig god snak i forligskredsen omkring den her del og i forhold til at undgå fortrængning, samtidig med at vi prøver at hjælpe mennesker tættere på arbejdsmarkedet.
Rasmus Jarlov (KF), 2018-05-17:
Jeg forestiller mig, uden at kende de regler, som a-kasserne stiller op for, hvordan man skal sende de ansøgninger, at det nok ikke er okay, at man sender en ansøgning, hvor man så samtidig lige skriver: I øvrigt mener jeg det ikke.
For det er jo det, man skriver, når man gør opmærksom på, at man kun sender en ansøgning, på grund af at der er nogle krav for at kunne modtage dagpenge.
Så det er jo nok ikke i orden ifølge reglerne, men det er derfor, jeg synes, vi skal kigge på de regler.
For som arbejdsgiver sætter man bare pris på, at man ikke skal sidde og bruge tid på at læse hundredvis af ansøgninger igennem, som ikke er ærligt ment.
Torsten Gejl (ALT), 2018-05-17:
Jeg har selv en lille virksomhed med fire ansatte, og jeg oplever faktisk det samme.
Når vi engang imellem søger efter arbejdskraft, kommer der hundredvis af ansøgninger, og vi kan godt se, at mange af dem er tvangsansøgninger.
Jeg synes, det er en fair måde at gøre det på, og det giver faktisk mig som virksomhedsleder mulighed for at sortere i dem, som bare er tvunget til at søge noget, som de hverken kan eller vil, og så dem, som faktisk er reelle.
Så synes ordføreren, det er okay at gøre det sådan?
Jeg er nemlig lidt bange for, at man kunne begynde at sanktionere dem, som er så ærlige.