Anders Samuelsen (LA), 2018-02-28:
Det, der er sagen på nuværende tidspunkt, er, at vi har deltaget i den kamp mod ISIL, som næsten er succesfuldt ført i mål – 98 pct. af det territorium, som de har siddet på, har vi fået dem fjernet fra.
Nu gælder det om at sørge for, at de ikke lige pludselig genopstår, og det er selvfølgelig en problemstilling, som vi står bredt sammen om i Folketinget er vigtig at holde fokus på.
Hvad gør vi så i forhold til det, som ligesom er udgangspunktet for spørgsmålet, nemlig at sørge for at få folk sendt hjem igen?
Det har jeg så redegjort for allerede i mit indledende svar.
Den her regering har i 2017 taget nogle initiativer og f.eks. ansat en uddannelsesambassadør, og i forbindelse med behandlingen af finansloven for 2018 vedtog vi også, at vi ville have en udlændingattaché, som specifikt går ind for at dække Iran og Irak.
Så vi går på flere ben, kan man sige.
Også tak for det spørgsmål.
Tilbagesendelsen, som jeg også lige har været inde på, har selvfølgelig en høj prioritet for regeringen, og det arbejder vi målrettet efter.
Fra regeringens side agter vi at fortsætte og yderligere intensivere den dialog, som jeg også lige pegede på i mit tidligere svar, som vi allerede har med Irak om det spørgsmål.
Udover intensivering af dialogen, som fulgtes af udnævnelsen af en udsendelsesambassadør i 2017, så har regeringen i forbindelse med finanslovsaftalen for 2018 også besluttet at udsende en udlændingeattaché, der specifikt har til formål at dække Iran og Irak.
Antallet af personer i udsendelsesposition til Irak har været faldende, samtidig med at der har været en stigende interesse for at tage imod tilbuddet om støtte til frivillig hjemsendelse.
Irak er det oprindelsesland, hvortil flest personer faktisk bliver udsendt i 2017.
Men vi er p.t. som udgangspunkt ikke i stand til at tvangsudsende til Irak, fordi de irakiske myndigheder ikke ønsker at medvirke til gennemførelse af tvangsudsendelser.
Det er i den forbindelse åbenlyst, at vi vil tage et grundigt kig i vores værktøjskasse for at se, hvilke andre instrumenter vi kan bruge til at opnå konkrete fremskridt i forhold til tvangsudsættelser, og det er helt i tråd med – hvad kan man sige – noget for noget-princippet.
Som jeg netop har redegjort for i mit svar på spørgsmål S 573, er en nedskæring af vores eksisterende stabiliseringsstøtte til Irak dog ikke aktuel i den forbindelse.
Stabiliseringsmidlerne er på sigt med til at skabe grundlaget for, at folk kan vende tilbage.
Når det er i det omfang, vi har haft den problemstilling, altså i 7 år, kan vi jo også konkludere, at under de 4 af årene har Socialdemokratiet siddet for bordenden og haft regeringsansvaret uden tilsyneladende at løse problemet.
Vi har så steppet op fra den her regerings side og taget yderligere initiativer, samtidig med at vi i samarbejde med en række lande og bakket op af et bredt flertal, herunder Socialdemokratiet, har haft held til virkelig at rykke langt i forhold til bekæmpelsen af ISIL, og med alle de der ting lægger vi jo spor ud, sådan at det faktisk kan komme til at lykkes.
Vi kan i langt højere grad faktisk sandsynliggøre, at vi nu også kan begynde at sende folk hjem – ved siden af de folk, som frivilligt rejser hjem allerede nu – på baggrund af de ordninger, som vi også har etableret.
Så jeg synes, det er gode tegn, det ser i hvert fald betydelig bedre ud, end det gjorde for både 2, 3 og 4 år siden.