Troels Lund Poulsen (V), 2017-03-28:
Tak for det.
Jeg vil gerne starte med at takke de to spørgere for at tage initiativ til en drøftelse af det vigtige spørgsmål om indeksering af børne- og ungeydelsen, som bestemt ligger regeringen bestemt meget på sinde.
Jeg sætter stor pris på at få lejlighed til at give en status på regeringens arbejde med forslaget til ændring af forordning 883.
Som det fremgår af regeringsgrundlaget, er regeringens holdning i spørgsmålet om velfærdsydelser i Europa meget klar.
Regeringen støtter arbejdskraftens fri bevægelighed.
Den fri bevægelighed udgør en hjørnesten i det indre marked og en af forudsætningerne for den vækst og beskæftigelse, som er så vigtig for Danmark.
Men EU skal ikke – og jeg understreger ikke – udvikle sig i retning af en social union, hvor fælles standarder bliver et isoleret mål i sig selv.
Reglerne, der knytter sig til den fri bevægelighed, skal være baseret på sund fornuft og rimelighed.
Vi ønsker et EU, hvor folk søger derhen, hvor der er ledige job, og ikke derhen, hvor der er adgang til bedre sociale ydelser.
Derfor har regeringen også den holdning, at velfærdsydelser så vidt muligt skal forblive i Danmark og gå til dem, der arbejder, bor og bidrager i Danmark i en længere periode.
Regeringsgrundlaget viderefører den linje, som de tre nuværende regeringspartier sammen med Dansk Folkeparti fremlagde inden valget i den fælles aftale om dansk velfærd i Europa.
Af linjen fremgår det også af det grund- og nærhedsnotat, som blev oversendt til EUU den 1. februar om forslag til ændring af forordning 883 om koordination af de sociale sikringsordninger i EU, at regeringen er stærkt kritisk over for flere dele af Europa-Kommissionens udspil, f.eks. den manglende mulighed for at indeksere børne- og ungeydelsen.
Det er en forudsætning for folkelig opbakning til den fri bevægelighed og dermed også det indre marked, at reglerne af befolkningerne opleves som rimelige og fair.
Fra dansk side har vi længe arbejdet for, at det gældende regelsæt bliver gået efter i sømmene og tilpasset udviklingen i EU-samarbejdet.
Den Europæiske Union er blevet større og har i dag større forskelle mellem velfærdsniveauer og velfærdsmodeller end tidligere.
Det er kun naturligt, at dette også afspejles i reglerne.
Regeringen er i forvejen kritisk over for flere af de eksisterende bestemmelser i den gældende forordning.
Jeg er derfor også glad for, at Kommissionen nu – og det var jo i december måned – er kommet med et forslag til at revidere reglerne på en række områder.
Vi kan heldigvis se, at der på en række områder er tale om forslag, der støtter det danske ønske om mere fair, moderne og dermed også mere rimelige regler.
Men samtidig må vi konstatere, at Kommissionen med sit forslag på andre væsentlige punkter ikke har lyttet til Danmark.
Det er skuffende, at Europa-Kommissionen har undladt at benytte muligheden for at rette op på skævheder i det eksisterende regelsæt ved f.eks. ikke at give medlemslandene mulighed for at indeksere børnepenge, der sendes ud af landet.
Det er helt afgørende, at reglerne forebygger uhensigtsmæssig brug, så der ikke opstår ubalance mellem medlemslandene.
Der må ikke være incitament til at spekulere i relativt højere ydelser og komme unødvendigt pres på den sociale sikring i nogle af medlemslandene.
Reglerne går klart for langt, når børn, der er bosat i et andet land, kan få børnepenge på dansk niveau.
Det forekommer ganske enkelt ikke rimeligt.
Som bekendt var indeksering af børne- og ungeydelsen, bl.a. efter dansk indsats, en del af den aftale, som Det Europæiske Råd indgik den 19. februar sidste år om en ny ordning for Storbritannien i EU.
Det var så i øvrigt også en del af aftalen om dansk velfærd i Europa, at vi bakkede Storbritannien op i forhandlingerne om en ny ordning for dem.
Drøftelserne forud for Storbritanniens beslutning om at forlade EU viser tydeligt, at der ikke er nogen traktatmæssige ting til hinder for at indføre indeksering af børnefamilieydelsen.
Som jeg har forstået det, benytter Kommissionen endda selv at differentiere visse ydelser til deres egne ansatte, i forhold til hvor de gør deres tjeneste.
Så det er altså også administrativt muligt.
For mig at se er det helt centralt, at EU giver plads til forskellige velfærdsmodeller, og at EU-regler på det sociale område opleves som fair.
Regeringen vil derfor fortsætte med at arbejde målrettet for, at forslaget ændres, så der ikke skal gives fulde danske børnepenge til udlændinge, hvor børnene opholder sig i udlandet, hvis leveomkostningerne i det pågældende land er lavere.
Det bliver ikke nødvendigvis nogen let opgave.
Mange, herunder Kommissionen og flere af de nye EU-lande, er imod.
Men det er også et faktum, at mange endnu ikke har taget stilling, og der er bestemt også bevægelse i debatten i Europa.
Lad mig derfor afslutningsvis benytte lejligheden til at sige et par ord om, hvor vi er i forhandlingerne om Kommissionens forslag.
Som jeg også orienterede om på mødet i Folketingets Europaudvalg den 24. februar, fremsatte Kommissionen sit forslag til revision af forordningen i december.
Forhandlingerne om forslaget er altså kun lige gået i gang.
Jeg fik for første gang lejlighed til at udveksle synspunkter om forslaget med mine ministerkolleger på EPSCO-mødet den 3. marts.
Her gjorde jeg det meget klart, at Danmark er utilfreds med, at forslaget ikke indeholder mulighed for indeksering, og at regeringen vil arbejde målrettet for, at det bliver muligt at indeksere familieydelser, så de tilpasses leveomkostningerne i det medlemsland, hvor barnet har bopæl.
Det var uden tvivl nok den første af mange drøftelser.
Rådsmødet efterlod indtryk af, at medlemslandene er splittet i spørgsmålet om indeksering, og at forhandlingerne formentlig vil blive langvarige.
Men siden har vi heldigvis kunnet konstatere, at der er en positiv bevægelse i en lang række lande.
På rådsmødet den 3. marts sagde mine kollegaer fra Østrig, Irland og Tyskland således klart til kommissæren, at de ønsker, at muligheden for indeksering af børnefamilieydelser efter leveomkostninger i barnets bopælsland skal indgå i forhandlingerne.
Det er en særdeles positiv udvikling.
Vi vil fra dansk side i løbet af forhandlingerne arbejde tæt sammen med ligesindede lande i forsøget på at overbevise flere lande om fornuften i at ændre reglerne.
Vi vil arbejde tæt sammen også internt i regeringen om, at denne sag skal, om man så må sige, prioriteres højt for at sikre danske interesser
bedst muligt.
Samlet set
håber jeg, at det står klart, at regeringen i de kommende forhandlinger arbejder målrettet for, at forslaget ændres, så det bedre flugter med regeringens ønsker og for den sags skyld også med de ønsker, som et bredt flertal her i Folketinget også har givet udtryk for i forbindelse med de drøftelser, som vi bl.a. har haft i Folketingets Europaudvalg.
Ud over de egentlige forhandlingsmøder i rådet taler regeringen løbende med både Kommissionen og bilateralt med andre lande om vores ønsker og argumenterer og arbejder for, at der skabes opbakning til vores synspunkter.
Vi taler naturligvis også med europaparlamentarikerne.
Jeg sætter pris på, at Socialdemokratiet udviser interesse for regeringens arbejde med at sikre ret og rimelighed i EU-reglerne om koordinering af de sociale sikringsordninger.
Regeringen mener som sagt også selv, at det er et arbejde, der er meget væsentligt, og vi skal naturligvis også fremadrettet løbende holde Folketinget orienteret om sagen.
Jeg skrev derfor også allerede den 22. december, umiddelbart efter forslagets fremsættelse, til kredsen bag den europapolitiske aftale og til forligskredsen bag »Et tryggere dagpengesystem« og orienterede alle forligspartier om, at forslaget var blevet fremsat.
Der er jo som bekendt også inviteret til en gennemgang af forslaget den 5. april, og her kan vi så også belyse nogle af de øvrige dele af forslaget, som ikke er genstand for drøftelsen her i Folketinget i dag.
Men jeg vil gerne understrege, at jeg bestemt lægger afgørende vægt på, at der er en kontinuerlig drøftelse om fremdriften i forhandlingerne om 883, da det jo har stor politisk opmærksomhed i Danmark, men bestemt også, fordi vi har en selvstændig politisk interesse i, at alle Folketingets partier er både godt og dermed også velinformeret i forhold til de fremskridt, der måtte komme, og ikke mindst også for at give et estimat over, hvordan det tidsmæssige aspekt vil blive i de forhandlinger, som jeg forventer må blive langvarige, om forordning 883.