Jens Joel (S), 2025-11-20:
Tak for det, formand.
Det lovforslag, vi behandler i dag, er det første af mange lovforslag, som handler om en meget, meget stor og gennemgribende reform af beskæftigelsesindsatsen.
Det kan godt lyde en lille smule tørt, men det er virkelig vigtigt, og det er også et nybrud.
Man kan sige, at vi i dag og med den beskæftigelsesreform, vi har aftalt, tager hul på at gøre det modsatte af det, vi ofte gør her i salen, når vi gerne vil forbedre ting, nemlig at det, vi faktisk går i gang med her, er at fjerne regler og lave færre ting, som Christiansborg blander sig i.
Jeg har været på beskæftigelsesområdet meget intensivt de sidste år, men har jo fulgt det, al den tid jeg har siddet i Folketinget, og fulgt de historier, som vi gang på gang har hørt om tusindvis af siders lovgivning, historier om, at det var svært for borgerne at finde ud af, hvad der egentlig gjaldt, hvad de egentlig havde ret til, hvad de egentlig var forpligtet til, og de historier, vi har hørt fra sagsbehandlerne, som godt kan finde ud af lovgivningen, men som måske er nogle af de eneste, der har fuldstændig styr på lovgivningen, men som bruger rigtig, rigtig meget af deres tid på at sikre sig, at de overholder lovgivningen og derfor har mindre tid til at kigge på de borgere, de sidder over for.
De historier er mangfoldige, og jeg vil sige, at vi i den grad havde brug for, at vi fra Christiansborg vender det hele på hovedet og siger, at det, der er vigtigt, hvis man er arbejdsløs, er, at der er nogen, der siger: Hvordan får vi egentlig dig tilbage i job?
Det er ikke nogen, der skal sidde og sige: Hvad for en målgruppe har de tænkt på Christiansborg at du ville falde ned i?
Så har vi det her tilbud.
For det første passer mennesker sætte ind i kasser.
For det andet er der ikke ret meget grund til, at de sagsbehandlere, der sidder derude, faktisk er uddannede og er dygtige til at hjælpe borgere, hvis ikke de kan bruge deres faglighed, men altid bare skal slå op i en tabel eller i lovgivningen.
Så det er rigtig vigtigt, at vi nu siger: Det er muligt, og der er faktisk frihedsgrader til, at man kan påvirke noget, og at den sagsbehandler, der sidder over for en borger, der er blevet ramt af arbejdsløshed, faktisk bruger sin faglighed til at spørge: Hvordan får vi dig tilbage?
Uanset om det er uddannelse, man skal have, uanset om det er en anden branche, man skal søge i, end den, man er vant til, uanset om man har andre problemer end ledighed og måske faktisk også skal have hjælp til det, så bliver der mere fleksibilitet.
Helt konkret fjerner vi med lovforslaget i dag regler, hvilket betyder, at man ikke skal dukke op i jobcentersystemet og være en del af det, hvis man er sygemeldt, men det, man fejler, er ukompliceret og man sådan set bare venter på, at benet gror sammen, eller hvad det kan være, så man kan komme tilbage på arbejde.
Arbejdsgiveren venter sådan set også bare på, at man kommer tilbage på arbejde, og de fleste ved, at et brækket ben nok ikke bliver hurtigere helt af, at man kommer ned på jobcenteret en gang imellem og snakker med nogen.
Så det er klogt, at 70.000 sygemeldte på den måde ikke længere behøver at være en del af systemet.
Til gengæld er det jo godt at holde en samtale, hvis man ved, at det faktisk hjælper.
Derfor vil man i fremtiden ikke skulle se jobcentre, eller hvad de vælger at kalde sig, som ikke holder samtaler eller ikke laver indsatser, men derimod i højere grad kommuner, socialrådgivere og sagsbehandlere, som afholder de aktiviteter og de samtaler, som borgeren rent faktisk vil have gavn af, og som man vurderer fagligt vil kunne bringe dem videre og tættere på et job.
I dag afskaffer vi også eksempelvis de såkaldte ressourceforløb.
Ressourceforløb var faktisk, synes jeg, godt tænkt til at finde ud af: Hvordan kan vi opbygge en arbejdsevne, hvordan kan vi bringe en borger tættere på arbejdsmarkedet, hvordan kan vi afklare, hvad en borger egentlig er i stand til?
Men vi må bare sige, at i nogle situationer har ressourceforløbene været udmærkede, men der har også været tidspunkter, hvor ressourceforløbene har været en, kan man sige, forsinkelse af det uundgåelige, nemlig at borgeren skulle på førtidspension, eller måske i nogle tilfælde har betydet, at folk er blevet fastholdt længere tid i systemet, end det egentlig var nødvendigt.
Det er der jo ikke nogen, hverken borgere eller sagsbehandlere, som har gavn af, og derfor synes jeg, det er klogt, at vi i fremtiden kan undgå nogle af de historier, vi har hørt, om folk, der bliver behandlet helt skævt i forhold til deres situation, fordi der faktisk er mulighed for at gå mere fleksibelt til det.
Det betyder jo ikke, at de ting, der har været i ressourceforløbene i gamle dage, ikke vil kunne bruges, hvis det faktisk hjælper en borger.
Man er bare ikke i et ressourceforløb, man er i et mere individuelt forløb.
Det synes jeg er klogt.
Vi forventer også, at vi vil fjerne op imod 500.000 samtaler, som har været afholdt for samtalens skyld eller måske for Christiansborgs skyld, og det er selvfølgelig godt, at man på den måde nedbringer bureaukrati og giver frihed.
Men jeg vil også sige til kommunerne, at det jo ikke er frihed til at gøre ingenting, og derfor er det rigtig, rigtig vigtigt, at man nu – og vi har lige haft et kommunalvalg – påtager sig det ansvar faktisk at gå ind i det frirum, der er, og indrette sin beskæftigelsesindsats til gavn for de borgere, der har brug for den.