Anders Samuelsen (LA), 2017-03-23:
Tak for det, og tak for en rigtig god debat – en debat, som jeg synes grundlæggende understreger, at et bredt flertal i Folketinget bakker op om, at det er vigtigt med vores transatlantiske samarbejde, at det er vigtigt, at vi har et godt og tillidsfuldt samarbejde med amerikanerne.
De er en hjørnesten, det er dem, der har sikret, at vi har levet med fred og stabilitet og vækst i rigtig, rigtig mange år, selvfølgelig ikke mindst efter anden verdenskrig, som det er blevet nævnt flere gange.
Der er blevet diskuteret meget det her med, om man skal have tålmodighed, og hr. Nikolaj Villumsen fra Enhedslisten sagde, at vi lægger op til sådan en form for enorm tålmodighed.
Jeg mener sådan set ikke, der er nogen, der har brugt den slags ord på noget tidspunkt i debatten.
Der er faktisk fremdraget eksempler på, at vi har rejst os og sagt, at det her synes vi er den forkerte vej at gå.
Det har handlet om kvinders rettigheder og dekretet om indrejseforbud, hvor vi har løftet vores stemme og sagt, at det her synes vi er forkert – hvor vi faktisk også handler, og hvor det også ser ud, som om der sker noget, f.eks. i forhold til dekretet om indrejseforbud.
Der er også nogle, der har sagt – og det gør vi jo tit, når vi taler om det amerikanske præsidentembede – at det er det mest magtfulde embede i hele verden.
Det kan være, det viser sig, at det ikke er særlig magtfuldt, når det kommer til stykket.
Altså, hvis vi nu en dag kan konkludere, at USA ikke rendte fra NATO, at der ikke kom, hvad nogle havde frygtet, kæmpemæssige aftaler mellem USA og Rusland, og at mange af de der historier, som vi frygtede under valgkampen, viste sig ikke at holde vand, så kunne det være, det var et udtryk for, at det amerikanske demokrati faktisk er mere end bare en præsident, at der er checks and balances, at man har et senat med 100 senatorer, som man ikke bare løber udenom, og derudover over 400 i Repræsentanterne Hus.
Der er faktisk sådan, at når man taler med amerikanerne – også de republikanere, som jeg mødte under mit ophold i Washington – siger de: Det er jo bare én mand; altså, det er jo ikke sådan, at han bare har fuld magt til alting.
Hvis vi nu holder det op imod det, som vi har hørt efterfølgende – og det er så også en replik til hr. Holger K. Nielsen – og det, vi har set ske, efter at Trump blev indsat i præsidentembedet, så er det jo, at det er blevet understreget, at man står bag NATO, at man ikke er på vej til at sige: Det gider vi ikke være med i længere.
Det er blevet understreget, at man vil fastholde sanktionspolitikken over for Ruslandpå grund af situationen i Ukraine.
Det er så sent som på den konference om ISIL, som jeg selv var ovre at deltage i, blevet understreget, at det er vigtigt, at vi står sammen, at i den brede koalition af 68 lande står vi sammen om at fortsætte bekæmpelsen af ISIL.
Altså, på mange måder er der jo heldigvis lagt rigtig mange ting ud, som peger i retning af, at man forlænger det transatlantiske samarbejde.
Så er der steder, hvor vi stadig væk ikke har set, hvad de konkrete handlinger kommer til at bestå af.
Det gælder frihandelen.
Det er så ikke lige der, hvor Enhedslisten normalt bakker op.
Altså, vi har lige haft diskussionen om EU-Canada-aftalen, hvor vi andre synes, at det er rigtig vigtigt at forsvare frihandel, og at det er det, der er med til at skabe vækst.
Lad os nu se, hvordan det kommer til at gå.
For i forhold til den måde, vi normalt tænker på, og den måde, vi ser på frihandel på fra europæisk side, så vil det jo i bund og grund være at straffe egne vælgere, altså Trumps egne vælgere, hvis han begynder at skære ned på frihandel og gå protektionismens vej.
Vi står lige nu over for, at man i USA diskuterer, hvad der skal ske i forhold til Obamacare.
Det var en af mærkesagerne, det skulle der tages et opgør med.
Der er ikke hundrede procent sikkerhed for, at der kommer det opgør, når det kommer til stykket, for præsidenten er én mand, og der er mange politikere i USA.
Og det er jo ikke sådan, at alt er blevet skiftet ud i Senatet og Repræsentanterne Hus med det, der er sket.
Det skal der selvfølgelig dømmes på.
Så jeg synes egentlig bare, at jeg vil runde af med at sige, at det har været en rigtig, rigtig god debat.
Jeg ved ikke, om det kan summeres fuldstændig op i det, som Dansk Folkepartis ordfører, hr. Søren Espersen, sagde, men jeg synes i hvert fald, det var en pointe, nemlig at selv om vi nu ikke alle sammen elsker ham – og det er jo ikke nødvendigvis det, der er udgangspunktet fra europæisk side – så må man elske den, som man får.
Det udelukker ikke, at vi samtidig kigger i retning af at styrke samarbejdet med andre parter.
Det gør vi jo også fra regeringens side i forhold til det europæiske, også foranlediget af Brexit.
Jeg skal selv på alliancerejse rundt i Europa i ugen efter næste uge for at afsøge muligheder for at fremme Danmarks interesser via andre europæiske lande, altså andre medlemmer af det europæiske samarbejde.
Der må man så bare konstatere, at i Danmark er vi i den lidt specielle situation, at vi har et forbehold i forhold til forsvarssamarbejdet.
Men det er så, hvad det er.