Lisbeth Bech-Nielsen (SF), 2021-12-22:
Andre dage har vi også stærke politiske diskussioner og nogle gange reelle skænderier.
Nogle af os kan ikke fordrage hinandens politik, nogle af os har god kemi, andre har ikke.
Alligevel har jeg bemærket noget interessant, både da jeg var gravid og nu som småbørnsmor, og det er, at der bliver spurgt utrolig meget ind til hinandens børn.
Jeg hørte Rasmus Prehn i går, der glædede sig over, at hans ældste datter nu bor tæt på ham igen.
Der er min kollega Karina Lorentzen Dehnhardt, som har den klassiske dårlige samvittighed over for sin datter hjemme i Kolding.
Der er Lea Wermelin, der prøver at jonglere med logistik og børneaftaler i en pause fra salen, der er Jakob Ellemann-Jensen, der stolt viser mig billeder af hans nyfødte, og det samme gælder fru Pia Kjærsgaard, da hun havde fået et nyt barnebarn.
Stoltheden og glæden lyste ud af deres øjne.
Når det kommer til vores børn, er vi faktisk ret ens.
Jeg er sikker på, at det er sådan på enhver arbejdsplads, i hvert fald dem, jeg har været på – forskellige steder og forskellige mennesker, men interessen for børn, børnebørn og andres børn er den samme, hvilket leder mig til det politiske budskab, for det private er jo politisk.
Efter vi i går lovfæstede kravet om minimumsnormeringer, skal vi nu lovfæste noget, som vi i SF er meget glade for vi fik igennem i finansloven, nemlig retten til at udskyde skolestarten, ikke som en regel, men for de små børn, der har det behov.
Det er nemlig fuldstændig urimeligt, at børn skal presses igennem systemet og få en dårlig skoleoplevelse, der sætter sig i dem for livet, og det er grundlæggende en del af SF's arbejde med, at vi som samfund får mere ro på, at vores børn skal have ret til at være børn, og for nogle betyder det et ekstra år i børnehaven.
Et andet børneområde, som vi er glade for kom med i finansloven, er et klasseloft på 26 i de små klasser.
Megaklasser på 30 eller mere giver alt andet lige mere larm, mere uro, mindre tid til det enkelte barn.
Vi ser alt for mange megaklasser, og det går ud over læring, trivsel og arbejdsmiljø for både børn og voksne.
Vores mål er et klasseloft på 24 elever, så forvent mere fra os de kommende år.
En anden mærkesag ud over skolebørnene er de allermindste børn, nemlig de nyfødte, ja, faktisk inden de kommer til verden.
Der er alt for travlt på fødegangene, og fødende bliver sendt i taxa mellem hospitaler, jordemødre bryder grædende sammen af træthed og frustration, usikre nybagte forældre sendes hjem, inden de føler sig klar.
Starten på livet skal være en glædelig begivenhed med ro og tryghed, men for alt for mange er det ikke sådan i dag.
Derfor er jeg også rigtig glad for, at vi fik afsat over en halv milliard kroner øremærket til fødegangene over de næste 4 år, som nu skal udmøntes.
Derudover vil jeg gerne sige noget om vores sundhedsvæsen, selv om det, som flere har nævnt, ikke blev en stor del af finansloven, men det fik sin egen delaftale.
Jeg er enig i det, som DF's ordfører, tror jeg, det var, sagde, nemlig at vi har et sundhedsvæsen i massive problemer.
Det har vi.
Der er selvfølgelig corona, men der er også en masse andre sygdomme, som vi ikke taler så meget om, som også presser sig på, og der er pukler fra tidligere, der er overarbejdstimer, der skal afholdes, der er et massivt sygefravær.
Det har mange årsager.
Både at vi igennem næsten 2 år har været igennem en pandemi, men det har også rod i en ulige løn og en tjenestemandsreform, som nu udmønter sig i massiv frustration blandt en masse ansatte.
Jeg er rigtig glad for, at vi lavede delaftalen og satte nogle penge af til sundhedsvæsenet her og nu, men det løser ikke det langsigtede strukturelle problem, og derfor vil vi i SF også blive ved med at arbejde for et opgør med tjenestemandsreformen, opgør med uligeløn, og vi er ret ærgerlige over, at regeringen ikke vil sætte penge bag ordene, sådan at vi garanterer, at der følger midler med, når arbejdet fra udvalget foreligger og vi skal til at begynde arbejdet med at sikre ligeløn.