Rasmus Horn Langhoff (S), 2022-05-06:
Lovforslaget, vi behandler i dag, er en helt afgørende brik i at skabe fremtidens sundhedsvæsen – et stærkere og mere forpligtende samarbejde mellem de tre centrale dele af vores sundhedsvæsen, nemlig regionerne, kommunerne og almen praksis.
Med 21 nye sundhedsklynger omkring vores 21 akuthospitaler skaber vi nu rammerne for, at patienterne i fremtiden kan opleve bedre sammenhæng i deres behandling, og forhåbentlig bliver vi også bedre til at forebygge både indlæggelser og genindlæggelser.
Helt kort fortalt udmønter vi jo den aftale, der blev indgået tilbage i juni 2021 mellem regeringen, Kommunernes Landsforening og Danske Regioner, så der i hver kommune etableres både et politisk niveau og et fagligt-strategisk niveau med repræsentanter fra regionen, kommunerne i regionen og almen praksis.
Og i det fagligt-strategiske niveau vil der altså også sidde repræsentanter for patienter og pårørende.
De sundhedskoordinationsudvalg og praksisplanudvalg, som i dag findes i hver region, bliver fremadrettet erstattet af et sundhedssamarbejdsudvalg i hver region.
Målet er som sagt at sikre, at vi på tværs af sundhedsvæsenet arbejder bedre sammen og sikrer høj kvalitet for alle borgere, så vi ikke længere skal høre om patienter, der forsvinder i den her berygtede og berømte bermudatrekant, som der tales om i sundhedsvæsenet, mellem regioner, kommuner og almen praksis.
Det betyder altså – med den her bermudatrekant – at der er alt for mange patienter, der bliver udskrevet og genindlagt eller kommer for sent i gang med behandlingen, og det går ud over patienterne, og det betyder altså ekstra behandling og ekstra belastning af vores sundhedsvæsen.
Løser vi så alle problemerne med det her forslag?
Det gør vi naturligvis ikke.
En ny struktur løser jo ikke i sig selv problemerne, men det kan give nogle bedre rammer, end vi har i dag, og derfor skal forslaget om sundhedsklynger også ses i sammenhæng med regeringens forslag til en samlet sundhedsreform, hvor vi ønsker at flytte sundhed tættere på borgerne, så mere behandling kan foregå uden for de største hospitaler og mere kan foregå tættere på borgerne.
Det kræver naturligvis et tæt samarbejde mellem de forskellige dele af sundhedsvæsenet.
Derfor skal vi bl.a. tage fat på at arbejde med en kvalitetsplan for det nære sundhedsvæsen.
I første omgang skal vi lave en kvalitetsplan for mennesker med kroniske sygdomme.
Det kunne eksempelvis være i forhold til at sikre tilbud om kostvejledning, fysisk træning og patientuddannelse i kommunerne.
Og vi skal styrke de kommunale akutfunktioner, så flere borgere kan blive behandlet i eller tæt på deres eget hjem.
På den måde kan vi forhåbentlig også undgå indlæggelser og genindlæggelser på sygehusene.
I dag genindlægges en ud af ti patienter, inden for kort tid efter at de er udskrevet fra hospitalet.
Det tal skal vi altså have bragt ned.
Bedre sammenhænge, mere behandling tættere på borgerne, høj faglig kvalitet i hele landet
: Det er den vej, vi skal gå.
Det handler nemlig også om lighed i sundhed, fordi det i høj grad er de svageste patienter, som bliver tabt, når de forskellige dele af sundhedsvæsenet ikke taler godt nok sammen.
Det handler også om geografisk lighed, fordi vi med kvalitetsplanerne sikrer en høj grad af lighed i det sundhedsvæsen, man møder, uanset hvor i landet man bor, så det altså ikke bliver et postnummerlotteri, hvor tilbuddene afhænger af, hvilken kommune patienten tilfældigvis bor i.
Alt i alt er det altså et lovforslag, som sætter den rette kurs i forhold til de ændringer, vores sundhedsvæsen skal gennemgå i den kommende tid, og som vi i Socialdemokratiet naturligvis kan bakke op om.