Lisbeth Bech Poulsen (SF), 2018-11-15:
SF's ordfører på området kunne ikke være her, men jeg har også interesseret fulgt sagen og forhandlingerne, og vi synes jo i SF, at vi er nået frem til et rigtig, rigtig godt resultat.
Det er jo en udmøntning af aftalen om et nyt familieretssystem – en aftale, der blev indgået af regeringspartierne og de øvrige partier i Folketinget, herunder SF.
Og derfor bakker vi naturligvis op om begge forslag.
I SF er vi, som flere af mine kolleger også har været inde på, særlig glade for, at det nye familieretlige system har som hovedformål at sætte barnets tarv i fokus.
Den nye formålsbestemmelse, som med forslaget indsættes i forældreansvarsloven, skal sikre, at barnets bedste og barnets ret til trivsel og beskyttelse altid vægtes over andre hensyn i afgørelser om forældreansvar.
En lang række elementer i aftalen afspejler det formål.
Et af dem er den særlige børneenhed, som bliver barnets egen indgang ind i det nye familieretlige system.
Børneenheden skal dels følge og støtte barnet under sagens behandling, dels sikre, at barnets perspektiv inddrages konstant og løbende gennem hele processen.
Samtidig indeholder Børneenheden også et tilbud om en kontaktperson, ret til en bisidder og oplysninger om rettigheder og muligheder med hensyn til børnegrupper, samtaler og anden hjælp, der måtte være brug for.
Det er alle rigtig gode elementer, som vi i SF er rigtig glade for er blevet en del af det nye system.
Vi bemærker jo også, at en lang række centrale organisationer på området, f.eks. Børnerådet, Børns Vilkår og Mødrehjælpen er positive i forhold til lige netop de her elementer i aftalen.
Samtidig er det også positivt, at det med aftalen slås fast, at fogedretten ikke længere skal være en del af familieretssystemet.
I dag bliver sager om fuldbyrdelse af forældremyndighed, barnets bopæl og samvær netop behandlet i fogedretten, hvor man ellers primært beskæftiger sig med pengekrav.
Vi har længe i SF syntes, at det var fuldstændig urimeligt over for børnene, at det var det system, man skulle slæbes igennem.
I det nye familieretlige system løftes sagerne væk fra fogedretten og ind i familieretten som en del af en sammenhængende og helhedsorienteret proces.
Forældres konflikter om samvær og eventuelt fuldbyrdelse af samvær er ufattelig belastende for barnet.
Når forældres konflikter overskygger barnets hensyn, er det aldrig til barnets bedste.
Og med aftalen slås det fast, at hovedbetingelsen for f.eks. at kunne fuldbyrde et samvær er, at det kun kan ske under hensyn til barnet, og at fuldbyrdelsen skal varetage barnets bedste.
Der findes også en lang række andre elementer, man kunne nævne, som helt centrale for det nye system, nemlig for det første den nye tilgang med en opdeling i henholdsvis gult, grønt og rødt spor, som skal sikre den rette visitation til et sammenhængende forløb i Familieretshuset og de mere komplekse sagers afgørelser i familieretten; for det andet et generelt større hensyn til de mange, som selv finder løsninger, bl.a. gennem hurtige og enkle forløb for registrering af enige parters aftaler; for det tredje en stribe af rådgivnings- og mæglingstilbud i de tilfælde, hvor der er konflikter, eller hvor der er behov for at forebygge, at de opstår; og for det fjerde det store fokus på at lave gennemskuelige og forudsigelige forløb for familierne og styrke samarbejdet mellem det familieretlige og det sociale system for at sikre helhedsorienterede indsatser.
Samtidig er der også enkelte elementer, som vi i SF ikke er de største tilhængere af, men som det gælder i alle aftaler, handler det om at finde kompromiser.
Med den nye aftale indføres der en refleksionsperiode på 3 måneder, og den dækker over, at et ægtepar med børn, der ønsker skilsmisse, nu skal vente i 3 måneder, før skilsmissen er gennemført.
Argumentet er, at det er for barnets bedste, og at det skal sikre forældrene tid til eftertanke, bl.a. gennem rådgivning.
Begge forældre er bopælsforældre i perioden, også selv om de ikke bor sammen, og forældrene skal igennem et obligatorisk digitalt forløb, som giver viden om bruddets betydning for barnet, og hvordan man bedst kan støtte barnet i den situation.
Vi er ikke tilhængere af refleksionsperioden.
Vi mener ikke, at staten skal gå ind og bestemme, hvor længe man skal vente, før man bliver skilt.
Der er grænser for, hvad staten skal blande sig i.
Men når det er sagt, er vi rigtig glade for alle de andre ting i aftalen – specielt det at sætte barnets tarv allerøverst.
Vi kan selvfølgelig bakke op om begge forslag.
Og så skulle jeg også hilse fra min kollega Trine Torp og sige til både kollegerne i de andre partier og ministeren, at hun har været rigtig glad for forløbet og er rigtig glad for aftalen.