Henrik Dahl (LA), 2020-05-07:
Tak for ordet.
Vold i nære relationer er et problem, som man er nødt til at se på med meget stor alvor.
Nogle gange er det også sådan med vold i nære relationer, at volden er velovervejet.
Det gør den jo på mange måder værre end den vold, der ikke er velovervejet, men bliver udøvet i en situation, hvor gerningspersonen er ude af sig selv og uden for sit normale handlingsrepertoire.
Så lovforslaget søger at løse et meget, meget relevant problem.
Vi kan alligevel ikke støtte lovforslaget, og det er, fordi vi mener, det er udtryk for nogle meget alvorlige uvaner i Folketinget, som det også er nødvendigt at påtale.
For det første er der, som flere ordførere har været inde på, tale om en forskelsbehandling på grundlag af køn, og det er vi generelt imod.
For det andet er der tale om, at lovgivningsmagten her laver nogle fejl, som man har lavet masser af på undervisningsområdet, hvor jeg har været ordfører i rigtig mange år.
Der er jo tale om, at lovgivningsmagten blander sig i, hvad der er den mest relevante behandling ude på den enkelte institution og i forhold til den enkelte borger, der søger hjælp.
Der siger lovgivningsmagten, at konsultation af en psykolog har en eller anden form for forrang i det tilbud, som borgeren skal have, men lovgivningsmagten stopper jo ikke her.
Den siger også, at der er et bestemt antal timer, som helt mekanisk skal ordineres.
Dermed trækker man jo fuldstændig fagligheden ud af det, der foregår på den enkelte institution.
Det har vi kæmpet med i mange år på undervisningsområdet, altså at skiftende flertal i Folketinget har trukket fagligheden ud af lærergerningen, så der blev meget, meget lidt tilbage på grund af nævenyttige politikere, som skulle trække fagligheden ud af det at være lærer.
Den her nævenyttighed er en nævenyttighed, som Folketinget generelt skal passe på med, for det gør det umuligt for det lokale personale at udøve sin faglighed og låser personalet fast.
Så synes jeg altså også, at man er nødt til at påtale, at der er tale om et lovforslag, som er udtryk for en uvane mere i Folketinget, nemlig at et flertal i Folketinget meget snævert gør sig til talerør for en særinteresse.
Den særinteresse, man gør sig til talerør for, er selvfølgelig de organiserede psykologer.
Der er selvfølgelig ikke noget mærkeligt i, at man plejer særinteresser.
Det er nok noget man gør i alle partier, men jeg synes også, at man skal afveje den måde, man er lydhør over for bestemte interesser på, med mere almene og mere principielle overvejelser.
Det kan jeg simpelt hen ikke se finder sted her.
Dermed er det her lovforslag udtryk for, at man viderefører en rigtig dårlig tradition i Folketinget fra noget af det dårligste, vi nogen sinde har haft, nemlig satspuljen.
Den var virkelig, virkelig dårlig, for satspuljen var bare en rigtig masse penge, som nævenyttige politikere kunne bruge til at gøre deres kæpheste til virkelighed.
Sådan kan vi ikke behandle borgerne, og sådan kan vi ikke behandle borgernes penge.
Så det er helt mareridtsagtigt, at de her dårlige minder fra satspuljen vender tilbage på den her måde.
Så her har vi altså en rigtig god sag, som Folketingets flertal helt og holdent taber på gulvet ved at kaste sig ud i nogle meget slemme uvaner, som vi har en kedelig tradition for at have her i Folketinget.
Tak for ordet.