Mohammad Rona (M), 2025-11-28:
Tak for ordet, formand.
Og tak for debatten.
Nu er det så i dag en boganmeldelse, som vi tager fat i, og det er jo sådan set fint nok.
Jeg har også haft fornøjelsen af at læse bogen, og der står selvfølgelig nogle spændende ting, og det er jo ikke, fordi – for at være helt ærlig – jeg er totalt uenig i alt det, der står.
Det er jeg ikke, og det er mit parti sådan set heller ikke.
Men det er jo rigtigt nok, at udlændingepolitikken i Danmark bare i den her periode, mens jeg selv har siddet i Folketinget, jo har bevæget sig i en helt anden retning – forstået på den måde, at det her, det, vi taler om i dag, og det, vi diskuterer i dag og har diskuteret mange gange før, nok også er kernen i dansk udlændingepolitik i dag.
I gamle dage, for mange år siden, da vi fik vores første udlændinge- og integrationsminister, Bertel Haarder, kan jeg huske, at det var 24-årsreglen, der sådan var kernen i, hvor udlændingepolitikken skulle bevæge sig hen.
Det her er ret vigtigt, og jeg er sådan set helt med på mange af de ting, der har været i dag, i forhold til om man skulle melde sig ud, om man skal udfordre, eller om man kan gøre begge dele.
Jeg tror, det er meget mere kompliceret, end vi lige sådan går rundt og tror – for at være helt ærlig.
Det tror jeg faktisk det er.
Men en ting, der slog mig under valgkampen, altså den nuværende valgkamp, der lige har været, hvor jeg selv var opstillet i Aalborg, var jo, at der faktisk var rigtig mange borgere med anden etnisk baggrund, som henvendte sig til mig og var trætte af, at mange af dem, der var kommet til landet før dem og efter dem, ikke kunne opføre sig ordentligt.
Det slog mig faktisk, for i starten tænkte jeg, at det bare lige var en enkelt eller to, der sagde det, men der begynder at komme en bevægelse, tror jeg, hvor folk som mig selv, men også mange andre, også før mig og efter meget, faktisk er ved at være ret trætte af at blive sat i bås med nogle af de eksempler, der er i bogen, men også nogle af de eksempler, der sådan set er blevet fremhævet i dag og også fremhævet af hr. Mikkel Bjørn, og det forstår jeg godt.
Det forstår jeg sådan set godt, fordi jeg jo også selv personligt er træt af at blive sat i bås med de typer der.
Så derfor synes jeg også, det faktisk er på sin plads, at vi har en grundlæggende debat om vores konventioner og den måde, man fortolker dem på.
Jeg kan jo i hvert fald høre, at vi også allerede internationalt arbejder for en ny balance og måske også er lidt mere tilbageholdende med nogle ting.
Det skal jo også siges, at man i Danmark siden 2017 har haft de her 37 sager, hvor Danmark faktisk har vundet de 30 af dem.
Så det er jo ikke, fordi man i Danmark ikke går til kanten.
Det synes jeg faktisk at man gør, og jeg vil også vove at påstå – uden at vide det hundrede procent – at Danmark nok også har den strammeste udlændingepolitik i Europa.
Det kan jeg i hvert fald se, og det kunne jeg også høre, da vi var i Østrig for nogle år siden sammen med den daværende udlændingeminister, altså at de jo var helt paf over den måde, vi f.eks. behandlede asyl på i Danmark.
Vi har jo lige behandlet B 1 før om noget, som nok ikke ville være den bedste måde at drive asylpolitik på.
Jeg er helt med på, at det her område er ret vigtigt og ret centralt i dansk udlændingepolitik fremadrettet.
Så jeg synes, det er fint, at vi tager debatten, og at den her debat kommer igen, hilser jeg altid velkommen.
Men vi skal finde ud af, hvordan og hvorledes vi kommer til at gøre det, og hvordan vi i Danmark kommer til at være first movers.
Tak for ordet.