Flemming Møller Mortensen (S), 2016-11-25:
Tak for det.
Det handler først om lægemidlers sikkerhed og derefter om vævsloven, som skal sikre en god sporbarhed.
Det første element vedrører forfalskede lægemidler.
Forfalskede lægemidler er desværre et stigende problem globalt set.
Det siger sig selv, at kommer de her lægemidler, som er falske, hvor producenterne ikke er sikre på indholdet, og hvor producenternes ansvar ikke kan placeres, ind i de lovlige forsyningskæder i sundhedsvæsenet i Danmark eller andre EU-lande, så udgør det naturligvis en stor fare for de patienter, som forbruger medicinen.
Derfor er det rigtig godt og fint, at man i EU er blevet enige om, at der skal laves stramninger på området.
Fra dansk side implementeres de regler, man er blevet enige om, stille og roligt.
Og det, lovforslaget her drejer sig om, er medicinens ydre emballage.
Der stilles nu krav til, at der skal laves unikke stregkoder, sådan at man kan følge medicinen tilbage til produktionen.
Pakningerne skal også sikres med en anbrudsanordning, så det er meget let for forbrugerne, patienterne, at se, om pakningen har været åbnet, og det er med til at give en højere sikkerhed.
Planen er, at den her del af loven skal træde i kraft i februar 2019.
Det andet element af lovforslaget drejer sig om vævsloven.
Formålet her er, at sikkerheden for indberetningen af nødvendige oplysninger skal øges, så man kan undgå alvorlige uønskede hændelser.
Danmark er et meget stort eksportland, hvad angår humane væv.
Vi har store sædbanker, som i høj grad forsyner det europæiske marked og verdensmarkedet.
Som det fremgår af lovforslaget, er der nu rejst tvivl om, om sporbarheden i forhold til donorsæd er i orden.
Der er med lovforslaget lagt op til, at i stedet for distribution direkte til en hjemmeadresse skal distributionen af sæd foregå gennem registrerede vævscentre, fertilitetsklinikker og autoriserede sundhedspersoner eller lignende.
Er det så bare uden problemer?
Der er i hvert fald blevet gjort opmærksom på nogle udfordringer, som vi fra Socialdemokratiets side mener at vi helt klart bliver nødt til at få undersøgt frem mod tredjebehandlingen.
Der er for mig og Socialdemokratiet at se i og for sig ikke de store problemer forbundet med det.
Men hvis man kigger ud på det europæiske marked, vil man se, at der bl.a. fra LGBT-miljøets side er sat spørgsmålstegn ved, om den her danske lovændring vil være med til at begrænse og hæmme især enlige kvinders og lesbiske pars mulighed for at gøre brug af sæd fra danske sædbanker.
Jeg vil opfordre ministeren til, at vi frem mod tredjebehandlingen får taget initiativ til gennem Sundhedsudvalget at få indledt nogle drøftelser om de her konsekvenser.
Jeg har fået svar på nogle spørgsmål, jeg har stillet, men jeg synes stadig væk, der er behov for, at vi får drøftet, om der fra dansk side vil være tale om en overimplementering af det, Kommissionen i EU siger vi skal.
Vi ønsker ikke fra Socialdemokratiets side, at vi kan være med til at påføre europæiske forbrugere af sæd nogle ulemper, vi måske kunne være med til at undgå.
Derfor mener jeg, at vi frem mod tredjebehandlingen bliver nødt til at drøfte det her nøjere.
Men det er jo klart, at sporbarhed er væsentligt.
Og som jeg også sagde indledningsvis i min ordførertale, er der en klar forpligtelse til, at sporbarheden skal være på plads, sådan at man kan undgå, at der opstår situationer, som ikke skulle være opstået, fordi man bliver smittet via den sæd, der er blevet leveret.
Som sagt synes vi, at det er fuldstændig klart, at det første element skal indføres; det støtter Socialdemokratiet.
Jeg vil afslutningsvis sige, at vi godt er klar over, at enlige kvinder og lesbiske par også fremover vil have en mulighed for at komme til Danmark og købe sæden, få den udleveret via autoriserede kanaler, sundhedspersoner, og tage den med hjem.
Men vi vil nødig være med til at understøtte nogle landes mangel på tolerance, ved at vi indfører en dansk lov, som kan hæmme forbruget og køb af sæd i andre lande.