Mai Villadsen (EL), 2020-01-31:
Tak for ordet.
Den anden dag oplevede jeg noget mystisk.
Jeg var ude at gå en tur, vejret var rimelig klart – modsat det normale grå januarvejr – men lige pludselig stoppede jeg op midt på fortovet, for der var noget, der undrede mig helt enormt meget.
Lige foran mig var kirsebærtræerne nemlig sprunget ud; det er der sikkert mange af jer andre der også har bemærket.
Det plejer at være noget af det, jeg elsker allermest ved foråret – de der lyserøde kirsebærtræer, som springer ud – men jeg blev rigtig trist, for det er jo ikke forår.
Det var meget tidligt, i januar, at jeg var ude at gå den her tur, og det vidner jo om, at temperaturen stiger.
Faktisk står vi jo i dag på den sidste dag i den varmeste januar i danmarkshistorien, og det er starten på et nyt årti, som vil blive fuldstændig definerende for klimaets rasen.
Vi har set det de sidste år, for klimaforandringerne er ikke noget, som bare kommer i en fjern fremtid, de er der allerede: brande i Australien, i Amazonas og i Rusland; det der våde, varme vintervejr og enormt tørre somre.
Men hvis ikke vi kommer i gang med at handle lynhurtigt, er det jo kun toppen af isbjerget.
Hvis ikke vi handler, bliver konsekvenserne for generationerne efter os fuldstændig uoverskuelige.
Millioner af klimaflygtninge, stigende have, tørke og oversvømmelse vil simpelt hen blive hverdag.
Den udfordring, vi står over for, er jo ulig noget andet, vi nogen sinde har oplevet, og des længere vi venter, des sværere bliver det.
Det gør mig derfor også stolt, at vi faktisk har fået så bred en klimalov i Danmark, som forpligter Danmark til at reducere med 70 pct. i 2030, og at der ikke bare er tale om fiktive reduktioner, om reduktioner i et excelark, men om reelle nationale reduktioner.
Vi skal også bidrage.
Og det pynter godt nok efter så mange år, 4 år, med kulsort politik, hvor CO 2 'en reelt kun blev reduceret i et regneark.
Nu har vi faktisk et bredt flertal, som viser ambition.
Derfor skal vi jo også i gang, og jeg har en forståelse for, at det der med klimahandleplanerne må være et stort puslespil, som også tager sin tid for en regering, men jeg mener, at der er masser, vi sagtens kunne gå i gang med nu, og som der også er stor enighed om.
Altså, jeg mener jo, at vi skal have lavet en flyafgift, og det er der efterhånden også mange andre i den her sal der mener.
Jeg mener, at de største virksomheder, som udleder så meget og samtidig modtager gratis CO 2 -kvoter, også skal til at bidrage til fællesskabet.
Vi skal også have gjort noget ved biomassen – et problem, som jeg tror at alle har indset er rigtig stort.
Og så mener jeg selvfølgelig også, at vi skal have sat en stopper for ny oliejagt.
Så lad os se at komme i gang.
Det er nemlig muligt at mindske Danmarks klimabelastning så meget, at vi skaber et samfund, hvor vi ikke udleder mere CO 2 , end vi optager, og det må være målet hurtigst muligt.
For mig og for Enhedslisten er det også målet, at vi skal gøre det, uden at dem, som har de mindste indkomster, er dem, der skal betale regningen.
Det er vores vision.
Derfor er svaret på det her heller ikke bare at overlade det hele til grøn vækst på det frie marked.
Vi skal sikre en grøn omstilling, hvor det er muligt stadig at leve et godt og trygt liv både i byen og på landet, og hvor mennesker, hvis job og liv føles truet af den grønne omstilling, også har mulighed for at få nogle af de nye grønne jobs, som vi får skabt.
Men vi er også nødt til at se i øjnene, at reduktioner i den her skala ikke nødvendigvis er gratis.
Det kommer til at koste noget, og det kommer for mig at se til at påvirke alle mennesker i vores samfund.
Alle vil på den ene eller den anden måde mærke forandringerne.
Vi skal ikke bilde befolkningen ind, at det her bare er business as usual.
Det kræver, at vi løfter i flok, at alle er med, og særlig, at de store forurenere er dem, der faktisk går forrest.