Mette Frederiksen (S), 2020-06-02:
Tak for det.
Og med de indledende ord fra Dansk Folkeparti kunne vi i virkeligheden gøre debatten i dag utrolig kort, for vi kunne selv have rejst den forespørgsel med samme ordlyd og med samme argumentation, som der netop blev brugt her.
Selvfølgelig skal vi gøre, hvad vi kan for at forebygge og modvirke, at en situation som den, vi var vidner til, og som vi oplevede i Danmark og i Europa i år 2015, skal gentage sig.
Det vil vores samfund ikke have godt af, det vil integrationen ikke have godt af, det vil sammenhængskraften ikke have godt af, det vil flygtningene heller ikke have godt af.
Men jeg går ud fra, at når der nu er indkaldt til en forespørgselsdebat, skal jeg også svare lidt længere end blot at bekræfte, at vi er enige med forespørgerne i vægtningen og vigtigheden af den her debat, og konklusionen tror jeg sådan set vi kan skrive i fællesskab.
Det er helt rigtigt, at den her debat jo oprindelig var anmeldt i begyndelsen af marts – i dag skriver vi den 2. juni.
Debatten er udskudt, men selvfølgelig ikke aflyst, og sådan er det med en række politiske spørgsmål, altså at corona på mange måder jo har ryddet dagsordenen her i foråret med god grund.
Men det, der var vigtigt før corona, er også vigtigt efter corona.
Og anledningen, som spørgeren også var inde på, er situationen med den græsk-tyrkiske grænse, som selvfølgelig ser anderledes ud nu, end da man anmeldte forespørgslen.
Men selv om tilstrømningen af flygtninge til Danmark og Europa lige nu er lav, må vi også lægge til grund, at det er undtagelsen, og vi må regne med, at tilstrømningen på et tidspunkt igen begynder at stige.
Derfor er der grundlæggende behov for et nyt asylsystem – et, der i vores øjne både er mere retfærdigt og humant.
Det mente regeringen før corona, det mener vi også nu.
Et nyt asylsystem er i vores øjne helt nødvendigt for at sikre – i hvert fald hvad angår vores eget kontinent – at det er Europa og europæerne, der styrer udviklingen, og ikke menneskesmuglere eller menneskehandlere.
Siden 2019 estimeres det, at mere end 19.000 mennesker er druknet i Middelhavet, og mere end en million asylansøgere har fået afvist deres ansøgninger i EU.
Det er en humanitær katastrofe, og det er – for at sige det lige ud af posen – jo altså ikke den rigtige måde at bruge pengene på, heller ikke i den hjemlige asylbehandling, at så mange mennesker, der slet ikke har et beskyttelsesbehov, skal tage hertil og bruge deres opsparede midler på det i stedet for at skabe udvikling i deres eget land.
Og vi skal så efterfølgende bruge utrolig mange penge på at behandle asylansøgninger, som viser sig ikke at føre til, at man kan blive her, plus at alle jo ved, at vi stadig slås med afviste asylansøgere, som koster os mange penge, penge, som vi kunne bruge langt bedre i nærområderne.
Så vi skal grundlæggende gøre mere uden for Europa og ved Europas grænser, hjælpe der, hvor folk er, og selvfølgelig løfte vores internationale ansvar og sikre, at færre gør forsøget på at komme hertil gennem brug af menneskesmuglere.
Derfor er vores holdning jo grundlæggende den, at vi skal flytte selve asylsagsbehandlingen ud af Europa, så vi ikke som i dag indirekte beder de mennesker, der er på flugt – eller via migration – om at skulle risikere deres liv for at komme i betragtning til asyl.
Så for at gøre en lang historie kort er vores langsigtede vision velkendt, nemlig at asylsagsbehandlingen skal flyttes ud af Europa til modtagecentre i tredjelande.
Fra dansk side er vi gået i gang med at opgradere indsatsen, kan man sige.
Vi støtter nu projekter i bl.a. Tunesien, som netop bygger på præmissen om, at migrationsproblemet i højere grad skal tackles i nærområderne.
Projekterne her er udtryk for den retning, som vi fra dansk side ønsker, og vi understøtter det selvfølgelig også for at markere en dansk stemme på den internationale migrationsscene.
Behovet er stort, men jeg må selvfølgelig også sige, at vejen er lang.
Jeg har selv haft lejlighed til at tage emnet op på en række møder med europæiske kolleger og med det, man kan kalde de europæiske institutioner, i min første tid som statsminister.
Vi har diskuteret de konkrete danske ideer, og jeg har gjort det klart, at det her er en topprioritet for Danmark, og at vi i øvrigt gerne vil have flere med om bord.
Det er helt rigtigt, at den her regering allerede har indgået to aftaler med henholdsvis kommuner og regioner, og det har været lidt atypiske aftaler i begge runder.
Første år var umiddelbart efter et valg, hvor der, som spørgeren ved, var forsinkelse, fordi valgkampen blev afholdt parallelt med, at man typisk indgår en aftale, så der var der ikke ret lang tid til at indgå aftalerne.
I år er situationen jo selvfølgelig en helt anden, og det, der har været i fokus i de aftaler, har jo været corona, og det mener jeg også er det helt rigtige snit.
Dels har kommunerne og regionerne jo en række udgifter forbundet med corona, ikke mindst på undervisningsområdet og på ældreområdet, dels er det jo også noget, vi må forvente strækker sig ind i fremtiden.
Så der har ønsket, tror jeg jeg godt kan tillade mig at sige både fra KL's side og fra regeringens side, været at løse den opgave, der er på bordet i forbindelse med corona, og derfor ser kommuneaftalen ud, som den gør.