Rasmus Jarlov (KF), 2023-03-29:
Tak for ordet, og tak for debatten indtil videre.
Jeg har ikke forberedt en meget lang tale, og jeg vil forsøge at fatte mig nogenlunde i korthed, fordi denne finanslovsforhandling i år nok ikke bliver det mest skelsættende i dansk politik.
Regeringen har meddelt, at den kun er villig til at forhandle om 200 mio. kr. ud af statens samlede udgifter på ca. 1.200 mia. kr.
Det gør jo, at der nok ikke bliver rykket det helt store; der er primært tale om status quo, og vi er jo også allerede 3 måneder inde i året, før vi får vedtaget en finanslov, hvilket jo er ret usædvanligt.
Men som jeg har sagt tidligere, skal vi Konservative vil være de sidste til at kritisere det med vores historiske baggrund helt tilbage fra provisorietiden, hvis nogen kan huske det fra historieundervisningen.
Men lad mig lige opliste, hvad vi ville gøre anderledes, hvis vi havde reel indflydelse på finansloven.
Vi synes jo, at man burde være mere mådeholden med pengene.
Regeringen har markedsført sin finanslov som meget stram og tilbageholdende, sådan en sparefinanslov, men reelt er det ikke rigtigt.
Staten er vokset med ca. 40.000 ansatte under Mette Frederiksen, og det er hidtil blevet forklaret med corona, men nu, hvor corona er ved at være overstået, så ruller man ikke statens meget høje udgifter tilbage.
Man sænker dem ikke, og man sænker heller ikke det meget høje antal ansatte i staten.
Tværtimod bliver vi oppe på et meget højt niveau, selv om vi ikke længere har brug for alle de her coronapodere og andre, som blev ansat under coronatiden, og det er et af de store problemer for dansk økonomi.
For den private sektor skriger jo på den arbejdskraft, som er bundet i den offentlige sektor, og som kunne tjene nogle flere skattekroner til det danske samfund.
Vi mener, at man ret nemt kunne skære på antallet af besværlige regler og bureaukrati og derefter også på antallet af administrative medarbejdere i staten og resten af det offentlige.
Det er jo egentlig noget, som Socialdemokraterne også hylder i overskriftsform, særlig før et valg, men der sker ikke så meget.
Det ligger ikke rigtig i Socialdemokraternes dna og kultur.
Socialdemokraternes sværger til komplicerede løsninger.
Hver gang vi laver et eller andet nyt på skatteområdet – vi laver en coronahjælpepakke, eller vi laver en eller anden meget, meget kompliceret ordning, hvor man kan få tilbageholdt nogle af sine udgifter til varme, og som ender med at koste mere i administration, end den gavner borgerne osv. osv. – er det hele tiden meget, meget komplicerede løsninger.
Den kompleksitet lægger beslag på en meget stor del af det danske samfunds ressourcer.
Både det offentlige, altså dem, der skal sidde og administrere reglerne, men også de stakkels borgere, som bliver kastet rundt i systemet – nogle gange af embedsmænd, som ikke selv kan overskue reglerne og derfor pålægger borgerne forkerte restriktioner og ikke kan svare på deres spørgsmål – står i det hele taget i en meget uklar situation, fordi reglerne er så ekstremt komplicerede.
Afskaffelsen af bureaukrati og administration er jo faktisk lige så godt som at få flere borgere til at arbejde.
Så hele Folketinget burde være enige om den dagsorden, og det er vi også i overskriftsform, men det bliver bare aldrig til noget, for hver gang vi står i en konkret politisk forhandling, vægter man millimeterretfærdighed tungere, og så ender man med de meget komplicerede løsninger i stedet for at forsøge at gøre tingene mere simple.
Nogle af de penge, vi kunne frigøre, hvis vi lavede en afskaffelse af bureaukrati, kunne vi bruge på eksempelvis at lette skatten.
Det er jo velkendt synspunkt fra vores parti, og det ville i sig selv generere yderligere velstand, for så er det sjovere at yde en ekstra indsats, skabe en virksomhed eller tage en ekstra vagt, men vel at mærke frivilligt – ansporet ikke af tvang, men ved at man får en større belønning for at arbejde.
Det er noget helt andet end det, som regeringen forsøger, når den eksempelvis vil afskaffe store bededag, hvor der jo bare at tale om ren tvang, når man tvangsudskriver alle danske borgere til at arbejde en dag mere om året, for at staten kan få flere penge.
Vi burde også bruge nogle af pengene på at styrke kulturen.
Den danske natur har det også hårdt; der er mange ting derude, som også trænger til at blive prioriteret.
For ældreplejen er der også hårde udsigter, og ikke mindst klimaet vil jeg også nævne.
Vi er jo i Konservative ligesom venstrefløjen også skuffet over regeringens ringe ambitioner, i hvert fald regeringens ringe handling på klimaområdet.
Hvorfor? Er regeringen gået i stå?
Svaret er jo nok desværre, at det er tre af de sorteste partier i Folketinget, som har slået sig sammen i regering.
Det har jo aldrig været en mærkesag for Socialdemokraterne, Venstre eller Lars Løkke Rasmussens Moderaterne.
Tværtimod har de tre partier altid været mere optaget af at beskytte landbruget og Mette Frederiksens kernevælgere på Aalborg Portland.
Jeg håber, at det på et tidspunkt også går op for venstrefløjen.
Det er ikke Socialdemokratiet, I skal satse på, hvis I vil have klimahandling.
Andre partier – også til højre – er mere handlingsparate.