runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Torsten Gejl (ALT), 2018-10-23:
Vi er mange, der i flere år har sagt, at det kan betale sig at investere i mennesker, ikke bare menneskeligt, hvilket er det vigtigste, men også økonomisk.
Altså, hvis det lykkes at skabe trivsel og livskvalitet for mennesker, der er udsatte, udsatte grupper, mennesker, der har alle typer udfordringer, så sparer vi penge på de budgetter, hvori der er afsat penge til at betale for de udfordringer og problemer, de mennesker har.
Derfor skal vi forstå, at vi nogle gange må vende begreberne på hovedet, når vi siger, at mursten er investeringer og mennesker er udgifter.
Det hænger faktisk ikke sammen på den måde, for her kan mennesker faktisk være investeringer.
Der er måske nogen derude, der tænker: Hvad er essensen, hvad er hovedmotoren, af det her forslag?
Bare lige for at forklare det kort: Hvis man har en gruppe – det bliver lidt firkantet, men jeg vil godt lige forklare det kort – på 100 mennesker, som er udsatte, og man ved hjælp af en investering på 10 mio. kr. skaber trivsel og livskvalitet i deres liv, vil man senere hen spare nogle af de penge, der er afsat i budgetterne for sundheds-, socialeller retsvæsen, fordi de mennesker alligevel ikke vil koste de penge.
Det kan så være, at det viser sig, at man faktisk sparer 20 mio. kr.
Problemet var før i tiden, at det var svært at finde de penge.
Men via de sociale investeringer er vi efterhånden kommet i den situation, at vi ved at investere penge ét sted faktisk kan finde ud af at hente de penge, der kommer af de afledte besparelser, hjem igen andre steder fra.
Det er sådan set det, der er dynamikken i det.
Det hedder sociale investeringer; vi taler også om social bonds.
Men det er det her med, at hvis vi investerer i trivsel og livskvalitet for udsatte grupper, fører det til afledte besparelser, og hvis vi kan føre dem tilbage igen, begynder vi at opleve et økonomisk kredsløb, og det synes vi i Alternativet i hvert fald er rigtig interessant.
Det kan så i forbindelse med det lovforslag, vi behandler her i dag, om Den Sociale Investeringsfond køres op i stor skala, sådan at der kommer nogle investeringer oven i velfærden, altså ikke til at bortspare velfærd, men oven i velfærden.
Det er en ny måde at tænke det på, og den havde jeg ikke tænkt, før jeg kom her i Folketinget.
Jeg synes, at det er noget rigtig spændende noget, vi har gjort.
Og som I nok kan høre, støtter Alternativet selvfølgelig det her forslag.
Rasmus Vestergaard Madsen (EL), 2018-10-23:
Jeg tror ikke helt, jeg deler ordførerens spænding omkring det her lovforslag.
Lovforslaget åbner jo bl.a. op for, at man kan lave forskellige konstruktioner, som fonden kan arbejde igennem.
Det kan jo være projekter og konstruktioner, hvor man arbejder med en meget specifik gruppe af udsatte.
Og vi kunne godt komme til at stå med et scenarie, hvor man kunne lave et projekt, der ville give sig selv meget hurtigt mange gange igen, altså give et højt afkast, men vi kunne også forestille os, at der på den anden side jo ville være projekter, som måske ville være sværere –
ordføreren og jeg er jo nok enige om, at en tidlig indsats over for børn ofte giver mere igen end over for en ældre misbruger eksempelvis.
Vil vi ikke kunne komme til at ende et sted, hvor private investorer kan investere i den ene del, den nemme, og så står vi som samfund måske tilbage med den tunge, med det projekt, der ikke giver det store afkast?
Ministeren bliver af Berlingske den 2. april spurgt, om det ikke er at spille hasard med vores velfærd at lade private investere.
Dertil svarer ministeren: »Det her er indsatser udover dét, vi allerede leverer i dag.
Det sker også i en erkendelse af, at vi i dag bruger rigtig store summer på at iværksætte forskellige indsatser uden, at de virker.« Jeg synes, det virker skræmmende, og jeg kan jo også se, at det er skræmmende, at vi har utrolig mange sociale indsatser, som vi faktisk ikke kender effekten af i dag.
Men vil ministeren ikke prøve at forklare mig – nu er jeg lidt ny i det her – hvordan det lige præcis er private midler, der er med til at give svaret på, hvad fremtidens sociale indsatser skal være?
For vi ved det jo allerede i dag.
Vi ved jo godt, når vi spørger ngo-organisationerne, og når vi spørger vores offentligt ansatte, hvad der virker.
Er det, vi finder ud af her, egentlig ikke nærmere, hvad der også giver et økonomisk afkast?
Sophie Løhde (V), 2018-10-23:
Der var i hvert fald ikke noget i det, jeg sådan umiddelbart var citeret for i Berlingske, som jeg er uenig i, ej heller den dag i dag.
Og det er jo i hvert fald heldigt og et godt udgangspunkt at starte med.
Det, der er afgørende, handler jo om, hvad det er for nogle indsatser, man iværksætter.
Og det, der er det nye i det her, handler jo om, at vi etablerer mulighed for nu at lave nogle nye former for partnerskaber i Danmark, partnerskaber mellem den offentlige, den private og den frivillige sektor.
Jeg tror på, at vi ved at gå nye veje kan gøre en forskel, i forhold til at lykkes med mere af det, som jeg faktisk fornemmer at et bredt flertal, for ikke at sige alle partier her i Folketinget, gerne vil have vi bliver bedre til.
Men det er klart, at man også kunne have valgt at læne sig tilbage og sige: Vi fortsætter med at gøre i morgen, som vi gjorde i går.
Det tror jeg bare ikke skaber den store forskel.
Så vi skal jo også være klar til en gang imellem at gå nye veje, hvis vi også gerne vil lede efter de nye svar på, hvordan vi lykkes bedre.
Troels Lund Poulsen (V), 2018-10-23:
Nu synes jeg, det er friskt af hr. Leif Lahn Jensen at sige, at jeg slet ikke forholder mig til høringssvarene.
Altså, jeg har lige netop erkendt – og det var en åben indrømmelse til hr. Leif Lahn Jensen – at der er kritiske høringssvar, og det var det, jeg blev spurgt om.
Så ja, det er en åben dør, der er løbet ind.
Det er jo også gengivet i det høringsnotat, som er oversendt til Folketinget, og hvor de kritiske høringssvar også er kommenteret.
Men det her er jo en politisk uenighed om, hvordan man skal udforme loven, og det er nu engang sådan, at i politik kan man ikke blive enige om alt.
I forhold til Akademikerne vil jeg sige, at de altså mig bekendt ikke var med i de forhandlinger, der var.
Merete Riisager (LA), 2018-10-23:
Jeg vil gerne starte med at sige tak til de partier, der bakker op om dette lovforslag, som er anden konkrete udmøntning af den trepartsaftale, som regeringen og arbejdsmarkedets parter indgik for 1 år siden i oktober sidste år.
Voksen- og efteruddannelse er et vigtigt punkt på regeringens dagsorden, for vi har brug for et fleksibelt efteruddannelsesmarked i Danmark – ikke kun for samfundets skyld, ikke kun for virksomhedernes skyld, men også for den enkelte danskers skyld.
Vi skal sørge for, at alle danskere bliver i stand til at klare sig godt i en verden, der hurtigt ændrer sig, både de ufaglærte og dem med en kortere eller længere uddannelse.
Det er godt for den enkelte, når teknologien kan bidrage til at gøre arbejdet mindre opslidende og mere effektivt.
Men det kræver også, at den enkelte kan gribe de muligheder, udviklingen bringer.
Det gør vi nu med dette lovforslag.
Dette lovforslag er som sagt
anden del af udmøntningen på Undervisningsministeriets område af trepartsaftalen fra oktober sidste år, og lovforslaget består af en række forskellige tiltag.
Jeg vil kort skitsere nogle af dem her.
For det første styrker vi fleksibiliteten og udbuddet i arbejdsmarkedsuddannelserne.
Det kommer bl.a. til at ske ved at skabe bedre muligheder for at tilpasse indhold, varighed og afholdelsesform.
Der vil også komme krav om, at udbudsgodkendelser tildeles ved udbudsrunder, som skal finde sted minimum hvert fjerde år.
Desuden vil der blive skabt friere adgang og øgede konkurrence blandt udbydere af arbejdsmarkedsuddannelser, idet alle udbudsgodkendelser fra og med den førstkommende udbudsrunde bliver landsdækkende.
Samtidig indføres der obligatoriske prøver i arbejdsmarkedsuddannelserne.
På den måde kan flere dokumentere deres kompetencer og dermed øge deres mobilitet og tilpasning på arbejdsmarkedet.
For det andet lægger vi op til at styrke voksne danskeres basale færdigheder ved at udvikle de eksisterende tilbud inden for forberedende voksenundervisning med to nye fag.
De to fag er digital opgaveløsning og engelsk, som vil kunne udbydes målrettet i forhold til medarbejdernes og virksomhedernes konkrete efterspørgsel.
Det gør vi ved at samle administrationen af veu-godtgørelserne i Arbejdsgivernes Uddannelsesbidrag.
Som det er i dag, administreres ordningen af a-kasserne, Undervisningsministeriet og amu-udbyderne.
En samlet indgang vil gøre ordningen langt mere overskuelig, og det vil betyde, at flere uddannelsesdeltagere og virksomheder rent faktisk får søgt den godtgørelse, de er berettiget til.
Det er intentionen at skabe en digital løsning, hvor godtgørelse og tilskud udbetales i én sagsgang.
På den måde lever vi også op til den politiske aftale om digitaliseringsklar lovgivning.
Jeg vil gerne takke for de diskussioner, vi har haft her i salen i dag.
Efter- og videreuddannelse er vigtigt for Danmark, men først og fremmest er det vigtigt for hver enkelt af de danskere, der nu får et stærkere og mere fleksibelt tilbud.
Jeg ser frem til eventuelle spørgsmål under udvalgsbehandlingen.
Tak for ordet.
Karsten Hønge (SF), 2018-10-23:
Det fleksible og dynamiske danske arbejdsmarked er nøglen til velfærdssamfundet.
Det er på private og offentlige arbejdspladser, at guldet graves frem.
Danske lønarbejdere og virksomheder er dygtige til at tilpasse sig nye tider og producere varer og ydelser, som vi slet ikke vidste vi ikke kunne leve uden.
Det forudsætter gode, brede og solide grunduddannelser.
Men ligesom vi siger, at mennesker lærer, så længe de lever, kan man også sige om virksomhederne, at de lever kun, så længe de lærer.
Derfor er det så helt afgørende, at man gør det muligt at få en løbende voksen-, efter- og videreuddannelse.
Det er stærkt, når parterne på arbejdsmarkedet i samarbejde med Folketinget bryder vejen for mere relevant uddannelse.
Som jeg kan se det, er der vel alligevel sket lidt fra dengang, man indgik aftalen, til man nu kan se selve loven blive udmøntet.
Jeg har jo ligesom jer andre fået forskellige henvendelser, bl.a. jo angående maskinmesterskolernes manglende muligheder for at udbyde tekniske videre- og efteruddannelser.
I deres høringssvar synes jeg det er noget bekymrende når man kan læse: »Det bemærkes, at den foreslåede udbudsproces betyder, at erhvervsakademiernes førsteret på udbud af tekniske akademi- og diplomuddannelser videreføres. I praksis indebærer fortrinsretten, at et givent erhvervsakademi, vil kunne blokere for udbud af særskilte moduler på en given maskinmesterskole.
Hertil kommer, at maskinmesterskolerne og de maritime centre råder over teknisk udstyr såsom køleanlæg, simulatorer, robotter mv., som giver dem de bedste muligheder for at levere teknisk videre- og efteruddannelse af høj faglig kvalitet.
Endelig er det væsentligt at bemærke, at skolerne uddanner maskinmestre, som i høj grad bliver ansat i industrien og i installationsbranchen.«
Det er jo en henvendelse, der er skrevet af bl.a. Dansk Metal, Dansk El-forbund, Dansk Byggeri, Blik- og Rørarbejderforbundet og rektoren for Rektorkollegiet for de maritime uddannelser og underdirektøren for teknik.
Jeg synes nok, at det er en henvendelse, som er værd at tage med.
Så synes jeg også, at det skal med, at det jo i fremtiden forventes, at man skal være på job, til man er midt i halvfjerdserne, og det kræver i hvert fald også, at det bliver attraktivt at skifte branche undervejs i livet, så man undgår en ensidig nedslidning.
Også derfor skal vi levere meget mere efteruddannelse.
SF kan støtte lovforslaget.
Carolina Magdalene Maier (ALT), 2018-10-23:
I Alternativet er vi også positive over for det her lovforslag.
Nu sagde Dansk Folkepartis ordfører, at for Dansk Folkeparti gælder det, at man uddanner sig for livet.
Det synes vi jo også.
Da vi fremlagde vores regeringsprogram, i forbindelse med at Uffe Elbæk stillede op som statsministerkandidat, så lavede vi en række nye beskrivelser, kan man sige, af ministerierne, og et af dem hed ministeriet for livslang nysgerrighed.
Det var der mange der syntes var lidt sjovt, for hvad er det?
Men det er jo det, som i dag er undervisnings- eller uddannelsesministeriet.
Derfor er det her lovforslag jo et godt eksempel på et behov, som bliver tilgodeset ikke bare af Folketinget og regeringen, men af arbejdsmarkedets parter.
På den måde er trepartsaftalerne jo en fantastisk konstruktion, hvor man i samarbejde finder ud af, hvordan vi skal løse de fælles udfordringer, som vi har.
Vi er meget glad for, at fleksibiliteten, som er blevet nævnt flere gange heroppe fra talerstolen, så jeg behøver ikke gentage det, er kommet med ind i det her lovforslag, sådan at det fremover bliver mere muligt at sammensætte f.eks. forskellige uddannelser og flette dem sammen i forhold til den rigiditet, der måske ligger i systemet i dag.
Så det er vi glade for.
Vi er til gengæld lidt opmærksomme på nogle af de samme ting, som Enhedslistens ordfører nævnte: udbudsrunderne, i forhold til om de kan skabe konkurrence mellem udbyderne; og ikke mindst også de obligatoriske prøver, som nogle her fra talerstolen jo fremhævede som noget meget positivt.
Det er vi måske en lille smule mere betænkelige ved, ikke fordi vi ikke mener, at der skal være prøveaflæggelse og forskellige former for certifikater, som der også er i dag, men at indføre en national standard for det, som alle skal leve op til eller alle skal anvende, er vi ikke sikre på er hensigtsmæssigt, fordi det faktisk bør være mere op til den enkelte lokale institution, hvad det er for en form for prøveaflæggelse eller eksamen eller hvad ved jeg, man vil anvende.
Vi går generelt ikke ind for den form for centralisering, så vi er ikke vilde med det punkt og vil være opmærksom på det i det videre lovarbejde.
Men vi er positive over for lovforslaget.
Vi foreslog jo også på et tidspunkt i Alternativet, at man kunne overveje et nysgerrighedsår, hvor vi som mennesker på arbejdsmarkedet en gang imellem måske kunne tage noget tid ud til netop at efteruddanne os.
Men med de ord vil jeg sige, at vi er positive over for lovforslaget.
Anni Matthiesen (V), 2018-10-23:
Tak for det.
Med lovforslaget, som vi behandler nu her i Folketingssalen, er der tale om ændringer af en række love, som samlet har til formål at udmønte de resterende dele af trepartsaftalen, som regeringen og arbejdsmarkedets parter indgik sidste efterår.
Som også den tidligere ordfører sagde, er det jo sådan, at vi hele tiden har brug for at tilpasse os udviklingen og også tilpasse os det, der efterspørges på arbejdsmarkedet, og derfor er det rigtig vigtigt, at vi også har nogle systemer, som imødekommer både det, de private virksomheder efterspørger, og det, medarbejderne ønsker i forhold til at kunne opkvalificere sig.
Når det her lovforslag forhåbentlig inden længe bliver vedtaget, så er jeg sikker på, at vi kommer til netop at tage et rigtig godt skridt i den rigtige retning.
Med lovforslaget foreslås det bl.a., at der kommer forbedrede tilpasningsmuligheder inden for arbejdsmarkedsuddannelsernes indhold, varighed og afholdelsesform, så man kan i det hele tage sige, at vi nu også tilpasser de tilbud, som medarbejderne får mulighed for at benytte sig af.
Noget af det, som også glæder mig rigtig meget – især fordi vi jo må erkende, at vi befinder os i en digital tidsalder – er, at vi også med aftalen her nu faktisk sikrer, at der tilføjes to nye fag til de eksisterende tilbud inden for forberedende voksenundervisning.
Det er fagene digital opgaveløsning og engelsk, der med det her lovforslag bliver en mulighed.
Det er begge to fag, som jeg mener er rigtig vigtige.
Uanset om det drejer sig om at have digitale færdigheder eller sproglige færdigheder, så er det noget, som jeg tror på at rigtig mange vil få gavn af.
Med det kan jeg runde af med at sige, at Venstre naturligvis stemmer ja til det her lovforslag, og igen har jeg lovet at hilse fra Konservative og sige, at det vil de også gøre.
Marlene Harpsøe (DF), 2018-10-23:
Mange tak.
Vi i Dansk Folkeparti mener, at uddannelse skal være for livet.
Man skal bruge den hele livet.
Men man har også behov for løbende at opkvalificere sig – også i forhold til de mange krav om nye kompetencer, der hele tiden stilles til os på arbejdsmarkedet.
Så uanset om man er ufaglært eller man er faglært, skal man have mulighed for løbende at dygtiggøre sig.
Vi bliver aldrig for gamle til at blive lidt bedre til at gå på kursus, til at lære nye fag og lære nye teknologier, nye sprog.
Det kan være rigtig mange ting.
For arbejdsmarkedet er nemlig i en konstant forandring.
Der er nye teknologier, nye markeder, der hele tiden vinder frem, og det er vigtigt, at vi har dygtige medarbejdere til at tage imod de omskiftelige udfordringer, som arbejdsmarkedet giver os.
Det betyder bl.a., at der oprettes nye fag i fvu, og det drejer sig bl.a. om fvu-digital og fvu-engelsk.
Så bliver det bl.a. også muligt at kombinere arbejdsmarkedsuddannelser med andre arbejdsmarkedsuddannelser, delelementer af andre arbejdsmarkedsuddannelser, andre tilskudsberettigede kurser eller indtægtsdækket virksomhed.
Der bliver samlede udbudsrunder for arbejdsmarkedsuddannelserne hvert fjerde år, og så bliver arbejdsmarkedsuddannelserne landsdækkende.
Jeg vil også nævne noget rigtig vigtigt for os i Dansk Folkeparti, nemlig at der bliver obligatoriske prøver i arbejdsmarkedsuddannelserne.
Alt i alt indeholder den pågældende trepartsaftale mange gode elementer, som udmøntes i bl.a. dette lovforslag.
Og på den baggrund kan vi i Dansk Folkeparti anbefale, at lovforslaget vedtages.
Jan Johansen (S), 2018-10-23:
Tak for det, hr. formand.
L 72 er en følge af trepartsforhandlingerne fra oktober 2017 om at styrke voksen-, videre- og efteruddannelse.
Det er jo ingen hemmelighed, at vi har konstateret, at voksen- og efteruddannelse er faldet kraftigt, og der er ikke den søgning på at efteruddanne sig, som mange af os havde regnet med.
Vi er i en tid, hvor udviklingen går stærkere og stærkere på arbejdsmarkedet, hvor robotterne har gjort deres indtog, hvor der er nye produktionsformer, og hvor virksomheder eller dele af virksomheders produktion flyttes ud af landet, fordi de ikke kan sælge deres produkter.
Jo, vi kan ikke konkurrere på lønnen, men vi kan konkurrere på måden, vi producerer på.
Vi skal producere med de nyeste teknikker for at kunne klare os. Nye produktionsformer kommer til på arbejdsmarkedet, udviklingen går rigtig stærkt, og det kræver, at vi hele tiden dygtiggør os på det danske arbejdsmarked for at stå imod konkurrencen fra billiglande rundtom i verden, så derfor bliver det også vigtigere, at vi på arbejdsmarkedet i fremtiden dygtiggør os og videreuddanner os for at kunne følge med, for at beholde vores velfærdssamfund, for at skabe arbejdspladser.
Derfor er det også godt, at arbejdsmarkedets parter har været med til at komme med deres bud på voksen- og videreuddannelse i fremtiden, altså hvordan virksomhederne skal se ud, og hvordan de skal få uddannet deres medarbejdere i fremtiden.
Lovforslaget skal også gøre det mere gennemskueligt for brugerne.
Det gælder både arbejdsgiverne, der skal have medarbejdere på kurser eller videreuddannelse, så det passer ind i virksomhedens udvikling, men også hvis det er en medarbejder, der vil dygtiggøre sig, eller hvis det er en ledig, der skal opkvalificeres for at komme videre på arbejdsmarkedet.
Det bliver også muligt at kombinere arbejdsmarkedsuddannelser med andre arbejdsmarkedsuddannelser, og det ser jeg en fordel i på fremtidens arbejdsmarked.
Jeg mener, at vores arbejdsmarkedsuddannelser kommer til at se meget anderledes ud om 5 år, om 10 år.
Vi ved jo, at udviklingen går stærkere og stærkere, for vi kan se det, hvis vi kigger tilbage på, hvordan udviklingen har været de sidste 100 år, og at den kommer til at gå meget stærkere de næste bare 10, 15, 20 år.
I fremtiden skal det være muligt, at virksomhederne retter deres efteruddannelse mod og til virksomhederne
, hvis det passer ind i virkeligheden for både virksomhed og medarbejdere.
Der er også lagt op til et tidssvarende koncept for udvikling og styring på hele uddannelsesområdet på arbejdsmarkedet, så den følger udviklingen ude i hverdagen.
Det er også foreslået, at arbejdsmarkedsuddannelserne kommer i udbud hvert fjerde år og i hele landet, så de kan følge udviklingen.
Så alt i alt er det godt, at der er kommet en ny lovgivning og nye tiltag på området.
Vi skal ruste os til fremtiden på arbejdsmarkedet, så vi kan blive ved med at producere og skabe arbejdspladser.
Vi stemmer ja til lovforslaget, og jeg skal sige fra Det Radikale Venstre, at det gør de også.
Rasmus Vestergaard Madsen (EL), 2018-10-23:
Tanken er jo, at fonden skal arbejde i partnerskaber.
Det er lidt uklart, når man læser lovforslaget, hvordan de her partnerskaber helt præcis skal se ud.
Der er ikke en skarp sondring, som SF's ordfører også sagde, mellem ngo'er og private virksomheder, som jo sagtens kan lave partnerskaber.
Men det, jeg sådan set gerne vil høre om ud over det, er, om det er muligt, at fonden kan varetage investeringer eller lave partnerskaber, som udelukkende består af et samarbejde mellem en kommune og en ngo-organisation, eller skal der en privat investor ind over?
Sophie Løhde (V), 2018-10-23:
Det kunne fonden principielt godt
Pernille Rosenkrantz-Theil (S), 2018-10-23:
Det er præcis den sidste del, for det er et af de steder, hvor jeg også har været lidt bekymret over den måde, bemærkningerne er skruet sammen på.
Altså, jeg er helt ubekymret, hvad angår den politiske aftale, for der synes jeg at vi har været utrolig klare og i øvrigt har fundet en rigtig god vej.
Der er jo to fonde.
Vi omtaler det som den sociale investeringsfond, men i virkeligheden har vi lavet to fonde, og den ene har lidt løsere regler omkring sig end den anden.
Og lige præcis hvad angår det spørgsmål, som Enhedslisten rejser, er der jo lidt løsere rammer for, hvad private kan, fordi det ikke skal give afkast.
Det er den lille fond.
Vi har kaldt det den lille og den store fond i den måde, vi har talt om det på, når vi har aftalt ting.
Det vil jeg bare bede ministeren om at slå fast.
Altså, hvis man har et ønske om at privatisere den offentlige velfærd, kommer man hverken tættere på eller længere fra med det her lovforslag, hvad angår den store fond.
Men det er den jo allerede.
Altså, en plejefamilie er jo privat, så man kan sige, at den private sektor allerede er der.
Det med gakkeligak skal bare forstås som eksperimentelle ting, og det kan vi godt lide, så det var ikke ment som et skældsord, men alene som at der er noget af det, der er eksperimentelt.
Men det er bare vigtigt for mig i virkeligheden at slå fast, også når vi står her, at i diskussionen om, hvorvidt der skal være private aktører i velfærdssamfundet, gør fonden hverken fra eller til.
Der er private aktører i dag, det vil der også være i fremtiden, og det er der en ideologisk kamp om i Folketingssalen, hvor det at konstruere den her fond hverken gør fra eller til.
Altså, det er ikke sådan, at den konstruktion i sig selv fordrer mere privat eller omvendt fordrer mere kommunalt, og det vil sige, at den ideologiske kamp er uforandret og derfor også afspejlet i, at alle partier på nær Enhedslisten er med.