Merete Riisager (LA), 2019-01-25:
Tak for det.
Tak til Radikale Venstre for at indkalde uddannelses- og forskningsministeren og mig til denne forespørgselsdebat om karakterer og optagelse på videregående uddannelser.
Der er en række budskaber, som jeg gerne vil starte med at præsentere.
For det første er karakterer ikke noget nyt i vores uddannelsessystem.
For det andet er karakterer til dato den mest retfærdige og socialt farveblinde måde at give adgang til de videregående uddannelser på.
For det tredje er der rigtig mange gode videregående uddannelser at vælge imellem, også f.eks. med et snit på 7.
Og for det fjerde er det ikke skadeligt for unge eller voksne at være i en præstationskultur.
Jeg vil gerne gå lidt mere i dybden med disse fire budskaber.
Lad mig starte med selve karaktererne og det dårlige ry, de har fået blandt mange gennem de senere år.
Negativt ladede udtryk som karakterræs, karaktertyranni, 12-talspiger figurerer i den ene avisoverskrift efter den anden.
Man skulle næsten tro, at karaktergivning er et nyt og uafprøvet fænomen, men det er jo langtfra tilfældet.
Den første karakterskala blev indført i det danske uddannelsessystem i 1775, og der er blevet brugt karakterer i grundskolen i rundt regnet 200 år.
Dengang blev karaktererne fra de halvårlige eksamener brugt, når børnenes nye pladser i klassen blev bestemt – man sad nemlig efter eksamensresultatet.
Så der er – heldigvis, må vi sige – sket en del i det danske uddannelsessystem siden da, men karaktererne har overlevet, og det skal vi og i særdeleshed eleverne være glade for.
For hvad skulle vi egentlig sætte i stedet?
Jeg har endnu til gode at blive præsenteret for et system, der er lige så godt som karaktererne eller lige så rimeligt.
For karakterer gives ikke med afsæt i social baggrund, og karakterer er farveblinde; karakterer gives slet og ret for det faglige niveau, en elev er i stand til at præstere, og de siger jo ikke noget om, hvem man er som person, altså om man er en god kammerat, et godt menneske osv. Karakterer er ofte bedst til at skaffe mønsterbrydere adgang til universitetet.
Det konkluderer EVA i deres analyse af den sociale profil i optagesystemet fra 2015.
Et uddannelsessystem, der hviler på meritokratiske principper – det er et langt ord, men det er vigtigt – er den bedste trædesten til personlig frihed.
Et velfungerende uddannelsessystem findes i en balance mellem at være en fair sorteringsmekanisme og et rum for dannelse, nysgerrighed, eksperimenteren og et trygt børne- og ungeliv.
Unge, der oplever angst eller sikkerhed, trives sjældent bedre ved, at de krav, der er, gøres uigennemsigtige.
Faktisk viser en midtvejsevaluering af et forsøg med karakterfrie klasser i gymnasiet, at 81 pct. af eleverne føler sig usikre, når de ikke får karakterer, fordi de ikke ved, hvilket niveau de ligger på.
I mange andre lande er det forældrenes pengepung og netværk, der skaffer en ind på drømmestudiet – det er det ikke i Danmark.
Uanset hvad, opstår der jo ikke flere studiepladser af, at man gør det anderledes, og det skal man huske at være ærlig om over for de unge mennesker.
I dag er det sådan, at man kan få plads på 76 pct. af de videregående uddannelser med et gennemsnit på 7, og det giver da ret mange muligheder.
Måske kommer man ikke ind på jordemoderstudiet eller statskundskabsstudiet, men så er der andre spændende og gode veje at gå.
Faktisk var der i 2018 462 ud af 893 udbudte uddannelser uden adgangskvotient.
I 2018 blev alle ansøgere optaget på både kemi- og fysikstudierne på alle universiteter i Danmark.
Det er uddannelser på et højt fagligt niveau – uddannelser, der kan føre til spændende og velbetalte jobs i både Danmark og udlandet.
Det skal vi nok blive bedre til at fortælle de unge, så det ikke kun er meget få uddannelser, der går an i de unges prestigebog.