Peder Hvelplund (EL), 2025-04-10:
Tak for det, formand.
Jeg vil gerne takke for debatten, vi har haft her i eftermiddag, og jeg vil også gerne kvittere for, at regeringen på det her område har lyttet til Enhedslisten.
Det sker jo sjældent og slet ikke i tilstrækkeligt omfang, men her har man i hvert fald anerkendt, at det dobbelte dokumentationskrav, der ligger i forhold til § 19, stk. 7, er urimeligt.
Jeg vil også gerne kvittere for de positive bemærkninger, der er kommet fra SF, og også for hilsnerne fra De Radikale og Alternativet om at bakke op om forslaget.
Så hørte jeg jo også, at der var sådan nogle – i ord i hvert fald – lidt positive tilkendegivelser fra Socialdemokratiet.
Når vi diskuterer det her med negativ social kontrol, synes jeg bare, det er lidt paradoksalt, at det jo er sådan en debat, hvor vi alle sammen i ord er enige om, at det skal der gøres op med, men når det bliver konkret, er det, som om der kommer alle mulige forbehold for, hvorfor man ikke er villig til at tage skridtet fuldt ud i forhold til at stille sig på de voldsudsattes side imod voldsudøveren.
For i de der tilfælde er der jo tale om borgere, som har en opholdstilladelse, og som er her i landet, og som er familiesammenført, og hvor det alene handler om, at man skal fratage voldsudøveren det magtgreb, det er, at man kan true med, at det her kan betyde, at den voldsudsatte mister opholdsgrundlaget.
Derfor har jeg også lidt svært ved at forstå, at man bruger de der prokuratorargumenter med, at jamen der er jo muligheden for en individuel vurdering.
Altså, f.eks. i forhold til integrationskravet anerkender man, at det er et problem.
Når nu der er mange partier, som lægger vægt på det her med det afgørende i at få et opgør med negativ social kontrol, synes jeg, det kommer til at klinge lidt hult, at når det bliver konkret, så er der altid et men; så kan vi ikke rigtig gøre det, for så kan der være en bekymring for, at det nok i virkeligheden er nogle, som slet ikke vil integreres, eller at det på en eller anden måde kan komme fællesskabet til last.
Når vi står i en situation med mennesker, der er voldsudsatte, der i længere tid har været i et voldspræget forhold og været undertrykt af en voldsudøver, har jeg lidt svært ved at forstå, at vi så ikke er i stand til at kunne tage deres parti og sige, at det her er ikke acceptabelt.
Det er ikke acceptabelt, at man skal bruge negativ social kontrol.
Det er ikke acceptabelt, at der er, lad os bare sige en indvandrermand, som bruger det mod en indvandrerkvinde – det er i princippet også ligemeget; ofte er det en mand, der undertrykker en kvinde.
Det er ikke rimeligt.
Der bør vi altid stille os på den voldsudsattes side og sikre, at voldsudøveren får så få redskaber som overhovedet muligt.
Derfor undrer det mig lidt, at man ikke er villig til at tage skridtet fuldt ud.
For det første handler det om mennesker, der har ophold i forvejen, for det andet er det en meget, meget lille, men meget, meget sårbar gruppe, og for det tredje ville det være et meget klart signal om, at vi selvfølgelig stiller os på den voldsudsattes side i opgøret mod negativ social kontrol.
Så jeg vil gerne takke for debatten.
Jeg vil gerne kvittere for, at det også nogle gange nytter at blive ved med at kæmpe for en dagsorden, også ved at fremsætte et beslutningsforslag igen.
Det er ikke noget, man ofte eller altid skal gøre, men nogle gange nytter det faktisk.
Og det tager jeg det her som et udtryk for, altså at det faktisk er lykkedes at flytte regeringen på det her spørgsmål.
Så vi kommer også til fortsat at rejse den her debat omkring negativ social kontrol og konkrete initiativer til at gøre noget ved det.
Jeg vil gerne takke for debatten.