Astrid Carøe (SF), 2026-01-23:
Tak for det.
Hvis I spørger mig, er det fremmeste hensyn, når vi laver politik på det her område, hensynet til børnene.
Selv om intentionen i det her forslag er god, synes jeg, resultatet bliver en standardløsning, der reelt risikerer at undergrave barnets tarv frem for at beskytte det.
Forslagsstillerne læner sig tungt op ad forskning fra Aarhus Universitet, som viser, at børn trives bedst med en 7-7-ordning.
Jeg tror, det er klart, at selv om de fleste børn har det allerbedst med at have kontakt til begge forældre, må vi også være ærlige om, at forskningsfeltet er mere komplekst end som så.
Anden forskning, bl.a. fra VIVE, har kritiseret metoden i den forskning, der bliver brugt som argument, og understreger, at den ikke uden videre kan generaliseres.
De peger på, at den stærkeste og mest konsistente viden faktisk handler om noget andet, nemlig at konfliktniveauet mellem forældrene er en afgørende faktor for børns trivsel, ikke om der står 7-7, 9-5, 12-2 eller noget helt fjerde i kalenderen.
Det nuancerede billede er altså, at nogle børn trives i en deleordning, mens andre ikke gør.
Nogle familier kan finde frem til et godt samarbejde, og andre kan knap være i samme rum.
At ophøje en ordning til standard overser hele den virkelighed, og derfor må det altså bero på en konkret vurdering i Familieretshuset, ligesom i dag.
Når det så er sagt, vil jeg godt tale om den del af forslaget, der handler om økonomi.
Jeg kan sagtens se logikken i, at ydelserne bør følge barnet frem for udelukkende at være bundet til bopælen.
Økonomi spiller desværre ofte en større rolle i konflikter mellem forældre, end det er godt for nogen – og slet ikke for barnet.
Jeg vil også bare sige, at lige da jeg blev valgt til Folketinget i 2019, var jeg med til at vedtage den her lovgivning om, at børnepengene bliver delt ligeligt.
Det syntes jeg var et rigtig godt tiltag.
Jeg var faktisk ret chokeret over, at det ikke allerede var sådan, men det blev sådan der, kort tid efter at jeg blev valgt i 2019.
Dengang gjorde man ikke det her med at dele dem lidt skævt, hvis man havde en lidt skæv deling af tiden hos forældrene, f.eks. en 5-9-ordning.
Men det synes jeg er relevant at kigge på.
Det vil jeg gerne være med til.
Forslaget taler ind i en forståelig frustration blandt især nogle fædre, der oplever systemet som skævt, og det synes jeg at vi skal tage alvorligt.
Men det kan ikke være grund nok til at indføre en løsning, hvor det enkelte barns behov bliver sekundært i forhold til en standardløsning med fokus på forældrenes rettigheder.
Så tror jeg også, at vi skal tale om, hvordan vi generelt undgår konfliktskilsmisser, for det er jo om noget ikke godt for barnet.
Det kunne være bedre muligheder for hjælp, før konflikten vokser sig for stor – familieterapi, eller hvad ved jeg.
Men at sige »barnet først« betyder ikke, at to voksne skal have lige meget.
Det betyder, at barnet skal have det, barnet har brug for.
Nogle gange er det en 7-7-ordning, andre gange er det noget andet.
Derfor er det så vigtigt, at vi fastholder, at vurderingen skal være individuel og faglig og ikke politisk vedtaget herinde i Folketinget.
Derfor stemmer vi imod forslaget.
Men jeg vil meget gerne fortsætte dialogen om delen om økonomi med forslagsstillerne.