runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Alex Vanopslagh (LA), 2020-10-08:
Ja, det er logik.
Men lad os tale om noget helt andet.
For jeg blev en smule pikeret, da statsministeren nævnte det her med pension til Arne.
Det var sådan lidt noget med, at i forhold til os, der er imod det udspil, som regeringen er kommet med, skyldes det ikke, at vi er uenige i forslaget.
Nej, det skyldes, at vi ikke har forståelse for de mennesker, der været mange år på arbejdsmarkedet.
Altså, i stedet for at argumentere og gå efter bolden går man efter manden og siger: Det er afsenderen, der er problemet, og derfor forstår I ikke, hvad det er.
Min far er slagter, og jeg kan da se på hans skuldre og ryg, hvordan det går.
Min mors mand har tennisalbue og slidgigt i knæ, og hvad ved jeg, efter et langt liv som håndværker.
Så jeg kender egentlig godt de mennesker og har dem nært inde på livet, og jeg har egentlig sympati for tanken om, at man skal kunne trække sig tidligere tilbage, hvis man er nedslidt.
Også selv om man ikke er så nedslidt, at man ikke kan komme på en førtidspension.
Men det er ikke det, som regeringens forslag tager hensyn til: Der kan du have været 42 år på arbejdsmarkedet, skiftevis deltid og på dagpenge, og selv om du er rask og rørig, kan du komme på tidlig pension, mens du, hvis du har været der 40 år og er fuldstændig nedslidt og har slidgigt, ja, så kan du ikke komme på tidlig pension.
Det hjælper kun dem, der har været x antal år på arbejdsmarkedet.
Mette Frederiksen (S), 2020-10-08:
Altså, indlægget startede jo faktisk godt – og så var det lidt mere hen ad vejen, ikke?
For en tanke om og ord om, at en kvinde, der har været 42 år på arbejdsmarkedet og lavet ufaglært rengøringsarbejde, faktisk slet ikke er nedslidt, altså, det er det, jeg har så uendelig svært ved at begribe.
Hvis man i 42 år er stået tidligt op om morgenen og haft hårdt fysisk arbejde, så er der en nedslidning.
Det er ikke sikkert, man er så nedslidt, som nogle mener man skal være for at komme ind på en eller anden anden ydelse.
Men selvfølgelig er der da slitage, og der er da en helt anden slitage end den, der gælder for mennesker med et arbejdsliv, hvor man ikke bruger sin krop.
Det er den der kobling, jeg ikke kan forstå at man ikke laver.
Jeg forstår det faktisk ikke.
Alex Vanopslagh (LA), 2020-10-08:
Det, jeg så ikke kan forstå, at regeringen ikke laver, er den kobling og den logik, der er i, at du godt kan have været kun 38 år på arbejdsmarkedet og være meget mere nedslidt end den, der har været 42 år eller 43 år på arbejdsmarkedet, også selv om vedkommende har lavet fysisk arbejde.
Man tager jo ikke hensyn til, at mennesker er forskellige.
På den måde ender man med at ville gøre op med en uretfærdighed, og så skaber man en større uretfærdighed i forsøget på at rette op, fordi man ikke tager hensyn til den enkelte.
Altså, det, vi selv har foreslået i Liberal Alliance, er jo det, vi kalder fri pension: at man giver folk bedre mulighed for skattefrit ved ind- og udbetaling selv at spare op, så de selv kan bestemme, om de vil trække sig tidligere tilbage fra arbejdsmarkedet.
Kunne man ikke forestille sig, at det er noget i den dur, man skal gøre, altså give den enkelte mere fleksibilitet og ansvar?
Pernille Vermund (NB), 2020-10-08:
Man foranlediges til at sige: Hør, hvor vi gungrer.
Men ærlig talt
, hvis en målsætning om 70 pct. betyder, at vi bliver fattigere, altså hvis ikke man løser det her fornuftigt, ville det jo være tudetosset.
Her hører jeg faktisk noget positivt fra Socialdemokratiet, fra regeringen, nemlig at man siger, at teknologien vil udvikle sig over de næste 10 år, og hvis vi benytter de løsninger, vi har i dag, hvis vi lægger alle investeringer ind nu, jamen så investerer vi på et tidspunkt, der ligger før den teknologi, der vil være der allerede om 3 år, om 5 år, og som måske kan løse meget mere for færre penge; men så har vi brugt pengene.
Jeg taler ikke om, at vi ikke skal udvikle os.
Jeg er bare bange for, at man hopper med på den rabiate idé om, at man investerer på et forkert tidspunkt, og at man afvikler i stedet for at udvikle.
Søren Pape Poulsen (KF), 2020-10-08:
Først en hurtig kommentar, og så vil jeg straks gå til spørgsmålet.
Jeg kan egentlig ikke forstå, at statsministeren undrer sig så meget over, at der ikke har været diskuteret corona i dag.
Jeg tror måske, at mange af os føler, at vi ikke har manglet den diskussion sådan siden marts måned, så jeg tror ikke, at der er nogen uvilje imod det.
Måske tænker vi bare, at der også skal være plads til andet i politik, og så tror jeg, at hvis vi skal blive ved med at have befolkningen med, så er det godt med en reminder til alle og måske især teknikere og fagligt personale, at det ikke gør noget, hvis ting giver mening i de restriktioner, man indfører, og at det ikke bare er teoretisk, at de gør det.
Så har jeg næsten brugt al min taletid, men der var noget, jeg ikke kunne have med i mit oplæg.
Jeg vil bare gerne spørge til en diskussion om en sundhedsreform.
Det kunne også hænge sammen med det her.
Den gamle regering plus Dansk Folkeparti lavede netop en aftale inden valget.
Med hensyn til regionerne fik vi ikke en bred aftale, men det ændrer ikke på, at der stadig væk bliver 200.000 eller flere kronikere i årene, der kommer, og der er en lang række andre udfordringer.
Jeg forstod det lidt sådan på et tidspunkt, at statsministeren har en eller anden tavle, hvor der står, at det skal vi først diskutere i 2022 eller 2023.
Kunne man overveje at rykke det frem?
– for jeg tror altså ikke, det går at vente så længe.
Mette Frederiksen (S), 2020-10-08:
Undskyld, jeg troede et kort øjeblik, at det, der forenede nogle af de her store visionære projekter, var, at Enhedslisten havde stemt imod dem, og det er jo så også rigtigt.
Der er jo stadig en forundring hos nogle af os over, at man var imod Storebæltsbroen – det var man.
Og der er stadig væk partier, der er imod metroen.
Men det er jo genialt, at der nu er en metro i København, og det er i øvrigt også genialt, at vi har en Storebæltsbro.
Altså, når jeg fortæller mine egne børn, at da jeg var på deres alder, var der ikke en Storebæltsbro, så tror de jo, det er løgn.
Men det var ikke, må jeg forstå, fordi man på det tidspunkt var imod de meget, meget spændende fremtidsprojekter, som i dag forener vores land.
Ja, de kan blive forsinkede – selvfølgelig kan de det.
Derfor er det saftsuseme sørme også godt, at vi allerede nu er tæt på at have fordoblet de grønne forskningsmidler, så vi faktisk sikrer os, at vi ikke kommer for sent.
Der er jo to prioriteringsdiskussioner i det her.
Den ene vedrører, hvordan vi i det her land i det hele taget tilrettelægger vores økonomiske politik, og der er det klart, at 2021 forhåbentlig – syv-ni-tretten!
Bank under bordet – er et særligt år.
Altså, Finansministeriet forventer sådan set, at vi allerede i 2023 er tilbage i en form for normal konjunktursituation, og det er derfor, jeg siger bank under bordet og syv-ni-tretten!
For så er det – forstå mig ret – mildt sluppet, når man har 2020 i baghovedet.
Men 2021 er et særligt år, hvor vi ønsker at føre en ekspansiv finanspolitik, fordi vi simpelt hen ikke tror på, at man kan spare sig ud af den situation, vi er i.
Så der er noget, der handler om den grundlæggende økonomiske prioritering, og der er det klart, at håndteringen af en global pandemi er et anderledes vilkår, end hvis det her havde været et mere normalt år.
Og så er der jo prioriteringen af virkemidlerne for at nå et resultat i 2025.
Det er jo to meget forskellige størrelser.
Sofie Carsten Nielsen (RV), 2020-10-08:
Det er jo rigtigt, at vi står i nogle usikre år, men ikke desto mindre – man lægger jo planer for så at kunne lave dem om, også når usikkerheden melder sig – er det for os helt afgørende, at det grønne spor og det økonomiske spor kommer til at hænge sammen, for vi skal også kunne finansiere vores grønne prioriteter og foretage de prioriteringer samlet.
Og der er ikke mange år til 2025.
Så må vi jo tage bestik af corona og de konsekvenser, den har, på vejen.
Vi er i øvrigt enige i, at det er tid til en ekspansiv økonomisk politik nu, men så må man jo have en plan for, hvad der skal ske efterfølgende.
Det er det, jeg spørger om: Vil regeringen komme med sådan en plan?
Mette Frederiksen (S), 2020-10-08:
Altså, vi taler om, hvornår vi skal have balance igen.
Stien derhen
har vi allerede lagt frem i forbindelse med vores finanslovsforslag.
Det afgørende er i øvrigt også, hvad det er, vi bruger den ekspansive finanspolitik til.
Og så er det helt rigtigt, at vi har behov for i fællesskab at sikre, at der er et råderum til de nødvendige klimainvesteringer, men jeg håber også, at vi stadig er enige om, at der skal være et råderum til vores velfærdssamfund.
Os, der i dag udgør flertallet her på Christiansborg, fik også et mandat af den danske befolkning til at begynde at rette op på nogle af de udfordringer, der er i vores velfærdssamfund.
Pia Olsen Dyhr (SF), 2020-10-08:
Jeg vil i virkeligheden gerne forfølge det spor med de sårbare grupper lidt, for når vi taler om klima og vi taler om corona og vi taler om genopretning i dansk økonomi, er bruges der masser af plads og masser af taletid til det i statsministerens besvarelse, men når vi taler om de sårbare grupper, blev der brugt ufattelig lidt taletid, hvilket jeg egentlig ikke tror er statsministerens egen prioritering sådan i hjertet.
Derfor vil jeg gerne tale lidt om det her med bl.a. mennesker med handicap.
De oplever kommuner, som siger: Ja, ja, det kan godt være, at du har brug for lidt mere hjælp, men vi har ikke økonomien til det.
Så vælger mennesker med handicap f.eks. at forfølge det ved Ankestyrelsen for efterfølgende at få ret ved Ankestyrelsen, ikke kun en gang, men flere gange, men stadig væk ikke ude i deres kommuner opleve at få det, de har ret til.
Det synes jeg er et kæmpeproblem, og det er jo ikke, fordi jeg har noget problem med det kommunale selvstyre, men det kan jo ikke være sådan, at mennesker med handicap skal skifte kommune for i virkeligheden at få leveret på deres helt basale rettigheder.
Der tænker jeg, at det må regeringen jo også reagere på.
Det er jo en fælles ambition at sørge for de sårbare grupper, herunder også mennesker med handicap.
Mette Frederiksen (S), 2020-10-08:
Jamen tak for det spørgsmål.
Det er et vigtigt emne at have med i en åbningsdebat.
Nu er der meget, meget stor forskel på, hvad det vil sige at være et menneske med en funktionsnedsættelse – det er jo fra, at det næsten ikke har en betydning for det liv, man lever, til, at det kan have en fuldstændig og aldeles determinerende betydning for det liv, man har mulighed for at leve; alle de differentieringer skal vi jo også have ind i den her diskussion.
Det siger sig selv, håber jeg, at der er nogle grundlæggende ting, der skal være på plads i et velfærdssamfund, hvis man har en alvorlig funktionsnedsættelse, og i de tilfælde skal man ikke være afhængig af, hvor i landet man bor.
Men der er også ting, der i mine øjne godt kan være en lokal prioritet.
Altså, hvor er det man særligt ønsker at sætte ind?
Er der nogen grupper, man særligt ønsker at sætte ind over for?
Og som fru Pia Olesen Dyhr ved, er regeringen og jeg ikke tilhængere af, at alt i Danmark skal være fuldstændig ens, og også her vil en del af svaret fra min side være, at hvis vi snart kan få frigjort medarbejderen fra alt det papirarbejde, bliver der også flere ressourcer til handicapområdet.
Pia Olsen Dyhr (SF), 2020-10-08:
Det er jeg sådan set enig i.
Jeg er klar til at sætte den offentlige sektor fri.
Men vi taler om mennesker med handicap.
Jeg kunne jo nævne fru Kirsten Rolfsager, som lever i Gribskov Kommune, som har oplevet, at hun ikke længere har hjælp hele døgnet rundt, på trods af at hun, når hun sover, lige pludselig risikerer at tabe vejret, hvis hun ikke får hjælp af en maskine.
Det er noget, Gribskov Kommune har valgt at spare væk.
Det er en sag, hun har ført ved Ankestyrelsen flere gange, men alligevel har hun ikke hjælp hele døgnet.
Hun har gigt, hun har funktionsnedsættelse, hun vil faktisk gerne leve sit liv og ville have kunnet gøre det, hvis det ikke var, fordi vi havde en kommune, der helt konkret har grebet meget voldsomt ind i hendes liv.
Og jeg nævner det ikke, fordi det er en konkret sag; det er bare et eksempel på en sag, som er ganske alvorlig, og som der ikke bliver handlet på i dag.
Mette Frederiksen (S), 2020-10-08:
Ja, og det er jo næsten altid helt umuligt at stå på talerstolen og forholde sig til en konkret sag, som jeg og andre af gode grunde ikke kender alle detaljer i.
Jeg tror, jeg bliver nødt til at gentage, hvad jeg sagde før: Der er nogle ting, der grundlæggende skal være på plads for mennesker med funktionsnedsættelser i vores samfund.
Men vi har, synes jeg, behov for at tænke vores velfærdssamfund mere i retning af lokale beslutninger og dermed også lokalt ansvar.
Jeg synes, at vi igen og igen, selv om vi siger, at det er det, vi ikke vil, alligevel ender med at ville have endnu strammere lovgivning fra Christiansborgs side, og jeg tror ikke, at det er det, der er løsningen.
Mai Villadsen (EL), 2020-10-08:
Tak for det, og tak for talen.
Det er jo ikke nogen hemmelighed, at vi i Enhedslisten har været relativt kritiske over for regeringens klimasnak om hockeystave, men jeg vil måske alligevel gerne starte med at anerkende noget, som jeg synes statsministeren sagde helt rigtigt i sin tale, nemlig det, at der er rigtig mange mennesker i vores land, der lige nu har behov for at få en konkret plan for, hvordan den grønne omstilling kommer til at ændre deres hverdag og deres liv.
Og dér vil jeg bare gerne love, at vi i Enhedslisten selvfølgelig vil arbejde for både en ambitiøs, men også en socialt retfærdig grøn omstilling, og der er jeg glad for, at jeg fornemmer, at vi er på samme hold.
Men jeg vil alligevel gerne lige spørge lidt ind til teknologien, selv om statsministeren måske synes, det er lidt middelalderligt.
For i forgårs, da vi åbnede Folketinget, stod der jo enormt mange mennesker, særlig unge mennesker, udenfor og demonstrerede, fordi de er bekymrede for, om vi i Folketinget kommer til at leve op til den klimalov, vi har vedtaget.
Og det skyldes jo nok, at regeringen har betvivlet 70-procentsmålet en smule eller i hvert fald sat spørgsmålstegn ved det ved at sige, at rigtig meget skal opnås 5 minutter i 2030 med ny teknologi.
Jeg forstår godt, at det kan være tillokkende og lyde billigere, men mit spørgsmål til statsministeren er bare: Hvad nu, hvis den teknologi ikke lykkes?
Hvad gør statsministeren så 5 minutter i 2030?
Mette Frederiksen (S), 2020-10-08:
Man kan jo også springe fra, hvis man synes, det bliver for sent, men det bestemmer man selvfølgelig selv.
Der er ingen i regeringen – ingen i regeringen – der har sagt, at vi skal vente til 5 minutter i 12 eller 2 minutter i 12.
Hvorfor i alverden skulle vi også mene det?
Vi har sagt med åbne øjne, at vi ønsker en 70-procentsmålsætning nået i 2030.
Men hvorfor skulle vi som danskere oven på alle de landvindinger, som der efterhånden ikke er mange i det nuværende Folketing, der har aktier i, fordi vi ganske enkelt er for unge – landvindinger, som det her Folketing har evnet at træffe beslutninger om igennem årene – så ikke tænke, at det skulle være en del af strategien?
Når vi i generationer har evnet at træffe beslutninger, der gør, at vi i dag kan producere ren energi takket være teknologi – jeg bliver nødt til at sige det; ikke takket være ord eller taler eller paroler, men takket være teknologi og møtrikker – altså når vi har evnet det igennem en årrække og i dag er førende på energieffektivisering, på vand, på vedvarende energi, hvorfor skulle det så ikke være en del af strategien også frem mod 2030?
Selvfølgelig kan det ikke stå alene – det siger sig selv – men hvorfor skulle vi ikke fortsætte ad den vej, som vi allerede har valgt i Danmark, og som er en enestående international succes?
Mai Villadsen (EL), 2020-10-08:
eksempler, som ikke har noget med klimaet at gøre: Det er Storebæltsbroen, det er Metrocityringen, og det er supersygehuset i Gødstrup.
Det har jo ikke så meget med klimaet at gøre, og dog alligevel.
For regeringen baserer rigtig meget af sin politik frem mod 2030 på grønne brændstoffer, som kommer ved at bygge store energiøer.
De er gode, brændstofferne er gode, men store anlægsprojekter bliver ofte forsinkede.
Hvis det sker, hvad er planen så?
Torsten Gejl (ALT), 2020-10-08:
Mange tak.
Statsministeren siger, at hun ikke er bekymret for, om vi kan nå vores 70-procentsreduktionsmål i 2030.
Hvilket indtryk gør det, at Den Grønne Studenterbevægelse, Rådet for Grøn Omstilling, Greenpeace, Bedsteforældrenes Klimaaktion, Danmarks Naturfredningsforening, Verdensnaturfonden, Klimabevægelsen i Danmark og Klimarådet er dybt bekymret, i forhold til om vi når det her mål – og siger det i alle typer af medier?
Altså, hvordan kan statsministeren være ubekymret, når alle dem, der ved allermest om det her, er dybt bekymrede?
Gør det slet ikke indtryk på statsministeren?
René Christensen (DF), 2020-10-08:
Ja, i dag er de på Kærshovedgård.
Bare i 2019 er reglerne blevet brudt 40.000 gange.
Hvad er det for nogle regler, man bryder?
Det er, at man ikke møder op; det er, at man ikke kommer det sted, hvor man skal være.
Det vil sige, man er frit ude i samfundet, og det drejer sig altså om folk, der er dømt for drab, folk, der er dømt for alvorlige forbrydelser.
Rigtig mange af dem er også dømt for narkokriminalitet.
Hvad kunne man forestille sig de mennesker foretager sig, når de ikke møder op?
Derfor spørger jeg bare statsministeren, for når man nu gerne vil skabe tryghed, skaber det vel utryghed, at de mennesker render frit rundt nu.
Hvis statsministeren ikke vil have dem på Lindholm, hvor der kunne være nogenlunde styr på dem, er det så et sted ude i verden, er det et helt andet sted, de skal være?
Mette Frederiksen (S), 2020-10-08:
Nu har spørgeren ikke flere runder, men hvis spørgeren havde haft det, ville jeg havde spurgt, om ikke det er rigtigt forstået, at der er en færge, som næsten sejler i pendulfart til øen Lindholm.
Så hvis man havde placeret det der, kunne de gå i land ved Kalvehave, og så kunne de tage en bus til København eller til Vordingborg eller til Næstved eller til et fjerde sted og begå sin kriminalitet, skabe utryghed eller have anden form for aktivitet.
Ideen var jo ikke at spærre dem inde på øen Lindholm.
Nej, det var det ikke.
Katrine Robsøe (RV), 2020-10-08:
Tak for det.
Jeg vil faktisk også gerne starte med at takke statsministeren for ordene i talen i tirsdags om uddannelse, for jeg er fuldstændig enig i, at uddannelse er en ret afgørende faktor for, at man kan komme til at åbne nye døre i sit liv, men jo også for at vi kan løse nogle af de udfordringer, som krisen er kommet med.
Det var også lige præcis derfor, at jeg i foråret foreslog, at vi skulle oprette og finansiere 5.000 ekstra studiepladser.
Jeg er glad for, at statsministeren fremhævede den radikale sag i sin tale, men mest af alt er jeg jo rigtig glad for, at vi faktisk gav nogle nye muligheder til alle de unge mennesker, som er kommet i klemme her under coronakrisen.
Derfor kan det også godt undre mig, at man nu foreslår at fjerne penge fra uddannelse – 550 mio. kr., som man omtaler som markedsføringspenge, vel vidende at der ikke er noget markedsføringstaxameter.
Så derfor håber jeg jo også lidt nu, at jeg lige kan få et: Jeps, det gør vi, når jeg spørger, om vi ikke skal droppe de besparelser.
Mette Frederiksen (S), 2020-10-08:
Jeg kan i hvert fald sige: Jeps, hvor er jeg glad for, at det kommer med i debatten i dag, for jeg kan simpelt hen ikke forstå den måde, man har valgt at returnere det her spørgsmål på.
Jeg begriber jo simpelt hen ikke, at vi i vores land skal bruge penge på kommercielle reklamer for uddannelsesinstitutioner.
Jeg kan ikke forstå det.
Jeg bliver nærmest provokeret af det, når det er det, vi bruger vores uddannelsespenge på.
Hvorfor?
Hvorfor skal uddannelser i Danmark konkurrere mod hinanden om de samme unge?
De penge kan da bruges langt, langt bedre.
Vi ønsker ikke at spare på uddannelse.
Nu er det sagt.
Jeg råber det ikke, men det er sagt, og det er understreget.
Men at bruge penge på markedsføring af uddannelser – det sagde vi før valget, at vi havde tænkt os at spare på, og det har vi foreslået i dag.
Katrine Robsøe (RV), 2020-10-08:
I har jo i hvert fald foreslået at flytte 550 mio. kr. fra uddannelse over til politiet.
Og så vil jeg egentlig gerne måske oplyse statsministeren om, hvad noget af det her markedsføring rent faktisk dækker over.
Det dækker over åbent hus, vejledning, praktikforløb ude på studiestederne.
Det er med til at skabe noget af det, som jeg faktisk tror både Socialdemokraterne og Radikale er enige om, nemlig at vi måske kan få bedre kønsbalance på nogle af de uddannelser, hvor den er rigtig skæv.
Vi kan få uddannelse i hele Danmark, og vi kan være med til at sikre bedre studiematch, så vi får flere studerende til at blive på deres uddannelse, fordi de har valgt rigtigt.
Derfor vil jeg gerne høre, om statsministeren kan garantere, at alle de her ting vil blive ved med at være der.
Mette Frederiksen (S), 2020-10-08:
Dengang man lavede en markedsgørelse af uddannelserne i Danmark – det er jo et relativt nyt fænomen – var De Radikale faktisk imod.
Dengang var man imod, at der skulle være en konkurrence.
Det skal have en lokal forankring, det skal være decentralt, og vi ønsker sådan set ikke, at man ligger og kæmper mod hinanden om de samme grupper af unge.
Derfor burde vi jo i virkeligheden også kunne følges ad på det her spørgsmål.
Og jeg vil bare gentage, hvad jeg sagde før: Der er så meget, der er godt at investere i uddannelse, men at bruge pengene på marketing og på reklamer kan jeg simpelt hen ikke forstå skulle være klogt.
Rasmus Nordqvist (SF), 2020-10-08:
Tak, og også tak til statsministeren for talen i dag.
Naturen blev nævnt, og det er godt, for det er helt nødvendigt, at vi har fokus på naturen.
Vi skal tænke på sommerfuglene, på billerne, på de vilde bier.
Et er, at vi skal leve op til et valgløfte om 15 naturnationalparker og 75.000 ha urørt skov; noget andet er, at der også er behov for reel beskyttelse af de her områder, reel beskyttelse af naturen.
Jeg kunne godt tænke mig at høre, om statsministeren er med på, at vi også finder ud af, hvordan vi laver den reelle juridiske beskyttelse af naturen, så den er sikret i fremtiden.
Mette Frederiksen (S), 2020-10-08:
»Den reelle juridiske beskyttelse«
– jeg er ikke helt sikker på, jeg forstår, hvad det betyder.
Men hvis man kigger historisk på det, er Danmark jo faktisk også her banebrydende som et af de første lande til overhovedet at frede natur – jeg skal lade være med at nævne, at det var en socialdemokrat, der stod bag det på det tidspunkt.
Derfor er vi jo i en situation nu, hvor vi har for lidt fri natur.
Det gælder skovdriften, det gælder i øvrigt også i havene, men det gælder jo så i særdeleshed også i det åbne land, hvor adgangen ikke mindst for vores fantastiske dyr bliver begrænset også på grund af den måde, som Dansk Landbrug er indrettet på.
Så det her er en meget, meget vigtig opgave, men jeg er ikke sikker på, at jeg helt kan svare på spørgsmålet – beklager.
Rasmus Nordqvist (SF), 2020-10-08:
Jeg skal med glæde også den her gang give æren til en socialdemokratisk minister.
Så længe vi får beskyttet naturen, er jeg ligeglad med, hvem der tager æren for det.
Det drejer sig om, at vi jo reelt får beskyttet naturen både til lands og til vands, at vi ikke trawler i Vadehavet, når det skal være beskyttet, at vi sørger for, at vi beskytter den natur, vi sætter af.
Det kræver bare et arbejde ud over at sætte arealerne af.
Det kræver også noget lovgivningsmæssigt arbejde, og det er egentlig det, jeg vil spørge den socialdemokratiske statsminister om, altså om hun så vil være den kvinde, der får æren for dette skridt for naturen.