runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Pia Kjærsgaard (DF), 2022-05-10:
Bare lige til det vil jeg sige, at det mig bekendt jo ikke har voldt problemer siden 1993.
Det gør det så lige pludselig nu.
Det tror jeg heller ikke ministeren har.
Men jeg vil godt lige tilbage til den debat, der er, om man skriver det ind i lovgrundlaget, eller om man bare skriver det i bemærkningerne.
Og der kan jeg slet ikke forstå, når der er den polemik og ministeren er så overbevist om, at vi så sandelig får en folkeafstemning, hvorfor man så ikke bare gør det – når der nu er den, synes jeg, berettigede kritik af, at man ikke skriver det ind i lovgrundlaget.
Det i bemærkningerne gælder jo ikke juridisk.
Ministeren – og det er det, mit spørgsmål går på – henviste for noget tid siden i den her spørgerunde til, at i 1993 stod det der jo også bare.
Men det var en helt anden sag.
Altså, det var et nationalt kompromis, som syv partier havde indgået, og ja, der stod det der.
Men det var et nationalt kompromis, som slet, slet ikke kan sammenlignes med det her.
Er ministeren ikke enig i det, altså at det var et flertal, der lavede et nationalt kompromis i 1993 efter afstemningen om Maastrichttraktaten i 1992, og hvor vi fik de fire forbehold?
Jeppe Kofod (S), 2022-05-10:
Nej, det tror jeg ikke jeg er enig i, fru Pia Kjærsgaard.
Vi har også et nationalt kompromis om europæisk sikkerhed og dansk sikkerhed, der bl.a. gør, at vi øger vores forsvarsudgifter til 2 pct. af bruttonationalproduktet og også vil deltage fuldt ud i det europæiske samarbejde om sikkerhed og forsvar.
Og når vi i den forbindelse skal stemme her, vil det også være vigtigt at se, at et flertal af partierne, går jeg ud fra, er enige med regeringen om, at vi afgiver et politisk løfte om, at hvis der skulle ske ændringer, f.eks. at forsvarsområdet skulle blive overnationalt og gå over til flertalsafgørelser eller der skulle være tale om en EU-hær, så skal der være en ny folkeafstemning i Danmark.
Det står som et politisk løfte.
Uanset om det står i bemærkningerne eller i lovteksten, er det et politisk løfte, som jeg er overbevist om at partierne vil holde, ligesom man for 29 år siden også gav et politisk løfte.
Pia Kjærsgaard (DF), 2022-05-10:
Altså, ministeren er på tynd is.
Nu står det ikke engang i bemærkningerne, at det er et flertal, kan jeg forstå på ministeren.
Det gør det jo ikke.
Og jeg synes virkelig, ministeren bevæger sig ud i et kæmpe rod.
Hvorfor siger man ikke bare ja og skriver det ind i lovgrundlaget, så det er juridisk holdbart, når der er den kritik, i stedet for at man hele tiden væver og siger, at det står i bemærkningerne?
Og så henviser man til det nationale kompromis mellem mange partier i 1993.
Den holder ikke vand, minister.
Men mit sidste spørgsmål er, og jeg vil meget gerne have et klart svar: Hvorfor i alverden skriver man det ikke bare ind i lovgrundlaget?
For så må vi andre sidde der og sige: O.k., det er juridisk holdbart.
Jeppe Kofod (S), 2022-05-10:
Det er – og det har jeg sagt flere gange – fordi et politisk løfte ikke bliver mere juridisk af at stå i lovbemærkningerne eller i lovteksten.
Et politisk løfte er et politisk løfte, og det går jeg bestemt ud fra at alle partier, som afgiver det løfte, har tænkt sig at holde, ligesom man gjorde for 29 år siden, da man sidst gav et politisk løfte.
Og så synes jeg, det er interessant, at nogle vil diskutere proces, hvor andre vil diskutere indhold.
Jeg synes, det er interessant at vide, hvorfor Dansk Folkeparti egentlig ikke vil være med til at give Danmark en mulighed for at bidrage aktivt til en europæisk sikkerhed i en tid, hvor der er krig i Europa.
Peter Skaarup (DF), 2022-05-10:
Jeg skal spørge udenrigsministeren om tilblivelsen af den her folkeafstemning.
Det er jo sådan, at man fra regeringens side har ændret retning i forhold til indholdet af det spørgsmål, som danskerne præsenteres for.
Det første spørgsmål var jo formuleret af regeringen – det kendte vi alle sammen til – og jeg kunne godt tænke mig at høre, om udenrigsministeren og statsministeren selv var med i den formulering og selv accepterede den formulering, og jeg vil også godt høre, om der var flere valgmuligheder for regeringens ministre i forbindelse med valget af den formulering, som danskerne skulle spørges efter.
Jeppe Kofod (S), 2022-05-10:
Hr. Peter Skaarup, det, vi jo skal stemme om, er, om Danmark skal deltage fuldt ud i samarbejdet om europæisk sikkerhed og forsvar, og der var så en kritik af spørgsmålet, som nogle fra nejsiden rejste.
Det imødekommer regeringen gerne, for vi synes, at det er rigtig vigtigt, at vi bruger tiden frem til den 1. juni til at få en god, saglig og oplysende debat, sådan at danskerne kan tage stilling på et oplyst grundlag den 1. juni.
Vores holdning er klar.
Vi ønsker, at vi ikke skal stå alene med et forsvarsforbehold i Europa.
Vi ønsker, at vi skal være sammen med de andre europæiske lande.
Vi kan også se, at USA, vores vigtigste partner, forventer, at Europa løfter et større ansvar for egen sikkerhed.
Peter Skaarup (DF), 2022-05-10:
Jeg synes, det er godt, at udenrigsministeren er til rådighed for, at vi kan stille nogle spørgsmål nu her.
Jeg synes også, det ville være godt, at der så blev svaret på de spørgsmål, vi stiller.
For det, som udenrigsministeren fortalte om her, var ikke det, jeg spurgte om, så jeg prøver lige igen.
Var udenrigsministeren og statsministeren inde over det tema og godkende det, altså temaet, og var der flere valgmuligheder, flere temaer, præsenteret for regeringens ministre på det tidspunkt?
Jeppe Kofod (S), 2022-05-10:
Det var så det, der blev spørgsmålet.
Så var der en kritik fra nejsiden om, at der skulle stå, at for at kunne deltage skal man rigtignok afskaffe forsvarsforbeholdet, og derfor tilføjede man det til teksten på lovforslaget og også på afstemningsblanketten.
Så det er et ønske om at imødekomme nejsiden og få et fokus på en ordentlig og oplyst debat, og det håber jeg også hr. Peter Skaarup vil kvittere for.
Hans Kristian Skibby (UFG), 2022-05-10:
Altså, ministeren svarede meget klart til hr. Lars Boje Mathiesen, at den store bevæggrund var, at det var vigtigt, at Danmark ikke stod alene.
Så må ministeren altså også her foran Folketinget forklare, hvad det er for nogle steder, Danmark har stået alene.
Jeg har bare meget svært ved at finde den lange liste med en perlerække af noteringer, som ministeren åbenbart mener skulle være en legitim grund til at beslutte at fjerne det danske forsvarsforbehold.
Vi har FN-regi, vi har NATO-samarbejdet, og Danmark er med i et utal af missioner, og det er også det, der har gjort, at vi står stærkt i vores egen interne sikkerheds- og forsvarspolitiske linje.
Lars Boje Mathiesen (NB), 2022-05-10:
Men udenrigsministeren må da medgive, at det er fantastisk og påfaldende, at man bare ved at ændre på, hvordan et forslag skal fremstilles, så kan man faktisk rykke, fra at der ikke er flertal, til at der er flertal.
Kunne det have noget at gøre med, at det for f.eks. Socialdemokratiets vælgere faktisk rykker fra 34 pct. til 59 pct., og for Venstres vælgere er det fra 42 pct. helt op til 68 pct., som så er fortalere for det, hvis det handler om dansk deltagelse?
Så det er et pudsigt nok spørgsmål.
Så jeg vil godt have et skriftligt svar fra ministeriet af, om udenrigsministeren eller nogen som helst fra Udenrigsministeriet har været bekendt med den her rapport.
Jeppe Kofod (S), 2022-05-10:
Hr. Lars Boje Mathiesen kan jo bare stille et skriftligt spørgsmål og få et skriftligt svar.
Altså, jeg synes egentlig, at det vil klæde alle, også hr. Lars Boje Mathiesen, hvis det er sådan, at man har tiltro til, at danskerne, som går til afstemning den 1. juni, kan tage beslutning om, hvorvidt vi skal af med forsvarsforbeholdet eller ej.
Jeg håber, at også Nye Borgerlige vil være med til det.
Jeg har selv deltaget i flere debatter med Nye Borgerlige, hvor vi har haft en god debat.
Jeg synes, det vigtigste spørgsmål her er, om Danmark skal stå alene eller vi skal være sammen med de andre i en tid, hvor vores sikkerhed i Europa er truet.
Pernille Vermund (NB), 2022-05-10:
Tak for det.
Og man har en folkeafstemning om et spørgsmål, hvor man i virkeligheden lover danskerne ét og så, når man skal udforme loven, skriver noget andet.
Man skriver nemlig ikke ind i lovteksten, at vi har et værn og fastholder et værn mod at afskaffe vetoretten – næh, næh, det skriver man ind i bemærkningerne.
Så siger ministeren her på talerstolen: Jamen et politisk løfte er et politisk løfte.
Jo, jo, i den mest ideelle af alle verdener ville det da være fint at sige, men jeg regner med, at ministeren kan huske Poul Nyrup Rasmussens løfte om efterlønnen i slutningen af 1990'erne.
Jeg tror også, at ministeren kan huske Poul Schlüters udtalelse: »Unionen er stendød, når vi stemmer ja på torsdag«.
Det er ikke så længe siden, at vi har måttet ændre vores asylpolitik netop på grund af Europa.
Så jeg må bare spørge ministeren: Kan ministeren ikke godt forstå, hvis danskerne har mistillid til politikerne, hvis danskerne ikke helt tror på, at et politisk løfte er et politisk løfte?
Jeppe Kofod (S), 2022-05-10:
Nu spørger fru Pernille Vermund om en række andre forhold.
Det er den folkeafstemning, vi har her den 1. juni, 29 år senere.
Nu står der også i bemærkningerne til lovforslaget et politisk løfte, og skulle der komme en situation som beskrevet – at man vil overgå til flertalsafgørelser eller lave en overnational EU-hær – så står der klart og tydeligt, at der vil være en folkeafstemning.
Det er et politisk løfte, som også holder om 10, 20, 30 år.
Det ændrer ikke ved noget, om det står i bemærkningerne til lovforslaget eller i selve loven.
Pernille Vermund (NB), 2022-05-10:
Men vi er enige om, at hvis det står i loven og ikke bare i bemærkningerne, overgår det fra at være et politisk løfte til at være lovbundet, og så skal man ændre loven, hvis man skal gå imod den.
Så jeg må bare sige: Et politisk løfte er ikke et politisk løfte.
Så helt ærligt, forstår ministeren ikke, at danskerne er skeptiske, at danskerne ikke tror på, at et politisk løfte er et politisk løfte?
Jeppe Kofod (S), 2022-05-10:
Til fru Pernille Vermund vil jeg sige, at jeg altid synes, det er vigtigt at være skeptisk og debattere på et oplyst grundlag.
Og jeg forstår også, at danskerne er stærkt optaget af, hvordan vi styrker vores fællesskaber i en tid, hvor vores sikkerhed er truet på europæisk jord med Ruslands invasion af Ukraine.
Man må hver især som land – det er det, man spørger sig selv om i Sverige og i Finland i øjeblikket; det er det, man har spurgt sig selv om i Tyskland – spørge: Hvad kan vi gøre for at bidrage til, at vi kan leve mere sikkert og undgå aggression mod os?
Og der er det at deltage fuldt ud i NATO's og EU's samarbejde en del af svaret.
Mette Thiesen (NB), 2022-05-10:
Tusind tak.
For nu har ministeren eksempelvis nævnt Bosnien flere gange.
Hvem var det oprindelig, der intervenerede i Bosnien og sikrede freden?
Jeppe Kofod (S), 2022-05-10:
Det er et rigtig vigtigt spørgsmål.
Men på et tidspunkt går den her NATO-ledede operation over til at blive en EU-ledet operation, og så må Danmark trække sig ud af det.
Og jeg kan garantere for – nu var jeg der torsdag og fredag – at lige under overfladen i Bosnien lurer splittelsen.
Det er et land, hvor hundredtusind døde i 1990'erne på grund af forfærdelige folkedrab og borgerkrig.
Her kunne vi bidrage, hvis vi ville, men det vil kræve, at vi kommer af med forsvarsforbeholdet.
Så vil vi kunne tage stilling til, om vi kunne bidrage.
Jeg synes også, det er lidt absurd, at lande, som ikke engang er medlem af EU, f.eks. Norge og Schweiz, i dag bidrager til at skabe sikkerhed i Bosnien.
Jeg kan simpelt hen ikke forstå, hvordan Nye Borgerlige ikke kan støtte, at man her i Folketinget får den mulighed for at se på, hvad der er i dansk interesse.
Og hvis man synes, at det er i dansk interesse, så kan man vælge også at lave et bidrag, f.eks. til sikkerhed og stabilitet på Balkan.
Mette Thiesen (NB), 2022-05-10:
Det er nemlig fuldstændig korrekt, at det var NATO, der sikrede freden på Balkan, og så overtog EU.
Lad os bare være fuldstændig ærlige: Det er ikke gået supergodt siden da.
Så det er bare for at sige, som det også er blevet sagt fra talerstolen tidligere, at EU generelt ikke har særlig stor succes med de operationer, de har rundtomkring.
Men så kunne jeg egentlig godt tænke mig at spørge udenrigsministeren om noget, nu når udenrigsministeren jo erkender, at det sådan set var NATO, der sikrede freden i Bosnien – efterfølgende at EU overtog det, og at det ikke er gået smaddergodt siden da: Hvad er det så for nogle EU-missioner, som er i gang nu, og som ministeren konkret mener Danmark skal deltage i?
For det har ministeren ikke svaret på tidligere.
Jeppe Kofod (S), 2022-05-10:
Det er, fordi hele pointen med forsvarsforbeholdsdiskussionen og afskaffelsen er, at vi får mulighed for selv at beslutte efterfølgende, hvad vi vil deltage i, hvad der er i dansk interesse.
Jeg siger, at det, jeg oplever nede i Bosnien, er, at det er i vores interesse, at Balkan ikke bryder sammen.
Her er der en EU-ledet militær operation, hvor også lande uden for EU deltager, f.eks. Norge og Schweiz, som jeg nævnte, og også andre lande.
Det er et sted, hvor vi har en interesse i at bidrage på forskellig vis.
Det kan også i fremtiden være f.eks. Ukraine, hvis der skal være en fredsbevarende EU-ledet styrke.
Hans Kristian Skibby (UFG), 2022-05-10:
Tak, formand.
Jeg synes, det er ret interessant, at udenrigsministeren bruger nogle af de argumenter, som bliver brugt i dag.
Jeg noterer mig eksempelvis det svar, der kom til min kollega her ved siden af mig for lidt siden.
Det var, at det var vigtigt, at Danmark frem for alt ikke stod alene.
Jeg synes jo, det klinger frygtelig hult, hvis det skal bruges som et argument for, at danskerne skal gå ned og afskaffe det danske forsvarsforbehold her den 1. juni.
For hvad er det for nogle steder, Danmark har stået alene?
Det synes jeg måske godt vi kunne bede ministeren om at lave en liste over, bare sådan lige de tre største steder, de tre vigtigste missioner, hvor Danmark har stået alene – dem vil jeg da gerne have en liste over – hvor det eksempelvis ikke har været en situation, hvor vi har kunnet få alle vores sikkerhedspolitiske og fredsbevarende initiativer og forsvarspolitik osv. gennemført i samarbejde med bl.a. andre FN-medlemslande og i særdeleshed igennem vores glimrende NATO-samarbejde.
Jeppe Kofod (S), 2022-05-10:
Jeg tror, at hr. Hans Kristian Skibby måske har misforstået det, der er blevet sagt.
Det er sådan, at der i dag er 22 NATO-lande, der også er medlemmer af EU.
Af de 22 er Danmark det eneste NATO-medlem og EU-medlem, der står uden for EU's forsvarssamarbejde.
Dermed står vi alene.
Hvis vi siger ja til at afskaffe forsvarsforbeholdet den 1. juni, kan vi deltage med de andre også NATO- og EU-lande, bl.a. de baltiske lande, Estland, Letland og Litauen, og Polen, som ligesom os er optaget af en stærk transatlantisk alliance og optaget af, at vi også bidrager mere til europæisk sikkerhed.
Derfor skal vi også af med forsvarsforbeholdet.
Peder Hvelplund (EL), 2022-05-10:
Jo, det er jeg sådan set enig i
Jeg synes jo også, når man hører på debatten, at det lyder, som om der er fuldstændig enighed om, at det her vil kræve en folkeafstemning.
Det er derfor, jeg ikke forstår, hvorfor man så netop ikke vil give den sikkerhed og skrive det direkte ind i lovteksten, så det er juridisk bindende.
Det er klart, at man ikke kan forpligte fremtidige Folketing på nogle beslutninger her.
Det vil altid kunne ændres, men hvis det står direkte i lovteksten, vil det trods alt kræve en fornyet lovbehandling, hvis man vil tage den rettighed fra befolkningen igen.
Derfor er der jo en større sikkerhed ved at skrive det direkte ind i lovteksten frem for bare at lade det stå i bemærkningerne, hvilket jo er en politisk hensigtserklæring – det er fuldstændig korrekt.
Pia Kjærsgaard (DF), 2022-05-10:
Jo, men man kan også sige, at det, der skete i går med de kommentarer og, hvad skal man sige, holdninger, som beslutningstagerne – de store beslutningstagere i EU, de store lande – kom frem med, jo gør det endnu mere usikkert.
Der må jeg så bare sige: Jeg synes jo faktisk, at regeringen og støttepartierne har bevæget sig ud på tynd is.
Man kunne jo bare have ladet være.
Altså, det, man har forsøgt at hægte det her op på, har været Ukraine.
Der er jo en reel mulighed for, at det kan blive et nej, og så tror og håber jeg da ikke, at man vil foreslå en folkeafstemning igen sådan lige med det samme.
Peder Hvelplund (EL), 2022-05-10:
Jamen jeg er fuldstændig enig i, at det her absolut intet har med situationen i Ukraine at gøre.
Altså, der har jo været total enighed om, at vi skal støtte den ukrainske regerings legitime modstandskamp mod den ulovlige besættelse fra den russiske aggressor.
Der er fuldstændig enighed om, at vi skal bakke op om både nødhjælp, genopbygning og den civile indsats, og at vi naturligvis også skal skærpe sanktionerne mod Rusland.
Det har intet med afskaffelsen af EU-forsvarsforbeholdet at gøre.
Lisbeth Bech-Nielsen (SF), 2022-05-10:
Det er bare en kort kommentar.
Jeg synes simpelt hen, det er under al kritik på den måde at angribe kolleger, der deltager i seriøst politisk arbejde i EU, og nærmest antyde fusk.
Det synes jeg man skal passe på med oppe fra talerstolen.
Det var bare det.
Morten Messerschmidt (DF), 2022-05-10:
Tak for kommentaren.
Jeg synes, det er på sin plads, at man, hvis Folketinget udsender fire kolleger for at udføre et stykke arbejde og det stykke arbejde så strider imod alt det, som Folketinget tilsyneladende mener, nemlig at man vil afskaffe vetoretten, så beder de fire medlemmer om at redegøre for, hvad de egentlig har gjort for at forhindre det.
Det er vel meget naturligt.
Alle medlemmer af det høje Ting har haft mulighed for i dag at tage ordet, men vi får en tredje behandling om lidt, og så kan det være, at de fire medlemmer bekvemmer sig herop og siger noget om, hvad de har foretaget sig.
Jens Rohde (KD), 2022-05-10:
Sådan er det jo, og det er også fint, for enighed gør som bekendt dum.
Men jeg vil bare lige have, at vi holder tungen lige i munden, i forhold til hvad der er hvad her, hr. Morten Messerschmidt.
For idéen om et konvent er noget, Europa-Parlamentet har bedt om i al den tid, vi sad der, hr. Morten Messerschmidt, rent faktisk også blev en realitet.
Så der er sådan set ikke noget nyt i, at Europa-Parlamentet mener det, og det kan man jo ikke laste andre medlemmer af Folketinget for.
Men det, at det bliver vedtaget i Europa-Parlamentet, at der skal være et konvent – og det er jo konventet, der kan besluttes med det simple flertal – er jo ikke det samme som, at et simpelt flertal kan beslutte at ændre EU-traktatens artikel 24, og hr. Morten Messerschmidt kan jo selv slå den op, hvori der klart står, at udenrigs- og sikkerhedspolitikken vedtages med enstemmighed.
Morten Messerschmidt (DF), 2022-05-10:
Jamen jeg er fuldstændig enig, i hvert fald i forhold til det med procesindholdet, som hr. Jens Rohde har sagt.
Det, der er sagen, er, at når man ændrer traktaten, starter det med et konvent.
Det konvent kan jeg konstatere at der er et ønske om, nu ikke bare i Europa-Parlamentet, men også i Europa-Kommissionen – og det er der i hvert fald ud fra de tilkendegivelser, som jeg føler mig overbevist om at hele det danske embedsapparat har været på stikkerne for at få på banen i den erklæring med de 13 lande.
Det har i hvert fald ikke været muligt at få et blokerende mindretal blandt dem for i Rådet at kunne forhindre det.
Når et sådant konvent så kommer på banen, vil alle mulige spændende idéer fra – ja, tillad mig at sige hr. Jens Rohdes tidligere føderalistiske kolleger i Parlamentet – Guy Verhofstadt og andre festlige typer jo selvfølgelig komme på banen.
Og jeg føler mig overbevist om, at når der i det arbejde, der har været, hvor vi altså her har haft fire udsendte parlamentarikere, er kommet det ønske frem, at man vil fjerne vetoretten, så vil det formodentlig også indgå i det endelige kompromis, som konventet lægger frem.
Om det så bliver vedtaget eller ikke bliver vedtaget, ved vi ikke, men vi ved med sikkerhed, at hvis det ændringsforslag, vi har stillet, ikke bliver vedtaget i dag, er der ingen garanti for danskerne for, at de bliver spurgt.
Jens Rohde (KD), 2022-05-10:
Men kan hr. Morten Messerschmidt ikke godt høre, at det her bliver meget, meget spekulativt, og at sammenblandingen er en lille smule søgt mellem det simple flertal, som der kræves for at indkalde til konventet, når Europa-Parlamentet har et flertal, og så det at ændre artikel 24, som er meget eksplicit, meget eksplicit , i forhold til at udenrigs- og sikkerhedspolitik er et enstemmigt anliggende?
Og det kræver enstemmighed at ændre den beslutning, og hvis et flertal herinde med hr. Morten Messerschmidt siger nej til at ændre artikel 24 i traktaten, kan den ikke ændres.
Morten Messerschmidt (DF), 2022-05-10:
Jeg kan ikke forstå hr. Jens Rohdes skepsis.
Hvis jeg lige må læse den første passage i artikel 24: »Unionens kompetence inden for den fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik omfatter alle udenrigspolitiske områder samt alle spørgsmål vedrørende Unionens sikkerhed, herunder gradvis udformning af en fælles forsvarspolitik, der kan føre til et fælles forsvar.«
Det er jo nærmest realiseringen af det, hr. Jens Rohde selv skrev for 10 år siden.
Så jeg står sådan set og advarer imod, men taler dog om en mulighed for, at hr. Jens Rohde her kan få sin vilje.
Pia Kjærsgaard (DF), 2022-05-10:
Tak for det.
Der blev lige stillet et spørgsmål, i forhold til om det der med, at man måske kunne overgå fra veto til flertal, ikke var lidt ligegyldigt.
Så må jeg jo bare sige: Regeringen mener jo ikke, at de siger, at det ikke kommer til at ske.
Alligevel siger regeringen, at man godt vil skrive det ind i bemærkningerne, altså ikke i selve lovteksten, men i bemærkningerne.
Det batter jo ikke spor.
Altså, det er jo simpelt hen bare at forsøge at narre folk.
Så dumme er folk trods alt ikke.
Men det må jo alligevel betyde, at regeringen har en vis bekymring for, at det kunne ske, siden man trods alt siger: Okay, så skriver vi det ind i bemærkningerne.
Er ordføreren ikke enig i det?
Peder Hvelplund (EL), 2022-05-10:
Der er jo fuldstændig konsistens i det her.
Med hensyn til forbeholdet – den største sikkerhed, befolkningen har, er at kunne opretholde forbeholdet –
er pointen, at hvis det ulykkelige skulle ske, at der er et flertal for, at forbeholdet bliver afskaffet, så giver vi den garanti, som bliver skrevet direkte ind i loven, at hvis der sker den udvikling, som jeg kan høre at der er udbredt enighed om at vi ikke skal være en del af, så bliver befolkningen også spurgt i den situation.
På den måde bliver det ikke bare et folketingsflertal, der på det pågældende tidspunkt kan afskaffe det her eller tilslutte Danmark den militære dimension.
Katarina Ammitzbøll (KF), 2022-05-10:
Det kan man se fra ordførerens synspunkt.
Men man kunne også vende det om den anden vej og spørge: Tror man nogen sinde, at Macron og det franske forsvar vil underlægge sig bureaukrater i Bruxelles?
Det tror jeg er meget svært at forestille sig.
Det har 13 andre lande også indgivet.
Men det, som man netop har læst her til formiddag, er jo faktisk borgerforslag, der også er kommet.
For man har haft den konference om Europas fremtid, og det er jo også nogle andre områder, hvor man kan sige, at både skønheden og udfordringen ved vetoretten f.eks. er i forhold til retsstatsprincippet.
Men vi må jo sige, at vi har enstemmighed og vetoret, og det er det, vi stemmer om.
Peder Hvelplund (EL), 2022-05-10:
Man kan forestille sig mange ting, og jeg ved ikke, hvad det kommer til at ende med.
Altså, jeg har hørt, at Scholz mener, at det er en EU-hær, der skal være underlagt Europa-Parlamentet.
Der er andre kræfter i forhold til det, som Macron har foreslået.
Min pointe er bare, at jeg, hvis man bare siger, at det aldrig kommer til at ske, selv om de mest toneangivende kræfter i EU ønsker det, selv om det her formentlig vil komme til at betyde, at der bliver et konvent, så ikke mener, at man tager sin opgave alvorligt.
Selvfølgelig bliver man da nødt til at forholde sig til det.
Det er trods alt de største lande i EU – de repræsenterer en temmelig stor del af befolkningen – og det bliver man da også nødt til at lytte til.