Pernille Vermund (NB), 2020-06-22:
»Jeg vil sige helt klart til befolkningen: I kan have tillid til, at jeg vil føre den stramme udlændingepolitik, som et flertal her i huset bakker op om.«
Sådan sagde statsminister Mette Frederiksen i sin åbningstale den 1. oktober sidste år.
Udtalelsen var helt i tråd med den fortælling, som fru Mette Frederiksen i flere år i opposition forsøgte og lykkedes med at sælge til danskerne.
Socialdemokratiet havde efter 35 års svigt i udlændingepolitikken erkendt, at udlændingepolitikken havde været katastrofal, at indvandringen fra de muslimske lande havde været alt for stor, at integrationsindsatsen var fejlet fatalt, og at man på grund af disse svigt havde påført det danske samfund varig og nær uoprettelig skade.
Fru Mette Frederiksen lovede både før og under valgkampen, at de vælgere, som tidligere havde følt sig bedraget og svigtet af Socialdemokratiet i udlændingepolitikken, trygt kunne sætte deres kryds ved liste A, for nu kom der andre boller på suppen.
Udlændingepolitikken skulle løses fra bunden.
Venstrefløjen og Radikale Venstre skulle ikke have lov til at stikke en kæp i hjulet.
Jeg var glad for, at fru Mette Frederiksen før valget så åbent og ærligt erkendte den katastrofe, som Socialdemokratiet gennem årtier havde påført det danske samfund.
Vælgerne skulle kunne stole på, at det, fru Mette Frederiksen sagde før valget, ville statsminister Mette Frederiksen gennemføre efter valget.
Jeg valgte at stole på statsministerens oprigtighed og gå konstruktivt til arbejdet.
Siden jeg og Nye Borgerlige fik plads i Folketinget ved valget sidste år, har jeg benyttet de lejligheder, der har været til debat med statsministeren , til at følge op på sagen.
Et af slagnumrene i Socialdemokratiets udlændingepolitik fra oppositionstiden var indførelsen af et nyt asylsystem.
Jeg var og er fuldstændig enig med Socialdemokratiet på det her område.
Adgangen til spontan asyl i Danmark til mennesker fra de muslimske lande er den tungeste sten i den kurv, der gennem mange år har trukket Danmark ned.
Adgangen for titusindvis af migranter til spontan asyl har nedbrudt vores nationale værdifællesskab, skabt en løbsk kriminalitet med vold og skyderier, har medført et stigende antal overfaldsvoldtægter, har sat skoler og socialvæsen under pres og koster danskerne milliarder af kroner om året.
Derudover er systemet enormt inhumant.
Man hjælper de få og de stærke på bekostning af de mange og de svage.
Men hvordan er det så gået med det?
Nej, det er der ikke.
Der er ikke sket noget som helst, overhovedet ikke noget som helst.
Danmark ligger i dag lige så åbent og sårbart som i 2015, da den seneste store bølge af migranter væltede ind over vores grænser.
Statsminister Mette Frederiksen har bedyret over for mig, at hun gerne vil, men at det ikke er så let.
Dertil må jeg sige, at man ikke skal love vælgerne noget, man ikke evner at gennemføre, når man får magten.
Så ryger man i vælgernes sorte gryde.
Statsminister Mette Frederiksen ryger i hvert fald i mine sorte gryde, hvis ikke statsministeren tager fat og får indført det stop for spontan asyl, som f ru Mette Frederiksen kom til magten på at love vælgerne.
Det samme kan jeg sige om de øvrige fikspunkter i udlændingepolitikken.
Kommer der styr på de kriminelle bander?
Får vi udvist de udlændinge, der forpester vores liv, truer vores sikkerhed og blæser højt og flot på lovene i vores land?
Bliver der stillet krav til udlændinge om at forsørge sig selv i stedet for at lade sig forsørge af danske skatteborgere?
Nej, ikke indtil nu.
Der er ikke styr på banderne, der er ingen konsekvent udvisning af kriminelle udlændinge, og andelen af offentligt forsørgede blandt udlændinge er stadig væk tårnhøj.
Det har ikke rykket nogen steder i løbet af et helt år – tværtimod.
Det er forstemmende, det er trist – det er brudte løfter.