runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Louise Brown (LA), 2025-11-21:
Tak, formand.
Liberal Alliance støtter det her lovforslag, og det gør vi, fordi det er et vigtigt skridt i retning af noget, der i den grad har manglet i psykiatrien: sammenhæng, rettidighed og ansvarlighed.
Børn og unge i psykiatrien møder i dag et udredningsforløb, der er opdelt i kasser, hvor behandling og udredning ikke altid taler tilstrækkeligt sammen, og hvor det alt for ofte er barnet og familien, der mærker konsekvenserne, når systemet ikke kan følge med.
Med aftalen bag det her lovforslag skaber vi en samlet patientrettighed, hvor udredning og behandling bindes sammen i ét forløb.
Børn og unge udvikler sig konstant, og særlig her er der ikke plads til unødige stop og skift og pauser, og derfor er det jo så godt, at det også kommer til at gælde det udvidede frie sygehusvalg, så familien ikke skal udredes i det private for at blive sendt tilbage til det offentlige for at få behandlingen.
I tilfælde af at man fra det offentliges side kan se, at fristen for udredningen ikke kan overholdes, bliver det nu muligt at samle hele forløbet hos en anden aktør.
Det her er jo ikke et mirakelværktøj, og det kommer ikke til at løse psykiatriens kapacitetsudfordringer i sig selv, men det er et reelt fremskridt, og derfor bakker Liberal Alliance naturligvis op om det.
Men vi skal selvfølgelig også være opmærksom på, når vi giver nye rettigheder, har vi også et ansvar for, at de kan overholdes og bliver overholdt i praksis.
Så det bliver naturligvis et opmærksomhedspunkt fra vores side.
Lovforslagets anden del handler om færdigbehandlingstaksterne.
Også her støtter vi naturligvis forslaget, fordi det grundlæggende er sund fornuft, at patienter ikke skal vente eller være unødigt længe på psykiatriske afdelinger.
Så med det her forslag om at hæve de psykiatriske færdigbehandlingstakster giver vi netop kommunerne et incitament til at sørge for et kommunalt tilbud til færdigbehandlede patienter.
Det her handler altså ikke bare om at spare sengepladser; det handler om at sikre gode, trygge og realistiske overgange for de mennesker, det handler om.
Så med det her lovforslag kommer vi til at styrke patientrettighederne og de sammenhængende patientforløb, og derved kommer vi forhåbentlig til at give både patienterne og deres eventuelle familier et mere værdigt og forudsigeligt forløb.
Liberal Alliance bakker op om lovforslaget.
Jeg skulle hilse fra vores venner i Alternativet og sige, at det gør de også.
Tak for ordet.
Rasmus Lund-Nielsen (M), 2025-11-21:
Tak for ordet.
I dag behandler vi et lovforslag, som, hvis vi skal være helt ærlige, kun er nødvendigt, fordi vi som samfund i årevis ikke har formået at give børn og unge i psykiatrien den hjælp, som de havde brug for.
Som Rigsrevisionen har rettet kritik af, bliver udredningsretten alt for ofte ikke overholdt, og det er børn, unge og deres forældre, som mærker konsekvenserne af det i form af lange ventetider, mange skift og en oplevelse af at stå alene i et system, som burde støtte dem.
Det forsøger vi med L 45 at gøre op med.
For det første giver vi børn og unge en ny sammenhængende patientrettighed: Udredningen skal være påbegyndt inden 30 dage, og både endelig udredning og påbegyndt behandling skal være gennemført inden 60 dage, når det er fagligt muligt.
Det betyder, at udredning og behandling ikke længere ses som to adskilte spor, men at de tænkes sammen fra starten, præcis sådan som børn og unge med komplekse problemstillinger har brug for.
For mange kræver en god udredning, at man inddrager forældre, skole og andre vigtige aktører, og i mange tilfælde er der brug for hjælp og støtte, allerede mens udredningen pågår.
For det andet styrker vi det udvidede frie sygehusvalg, og hvis regionen ikke kan overholde fristerne, får barnet og familien ret til et privat alternativ.
Det er en klar styrkelse af patientrettighederne og en vigtig understregning af, at børn og unge ikke skal betale prisen, når systemet ikke kan levere.
Så tager vi fat på et gammelkendt problem i psykiatrien: færdigbehandlede patienter, som optager sengepladser i ugevis, fordi kommunerne ikke altid har et tilbud klar.
Det er hverken værdigt for patienten eller for psykiatrien, som har brug for alle de hænder og sengepladser, der er.
Derfor justerer vi færdigbehandlingstaksterne, så kommunerne får et tydeligere incitament til at tage imod deres borgere, når sygehusbehandlingen er afsluttet.
Takstændringen står dog ikke alene.
I 10-årsplanen investerer vi massivt i socialpsykiatri, nye afklaringspladser og sociale akuttilbud, så kommunerne faktisk har et ordentligt tilbud at udskrive til, og vi følger udviklingen tæt.
Der kommer en løbende monitorering, en særskilt status efter 2 år og årlige opfølgninger, så vi kan se, om systemerne lever op til det, som vi vedtager i dag.
L 45 gør dermed noget, der er ganske vigtigt, nemlig at vi placerer ansvaret for tempoet i systemet hos systemet og ikke hos barnet og familien, og vi sørger for, at et barn ikke skal vente i månedsvis på en diagnose, at forældre ikke skal ringe forgæves efter svar, og at ingen længere skal opleve at blive flyttet rundt mellem offentlige og private tilbud, fordi rettighederne ikke fungerer i praksis.
Så Moderaterne støtter lovforslaget.
Tak for ordet.
Jens Henrik Thulesen Dahl (DD), 2025-11-21:
Tak for det, formand.
Det her lovforslag er en del af den samlede 10-årsplan for psykiatrien, en plan, som vi i Danmarksdemokraterne er glade for at være med i.
Det er et forslag, der sætter patienten i centrum, og som tager et nødvendigt skridt i retning af mere sammenhængende og rettidige forløb i psykiatrien, særlig for børn og unge.
Med forslaget får børn og unge, der henvises til udredning i psykiatrien, en samlet patientrettighed.
Det er et markant løft i rettigheder, og det er et vigtigt signal om, at vi som samfund tager børn og unges psykiske trivsel alvorligt.
Vi ved, at tid er afgørende i psykiatrien – jo længere ventetid, jo større risiko for, at problemerne vokser sig større.
Derfor er det også positivt, at forslaget giver børn og unge mulighed for udvidet frit sygehusvalg, hvis deres bopælsregion ikke kan leve op til tidsfristerne.
Det handler om at sikre reel adgang til hjælp, ikke bare på papiret, men også i praksis.
Samtidig styrker forslaget incitamentet for kommunerne til at hjemtage færdigbehandlede patienter fra psykiatriske afdelinger.
Det er helt afgørende, hvis vi skal sikre, at sengepladserne bliver brugt til dem, der har mest brug for dem, og at patienter, der er færdigbehandlede, får den nødvendige støtte tættere på deres eget hjem og netværk.
Forslaget flugter også med flere af Danmarksdemokraternes mærkesager: Det styrker patientrettighederne, skaber mere sammenhæng i psykiatrien og understøtter et bedre samarbejde mellem region og kommuner.
Derfor stemmer Danmarksdemokraterne naturligvis for L 45.
Det er et skridt i den rigtige retning for psykiatrien og for de børn, unge og familier, der i dag kæmper med psykisk sygdom og alt for lange ventetider.
Charlotte Broman Mølbæk (SF), 2025-11-21:
Tak for det.
Gratis psykologhjælp har i mange år været en mærkesag for SF, som vi har kæmpet for og faktisk også flere gange er lykkedes med at få med i finansloven.
Men vi må også være ærlige omkring, at måden, det er blevet implementeret på, ikke har virket.
Der er alt for lange ventetider, og det kan være meget svært at finde ud af, hvilken psykolog der er med i ordningen, og om der er pladser.
Det betyder, at hvis regionen ikke kan tilbyde en tid inden for 30 dage, så får den unge ret til at blive behandlet vederlagsfrit i den private sektor.
Der er flere elementer i forslaget, som SF er glade for at se.
De unge får nu en reel ret til hurtig hjælp.
For en ung, der kæmper med mistrivsel, kan 3 eller 6 måneder føles som en evighed, og derfor er det afgørende, at ventetiden nedbringes, og at der skabes en klar adgang til behandling.
Regionerne får større fleksibilitet til at sammensætte det rigtige tilbud.
Det kan være digitale løsninger, gruppeforløb eller individuelle samtaler, alt efter hvad den enkelte unge har behov for.
Det giver både mulighed for at udvide kapaciteten og medvirker til at sikre et mere differentieret tilbud.
Det, at ansvaret er samlet ét sted, giver bedre overblik over kapaciteten og skaber en stærkere sammenhæng i forhold til den øvrige regionale psykiatri samt bedre mulighed for systematisk at følge kvaliteten i behandlingen.
Men det må ikke blive en glidebane for ringere kvalitet i behandlingen, så derfor er det vigtigt for SF, at vi sikrer kvaliteten, når regionerne overtager ansvaret.
Vi kunne med fordel tage den samme formulering, som er i den faglige ramme for de lettilgængelige tilbud i kommunerne.
Ligeledes er vi optagede af, at man i regionerne ikke kun tilbyder onlinebehandling til dem, der bor ude i landdistrikterne.
Der skal være lige så let adgang til samtale og gruppeforløb som for dem, der bor inde i byerne.
SF insisterer på, at psykiatrien skal styrkes og koordineres bedre, og at der kan være lige adgang for alle unge uanset økonomi.
Ved at samle ansvaret i regionerne sikrer vi netop mere offentlig styring og kvalitet, og samlet set tager vi et vigtigt skridt med det her lovforslag.
SF bakker op om lovforslaget, selvfølgelig, og intentionen bag det, men vi vil selvfølgelig også holde fast i ambitionen om, at unges mentale trivsel vægtes højere end at overholde en ventetidsgaranti.
Men det er en forhandling, der ligger et andet sted.
Vi er meget tilfredse med den her del af aftalen og generelt set vores aftale om psykiatrien, og vi bakker naturligvis op om forslaget.
Jens Henrik Thulesen Dahl (DD), 2025-11-21:
Tak for det, formand.
Det her lovforslag handler om noget helt centralt i socialpolitikken.
Det handler om at sætte mennesket i centrum og sikre, at borgere, som har haft ophold på et herberg, får mulighed for selv at vælge leverandør af den tidsbegrænsede CTI-bostøtte efter housing first-tilgangen, når kommunalbestyrelsen har truffet afgørelse herom.
Vi ved, at housing first virker.
Netop bostøtten er afgørende.
Det handler ikke kun om frit valg; det handler om relationer.
For et menneske i en meget udsat livssituation er det ikke ligegyldigt, hvem der er ens nærmeste støtteperson.
Det skal være en person, man har tillid til, og som man kan opbygge en tæt relation til.
Det er det, der kan gøre forskellen mellem at forblive i hjemløshed og at få et godt og værdigt liv i egen bolig.
Forslaget giver samtidig kommunalbestyrelsen mulighed for at afslå borgerens valg af leverandør, hvis der er faglige eller ressourcemæssige hensyn, der taler imod.
Det er en nødvendig balance, som sikrer kvalitet og ansvarlighed i indsatsen.
Derudover får ministeren mulighed for at fastsætte regler om leverandøraftaler og en national takst for CTI-bostøtten, hvilket skaber ensartede rammer og gennemsigtighed.
Vi i Danmarksdemokraterne ser det her som et vigtigt skridt i den rigtige retning.
Det er et forslag, der styrker borgerens selvbestemmelse og understøtter en indsats, som vi ved virker.
Derfor kan vi støtte lovforslaget.
Tak for ordet.
Nanna W. Gotfredsen (M), 2025-11-21:
Tak for ordet, formand.
For den, der har nærmest absolut ingenting – ingen bolig, lige et tag over hovedet på et herberg efter adskillige år på gaden, ingen penge, ikke noget netværk og ingen tillid – men som er bærer af utallige svigt gennem mange år, kan en medarbejder på herberget, som ordføreren fra SF også har været inde på, være fuldstændig afgørende for, at det kan komme til at fungere.
Man har ingenting.
Man har ikke noget helbred, særlig ikke psykisk helbred.
Efter årevis på gaden kan det her, som ordføreren fra SF helt rigtigt sagde, være fuldstændig afgørende for, at det kommer til at fungere.
Jeg var helt ny udsatteordfører og helt ny i Folketinget, og jeg var udsatteordfører på tværs.
Jeg var allerede på tværs, da jeg fik forelagt den aftale, der lå fra den tidligere folketingsperiode, og jeg problematiserede bl.a. det her med det samme.
Man havde brugt hver en krone, og man skal jo finde pengene, før ting kan lykkes.
Så jeg var udsatteordfører på tværs, jeg brokkede mig, jeg fik det ikke, som jeg ville have det, lige med det samme, og jeg nød SF's beslutningsforslag B 120 fremsat af fru Theresa Berg Andersen på det tidspunkt, hvor vi havde en god omgang med det.
Så var der arbejdet med at finde nogle penge og træde igennem fra, sådan er det, de allerbageste rækker på det sociale område.
Desværre er det sådan.
Så var der hr. Ole Birk Olesen her for et øjeblik siden.
Jeg medgiver, at jeg elsker frit valg.
Vi skal videre ad den vej.
Lad os fortsætte samtalen om det.
Moderaterne bakker op.
Tak for ordet.
Nicolai Wammen (S), 2025-11-21:
Det er korrekt, som det også er fremgået af debatten omkring den del, der alene angår folketingsmedlemmer; der er jo en, kan man sige, overgangsordning.
Men det, jeg hæfter mig ved, er, at når den her aftale er fuldt gennemført, vil der være en besparelse.
Det vil sige, at ministrene samlet set vil få færre penge, end de gør i dag, og dermed er der også en besparelse for skatteborgerne på ca. 5 mio. kr.
Erik Veje Rasmussen (V), 2025-11-21:
Tak for ordet.
Lovforslaget, som vi behandler nu, har til formål at indføre muligheden for at borgere, som har haft ophold på et herberg, selv kan vælge leverandør af den tidsbegrænsede CTI-støtte efter housing first-tilgangen.
For det første vil den foreslåede selvbestemmelsesordning give borgerne mulighed for at få reel indflydelse på deres eget liv og på det CTI-støtteforløb, som kommunen tilbyder.
Retten til selvbestemmelse og individets frihed er afgørende for Venstre.
Vi tror netop på, at mennesket trives bedst, når det får frihed til selv at træffe beslutninger og til at tage ansvar.
Selvbestemmelsen resulterer i mere frihed for den enkelte borger, men også mulighed for at vælge netop den støtte, som de mener bedst kan hjælpe dem videre.
Personligt er jeg overbevist om, at det vil øge motivationen til at fastholde egen bolig og benytte tilbuddet bedst muligt.
For det andet foreslås det, at kommunalbestyrelsen kan afslå borgerens valg af CTI-bostøtten på baggrund af faglige eller ressourcemæssige hensyn hos leverandøren af boligstøtten.
For det tredje foreslås det, at give social- og boligministeren hjemmel til at fastsætte nærmere regler om leverandørafaftalen mellem kommunalbestyrelsen og det herberg, hvor borgeren har haft ophold, samt til at fastsætte en national takst for den tidsbegrænsede CTI-bostøtte, når borgeren anvender den foreslåede selvbestemmelsesret.
Disse bestemmelser bakker Venstre ligeledes op omkring.
De nationale takster bidrager til at skabe ensartede og gennemsigtige betingelser for både borgere og kommuner, mens leverandøraftalerne sikrer klare rammer for samarbejdet mellem offentlige myndigheder og leverandører.
Tina Cartey Hansen (KF), 2025-11-21:
Tak, og tak for ordet.
Med lovforslaget ønskes det at give borgere ret til selv at vælge, at den tidsbegrænsede CTI-bostøtte leveres af en bestemt medarbejder, som borgeren kender fra herberget.
Formålet er rigtig godt.
For mange mennesker i hjemløshed kan relationen til en kendt og tillidsfuld støtteperson være helt afgørende for, om man lykkes med at fastholde sin bolig og få hverdagen til at fungere.
Derfor bakker Det Konservative Folkeparti op om intentionen, nemlig mere selvbestemmelse og kontinuitet for udsatte borgere.
Men god vilje fører ikke altid til god lovgivning.
Lovforslaget rejser en række spørgsmål om arbejdsmiljø, ansvar og økonomi, som vi er nødt til at tage alvorligt.
Vi har lige haft et kommunalvalg, og vi må ikke igen igen stille krav til kommunerne, der er sværere at opfylde ude i den virkelige verden i Assens, Ballerup eller Randers.
Som flere høringsparter, deriblandt LOCHI og Landsforeningen Arbejde Adler, peger på, kan lovforslaget i sin nuværende form skabe betydelige udfordringer for både medarbejdere og kommuner.
Hvis borgerne skal kunne vælge en navngiven medarbejder, risikerer vi at få en ordning, hvor nogle medarbejdere bliver overbelastet, mens andre ikke vælges.
Det kan gå ud over både kvaliteten, trivslen og sikkerheden i arbejde.
Derfor er det afgørende med en balance, så medarbejderne fortsat har mulighed for at sige fra, og at ledelsen kan omfordele opgaver, hvis samarbejdet ikke fungerer.
Det skal være trygt at arbejde i socialområdet, også når vi giver borgerne mere indflydelse.
Samtidig ser vi også en risiko for, at retten til selvbestemmelse bliver mere symbolsk end reel, for kommunen kan allerede i dag give borgerne indflydelse, men i mange tilfælde mangler de ressourcer og kvalificeret personale.
Derfor risikerer vi også en uensartet implementering rundtom i landet.
Det er noget, jeg ved at mange ordførere også plejer at være meget optagede af.
Så hvis der ikke følger finansiering med, og hvis forslaget kun dækker CTI-forløb men ikke også ACT og ICM, så bliver det en ordning, der hjælper nogle få, men ikke de mange.
Det Konservative Folkeparti ønsker derfor, at ministeren i det videre arbejde sikrer, at medarbejdernes arbejdsmiljø og ret til at sige fra står lige så stærkt som borgerens ret til at vælge.
Så ønsker vi også, at der overvejes en fleksibel model, hvor borgeren kan vælge et fast team frem for en enkelt navngiven medarbejder.
Og så ønsker vi, at økonomien på området følger med, så kommunerne kan levere kvalitet uden at skære ned andre steder.
Selvbestemmelse er en vigtig værdi, men det er ansvar også.
Derfor går vi ind i udvalgsbehandlingen med en åben og konstruktiv tilgang, men vi vil arbejde for de nødvendige præciseringer og beskyttelsesmekanismer, før lovforslaget kan få vores endelige støtte.
Desværre bliver det ikke mig, der deltager i udvalgsbehandlingen, da mit vikariat i Folketinget slutter i dag.
Louise Brown (LA), 2025-11-21:
Tak for det.
Med L 49 tager vi endnu et skridt i en rigtig retning for en gruppe unge mennesker, som alt for længe har måttet vente alt for længe på hjælp.
Det handler om unge med let til moderat depression og angst, der længe har måttet se på, at ventelisterne i psykologordningen er vokset og vokset.
Og når man står midt i noget, der fylder psykisk, kan selv få ugers ventetid føles som en uoverstigelig mur.
Bl.a. derfor er Liberal Alliance også med i aftalen bag dette lovforslag, nemlig fordi det helt grundlæggende handler om virkelige mennesker med virkelige problemer.
Og her er der én enkelt opgave: Vi skal sikre hurtig hjælp.
Vi sikrer nu disse unge en ret til behandling inden for 30 dage og – meget vigtigt – mulighed for vederlagsfrit at vælge et privat tilbud, hvis regionen ikke kan levere i tide.
Her anerkender man altså fra regeringens og aftaleparternes side nødvendigheden af at benytte den kapacitet, der ligger ude i det private, for at få ventelisterne bragt ned.
Det kunne man så ønske sig også ville gøre sig gældende på endnu flere områder i vores sundhedsvæsen, men det er jo en anden snak.
Det her forslag giver god mening, fordi det giver de unge mennesker en reel rettighed, og det kan måske også være med til at skabe den nødvendige ro omkring den unge, det handler om, men også hos forældre og den øvrige omgangskreds og familie.
Men som jeg også nævnte i forbindelse med behandlingen af det foregående lovforslag, L 45, er det også vores opgave her i Folketinget at sikre, at de rettigheder, vi giver, kan overholdes i virkeligheden.
Så også her bliver det naturligvis et opmærksomhedspunkt fra vores side.
Liberal Alliance støtter lovforslaget.
Og også her skulle jeg hilse fra vores venner i Alternativet og sige, at det gør de også.
Tak for ordet.
Rasmus Lund-Nielsen (M), 2025-11-21:
Tak for det
Hvis der er ét tidspunkt i livet, hvor man ikke skal mødes af et lukket system, er det, når man er ung og presset og endelig har taget mod til sig og bedt om hjælp.
I dag venter unge mellem 18 og 24 alt for længe på psykologbehandling.
Mange når at få det værre, før de overhovedet får et første møde.
Det er uholdbart, og det er derfor, vi står her i dag.
Med L 49 flytter vi ansvaret for behandlingen af let til moderat depression og angst for de 18-24-årige fra en ordning præget af lange ventelister til regionerne.
Og vi giver de unge en reel ret til hurtig behandling.
Det betyder, at senest 8 hverdage efter henvisning skal regionen informere dem om, hvorvidt de kan tilbyde behandling inden for 30 dage og give dem en konkret dato.
Hvis regionen ikke kan starte behandling inden for 1 måned, får de unge ret til et privat alternativ fuldstændig uden egenbetaling.
Det er et markant løft af patientrettighederne og en garanti for, at hjælpen ikke stopper, bare fordi regionen ikke har ledig kapacitet.
Så vi gør altså op med den situation generelt, hvor geografi eller tilfældigheder styrer, om man får hjælp hurtigt.
Regionerne får pligt til at sikre den her geografiske dækning og kvalitet og ensartede rammer, og de får også mulighed for at samarbejde med både egne klinikker og private aktører, hvis det giver en bedre kapacitetsudnyttelse.
Høringssvarene har peget på nogle bekymringer, som vi skal tage alvorligt.
Organisationer i yderområderne er bekymret for geografisk ulighed, og nogle frygter, at digitale tilbud bliver en standardløsning.
Det er nogle legitime bekymringer, som vi skal tage alvorligt og følge nøje.
Selv kæmpede jeg i forhandlingerne for, at der var krav om, at hjælpen skulle komme fra uddannede psykologer for på den måde at sidestille kvaliteten hvad den nuværende vederlagsfri ordning.
Det var der ikke opbakning til.
Men det er vigtigt at sige, at der med det her lovforslag stadig væk er klare krav om kvalitet.
Der vil blive fastsat nationale rammer i en kommende bekendtgørelse, og behandlingen vil være underlagt samme faglige standarder, tilsyn og klageregler som i dag, og der bliver tydelige rammer for målgruppen, visitation, informationspligt og samarbejde på tværs.
Det er med andre ord en rettighed med et højt bundniveau i kvalitet og ikke en spareøvelse.
Tværtimod tilfører vi flere midler til målgruppen – samlet mere end en fordobling.
Det kommer så sammen med en 10-årsplan for psykiatrien, som investerer massivt i kapacitetsudvidelse og lettilgængelige tilbud og generelt løfter kvaliteten i vores psykiatri.
Derfor er det den rigtige vej at gå, og Moderaterne støtter lovforslaget.
Tak for ordet.