Søren Espersen (DF), 2017-05-23:
Jeg takker statsministeren for en meget god besvarelse, som jo giver et godt billede af den økonomiske situation, som Grønland står i.
Lige nu og her forekommer det mig, at den grønlandske økonomi så at sige kører på speed.
Der er mange kroner, der nu glædeligvis tjenes ind på et succesrigt fiskeri.
Men på en eller anden måde synes det at sløre sanserne, sådan at de underliggende strukturelle problemer er forsvundet eller synes så abstrakte, at de er pakket væk i den offentlige debat.
Selvstændighedspolitikerne giver i stedet i den offentlige debat udtryk for en helt anden historie, nemlig at selvstændighed er løsningen, og at så snart man opnår selvstændighed, vil tingene køre.
Det er et forvrænget billede af den situation, der vil opstå, efter at selvstændigheden er en realitet.
Det forties over for Grønlands befolkning, præcis hvilke dramatiske konsekvenser for levestandard og velfærd et selvstændigt Grønland vil have for befolkningen, og herunder undlader man at gennemgå og blotlægge den meget lange række af økonomiske forpligtelser, som staten efter Grønlands selvstændighed naturligvis ikke længere påtager sig.
Et ansvarligt Landsting og landsstyre ville for længst have fremlagt alle disse konsekvenser for befolkningen på Grønland og frem for at bruge energi på utopiske billeder i stedet målbevidst kaste alle kræfter ind på at løse Grønlands store økonomiske problemer og samfundsmæssige problemer.
De fortæller ikke den grønlandske befolkning, hvad der vil ske, når bloktilskuddet på 4,5 mia. kr. fjernes og landskassen derved mister halvdelen af landets finanser.
De fortæller heller ikke, hvad man mister, når flådens mangeartede fredelige og hjælpsomme aktiviteter slutter, og heller ikke hvad det vil betyde af ændringer i internationale lånebetingelser.
De fortæller heller ikke, hvor meget man mister, når samtlige sundhedsudgifter, uddannelsesudgifter, udgifter til politi og retsvæsen 100 pct. skal afholdes af Grønland i en situation, hvor dygtige folk i øvrigt i stort tal forlader øen og rejser til Danmark, lige så lidt som de fortæller, hvad der skal udredes, når forvaltningstunge områder som udlændinge, arbejdsmiljø, fødevarelovgivning, udenrigstjeneste og Søfartsstyrelsen skal betales af Grønland, idet de i øvrigt også glemmer at fortælle, at der p.t. hverken er det fornødne mandskab eller kompetencer til disse overtagelser.
Man glemmer kort sagt at fortælle, hvor meget der reelt nu betales af danske skatteydere, og som altså fremover 100 pct. skal betales af grønlandske skatteydere i en situation, hvor nettoudvandringen fra øen bør få alle alarmklokker til at ringe.
Det er ingen hemmelighed, at jeg betragter selvstændighedsbevægelsen som ødelæggende for det grønlandske folks velfærd og standard og som udtryk for en eskapisme, hvor realiteterne fortrænges.
De fleste grønlandske politikere kender – det ved jeg – udmærket til, at velfærdsstaten er på spil, men vender det blinde øje til.
De ved udmærket, at der, hvis landet ikke allerede med bloktilskuddet skal gå fallit, skal dramatiske budgetforbedringer til, men vælger i stedet at holde højstemte taler.
Jeg har desværre ikke tid til i dag at gennemgå den frygtelig lange række af katastrofale sociale problemer, som hjemsøger øen selv i en situation, hvor bloktilskuddet faktisk udbetales.
Jeg tør ikke tænke på, hvad der vil ske af dårligdomme, hvis selvstændigheden bliver en realitet og de 4 mia. kr. årligt ikke længere forefindes i landskassen.
Det er naturligvis det afgørende store problem, som må og skal løses.
Der er tale om, at en stor del af børnene i Grønland lider nød, og det er vor opfattelse, at staten bliver nødt til at gribe ind.
Det er danske statsborgere, vi taler om, så af den grund kan vi for alvor tale om, at Danmark har en forpligtelse til engagement.
Jeg skal på vegne af Dansk Folkeparti fremsætte følgende: Forslag til vedtagelse »Folketinget opfordrer det grønlandske selvstyre til snarest grundigt at redegøre for, præcist hvilke dramatiske, negative konsekvenser for levestandard og velfærd et selvstændigt Grønland vil medføre for befolkningen på Grønland, herunder at gennemgå og klarlægge den meget lange række af økonomiske forpligtelser, staten efter grønlandsk selvstændighed naturligvis ikke længere påtager sig.
Folketinget opfordrer yderligere det grønlandske selvstyre, i tæt samarbejde med staten, til nu i de kommende årtier at lægge andre gøremål til side for i stedet energisk og målbevidst at kaste alle kræfter ind på at løse Grønlands enorme økonomiske og samfundsmæssige problemer.«