Kasper Sand Kjær (S), 2020-01-29:
Tak for det.
I Socialdemokratiet ser vi vores fælles velfærdsinstitutioner som nøglen til at give alle børn en bedre fremtid.
Det her vil sikre, at de får en god start på livet, at de fra en tidlig alder møder hinanden og bliver en del af fællesskabet.
Det er her, vi kan skabe mønsterbrydere, men det er også her, vi kan bryde mønstrene.
Derfor vil jeg også bare sige en stor tak til Dansk Folkeparti for at bringe en vigtig debat på banen i dag.
For den allerbedste investering, vi kan lave som samfund, er jo i vores børn og i deres fremtid, menneskeligt såvel som økonomisk.
Det er jo derfor, vi går rundt og taler så meget om at styrke alt det, som har gjort Danmark stærkt: Vores helt unikke samfundsmodel, hvor de stærke, forpligtende fællesskaber er en bærende værdi, hvor vi tager hånd om hinanden.
Det er jo det, som vi gerne vil investere i.
Beslutningsforslaget fra Dansk Folkeparti og den meget udførlige model, der følger med, går jo i en noget anden retning.
Det lægger op til en betydelig udvidelse af mulighederne for at kunne modtage kommunale tilskud til pasning af egne børn, hvor fællesskabets midler altså skal bruges på, at forældrene går hjemme i barnets første 4, måske endda op til 6, år, så barnet ikke bliver opskrevet i den lokale vuggestue eller børnehave.
Det er en vej, vi ikke kan støtte at man går.
Vores ambition er i stedet for, at vi skal have daginstitutioner, der er gode nok til, at man som forælder er tryg ved at sende sine børn derhen.
Vi tror grundlæggende på, at børn trives og udvikles af at være en del af stærke børnefællesskaber sammen med andre børn og selvfølgelig sammen med fagprofessionelle, pædagogisk uddannede voksne.
Det kræver både nye redskaber, og det kræver flere ressourcer, hvis vi skal give vores børn bedre rammer i vores daginstitutioner: at der er nok pædagoger, at der er nok pædagogiske assistenter, at de har tid og overskud til vores børn, og at vi sikrer en høj kvalitet i vores daginstitutioner.
Med den nye regering, vi har fået i Danmark, har vi jo heldigvis også fået en ny politisk retning.
Vi har taget de første vigtige skridt med regeringens første finanslovsaftale, hvor vi jo netop – og det er noget, vi kommer til at fortsætte med i årene, der kommer – bl.a. løfter normeringerne i vores daginstitutioner.
Jeg synes, det allervigtigste i den her diskussion af beslutningsforslaget er det, der handler om vores børn.
Men der er også andre og måske også ret grundlæggende ting på spil i det forslag, som Dansk Folkeparti har fremsat.
I 1960'erne kom kvinderne ud på arbejdsmarkedet; vi tog opgøret med den traditionelle mandlige forsørgerrolle og kvindelige omsorgsrolle, der opstod nye familiemønstre, og erhvervsfrekvensen steg.
En af de helt fundamentale årsager til, at det kunne lade sig gøre, var netop, at vi udbyggede vores velfærdssamfund med stærke dagtilbud til vores børn og vores unge.
Så kunne mor komme ud på arbejdsmarkedet.
I dag ser vi jo stadig væk en ulige løn mellem mænd og kvinder, vi ser stadig væk, at det er kvinder, der tager størstedelen af barslen, men vi er dog alligevel kommet langt.
Jeg frygter, at det her forslag, hvis det bliver vedtaget, ville være et alvorligt tilbageslag for ligestillingen i Danmark, for jeg tror, at det ville ende med, at størstedelen af dem, der gik hjemme med børnene, ville være kvinderne.
Hele fundamentet for vores velfærdssamfund og vores arbejdsmodel er jo, at vi går på arbejde, altså at alle dem, der kan, går på arbejde, og at de bidrager til at forsørge sig selv og bidrager til fællesskabet.
Det gælder altså for begge forældre.
Det har vist sig at være godt for ligestillingen i Danmark, det har vist sig at være godt for vores velfærdssamfund.
I Socialdemokratiet kan vi ikke støtte beslutningsforslaget fra Dansk Folkeparti.
Vi vil hellere investere i vores fælles velfærd.
For os er det ikke løsningen, at vi bruger flere offentlige kroner til hjemmegående husmødre.