Jakob Sølvhøj (EL), 2020-05-07:
Tak for det.
For år tilbage var der en næsten entydig, men ikke helt entydig, for i nogle kommuner var der kun dagpleje, der varetog alle dagtilbud, aldersgrænse på 3 år for overgangen fra vuggestue og dagpleje til børnehave, men over en årrække har vi set den bevægelse, som også fremgår af forslagsstillernes bemærkninger, nemlig at flere og flere kommuner har rykket aldersgrænsen nedad.
I dag er det lige knap hver anden kommune, der har gjort det – jeg tror, det er 43 pct. af børnene, som kommer tidligere af sted.
Det er for mig at se
helt indlysende ikke af pædagogiske årsager, selv om det tit forsøges pakket sådan ind i en række kommuner, men det har det klare formål at spare på kommunens udgifter til dagtilbud.
Når vi kigger på de enkelte kommuner, kan vi se, at det hos de fleste er 1-2 måneder før 3-årsalderen, man starter, men der er også nogle, der starter 3 eller 4 måneder før.
Jeg kan huske, at for nogle år siden var Brøndby helt nede på 2 år og 6 måneder, for det var det, der bonede bedst igennem økonomisk.
Det er rigtig vigtigt, at vi får sat en stopper for det.
Sædvanligvis er det sådan, at det beløb, som kommunerne tildeler institutionerne, er bestemt sådan, at de børn, der er i vuggestue, får tildelt et dobbelt så stort beløb som de børn, der er i børnehavealderen, og det er jo altså på den måde, man laver ret massive besparelser, fordi man ikke bare rykker aldersgrænsen, men også den økonomiske tildeling.
Dermed må man sige, at den her manøvre i virkeligheden rammer normeringerne og den rammer kvaliteten i institutionerne, og derfor forstår jeg forslagsstillernes forslag bl.a. sådan, at man vil have sat en stopper for den kvalitetsforringelse.
Alligevel vil jeg sige, at forslaget, som det ligger, vil vi ikke kunne støtte, men vi vil i stedet pege på, at man laver en minimumsaldersgrænse for overgangen.
Hvordan den præcis skal fastlægges,
tænker jeg er et forhandlingsspørgsmål.
Jeg tror ikke, vi skal lovgive om, hvad man gør i de mange 0-5-års-institutioner, hvor ungerne altså både er i vuggestuealderen og børnehavealderen, for det ville være ejendommeligt, hvis vi lovgivere skulle blande os i, om barnet kunne rykke fra blå til rød stue, når barnet var 2 år og 11 måneder, hvis barnet nu havde en god kammerat, som det vurderedes det var klogt at barnet skulle følges med, men der, hvor der er en opdelt dagtilbudsstruktur, synes jeg vi skal have en klar 3-årsgrænse.
Hvis vi ikke har den grænse, og det er så der, min betænkelighed kan være i forhold til Nye Borgerliges forslag, risikerer vi, at man bruger den tidlige børnehavestart til at forringe normeringerne, og at man øger arbejdsbelastningen for det pædagogiske personale i alle tilbuddene, og samtidig er der også noget med kvaliteten i forhold til det pædagogiske arbejde.
Det er utrolig vigtigt, at dagtilbuddene kan arbejde med en alderssvarende pædagogik, og derfor tænker jeg ikke, at det vil være rimeligt at sige, at forældre skal kunne – gad vide, hvor mange der ville gøre det.
Men jeg tror, det ville være uklogt at sige, at forældrene skal kunne vælge.
Hvis jeg synes, at mit barn i 2-årsalderen hører bedre hjemme i en børnehave, kan jeg godt vælge det, selv om barnet stadig væk bruger ble, skal sove til middag og i øvrigt vil have vanskeligt ved at indgå i det samme pædagogiske tilbud som de lidt større unger.
Så det vil være min betænkelighed ved det.
Det korte af det lange er, at vi synes, at forslagsstillerne adresserer et rigtig vigtigt problem, og det er rigtig godt, at det bliver taget op.
Vi synes, det ville være rigtig fornuftigt, når vi skal til at lovgive på baggrund af den finanslovsaftale, der blev lavet sidste efterår, hvor vi skal ind og regulere og lave lovfastsatte standarder på normeringerne, at det her indgår, og så ser vi meget gerne, at der bliver sat en sådan minimumsalder for flytningen fra det ene tilbud til det andet.
Men for at understrege det vil jeg sige, at det ikke skal være en detaljeret lovgivning, der forhindrer, at man i 0-5-års-institutionerne kan arbejde fleksibelt ud fra et kendskab til det enkelte barn og en pædagogisk, faglig vurdering.