Jens Rohde (KD), 2021-12-16:
Tak, formand.
Jeg er så mærkeligt indrettet, at jeg egentlig har stor sympati for den aftale, der er lavet.
Tro det eller ej, jeg har faktisk siddet i kvindeudvalget i Europa-Parlamentet i sin tid, og vi har haft lange drøftelser om det her.
Men udgangspunktet har jo været et andet, i hvert fald var det i europæiske drøftelser engang et andet, nemlig at tage fat i nogle lande, hvor der jo dybest set ikke er ret meget barsel overhovedet.
Det var sådan set ikke at prøve at forringe barslen i et land som Danmark.
Det var derfor, jeg sagde til hr. Henrik Møller, at det slet ikke var intentionen.
Nu kan man jo så have forskellige opfattelser af, om vi laver en forringelse her.
Det mener vi, men det er ud fra den præmis, at vi mener, ligesom andre borgerlig-liberale politikere har nævnt det i dag, at barslen bør tilhøre barnet – barslen er til for barnet.
Og hvis man så af forskellige årsager har den situation, at man ikke er i stand til at lade faren tage den øremærkede, eller den anden, jamen så bliver forældrenes tid jo taget fra barnet, og det synes vi ikke er hensigtsmæssigt.
Hvad borgerforslaget her angår, er det jo gennemført sympatisk.
Jeg har faktisk en lille smule svært ved at finde ud af, hvad det egentlig vil – om det vil udvide barslen, eller det vil give frihed.
I indledningen er der jo en hyldest til fornyelsen af barselsorloven, og jeg tolker det sådan, at det er en opbakning til øremærkningen; man ønsker så bare at udvide den, men så flytter man bare medianen.
Og det kan jo være fair nok, bortset fra at det så koster en hulens masse penge.
Dem kan man også godt finde, hvis man vil prioritere det.
Jeg er nødt til at sige, at vi i KD ikke har finansieringen, hverken i forhold til arbejdsudbuddet eller økonomisk, i vores 2030-plan til, at vi udvider barslen her.
Det er jo derfor, at vi sammen med Det Konservative Folkeparti kom med et andet forslag i forhandlingerne.
Det kunne ikke blive til noget, og vi forlod så forhandlingerne.
Vi har også en anden prioritet, som vi synes man skulle drøfte, og som vi måske synes kunne – eller burde – komme før en forlængelse og udvidelse af barselsorloven som sådan.
Og det er, at vi gerne så, at forældrene enten via en forsikringsordning, som man har det i Sverige, eller ad anden vej kan få langt flere omsorgsdage til deres syge børn.
For det udfordrer og stresser rigtig mange børnefamilier, at der ikke er flere dage, hvor man kan tage sig af sine syge børn.
Det ender jo så alt sammen i en prioritering – vi kan jo ikke både gøre det ene og det andet.
Det ville i hvert fald kræve ret store reformer den anden vej i forhold til arbejdsudbud og selvfølgelig også i forhold til økonomi.
Men den samlede diskussion er selvfølgelig velkommen, og den synes vi også at der herfra skal kvitteres for over for dem, der har stillet borgerforslaget.
Men som borgerforslaget ligger her, kan vi ikke støtte det af økonomiske årsager, fordi vi ikke er helt sikre på, hvad det egentlig vil, og fordi vi synes, at der er andre prioriteringer, som også skal ind i den diskussion.
Tak for ordet.
Altså, jeg kan sådan set godt følge noget af rationalet, hvis man vælger at gå den vej.
Men det andet, der ligger i det, er jo, synes jeg, lidt en selvmodsigelse.
For hvad er egentlig modsætningen mellem at have lige rettigheder for alle og så at have den totale frihed til at vælge selv?
For de lige rettigheder bliver jo så doseret herindefra.
Og der var engang, hvor det i hvert fald var god tone i Venstre, at man syntes, at det ikke skulle doseres herindefra, altså frihedsrettighederne; de skulle skabes af menneskene selv og af familierne selv.