Pia Olsen Dyhr (SF), 2020-06-22:
Normalt er salen her en kampplads, men der har ikke været noget normalt over det forgangne folketingsår, så derfor er det her heller ikke nogen kamptale.
Det er noget så usædvanligt som en tale om taknemlighed.
Da jeg sad og gjorde status over det her folketingsår, var det nemlig det ord, der blev ved med at poppe op hos mig: taknemlighed.
En samfundsmodel skal vise sit værd i kriser.
Et folkestyre skal vise sit værd i kriser.
Og denne krise har vist den danske velfærdsmodels værd, og den har vist vores folkestyres værd.
Jeg er dybt taknemlig over, at coronaen ikke har bredt sig mere, end den har gjort indtil nu.
Jeg er dybt taknemlig over, at vi sammen med regeringen lukkede ned i tide, og at vi ikke mødte covid-19 med skråsikkerhed, men med ydmyghed.
Jeg vil gerne sige en helt særlig tak til vores statsminister for at stille sig forrest, når usikkerheden var størst, at prioritere menneskeliv over økonomi.
Og jeg vil også gerne sige tak til alle jer andre, der sidder her i salen, fra det yderste højre til det yderste venstre.
Vi viste, at vi kunne stå sammen på trods af uenigheder og uden at drive politisk kampagne på en krisesituation.
Vi har ikke en vaccine.
Vi skal stadig væk navigere i usikkert farvand, og det gør man ikke ved at sætte alle sejl, lukke øjnene og med en blind tro på, at det nok skal gå.
En minkfarm er ramt af corona.
I Hjørring er sygdommen dukket op igen.
Det er for tidligt at sænke paraderne.
Og det er det bl.a., fordi vi har et helt særligt ansvar over for vores sårbare borgere.
Det er dit og mit ansvar, det er hele samfundets ansvar, at de ikke skal betale den højeste pris for en alt for hurtig genåbning.
Vi skal gå forsigtigt frem, men i gang skal vi, og det er ikke ligegyldigt, hvordan vi sætter gang i dansk økonomi.
Som jeg ser det, står vi over for to veje i dansk politik – en vej, hvor styrket velfærd, retfærdighed og grøn omstilling er ledetrådene, og en vej, hvor man krampagtigt holder fast i et skattestop, ja sågar endda foreslår skatte- og afgiftslettelser, som hverken er retfærdige eller fremmer vores fælles klima- og miljømål.
SF kommer til at presse på for, at vi vælger den første vej.
Jeg har rakt hånden frem mod regeringen, Det Radikale Venstre, Enhedslisten, partierne bag forståelsespapiret, for at sige: Lad os sætte os sammen og bekræfte retningen; lad os blive enige om rammen for den økonomiske genopretning af Danmark og for næste års finanslov.
For to ting, de to ting bør hænge sammen; det synes jeg faktisk vi skylder vælgerne.
Lad os levere på det håb.
Vi kom jo godt i gang inden coronakrisen med klimalov og en aftale om minimumsnormeringer, måske de to vigtigste forbedringer, man vil huske den her regering for.
Vi har fjernet ågerrenter på kviklån, vi har fået flere sengepladser i psykiatrien, vi har fået penge til flere folkeskolelærere, og vi landede i nat den første del af en meget vigtig klimahandlingsplan.
Det var sent, men det var godt.
Men desværre er man gået i stå på mange andre vigtige områder.
Vi var fra SF's side nødt til at presse på med et flertal uden om regeringen, faktisk sammen med Venstre, for at få sat gang i arbejdet med at få ryddet op i de store generationsforureninger, der ligger i dansk natur, bl.a. ved høfde 42.
Man nøler med naturløfterne; alt for mange dør stadig væk på grund af luftforurening på trods af en klar aftale i centrum-venstre om, at vi skulle levere umiddelbart efter valget.
Vi mangler den store psykiatri- og sundhedsplan; vi mangler en løsning for Arne – ja, for dem med et langt arbejdsliv, som fortsat bliver slidt ned, før de kan gå på pension; vi mangler en grundig revision af førtidspensionsreformen.
Uret tikker, tempoet skal op.