Morten Dahlin (V), 2019-12-12:
Tak for en god og lang debat.
Jeg skal prøve ikke at forlænge den unødvendigt.
Der er dog alligevel et par konklusioner, jeg gerne vil prøve at drage.
Den første konklusion synes jeg personligt egentlig er lidt ærgerlig.
Det er måske, fordi jeg er ny her i Folketinget og stadig væk har en eller anden form for naivitet og tro på folkestyret, samtale og demokrati.
Derfor er jeg helt oprigtigt ærgerlig over, at Socialdemokratiet endnu en gang nægter at anerkende, at det, de gør her, selvfølgelig påvirker Danmarks udlændingepolitik i en lempeligere retning.
Og det må man gerne synes er rigtigt at gøre, men jeg er da ked af, at man ikke indrømmer det, for jeg tror meget på vores folkestyre og på vores demokratiske samtaler, og jeg tror, at danskerne derude sådan set forventer af os, at vi fortæller tingene, som de er.
Så det er jeg ked af.
Den anden konklusion er, at det her ikke bliver midlertidigt.
Altså, Det Radikale Venstre og Enhedslisten har jo sagt, at de ikke kommer til at støtte et nyt system, hvor de her familier får færre penge, end de har nu.
Det er helt fair politisk, men så er vi bare tilbage ved det andet igen, nemlig at man så bliver nødt til at fortælle sandheden, og sandheden er, at det her ikke er midlertidigt.
Der kommer ikke til at blive lavet en løsning på den anden side af en ydelseskommission, hvor de her familier får færre penge i passiv forsørgelse, end de har i dag.
Ministeren siger hele tiden: Det her handler om mere end ydelser; vi skal også diskutere ydelsernes størrelse; vi skal også diskutere, hvordan ydelserne er sammensat, og hvilke krav vi stiller.
Der vil jeg sige til ministeren: Jeg kunne ikke være mere enig.
Men det er jo altså ministeren selv, der har lavet en aftale, der kun handler om ydelser, og som ikke handler om noget af det andet – som ikke handler om krav, som ikke handler om pligt, som ikke handler om sammenhæng, og som ikke handler om, hvordan man modtager folk.
Det er ministeren selv, der har valgt at sætte det danske Folketing i en situation, hvor vi skal stemme om en aftale, der kun handler om ydelser, og så er det altså bare sådan, minister, at det selvfølgelig også er ydelserne, vi diskuterer, og ikke alt det andet.
Vi glæder os ekstremt meget til at diskutere det andet, og jeg kan jo forstå, at ministeren med sin 37-timerspligt har ladet sig inspirere af den kommune, hvor jeg selv er formand for Beskæftigelsesudvalget, og som med ret stor succes har indført en ordning, som minder om netop det.
Det er vi i Venstre selvfølgelig fuldstændig klar til at forhandle om.
Jeg vil bare sige: Vi gør sådan set ikke andet end at huske børnene.
Med den politik, der blev ført af den tidligere regering, hvor man indførte kontanthjælpsloftet, og hvor man indførte den lave integrationsydelse, var der næsten 90.000 børn, som så mindst en af deres forældre forlade kontanthjælpssystemet og blive en del af det største fællesskab, vi har i Danmark, arbejdsfællesskabet.
Om det var på gulvet på maskinfabrikken, eller om det var på lageret i Bilka, er ligegyldigt.
Flere børn, herunder også flere børn med ikkevestlig baggrund, så mor og far stå op om morgenen og bidrage til samfundet og være en del af fællesskabet.
Hvor stor en værdi det har for det enkelte barn tror jeg slet ikke vi skal begynde at sætte tal på.
Vil vi virkelig gøre noget ved integrationen, og vil vi virkelig gøre noget ved at bryde den negative sociale arv, burde vi føre en politik, som får flere mennesker til at stå op om morgenen og bidrage til samfundet, være en del af arbejdsfællesskabet.
Vi har haft gode resultater, men det ruller regeringen desværre tilbage nu.
Det er en skam.
Men at sige, at vi ikke husker på børnene, er i hvert fald forkert.
Tak for debatten, og tak for ordet.