Astrid Krag (S), 2022-03-15:
Mange tak for det, formand, og tak til ordføreren for forespørgerne for at rejse debatten her.
Indledningsvis vil jeg sige, at jeg og regeringen naturligvis anerkender, at der er flere måder at være familie på end den, vi historisk har talt om som kernefamilien, altså mor, far og to eller tre børn – jeg ved ikke, hvor mange børn der er i en klassisk kernefamilie, men altså mor, far og et vist antal børn udgør en klassisk kernefamilie.
Det skal lovgivningen også afspejle, ligesom der, når det giver mening af hensyn til barnet, skal lægges vægt på det sociale forældreskab og forholdet mellem barnet og en social forælder.
Der er dem, der mener, at lovgivningen overhovedet ikke har fulgt med tiden, men det mener jeg nu er lidt af en tilsnigelse, så lad mig derfor starte med nogle eksempler fra mit eget område på lovgivning, der understøtter forskellige familieformer.
Det er efterhånden en del år siden, at det blev muligt for to kvinder at blive forældre sammen, ved at den ene kvinde bliver barnets medmor, og efter forældreansvarsloven kan forældremyndigheden over et barn ved aftale overføres til andre end barnets forældre.
Et andet eksempel findes på beskæftigelsesministerens område.
Er barnet alvorligt syg i længere tid, har forældre i medfør af barselsloven mulighed for at blive hjemme og modtage dagpenge, mens de passer deres syge barn.
Den mulighed kan også omfatte sociale forældre.
Ud over at pege på eksisterende rettigheder vil jeg også gerne sige, at regeringen naturligvis har fokus på, at der løbende kan være behov for yderligere ændringer for at imødekomme behovet hos familierne.
Et vigtigt fokus for os er i den sammenhæng dog altid, at forældrenes behov aldrig må overskygge hensynet til barnet.
Den 10. februar i år vedtog et bredt flertal i Folketinget, og tak for det, et lovforslag, der bl.a. skal styrke familiedannelsen for lgbt+-personer ved at smidiggøre registreringen af medmoderskab.
Det er et forslag, der i høj grad imødekommer forældrenes behov, samtidig med at hensynet til barnet varetages.
Også på andre områder sker der noget.
Stillerne af forespørgslen nævner selv barselsområdet som et område, hvor sociale forældre bør stilles bedre.
Det er regeringen helt med på, for vi ønsker også her en mere tidssvarende lovgivning, der kan give en højere grad af fleksibilitet for lgbt+-familier.
Derfor har regeringen sammen med bl.a. stillerne af forespørgslens parti aftalt, at lgbt+-familier fra den 1. januar 2024 får mulighed for, at de to juridiske forældre vil kunne overdrage nogle af deres orlovsuger og dagpengerettigheder til sociale forældre.
Dermed vil familien i langt højere grad selv kunne beslutte, hvad der er bedst for dem og deres barn.
Men når det kommer til det mere konkrete spørgsmål her om at lovgive om, at barnet skal have mere end to juridiske forældre, bliver jeg mere betænkelig.
Men jeg bliver også nødt til at pege på, at det jo desværre ikke er alle forældre, der vedbliver med at være enige om deres børn.
Vi bliver nødt til også at forholde os til, at der er forældre, der bliver uenige, og det kan være alt fra mindre uenigheder om dagligdags spørgsmål til større uenigheder og meget voldsomme konflikter, når de går fra hinanden – i øvrigt apropos det beslutningsforslag, vi lige har behandlet, om de meget svære og meget konfliktfyldte og meget, meget voldsomme skilsmisser for børnene.
Det kan være udfordrende nok at blive enige i sådan nogle sager, når man er to.
Det ved jeg som ansvarlig for forældreansvarsområdet og fra de historier, som jeg hører, og som vi jo også drøfter i fællesskab, om konflikter mellem forældrene og meget klemte og udsatte børn.
Derfor kan jeg være bekymret for at udvide kredsen af voksne, der skal være enige, fordi det øger risikoen for konflikt og dermed også den potentielle belastning af barnet.
Eller sagt på en anden måde: Jo flere voksne der har ret til at bestemme i forhold til barnet, jo sværere vil det være at sikre barnets interesser i de tilfælde, vi jo ikke kan lovgive os imod opstår, nemlig når der opstår uenighed, konflikt og skilsmisse, og når alle de gode intentioner ikke længere er mulige.
Det kan sagtens være sådan, at nogle familier på forhånd taler om, hvad der skal ske, når man går fra hinanden.
Jeg er bare nødt til at sige, at ét er, hvad man kan blive enig om, når alt tegner lyst for en ny familie; noget andet er den virkelighed, der møder en, når tingene falder fra hinanden og man bryder med hinanden.
Børns Vilkår, som jo kender skilsmissefeltet godt, har da også udtrykt bekymring for forslaget her.