Kim Edberg Andersen (NB), 2023-05-26:
Tak for det, formand.
Det lød som sådan en degradering af de andre ordførere, og så nøjes vi med hr. Kim Edberg Andersen.
Det er jeg godt nok ked af.
Ud over den ideologiske debat, der lige var mellem Enhedslisten og Liberal Alliance om skatteprocenterne i Danmark, bliver jeg bare nødt til at blande mig – det skal man jo – når Enhedslisten vil snakke om, at måden at løse tingene på bare er at give flere penge.
Virkeligheden er jo nok, at politikerne i en kommunalbestyrelse, hvis man ved, at man på et område, hvor der er et problem, ikke får en bod, så prioriterer de områder, hvor der er stemmer i kassen, og det er nu engang – det bliver jeg nødt til at sige en gang til – de der kunstgræsbaner osv.
Så lukker man plejehjemmet lige efter valget, og man sørger for at gøre alle de grimme ting lige efter valget, og så sparer man nogle penge op, som man så har til bedre tider.
For han havde ingen penge for 14 dage siden, og vupti, så havde han nu en masse milliarder, og det er da bare rart, at de også kan lave regnefejl i Finansministeriet, som kan mærkes, sådan at man lige pludselig kan finde nogle penge.
Virkeligheden er, at det her forslag giver god mening ud fra den der meget, meget simple præmis om, at der, hvis man bryder loven, skal være en straf, og vi har jo tydeligvis ikke straf nok i, at man får en løftet pegefinger, eller at der bliver sagt: Nu er I godt nok er slemme for 499.999. gang på 10 år, og så stopper I. Men det gjorde de ikke, og der kom i hvert fald også en 500.000. gang, og vi sidder så herinde i Folketingets lune stole med alt på det tørre – nej, der er faktisk lidt småkoldt i dag, men det er normalvis sådan et lunt sted at sidde – og vi bliver ikke ramt, og det er et problem.
Vi, der sidder herinde, anerkender alle sammen problemstillingerne, og så går der ideologi i den, altså om man skal straffe et offentligt system.
Så bliver jeg nødt til at vende tilbage til at sige, at man skal lade være med at leve i en historik, hvor det var altruistiske mennesker, der var ansat i staten, som kun gjorde alt det rigtige, og som kæmpede imod den undertrykkende stat, hvis den var imod borgerne.
Den tid er forbi, og vi har fjernet enhver form for sikkerhed, som offentligt ansatte havde i deres tjenestemandsoverenskomster og -ansættelser, og det gør jo, at vi har ændret på nogle ting i systemet og har bibeholdt styringsprocessen, og det vil rent faktisk sige, at man lige nu – om man vil det eller ej – kan presses til at lave fejl.
For du skal, hvis du er socialrådgiver, stadig væk betale din husleje, du skal stadig væk have smør på brødet, og du skal stadig væk have et job.
Og hvis man som arbejdstager ikke løfter opgaven med at følge budgettet, hvis det er det, man får et krav om, så kan jeg godt forstå, at man tænker, om man så har et job.
Jeg er jo fra entreprenørbranchen, og der bliver man ofte fravalgt, hvis ikke budgettet stemmer, når man er mellemleder eller sidder i en position, hvor de ting, man tager beslutninger om, har noget med penge at gøre.
Så det er jo det, der er problemstillingen.
Når man lever i et system, hvor penge helt tydeligt er blevet en faktor, som vi vurderer det ud fra, så er måden, man undgår det på, selvfølgelig også at bruge pengene den modsatte vej, sådan at der ikke er et økonomisk incitament til at vælge løsninger, der muligvis ikke er ret gode.
Og hvis den eneste frygt, man har, er at få en løftet pegefinger, så tror jeg ikke på, at det er nok.
Så derfor støtter vi selvfølgelig forslaget, og det er jo meget uheldigt, at vi har nogle så identiske forslag sådan lige efter hinanden.
For det forfladiger også debatten, og det bliver meget sådan, at vi kunne stå og sige det samme.
Heldigvis for mig kan jeg ikke huske, hvad jeg sagde for ganske kort tid siden, så jeg bliver nødt til at forklare det hele en gang til.
I Nye Borgerlige støtter vi forslaget.