Lars Løkke Rasmussen (V), 2017-05-23:
Tak for det, og tak til Dansk Folkeparti for at tage initiativ til denne forespørgselsdebat om Grønlands forfatningsarbejde og økonomiske muligheder som et selvstændigt land.
Det er jo rigtigt, at vi i hvert fald har haft elementer af den debat på bordet allerede i den forespørgselsdebat, vi netop har afsluttet.
Men her kan man så, kan man sige, zoome mere direkte ind på præcis det her spørgsmål, som interesserer rigtig mange – særlig i Grønland, men også her i Danmark.
Det er jo overvejelser, altså om en forfatning, som har været undervejs i nogen tid, og i november 2016 besluttede Inatsisartut på baggrund af en redegørelse fra naalakkersuisut at bemyndige landsstyret til at nedsætte en grønlandsk forfatningskommission og udarbejde et kommissorium for arbejdet.
Medlem af naalakkersuisut Suka K. Frederiksen har den 26. april, altså for en lille måneds tid siden orienteret mig om det kommissorium, som nu er udarbejdet som grundlag for kommissionens arbejde.
I udgangspunktet arbejder kommissionen med en tidsramme på 2-3 år, og kommissionens medlemmer skal som udgangspunkt være medlem af Landstinget.
Kommissionen består af 7 medlemmer, og alle partier har indstillet medlemmer til kommissionen, og Vivian Motzfeldt fra Siumut er formand.
Både naalakkersuisut og kommissionen kan udpege tilforordnede, ligesom kommissionens formand kan invitere andre sagkyndige til at deltage i arbejdet.
Ifølge kommissoriet skal kommissionen udarbejde forslag til en grønlandsk forfatning i to tempi.
Der ligger heri, at en del skal kunne træde i kraft, mens Grønland er en del af rigsfællesskabet, og skal for Grønlands vedkommende supplere grundloven, mens den anden del først skal træde i kraft den dag, Grønland måtte blive selvstændigt.
Det fremgår af kommissoriet.
Så forstår jeg imidlertid, at der efterfølgende har været en drøftelse mellem medlem af Naalakkersuisut Suka K. Frederiksen, kommissionens formandskab og Inatsisartuts ad hoc-udvalg vedrørende forfatningskommissionen om den nærmere forståelse af kommissoriet, en drøftelse om, hvorvidt kommissionen kun udarbejder forslag til en forfatning, der skal gælde for et selvstændigt Grønland, eller tillige et forslag, der skal gælde, mens Grønland er en del af rigsfællesskabet.
Kommissionen holdt sit første møde den 15. maj – det er kort tid siden – og udsendte en pressemeddelelse.
Det fremgår, at kommissionen her har stadfæstet, at man vil arbejde efter en forfatning, der skal gælde, når Grønland bliver en selvstændig stat, og derfor må jeg bare sige, at set fra min skrivebordsstol og nu her fra talerstolen er der på nuværende tidspunkt ikke fuld klarhed over kommissionens arbejde.
Jeg kan i øvrigt oplyse, at det fremgår af Forfatningskommissionens pressemeddelelse, at kommissionen også drøftede spørgsmålet om, hvordan man bedst samler folket, oplysningsindsatsen om ejerskabet til ressourcerne til lands og til vands, om plads til forskellighed og lige muligheder og om beskyttelse af levemåde, værdier og sprog som grundlag for identitet.
Herudover fremgår det, at muligheden for at blive medlem af De Forenede Stater som en anerkendt stat på lige fod med andre stater samt medlemskab af NATO også blev drøftet.
Det er med reference til pressemeddelelsen.
Jeg vil nævne i dag, som jeg også tidligere har tilkendegivet, at det er klart, at den kommende grønlandske forfatning skal respektere grundloven, hvis forfatningen skal gælde, mens Grønland er en del af rigsfællesskabet, og derfor er jeg også glad for, at kommissoriet fastslår, at kommissionen, hvis den udarbejder bestemmelser, som skal gælde, mens Grønland er en del af rigsfællesskabet, skal involvere Justitsministeriet, så det sikres, at Justitsministeriet løbende kan vurdere forfatningsforslagets indhold, med henblik på at det kan rummes inden for grundlovens rammer.
Jeg vil gerne kvittere for den tilgang til samarbejdet fra naalakkersuisuts side.
Jeg forventer i øvrigt, at der etableres en direkte dialog mellem medlem af naalakkersuisut for selvstændighed og justitsministeren, hvis der bliver behov for drøftelser mellem regeringen og landsstyret undervejs.
Det er status på forfatningsarbejdet, sådan som jeg kan afdække det herfra for nærværende.
Så er der spørgsmålet om økonomi, som er centralt, for Grønland på egne ben forudsætter en selvbærende økonomi, og med reference til den debat, vi lige har haft, synes jeg også, det er relevant at få diskuteret selvstændighed, uafhængighed, formalitet, realitet.
Vi har jo tidligere drøftet den økonomiske situation og nogle af de udfordringer, som Grønland står over for, og det er jo for at sige det ligeud ikke ubetydelige udfordringer.
Grønland har behov for reformer og nye indtægter.
Finanspolitikken er ikke holdbar, altså aktuelt er der et godt konjunkturbillede, og det er rigtig godt, men der skal gennemføres store budgetforbedringer de kommende år, hvis velfærden skal fastholdes, i takt med at der bliver flere ældre og færre til at tjene pengene.
Og holdbarhedsudfordringen udgør ifølge Grønlands Økonomiske Råd op imod 1 mia. kr. eller over 7 pct. af BNP i 2035, og det er rigtigt, som forespørgeren var inde på, at hvis man skal perspektivere tallet for også at forstå det i en dansk politisk sammenhæng, svarer det til 100 mia. kr. i Danmark.
Det svarer for, at vi havde et behov for at budgetforbedre i 2035-perspektiv med 100 mia. kr. for at have holdbarhed.
Det er en ganske stor udfordring.
Så er der statens tilskud til Grønland, det er bloktilskuddet, og det udgør i år 3,7 mia. kr.
Det svarer til lidt over halvdelen, 55 pct., af landskassens samlede indtægter, eller sagt på en mere forståelig måde: For hver 2 kr., der kommer i kassen, kommer 1 kr. fra Danmark.
Det er så et tilskud, der gør det muligt, at Grønland kan have et betydelig højere velstandsniveau, end tilfældet ellers ville have været, altså uden et dansk bloktilskud.
Dertil kommer så, at staten varetager en række opgaver i Grønland, som selvstyret har mulighed for at overtage, men som endnu ikke er overtaget.
Vi havde i den sidste debat en debat om, på hvilket niveau vi varetager det, og jeg lyttede også til den venlige, men bestemte kritik, der var af nogle af områderne fra de grønlandske medlemmers side.
Og helt aktuelt er det jo sådan, at selvstyreloven opstiller 33 sagsområder, som ikke er hjemtaget, og som bl.a. omfatter finansielle forhold, politi, retsvæsen, kriminalforsorg, havmiljø, kortlægning, person-, familie- og arveretten, og hvis man ser på statens udgifter til de områder, altså de aktuelle udgifter på det niveau, vi varetager dem lige nu og her, udgør det skønsmæssigt 0,5 mia. kr. Så der er bloktilskud på 3,7 mia. kr., og så er der ikkehjemtagede opgaver, som vi bruger omkring 0,5 mia. kr. på aktuelt.
Af dem udgør sagsområderne under Justitsministeriet op imod de 400 mio. kr. årligt.
Det følger jo af selvstyreloven, at Grønland selv finansierer nye sagsområder, som overtages, og Grønland beslutter selvfølgelig selv, om man efter en overtagelse vil bruge flere eller færre penge på områderne, end staten hidtil har gjort; jeg kan bare gøre rede for, hvad vi aktuelt bruger.
Jeg noterer mig også, hvad der blev sagt om, at vi på nogle områder godt set fra Grønlands side kunne løse opgaven bedre.
Så er der så nogle områder, som rigsmyndighederne varetager, og som først kan overgå til Grønland ved selvstændighed.
Det drejer sig bl.a. om udenrigspolitikken, sikkerhedspolitikken og forsvarspolitikken, og her anvender Danmark aktuelt over 0,5 mia. kr. årligt på forsvarets opgavevaretagelse i Grønland, herunder især suverænitetshævdelse.
Derudover varetager forsvaret også en række andre samfundsopgaver, bl.a. eftersøgnings- og redningsberedskabet og en stor del af havmiljøberedskabet.
Og med aftalen om at styrke Forsvarsministeriets fremtidige opgaveløsning i Arktis fra december 2016 vil der blive tilført yderligere 120 mio. kr. årligt til området.
Det var blot for at tegne et billede af den aktuelle økonomi, og uden at trampe rundt i en konklusion tror jeg, man helt stilfærdigt kan konstatere, at der er en udfordring i forhold til at have total økonomisk bæreevne med det velstands- og velfærdsniveau, der aktuelt er i Grønland.
Spørgsmålet om, hvilke rettigheder og forpligtelser mellem Grønland og Danmark der vil gælde ifølge folkeretten, hvis Grønland beslutter sig for selvstændighed, blev jo behandlet af Grønlandsk-Dansk Selvstyrekommission, det er afspejlet i selvstyreloven, og her forudsættes det, at gennemførelsen af selvstændighed for Grønland sker ved en aftale mellem regeringen og naalakkersuisut, og der skal i en sådan aftale træffes beslutning om en række spørgsmål som følge af folkeretten.
Det drejer sig om bl.a. statsborgerforhold for personer, som bliver berørt af Grønlands selvstændighed.
Der er efter folkeretten derimod ikke noget krav om, at Danmarks økonomiske støtte helt eller delvis skal bevares, efter at Grønland har opnået selvstændighed.
Jeg kan nævne, at den daværende regering – der er vi altså tilbage i år 2000 – i forbindelse med forhandlingerne med Færøerne om selvstændighed tilbød en økonomisk overgangsordning, hvor statens tilskud blev afviklet efter 4 år.
Jeg skal jo ikke her stå og foregribe resultatet af en forhandling endsige en aftale om gennemførelse af Grønlands selvstændighed engang i fremtiden, det må bero på de konkrete omstændigheder, som gør sig gældende på det tidspunkt, hvor det måtte blive aktuelt, men jeg forestiller mig ikke en situation, hvor statens tilskud eller opgaveløsning fortsætter i en længere periode efter Grønlands selvstændighed.
Hvis et flertal i Grønland beslutter sig for selvstændighed, vil regeringen naturligvis respektere beslutningen, men vi vil beklage den, og personligt vil jeg begræde den.
Det er mit ønske og håb, at vi fortsat vil være knyttet sammen i et stærkt rigsfællesskab i mange år fremover til gavn for vores befolkninger og til gavn for udviklingen af vores samfund.
I min optik – jævnfør også den sidste debat – er den nuværende selvstyreordning unik, også i et historisk perspektiv.
Den giver en sikkerhed for det grønlandske samfund, samtidig med at Grønland har mulighed for at overtage yderligere kompetence og udvikle selvbestemmelse i den takt, Grønland selv måtte ønske det.
Som alle ved, er jeg stor tilhænger af vores historiske rigsfællesskab; jeg er overbevist om, at det gør både Danmark og Grønland stærkere, og jeg håber, at vi vil holde af hinanden og holde sammen mange år ud i fremtiden.
Tak for det.