runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Kim Edberg Andersen (DD), 2026-01-21:
Tak for det.
Jeg hørte jo også, at ministeren var ude og sige, at det måtte være regeringens position, at der skulle være et forbud mod de her plantebeskyttelsesmidler.
Der kunne det jo være interessant at vide, om man også har fundet pengene til de der 200.000 ha, man skal ud at ekspropriere.
Så det er jo spændende, om ministeren har spurgt finansministeren, om han har den store check, eller om munden nu engang fra ministerens side har skrevet regninger, som tegnebogen ikke vil betale.
Altså, jeg mangler jo bare, at ministeren laver et battlerap over, hvor meget det er landbrugets skyld, for ministeren svarer ikke på det, han bliver spurgt om.
Vi ved, at to tredjedele af tfa'en, hvad der også var en påstand tidligere, kommer fra nedbør.
Det regner altså også over byerne, er jeg nødt til at sige, minister, og jeg har jo desværre min daglige gang i en storby, og det regner også på mig herovre.
Det svarede ministeren ikke på.
I forhold til de 1,6 pct. plukker man igen sådan lige åbenlyst forkert i det, for det er ud fra 640.000 ha, man rent teknisk snakkede om kunne være beskyttet.
Det er rigtigt; der var aldrig aftaler om, at alle 640.000 ha skulle tages ud, minister.
Så ministeren plukker i en rapport, som er så gennemsyret af ting, som man skal tage ud af kontekst, og ministeren sprang ud i medierne og sagde: ja, det her er jo den faglige analyse.
Vil ministeren påstå, at i forhold til de tal, man er kommet frem til, hvor det kun er 360 mio. kr., det ville koste, kan man lave en konklusion ud fra det?
Det er jo ikke rigtig, minister.
Man tager jo nogle tåbelige tal, som åbenbart underbygger en påstand, man gerne vil have frem, og så siger man: Det kører vi bare op med den samme analyse og siger, at det koster 16. mia. kr. at rense alt drikkevandet, men vi kommer jo aldrig til at skulle rense alt drikkevand, minister.
Så vil ministeren ikke bare en gang til bare lige gå tilbage, og så tager vi den helt kort: Er det et fagligt og juridisk tilstrækkeligt grundlag for at gå ud som minister og sige, at vi skal have et pesticidforbud?
Er det et fagligt og juridisk tilstrækkeligt grundlag, minister?
Magnus Heunicke (S), 2026-01-21:
Tak for spørgsmålet.
Jeg vil godt starte med at slå fast, at der er tale om en faglig rapport, som efter min mening er det bedste grundlag, vi indtil nu har haft for at beskytte vores drikkevand, og det er der virkelig behov for.
For vi finder flere og flere eksempler på, at der er sprøjtegifte i vores drikkevandsboringer.
Det seneste er, at det nu er over halvdelen af drikkevandsboringer, hvor der findes rester af sprøjtegiftene, og vi ved fra vandselskaberne, at det ikke kan blive ved.
Vi kommer til at mangle rent drikkevand, hvis det her bare får lov til at fortsætte.
De sidste 27 år, og det viser rapporten jo meget klart, hvor det har kørt på frivillige ordninger, har man kun formået at beskytte 1,6 pct. af det her areal.
Det siger jo sig selv, at det ikke kan fortsætte.
Vi skylder den kommende generation at beskytte vores drikkevand.
Det i Danmarks guld, og det skal vi beskytte langt bedre.
Og det er ikke en fjern fremtid; det er her og nu.
Man kan bare tage til Aalborg og se, hvordan de er nødt til at bruge enorme summer på at rense op for nitrat.
Vi ved, at nitrat i store mængder kan være kræftfremkaldende, og det er de selvfølgelig nødt til at rense op, når de finder for store mængder nitrat i deres drikkevandsboringer.
Den oprensning koster en gennemsnitfamilie i Aalborgområdet mere end 1.000 kr. om året.
Så det er langt dyrere at rense op, end det er at forebygge, og derfor er vi nødt til at have debatten på et fagligt og sagligt niveau og se problemet i øjnene og så træffe en politisk beslutning om, hvad vi så skal gøre, for vi kan ikke bare fortsætte.
Så går det alt for langsomt.
Så risikerer vi at miste vores rene drikkevand.
Søren Søndergaard (EL), 2026-01-21:
Udenrigsministeren har jo fuldstændig ret i, at EU, USA og også den danske regering har valgt at lade tvivlen komme det nye styre under ledelse af den her tidligere eftersøgte islamistiske terrorist Abu Mohammed al-Jolani til gode for at tage udgangspunkt i verden, som den er, som udenrigsministeren siger.
For at være ærlige synes vi, at det har været naivt, og derfor har vi også gentagne gange stået her i den her sal og stillet spørgsmålet: Hvordan sikrer vi f.eks., at der ikke sker en frigivelse af alle de islamistiske fanger i det nordlige Syrien?
Jeg synes ikke, at det er stedet her at diskutere fortiden, for det kan vi gøre en anden gang.
Det interessante er, hvad vi gør i forhold til fremtiden.
Udenrigsministeren siger, at støtten til al-Jolani er sket på nogle betingelser, men de betingelser er jo nu overtrådt.
Altså, der har været nedslagtning af druserne, og der har været det, vi har set i Aleppo, hvor man har kastet kvinder ud af vinduerne og slået folk ihjel.
Der er den fortsatte fremmarch, hvor man hugger hovedet af folk, ydmyger fanger osv., og der er nu løsladelse af hundredvis af islamistiske fanger fra fængslerne i f.eks. Raqqa og al-Hol.
De islamistiske terrororganisationer pibler frem understøttet af det regime, som vi altså officielt stadig har kontakt med.
Derfor er spørgsmålet jo: Er tiden så ikke kommet til at gøre noget andet end det, man har gjort, som har vist sig ikke at virke?
Er tiden ikke kommet til at sige klart og tydeligt fra?
Hvad vil ministeren gøre personligt og selvfølgelig gennem EU, som jo er der, vi kan tage noget op?
Vil man tage noget op i FN's Sikkerhedsråd?
Vil man levere udstyr til de kurdiske styrker i Nordirak, som også er truede?
Hvad vil man gøre i den her meget alvorlige situation?
Lars Løkke Rasmussen (M), 2026-01-21:
Tak for spørgsmålet.
Det er jo en situation, som nærmest udvikler sig time for time, og som vi ser på med ganske stor alvor: de intense kampe, der har været i og omkring de kurdiske bydele i Aleppo mellem transitionsregeringens styrker og Syrian Democratic Forces.
I Aleppo, som spørgsmålet koncentrerer sig om, husede de kurdiske bydele før kampene ca. 400.000 indbyggere, heraf størstedelen kurdere, og var under SDF's kontrol.
Ifølge FN – og de her tal kan jo godt være forældede, når jeg nu fremfører dem – meldes der om mindst 23 dræbte og op imod 150.000 civile på flugt.
Efter amerikansk mægling indgik parterne en våbenhvileaftale den 11. januar, og SDF overgav kontrollen over de kurdiske kvarterer i byen.
Den her offensiv fra transitionsregeringen har jo så efterfølgende spredt sig i det nordøstlige Syrien, hvor man har erobret store områder, og jeg bemærkede i den forbindelse, at der i går aftes blev indgået en våbenhvile på foreløbig 4 dage.
Fra Danmarks og EU's side har vi fra start været helt tydelige over for den syriske transitionsregering om behovet for at sikre en inklusiv politisk transitionsproces med respekt for etniske og religiøse minoriteters rettigheder, herunder det kurdiske mindretal.
Det er også et emne, som jeg selv har taget personligt op over for den syriske udenrigsminister i Damaskus, hvor jeg opfordrede til at sikre implementeringen af aftalen mellem transitionsregeringen og SDF.
Der er en meget skrøbelig situation, og det vidner den seneste udvikling også om.
Det er jo helt afgørende for stabiliteten i Syrien, at parterne nu overholder våbenhvileaftalen og fortsætter dialogen, og vi følger den her situation tæt.
For at komme til bundlinjen af spørgsmålet vil jeg sige – og det har jeg jo sagt mange gange før – at vi er nødt til betragte verden, som den er, og ikke, som vi ønsker den skulle være.
Jeg vil stadig væk mene, at det er klogt, at vi opretholder et engagement omkring den nye transitionsregering og er insisterende på de her ting.
Vi har jo hævet sanktionerne, men vi har også meget, meget klart sagt, at det er ud fra en slags forventning om, at man så også lever op til det, man selv har sagt, og det er i hvert fald udfordret her, for at sige det meget, meget diplomatisk.
Søren Søndergaard (EL), 2026-01-21:
Jeg skal læse det spørgsmål op, jeg stillede til udenrigsministeren i sidste uge, og det lyder: Mener udenrigsministeren, at det ligger inden for rammerne af Danmarks og EU's samarbejde med overgangsregeringen i Syrien under ledelse af den tidligere islamistiske oprørsleder Abu Mohammed al-Jolani, at hans styrker netop har angrebet de kurdiske boligområder i Aleppo og foreløbig fordrevet mindst 150.000 mennesker – og hvis ikke, hvordan mener ministeren så at Danmark og EU skal reagere på disse angreb?
Lars Løkke Rasmussen (M), 2026-01-21:
Jeg vil gerne give tilsagn om en sådan samtale, for situationen er jo forfærdelig, og det var den også før det, vi har set på det seneste.
Den samme organisation melder jo om omkring 1.500 henrettelser sidste år og op imod godt 900 året før.
Der er også et amerikansk signal om, at hvis der tages hårdt om befolkningen, gør vi noget.
Man har i hvert fald ikke gjort noget indtil nu.
Vi har også et stort iransk miljø i Danmark, og væggene har ører, og der er mange ting.
Jeg vil meget gerne give et tilsagn om, at vi midt i alt det andet, vi i øvrigt også har, finder et rum med Folketinget til også tale om de her spørgsmål.
Trine Pertou Mach (EL), 2026-01-21:
Jeg tænker også, at det er noget, vi måske kan tale videre om på tværs i Folketinget, altså hvordan man fra dansk side aktivt kan støtte og finde en måde at støtte på.
Det kan være eksilorganisationer eller andre, og det kan være indenrigspolitiske aktører i det iranske samfund, der bidrager til, at de kan stå samlet og kæmpe for deres frihed og deres ret til frie valg.
Men jo også den opposition, som i særlig grad har lagt for tidligere, bl.a. kvindeoppositionen, med kravene om frihed og demokrati, og man kan fra dansk side støtte rigtig godt igennem de organisationer.
Det gælder ikke mindst også det, som udenrigsministeren også er inde på, nemlig at i den her tid, hvor den globale uorden gør, at det kan være svært, er det jo desto vigtigere at stå fast på lige præcis de grundprincipper om menneskerettigheder og retsstat.
Lars Løkke Rasmussen (M), 2026-01-21:
I virkeligheden er det jo en meget delikat diskussion, hvad det egentlig ikke burde være, men det er det.
Derfor skal man jo træde varsomt i sin støtte til den iranske dissidentbevægelse, men den skal jo være der, og det er den da også.
Men det er med en vis forsigtighed, vi er nødt til at gøre det.
Jeg kan sige, og det svarer fuldstændig til vores ageren i Syrien, uden sammenligning i øvrigt, at når og hvis der kommer et opbrud, skal vi selvfølgelig være i stand til at gribe det, og det vil vi også være.
Nu sagde spørgeren selv, at det måske ikke er det rigtige sted at diskutere det hele i bund.
Altså, vi har et møde i Det Udenrigspolitiske Nævn lidt senere på dagen, hvor vi også kommer til at vende tilbage til det her spørgsmål med lidt mere ro omkring det end det, man kan i de her 30 sekunders svar.
Jeg køber ikke, at vi har været naive.
Vi er sådan gået ind i det med åbne øjne.
Det er jo derfor, vi har valgt den her tilgang, og det er en tilgang, vi kommer til at holde fast i, og som selvfølgelig handler om at stille krav.
Vi har jo både fra Danmarks side og fra EU's side et potentielt engagement, både ved at hæve sanktioner, men i øvrigt også ved at sende et signal om, at vi gerne deltager i en genopbygning af Syrien, og det giver os jo en platform for at presse på i forhold til det her styre i Damaskus.
Alt det her beror på, hvad der kan skaffes opbakning til.
Altså, jeg kan bare sige, at vi presser på alle steder.
Det kommer vi også til at gøre på mødet i overmorgen, hvor jeg sådan set har en forventning om, at der kan vedtages en resolution.
Både spørgeren og jeg ved jo, at vi lever i, hvordan skal jeg udtrykke det, ekstraordinære tider, hvor det heller ikke er alle, som egentlig burde det, der læner sig tilstrækkelig ind i FN-sporet.
Men altså, vi prøver jo.
Jeg er helt enig i, at i særlig grad de iranske kvinder er holdt for.
Det var også det, vi så for et par år siden.
Nu er det så meget bredere; altså, nu er det jo langt ud over kvinderettigheder.
Det er jo det iranske folk, der står op bredt.
Og det er en historisk chance, og den skal vi selvfølgelig søge at understøtte.
Trine Pertou Mach (EL), 2026-01-21:
Tak for svaret.
Det sidste er jeg sådan set ikke uenig i: at det selvfølgelig forekommer utilstrækkeligt, dvs. alt, hvad vi i virkeligheden kan foretage os både på den ene og den anden front i øjeblikket.
Ikke desto mindre – og det hører jeg også udenrigsministeren sige – forsøger vi faktisk på alle de plader, vi nu kan, og på alle de flader, hvor vi har en mulighed for at øve indflydelse.
Jeg kan egentlig godt tænke mig at gå lidt videre i det spor, som udenrigsministeren også selv fremhæver, nemlig sporet omkring Danmarks medlemskab af Sikkerhedsrådet.
Så kan udenrigsministeren sige lidt om, dels hvad man har af forhåbninger til, hvad der konkret kan komme ud af det, dels vores rolle i FN's Sikkerhedsråd mere generelt, hvor en af Danmarks hovedprioriteringer jo er implementeringen af kvinder, fred og sikkerhed-dagsordenen, som er en meget vigtig målsætning for os og har været det både i kandidaturet, men jo også siden hen i det faktiske arbejde, som danske diplomater laver i Sikkerhedsrådets regi?
Kan man gennem Sikkerhedsrådet eller på anden måde mere konkret støtte de iranske kvinders del af frihedskampen og oprøret mod præstestyret?
For det er jo åbenlyst, at der er en meget bred opposition; det er også åbenlyst, at præstestyret slår meget bredt ned, men der er ikke nogen tvivl om, at lige præcis kvinder, der demonstrerer for deres frihed og lige rettigheder, er en særligt torn i øjet på præstestyret, og deres undertrykkelse er ekstremt voldsomt.
Så udenrigsministeren må også gerne sætte et par ord på det, altså dels hvad forventninger er til mulige konkrete resultater af mødet i overmorgen, dels hvordan vi i regi af vores prioriteringer omkring kvinder, fred og sikkerhed kan tage nogle særlige tiltag igennem Sikkerhedsrådet, ikke som Danmark alene, men i virkeligheden i det regi.
Lars Løkke Rasmussen (M), 2026-01-21:
Tak for det.
Altså, vi har jo klart udtrykt vores solidaritet med det iranske folk.
Det har vi gjort længe, og det har vi også gjort i den her aktuelle situation, hvor de nu igen risikerer deres liv – mange har allerede mistet det – i kampen for en bedre fremtid.
Vi har jo set en ganske voldsom udvikling i Iran, hvor det iranske regime brutalt slår ned på demonstranterne.
Der er selvfølgelig stor usikkerhed om tallene, fordi det hele jo har været lukket ned, så det kan meget vel vise sig at være et langt højere antal både dræbte og anholdte.
Det er jo forfærdeligt, og det er uacceptabelt, og derfor har vi også på det kraftigste fordømt det iranske regime.
Vi har haft den iranske chargé d'affaires indkaldt til samtale den 13. januar for at udtrykke vores protest.
Vi presser på også i EU, hvor jeg vurderer, at vi ligger i front, når det kommer til at fastholde presset på Iran.
Vi har jo allerede, som vi også har vendt flere gange, gennemført ret omfattende sanktioner.
Jeg forventer også, at der nu kan vedtages yderligere sanktioner i lyset af den aktuelle udvikling; det er noget, vi støtter op om, ligesom vi også har den position, at vi gerne gerne så, at hele den iranske Revolutionsgarde blev terrordesigneret.
Så har vi jo i FN's Sikkerhedsråd deltaget i et hasteindkaldt møde i slutningen af sidste uge og udtrykt skarpe fordømmelser af det iranske regimes drab af demonstranter, arbitrære tilbageholdelser og forsøg på at intimidere demonstranterne.
Vi har også understreget, at det iranske folk skal have fri og uhindret adgang til internettet.
Vi har også støttet op om, at der indkaldes til en særsamling i FN's Menneskerettighedsråd som reaktion på den særdeles bekymrende udvikling.
Der forventes under samlingen også at blive vedtaget en resolution.
Vi kommer til at være medsponsor på den med fokus på det iranske regimes brutale undertrykkelse af demonstranterne.
Så vi gør, hvad vi kan, og det, vi kan gøre, forekommer jo så at være helt utilstrækkeligt.
Trine Pertou Mach (EL), 2026-01-21:
Tak for det.
Spørgsmålet lyder: Hvordan mener ministeren at den danske regering gennem FN's Sikkerhedsråd, EU og andre fora kan bidrage til, at de aktuelle folkelige protester i Iran fører til en overgang til demokrati, hvor det iranske folk kan deltage i frie og retfærdige valg?
Det er gået fra ikke kun, men meget synligt at være »Kvinde, Liv, Frihed«-bevægelsen til at være en meget bred opposition, både geografisk, klassemæssigt og på anden vis.
Hvordan taler man i Udenrigsministeriet og i regeringen om, hvordan vi aktivt i Danmark ligesom kan bidrage til den transition, der jo vil komme?
Om den så går i den ene eller anden retning, er selvfølgelig det iranske folks valg og vilje og er afhængig af interne magtkampe, om man vil.
Men hvordan kan man fra dansk side forberede sig på at støtte den demokratiske opposition, som vil arbejde for netop at få demokratiske og frie og lige valg?
Kim Edberg Andersen (DD), 2026-01-21:
Tak for det, formand.
Er ministeren betrygget i, at Miljøministeriets grundvandsanalyse giver et fagligt og juridisk tilstrækkeligt grundlag for at lægge op til statslige, brede indgreb, herunder erstatningsfri regulering på op mod ca. 160.000 ha landbrugsjord, når kortlægningen af sårbare grundvandsdannende områder først forventes afsluttet primo 2027, og når ministeren selv har påpeget, at tallene viser, at kun 26 pct. af nedbrydningsproduktet TFA stammer fra landbruget, mens resten stammer fra andre industrielle anvendelser?
Peter Hummelgaard (S), 2026-01-21:
Med al respekt for hr. Lars Boje Mathiesen vil jeg sige: Jeg gider jeg ikke – jeg ved ikke, hvordan andre af mine kollegaer har det – være statist i endnu en af hr. Lars Boje Mathiesens facebookvideoer.
Derfor får han også svar på tiltale.
For den her regering har såvel som den tidligere socialdemokratiske regering gjort mere end andre tidligere regeringer for at flytte de grænser, der rent faktisk gør det muligt at udvise kriminelle udlændinge.
De sidste to socialdemokratisk ledede regeringer har flyttet mere på, hvor mange udlændinge der er i en udrejseposition, samt rent faktisk også bliver sendt ud.
Vi har strammet alle bardunerne, fordi vi er klar over, at det hele grundlæggende handler om sammenhængskraften og om vores velfærdssamfunds bæredygtighed.
Den uenighed får vi ikke.
Men hr. Lars Boje Mathiesen er nødt til også at anerkende sit eget ansvar for den fejlslagne udlændingepolitik, som han siger i sit spørgsmål hviler på 30-40 års politik.
Lars Boje Mathiesen (BP), 2026-01-21:
Det, som justitsministeren siger, er ikke korrekt, for regeringen vil ikke gøre alt.
Tirsdag spurgte jeg statsministeren, om man ville gøre det her med tilbagevirkende kraft, så vi rent faktisk kunne udvise udenlandske kriminelle voldtægtsforbrydere.
Men det ville man ikke.
Det er heller ikke korrekt, når man nu siger, at man vil gøre alt, hvad man kan, for, at den her person vil blive udvist.
For udlændingeministeren har bekræftet, at hvis de aktivistiske dommere nede i Strasbourg siger, at det må vi ikke, så vil vi her i Danmark følge de domme, der kommer derfra.
Vi kunne også vælge at ignorere dem, men det vil den her regering ikke, og derfor bliver resultatet bare, at der kommer flere danske ofre, som bliver ofre, fordi regeringen ikke er villig til at gør det, som er nødvendigt.
Peter Hummelgaard (S), 2026-01-21:
Det er ikke regeringens politik, at kriminelle udlændinge skal være i Danmark.
Tværtimod vil vi gøre alt, hvad vi overhovedet kan, for at udvise kriminelle udlændinge.
Vi vil i øvrigt gøre alt, hvad vi kan, for at regulere, at der ikke kommer for mange udlændinge til Danmark, som ikke er integrerbare, og som begår kriminalitet.
Lars Boje Mathiesen (BP), 2026-01-21:
Jamen jeg har et ansvar for, at jeg ikke stadig væk er medlem af Liberal Alliance.
Men det stopper jo ikke der.
Vi har jo også sagen om den unge mand, som har voldtaget en 10-årig pige, og som nu er sigtet for at dræbe en 77-årig dansk mand.
Der er det jo den regering, der sidder nu, som heller ikke vil garantere, at den her mand vil blive udvist af Danmark.
Så det er jo ikke noget, der kun hører fortiden til.
Det foregår jo lige nu, og det er derfor, jeg så spørger: Kan det komme som et chock for justitsministeren, at den politik, som man fører lige nu, betyder, at en person, der voldtager en 10-årig dansk pige og dræber en 77-årig, stadig væk skal være i Danmark, altså at det er regeringens politik, at den mand stadig væk skal være i Danmark?
Søren Søndergaard (EL), 2026-01-21:
Altså, jeg vil ikke bruge tiden på at kritisere ministeren for fortiden.
Vi kan bare konstatere, hvad der sker i øjeblikket.
I øjeblikket pibler tusindvis af islamister frem, der har været holdt fanget af de kurdiske sikkerhedsstyrker.
Vi har i den her sal gentagne gange stået og appelleret om hjælp til de her kurdiske sikkerhedsstyrker.
Vi kan bare konstatere, at fangerne kommer ud, fordi al-Jolanis styrker løslader dem.
Vi kan konstatere, hvad der sker på jorden.
Det er jo derfor, jeg beder ministeren om at gøre noget.
Jeg forstår, at det vil blive sagt på Det Udenrigspolitiske Nævns møde i eftermiddag.
Det ser vi frem til at høre effekten af.
Peter Hummelgaard (S), 2026-01-21:
Det er jo altid en svær afvejning, i forhold til hvor meget polemik man skal indgå i.
Men for at være helt ærlig, hr. Lars Boje Mathiesen, er det jo langt ude.
Hvad var det for en regering, vi havde i 2003, hvor der konkret blev fremsat det lovforslag?
Det var en borgerligt ledet regering.
Hvilket ansvar har hr. Lars Boje Mathiesen selv?
Det var en del af Liberal Alliances politik på det tidspunkt, hr. Lars Boje Mathiesen var politisk leder i Liberal Alliance i Aarhus, at man ønskede at afskaffe 24-årsreglen, og at man ønskede, at danske statsborgeres udenlandske ægtefæller skulle være velkomne.
Det stod der i politikken dengang.
Hvilket ansvar har hr. Lars Boje Mathiesen selv?
Lars Boje Mathiesen (BP), 2026-01-21:
Det burde heller ikke komme som en overraskelse for nogen, for dataene er klar.
Vi kan også bare kigge på alle de danske ofre for de forbrydelser, der bliver begået.
Lytter man til dem, er man heller ikke i tvivl om, at den forfejlede udlændingepolitik har ført til mere kriminalitet.
Jeg er sådan lidt usikker på, om man er bevidst om det ansvar, man selv har haft, både som regering, men også som Socialdemokratiet.
Når der f.eks. er en 32-årig mand ude i Gladsaxe, som i 2014 dolkede sin mor, og som nu har smidt en 2-årig baby ned fra en altan på syvende sal, er der så noget, der ræsonnerer, i forhold til at man måske har truffet nogle dårlige beslutninger?
Kan det komme som et chok for justitsministeren, at man faktisk i 2003 gav den her mand statsborgerskab, så vi nu ikke kan udvise den her mand, og at det faktisk var justitsministerens chef, altså vores statsminister, som personligt trykkede på jaknappen til, at sådan en person her skulle have statsborgerskab i Danmark, således er vi nu ikke kan udvise en person, som har dræbt sin mor og har smidt en 2-årig baby ud fra en altan?