runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Rosa Lund (EL), 2020-06-11:
Tak for det.
Det meget store flertal af de mennesker, som kommer til Danmark som flygtninge, er lovlydige borgere, som er dybt taknemlige og tager imod den hjælp, som vi tilbyder dem, og som gør deres allerbedste for at blive integreret og bidrage til det danske samfund.
Kristeligt Dagblad har i løbet af foråret beskrevet en meget, meget ulykkelig sag – en forfærdelig sag – om en mand, der opholdt sig i Danmark som flygtning, og som efter sin tilbagevenden til Syrien slog sin kone og deres søn ihjel, hvilket han ifølge Kristeligt Dagblad har tilstået under en afhøring hos de kurdiske myndigheder i Kobani i Nordsyrien.
Manden vendte hjem til Syrien med repatrieringsstøtte.
Det benytter Dansk Folkeparti nu som anledning til at kræve en ændring af reglerne om repatrieringsstøtten.
I Enhedslisten vil vi gerne være med til at se på reglerne for at undersøge, om der kan skrues en ordning sammen, så personer, der dømmes for meget alvorlig kriminalitet, mister retten til støtten.
Jeg kan med det samme garantere, at hvis ministeren indkalder til forhandlinger, kan vi godt komme den dag.
Sådan en ordning rejser også nogle problemer.
Vil den kun gælde, hvis kriminaliteten begås umiddelbart efter tilbagekomsten til hjemlandet, eller skal der indføres en ordning, så den danske stat skal have krav på tilbagebetaling i tilfælde af kriminalitet, der begås årtier efter tilbagekomsten?
Og hvordan er vi sikre på, at kriminaliteten rent faktisk er begået?
Skal der ligge en dom?
et retssystem så velfungerende som det danske.
For mange flygtninge er det faktisk netop af den grund, at de er flygtet, altså at der ikke er et velfungerende retssystem der, hvor de er flygtet fra.
Der kan f.eks. være retssystemer, hvor man bruger tortur for at fremme tilståelser.
Det er jo ikke et retssystem.
I det her beslutningsforslag lægger Dansk Folkeparti også op til, at den nye ordning skal gælde med tilbagevirkende kraft med det formål at inddrage penge fra den person, der nævnes ved navn i beslutningsforslaget.
Lovgivning med tilbagevirkende kraft kan vi ikke støtte i Enhedslisten, men vi vil meget gerne være med til at se på, hvordan vi kan ændre repatrieringsordningen – om der er nogle ting, vi kan gøre anderledes.
Grundlæggende set
Men jeg mener ikke, at man kan lave lovgivning med tilbagevirkende kraft.
Jeg synes også, at den sag, som beslutningsforslaget fra Dansk Folkeparti omhandler, bekræfter, at vi har et problem med negativ social kontrol i Danmark – et problem, som ikke er blevet løst her.
Der er jo netop tale om et system, som ikke har fået øje på en kvinde, som har været udsat for negativ social kontrol.
Det synes jeg også at Kristeligt Dagblad har afdækket rigtig fint.
Og det synes jeg faktisk også at vi bør tage en debat om i Udlændinge- og Integrationsudvalget.
Og hvordan vi kommer negativ social kontrol til livs, har vi i Enhedslisten masser af gode forslag til.
Men for at komme tilbage til Dansk Folkepartis forslag vil jeg sige, at vi i Enhedslisten ikke kan støtte det, fordi der er nogle spørgsmål, det ikke svarer på, og fordi det er med tilbagevirkende kraft.
Morten Messerschmidt (DF), 2020-06-11:
Jeg vil egentlig bare takke ordføreren for at bekræfte den betontilstand, som Enhedslisten jo befinder sig i i forhold til udlændingepolitikken.
Altså, hvor nogle partier i den her debat rent faktisk har forsøgt at forholde sig nuanceret til spørgsmålet, og i øvrigt også konkret, så er der alligevel noget opløftende i, at man altid ved, hvor man har Enhedslisten: Kan man finde en undskyldning for at stemme imod et ellers sympatisk forslag, vil man til enhver lejlighed gøre det.
Derfor vil jeg bare lige høre, om fru Rosa Lund vil bekræfte, at det er fuldstændig almindeligt, bl.a. på skatteområdet, at anvende den form for tilbagevirkende kraft, som jeg tidligere har skitseret i debatten.
Eller mener fru Rosa Lund også, at de love har stridt imod grundloven?
Rosa Lund (EL), 2020-06-11:
For det første synes jeg, det er sjovt at høre fra hr. Morten Messerschmidt, at det er Enhedslisten, der befinder sig i en betontilstand på udlændingeområdet.
For man kan da sige, at hr. Morten Messerschmidts eget parti heller ikke forholder sig særlig nuanceret til udlændingedebatten.
Det er den ene ting.
Den anden ting er, at jeg simpelt hen ikke mener, at man kan lovgive med tilbagevirkende kraft på den her måde, som Dansk Folkeparti lægger op til.
Jeg vil gerne være med til at se repatrieringsreglerne.
Som sagt: Enhedslisten kan godt den dag, vi skal sætte os ned og snakke om det, men jeg synes, der er nogle ting, som det her beslutningsforslag simpelt hen ikke svarer på, og som vi har brug for at diskutere.
Rasmus Stoklund (S), 2020-06-11:
Tak til fru Rosa Lund for nogle fornuftige betragtninger.
Derudover vil jeg bare sige, at en usandhed jo ikke bliver rigtig, uanset hvor mange gange den bliver gentaget af hr. Morten Messerschmidt.
For både ministeren og undertegnede har fra talerstolen flere gange i dag sagt, at hvis der kan gøres noget inden for lovens bogstaver, der forhindrer, at den 2. rate her udbetales, skal vi selvfølgelig gøre det.
Ministeren sagde gentagne gange, at han afventer det endelige dokument, hvor der er en juridisk vurdering – det er så den, hr. Morten Messerschmidt har været i stand til at lave nede fra sin pult – der afgør, om det er muligt eller ej.
Det er den ene del.
Den anden del er jo, at hvis der lovgivningsmæssigt er noget, vi kan gøre for at forhindre det, både i den aktuelle sag og selvfølgelig i fremtidige sager – der kan vi forhindre det – er det det, vi skal gøre, og det er jo det, vi arbejder målrettet henimod, og som der er en bred enighed om i Folketinget.
Det vil jeg bare kvittere for at Enhedslisten bakker op om.
Rosa Lund (EL), 2020-06-11:
Tak for det, hr. Rasmus Stoklund.
Man kan i hvert fald sige, at den debat, som hr. Rasmus Stoklund og hr Morten Messerschmidt har igennem andre ordførere jo bekræfter, hvor meget vi har behov for at sætte os ned sammen og snakke om det her, og hvor interesserede vi alle sammen er i at løse det her problem.
Pernille Vermund (NB), 2020-06-11:
Man mente dengang, at den nærmest en til en fulgte det, man gjorde i Danmark, og vi havde på baggrund af anden verdenskrig overhovedet ingen problemer med at hjælpe flygtninge i nød.
Men både den siddende regering og den tidligere regering holder krampagtigt fast i konventionerne.
Når man er bekymret for Marrakesherklæringen, er det jo, dels fordi den entydigt beskriver migration, også fra de afrikanske lande, som et gode, dels fordi erfaringen viser, at når vi binder os op på de her FN-erklæringer, binder det på et eller andet tidspunkt danske Folketing, danske regeringer til at gøre noget, som er i strid med den danske befolknings holdning.
Anerkender ministeren ikke, at det kan være et problem?
Mattias Tesfaye (S), 2020-06-11:
Jeg vil anerkende, at det er forbløffende så lidt politisk debat, det gav dengang, da man tilsluttede sig f.eks. FN's flygtningekonvention, i betragtning af hvor stor realpolitisk betydning det har haft senere hen.
Men jeg synes, der er den væsentlige forskel, at den konvention, som spørgeren henviser til, jo er juridisk bindende, og det er den her politiske erklæring ikke, og det må trods alt også have betydning for, hvor på bekymringsskalaen man er.
Pernille Vermund (NB), 2020-06-11:
Det, der jo er sket med flygtningekonventionen med tiden, er, at den er blevet mere og mere bindende – altså at den har flyttet sig fra en hjælp til flygtninge fra vores nabolande eller fra europæiske lande til at være en mulighed for migranter fra Nordafrika og Mellemøsten for at komme til Europa og få del i de goder, der er i Europa.
På samme måde kan man vel med rette synes eller frygte, at det her er et skridt i den forkerte retning og ikke i den rigtige retning.
Danmark er altid duksen.
Hvad er det, der gør, at vi behøver en Marrakesherklæring for at sikre, at migrationen omkring Danmark foregår rigtigt?
Mattias Tesfaye (S), 2020-06-11:
Jeg vil trods alt alligevel holde fast i, at selv om spørgeren har ret i, at betydningen af de konventioner, vi tiltrådte for over et halvt århundrede siden, er vokset, og også at der har været en dynamisk retspraksis, som har betydet, at den lige pludselig har fået betydning for ting, som jeg i hvert fald ikke lige havde forestillet mig, og som jeg ikke kan forestille mig har været intentionerne, da man skrev den oprindeligt, så er der trods alt den væsentlige forskel, at det er et dokument, som kan juridisk håndhæves, og det kan den her pagt ikke.
Det er mere en ramme om dialog, som vi har brug for.
Morten Messerschmidt (DF), 2020-06-11:
Jeg må sige, at jeg kunne tænke mig – lidt frækt måske – at spørge, om ministeren har læst »Global Compact for Safe, Orderly and Regular Migration«, for det er jo et manifest for migration, altså, det er det, det handler om.
Jeg ved ikke, om jeg med formandens tilladelse, for det findes kun på engelsk, må læse bare en lille passage op?
Kan jeg det?
I paragraf 13 står der: »This Global Compact recognizes that safe, orderly and regular migration works for all when it takes place in a well-informed, planned and consensual manner.
Migration should never be an act of desperation.
When it is, we must cooperate to respond to the needs of migrants in situations of vulnerability, and address the respective challenges.«
Det betyder jo helt grundlæggende, at migration er noget, der skal ske på ordentlig vis, og at det grundlæggende er til glæde for alle, og hvis ikke det er det, handler det om, at vi skal arbejde bedre sammen.
Altså, det er jo en helt anden verden end den virkelige verden, den her erklæring bygger på.
Mattias Tesfaye (S), 2020-06-11:
Men dengang læste jeg den så på engelsk, for den var faktisk heller ikke oversat til dansk dengang – det ved jeg faktisk ikke engang om den er nu.
Jeg studsede over nogle af de samme formuleringer, som spørgeren også studser over.
Der er også flere andre, f.eks. hvordan staten skal forholde sig til medier, der forholder sig kritisk til migration.
Der er masser af formuleringer i den, som jeg også sagde i min tale at jeg nok selv ville have formuleret anderledes.
Det, som jeg bare mener vi må forholde os til på bundlinjen, er: Har vi en interesse i, at mange lande har en dialog om migration, og kan den her pagt være en ramme om den dialog?
Der er vores konklusion: Ja.
Det kan godt være, at den ikke har den store betydning, men hvis den bare har den betydning, at vi har et fælles udgangspunkt for f.eks. at tale om udsendelser med nogle af de lande, vi gerne vil diskutere med, så er vi da kommet et lille skridt ad vejen.
Men jeg indrømmer, at det ikke er nogen revolution.
Morten Messerschmidt (DF), 2020-06-11:
Jeg er glad for det, hvis jeg kan bringe lys i fru Pernille Vermunds tilværelse.
Det gør jeg gerne.
Pernille Vermund (NB), 2020-06-11:
Jeg vil sådan set bare efter en debat for nylig, hvor bølgerne jo gik lidt højt, kvittere for og glæde mig ved tanken om, at Nye Borgerlige og DF på det her område kunne have 90 mandater.
Hvor ville det være vidunderligt.
Så tak for at tænde et lille lys i en ellers mørk sag i en række af mørke sager.
Tak for det.
Marcus Knuth (KF), 2020-06-11:
Tak, formand.
Og tak til Dansk Folkeparti for at fremsætte et rigtig fornuftigt beslutningsforslag her.
Jeg er jo glad for, at vi – i hvert fald delvis – er blevet overhalet af virkeligheden, og at ministeren nu vil ændre loven, i hvert fald overordnet.
Situationen med den morddømte Hussein Abbas er jo bare så ubegribelig trist, som alle siger det her i dag, både for hans familie, men jo også for det danske samfund, som nu risikerer at skulle se magtesløse til, mens anden rate af de over 200.000 kr. bliver sendt ned til ham.
Derfor opfordrer vi Konservative også til, at alle muligheder inden for grundloven bliver vendt, så pengene ikke bliver sendt ned til manden.
Vi opfordrer også til, at repatrieringsloven bliver genforhandlet snarest muligt og med største hast, og der er jeg jo enig med Dansk Folkeparti, med hensyn til at jeg ikke forstår, hvorfor man skal trække det her i langdrag.
Nu har vi haft en coronakrise – vi står stadig i en coronakrise – hvor vi jo har vist, at Folketinget på få dage har kunnet lave trepartsforhandlinger og hastelovgivning, fordi det var nødvendigt.
Det her er i høj grad også nødvendigt.
Vi må ikke risikere, at endnu en Hussein Abbas-situation opstår, hvor en mand eller kvinde rejser tilbage og begår tung kriminalitet og vi så sender penge ned til personen.
For min skyld kunne vi godt bruge de sidste par uger her inden sommerferien på at starte de forhandlinger i stedet for at vente til efteråret.
Vi risikerer også, at nogle af de andre huller i loven ikke bliver lukket, og at de bliver udnyttet.
Der er f.eks., som det har været nævnt, muligheden for at rejse hjem, modtage repatrieringsstøtte og så vende tilbage til Danmark efter et tidsrum.
Der er mange af os her i Folketinget jo i hvert fald enige om, at der er mange skævheder i den her lov, der skal rettes op på.
Så jeg er stor tilhænger af, at vi får rettet op på det her nu frem for at vente.
Så vi Konservative takker Dansk Folkeparti for forslaget.
Vi stemmer for, og vi stemmer også for – hvis man kan sige det på den måde – at vi gerne skal have forhandlet loven snarest muligt i stedet for at vente.
Pernille Vermund (NB), 2020-06-11:
At staten belønner en morder, der har stenet sin hustru og sit ældste barn, virker absurd.
Ja, det er absurd.
Når det alligevel kan ske, skyldes det jo som bekendt loven om repatriering – en lov, der giver migranter flere hundredtusinde kroner i kontanter for at forlade Danmark og forsøge at vende tilbage til, hvor de kommer fra.
Der er ikke noget krav om, at de skal blive uden for Danmark.
Når pengene er brugt, kan man vende tilbage, man har en fortrydelsesret på op til 2 år, og den er der rigtig mange, der gør brug af.
Håbet hos politikerne bag ordningen er formentlig, at man kan få gang i hjemsendelserne ad den vej, og det kan jo umiddelbart lyde sympatisk, men er det en realistisk vej at gå, hvis man ønsker, at færre og ikke flere uintegrerbare udlændinge er i Danmark?
Næppe.
Med det tempo, der er på ordningen nu, vil eksempelvis de godt 20.000 migranter, der kom hertil og fik ophold i 2015 og 2016, være ude igen omkring år 2050.
At de frem til 2050 sandsynligvis har tredoblet deres antal i form af børn og familiesammenføringer, vil så forlænge perioden yderligere frem til år 2110.
Med andre ord: Det bør være åbenlyst for enhver, at frivillig repatriering med tilskud fra kommunen ikke løser noget som helst.
Men det koster danskerne penge, og migranterne griner, når de fortryder og vender tilbage til Danmark og næste dag igen står på kommunekontoret og siger: Kontanthjælp, ja tak.
86 politikere i Folketinget stemte så sent som den 29. maj 2018 for de seneste ændringer af den her lov, ingen stemte imod.
Hvis vi i Nye Borgerlige havde haft fire mandater på plads i Folketinget i 2018, så havde vi markeret os højlydt og voldsomt imod.
I stedet for at udbetale repatrieringsydelse til migranter kan man til en start stoppe med at lukke dem ind.
Et simpelt asylstop vil gøre problemet mindre over tid.
Derudover skal vi selvfølgelig holde op med at forsørge udlændinge.
Det skal de selv stå for.
Retten til offentlig forsørgelse skal knyttes til det danske statsborgerskab.
Kan man ikke forsørge sig selv, skal man miste sin opholdstilladelse og rejse ud.
Endelig bør vi konsekvent og efter første dom udvise alle udlændinge, der dømmes for kriminalitet.
Det er Nye Borgerliges svar på et alternativ til årtiers lappeløsninger og et alternativ, der vil løse problemerne fra bunden.
Men vi har jo som bekendt ikke flertal for vores politik, desværre, så langtfra.
Derfor finder vi det bydende nødvendigt som minimum at sikre, at den lovgivning, som et flertal i Folketinget har indført og bakker op om, ændres, således at repatriering ikke udbetales til udlændinge, der begår kriminalitet i hjemlandet efter repatrieringen.
Nye Borgerlige bakker op om nærværende beslutningsforslag.
Henrik Dahl (LA), 2020-06-11:
Tak for det.
Vi er enige med Dansk Folkeparti i, at den sag, der bliver omtalt i bemærkningerne til beslutningsforslaget, har afsløret et stort hul i repatrieringsloven.
Det giver ikke nogen mening, at den danske stat skal sponsorere personer, der har begået alvorlig kriminalitet, efter at de fik tildelt repatrieringsydelsen.
Vi er også enige med hr. Morten Messerschmidt i, at selve beslutningsforslaget ikke på nogen måde kan kaldes singulær lovgivning, og derfor er der selvfølgelig ikke noget i vejen for at vedtage det.
Derfor støtter vi forslaget.
Tak for ordet.
Rasmus Stoklund (S), 2020-06-11:
Der, hvor jeg vil starte, er, at jeg tror, at forskellen i et eller andet omfang er, at hvor hr. Morten Messerschmidt er i stand til at afklare de juridiske vurderinger på egen hånd, er vi nogle, der er nødt til at vente på nogle med mere formelle kompetencer i den retning.
Derudover er det jo et spørgsmål om, om det er lovgivning, der handler om, at det skal være med tilbagevirkende kraft, og der er også et spørgsmål om, om det måske i virkeligheden er lovgivning om ekspropriation, eller om det er lovgivning, vi kan vedtage, f.eks. i efteråret eller i starten af det nye år, som så kan have en ikrafttræden inden.
Og her siger hr. Morten Messerschmidt ifølge mine oplysninger noget forkert, for så vidt jeg ved, får den pågældende mand, vi taler om i dag, udbetalt anden rate i februar 2021, og hvis vi kan vedtage en lovgivning med ikrafttræden inden da, kan vi forhåbentlig, hvis det er muligt at formulere sådan en lovgivning, forhindre, at han får den anden rate.
Det er jo det mål, vi alle sammen har, uanset hvor dramatisk vi udtrykker os.
Jeg ved ikke, om hr. Morten Messerschmidt vil betragte det som en kommentar eller et spørgsmål.
Morten Messerschmidt (DF), 2020-06-11:
Jeg tror, at jeg tager det som et spørgsmål, for det giver mig så anledning til at svare.
Jeg refererer kun til, hvad jeg ved fra dagspressen, og der er det fremgået, at anden rate udbetales senere i indeværende år.
Hvis hr. Rasmus Stoklund ved andet, betyder det, at det giver mere tid til at arbejde, men det giver jo ikke noget godt grundlag for ikke at arbejde.
Hvad er overvejelserne, som skulle ligge til grund for det her?
Indtil videre har vi for det første hørt det med den tilbagevirkende kraft – det kan vi feje til side med henvisning til, hvad Justitsministeriet skriver på deres hjemmeside.
For det andet har vi hørt, at det skulle være singulær lovgivning, men det er totalt nonsens.
Jeg ved ikke, hvem det er, der har bildt hr. Rasmus Stoklund ind, at det her skulle være singulær lovgivning – altså, det er jo ikke i Tvindloven, vi taler om her; vi taler om en helt generel ændring af repatrieringsloven.
Fair nok, så vil jeg bare spørge: Forventer hr. Rasmus Stoklund så, at den her morder anlægger civilt søgsmål ved de danske domstole for at gøre gældende, at han har et ekspropriativt krav på staten?
Jeg synes bare, han skal møde op.
Rasmus Stoklund (S), 2020-06-11:
Det er jeg da sådan set enig i.
Hvis det er muligt at vedtage en lovgivning, som gør, at vi kan forhindre, at anden rate bliver udbetalt, så skal vi gøre alt for det.
De oplysninger, jeg refererer til, har jeg også fra dagspressen – det er i B.T., jeg har læst mig til, at det er i februar, at det her skal udbetales.
Det er min forhåbning.
Morten Messerschmidt (DF), 2020-06-11:
Det er jeg glad for, hr. Rasmus Stoklund.
Jeg må bare sige, at grunden til, at vi står her i dag, jo er, at der indtil videre ikke er sket noget.
Det er jo på grund af hr. Rasmus Stoklunds regerings smøl, at vi handler, og hvis det, at vi handler, gør, at regeringen pludselig føler trang til at reagere, så skal man selvfølgelig ikke have utak for det.
Jeg ville da ønske, at vi havde sagt fra, allerede da den første lille pige med tørklæde gik rundt på de danske stræder og gader.
Og jeg ville ønske, at vi havde sagt fra, første gang en svømmehal havde accepteret kønsopdeling.
Jeg ville ønske, at vi havde sagt fra, hver eneste gang politikere har bøjet af over for islam, fordi man har sagt, at det jo ikke er noget stort problemet.
For i dag er det ikke bare et stort problem; det er ubetinget det største problem, vi overhovedet har.
Det er et definerende problem for det, der hedder Danmark, vores fædreland.
Derfor vil jeg udtrykke min store forundring over, at regeringen ikke vil reagere på det her.
Jeg ved selvfølgelig godt, at ordføreren skal være loyal over for regeringen.
Men kunne man så i det mindste forestille sig, at regeringen ville åbne for, at man ude i kommunerne kunne udstede forbud?
Halime Oguz (SF), 2020-06-11:
Tak, formand.
Jeg vil gerne sige tak til forslagsstillerne for, at vi kan debattere sagen om repatrieringsstøtte til en flygtning, der endte med at slå sin kone, Huda, og deres 9-årige søn ihjel.
Det er en vigtig sag, ikke kun fordi vi skal finde frem til en løsning på den åbenlyse uretfærdighed, det er, at en morder kan slippe af sted med så grotesk en handling og tilmed beholde sin økonomiske støtte, men også for at ære Hudas kamp for frigørelse.
Alt, hvad Huda gjorde, var at søge frihed – frihed fra social tvang, frihed til at leve.
Vandringen på den danske motorvej dannede grundlag for hendes hurtige omstilling til et bedre liv.
Hun søgte en bedre fremtid for sig selv, sønnen og sine ufødte tvillinger.
Men hun havde ikke kun følgeskab af tusindvis af andre med samme fortælling; en lænke fra fortiden gjorde alt for at forhindre hende i det, en lænke bestående af alt det, som hun flygtede fra.
I løbet af sin tid i Danmark lirkede hun sig mere og mere fri af lænken.
Hun begyndte at leve et dansk liv på dansk – et mønstereksempel på en kvinde, som kæmper for retten til at være sig selv.
Men netop som hun var klar til at træde ind i lyset og kaste sine tøjler af sig, rev lænken hende tilbage; tilbage til flugtens oprindelsessted.
Jeg kan ikke med ord beskrive min foragt for Hudas skæbne.
Hendes lænker af social tvang strider mod alt, hvad jeg tror på, og jeg vil gøre alt, hvad jeg kan, for at sikre retfærdighed for Huda og alle andre kvinder, som kæmper den samme kamp.
Og selv om sagen ikke konkret handler om kvinders frigørelse, handler den om at søge retfærdighed for Huda.
Derfor skal vi vende hver en sten i vores lovgivning.
Og jeg finder det under al kritik, at der ikke allerede i lovgivningen er en tydelig bestemmelse, der blokerer for betaling til kriminelle.
Derfor må og skal vi gå så langt, som vi kan, inden for grundlovens og konventionernes rammer.
For selv om det kan virke grotesk, at vi ikke bare sådan kan tilbageholde en udbetaling til en person, som har begået så afskyelig en handling, så må vi først og fremmest stå fast på retsstatslige principper.
Bestående love og regler gælder for alle borgere og alle deres handlinger, også selv om vi kan blive enige om, at reglerne kan gøres bedre.
Og det er jo netop derfor, vi er samlet i dag – for at skabe en mere retfærdig lovgivning.
Jeg vil appellere til, at vi samarbejder bredt om dette, og som sagt finder jeg mange positive ting i dette beslutningsforslag, men jeg vil dog opfordre til, at vi tydeliggør, at kun lovovertrædelser efter dansk strafferet skal føre til standsning af støtte, herunder bør der også indføres en bagatelgrænse for forseelser.
Jeg er sikker på, at vi i fællesskab kan finde et kompromis, som alle kan være enige i.
Vi skal ikke vige bort fra det rettighedsbaserede samfund, som Huda kæmpede for at blive en del af.
Kathrine Olldag (RV), 2020-06-11:
Jeg tror, at spørgeren sikkert også efter at have lyttet til ministeren i dag vil blive udmærket tilfreds med, at vi allerede, som spørgeren også påpeger, inden udgangen af 2020, som ministeren også siger, altså i næste samling, vil kigge på det på en ordentlig måde, så lovforslaget er ordentlig gennemarbejdet og alles retssikkerhed er tilgodeset.