Mette Reissmann (S), 2017-04-04:
Når det kommer til unge med særlige behov, er det jo vigtigt, at vi som samfund tager medansvar for at hjælpe lige præcis den gruppe af unge.
Det gælder både, når det handler om uddannelse, og det gælder også i deres liv som helhed.
Derfor er det også vigtigt at sikre de bedst mulige rammer for, at de unge personers fysiske eller psykiske tilstand og så vidt muligt i det hele taget deres liv ikke begrænser den enkeltes mulighed for uddannelse eller for at deltage i livet på skolen eller uden for skolen, netop i deres fritid.
Elever, som går på STU, er elever med særlige behov, det kommer vi ikke uden om.
Som det er i dag, har kommunerne jo pligt til at sørge for transport mellem skole og hjem for de elever, der har behov for det.
Og det er en ganske fleksibel situation, hvor der findes en række transportmuligheder, som kommunerne jo kan benytte sig af.
Vi er positivt indstillet over for den intention, der ligger i beslutningsforslaget, og baggrunden for forslaget, som jo grundlæggende er meget, meget sympatisk.
Det vil jeg gerne kvittere for.
Men sagen er også bare, at en meget stor del af STU-eleverne er i en sådan situation, at de simpelthen ikke vil have glæde af et ungdomskort, da de har helt særlige og individuelle behov for befordring.
Samtidig er det også vigtigt både at se på forhold og muligheder i dag og ikke mindst den foreslåede finansiering, som er i beslutningsforslaget.
I dag har kommunerne pligt til at tilbyde en bred række af befordringsløsninger mellem skole og hjem, så de er mange.
Man kan i øvrigt også, såfremt man er i stand til det, alene have en ledsager med sig i offentlig transport, såfremt man faktisk er i stand til det.
Man behøver ikke at tage imod det tilbud at skulle lade sig befordre i et af kommunens køretøjer.
Men vi skal jo forholde os til finansieringsspørgsmålet, det kommer vi ikke uden om.
Og der må jeg bare konstatere, at der jo altså ikke er fuld klarhed over økonomien i forslaget, ikke helt.
Der peges i nogle retninger, og en af de retninger, der peges i, er, at eventuelle udgifter skulle kunne dækkes af en reduktion af SU til vandrende arbejdstagere.
Men ministeren har allerede været inde at se på, at der jo er en forligskreds, som hører et helt andet ressortministerium til, netop Transport-, Bygnings- og Boligministeriets regi, som beskæftiger sig med bedre og billigere transport – her finansieres ungdomskortet sådan set fra.
Så det korte af det lange er, at uagtet at intentionen bag det her beslutningsforslag er sympatisk, og vi deler i øvrigt forslagsstillerens syn på det, er det jo det med pengene.
På baggrund af de befordringsmuligheder, der er i dag, og så særlig forslaget til finansiering kan Socialdemokratiet altså ikke støtte beslutningsforslaget.
Jo, men det tror jeg sådan set også at jeg sagde meget tydeligt.
Jeg er jo ikke uenig i intentionen om netop at øge disse unges muligheder for at deltage i et fritidsliv med deres kammerater, men jeg må jo tage afsæt i det konkrete, og i ordlyden i bemærkningerne til beslutningsforslaget er det dels uklart, hvor finansieringen skal komme fra, og dels er det uklart, hvor mange vi egentlig taler om.
Jeg synes måske godt, at man fra forslagsstillernes side kunne have gjort sig den ulejlighed at finde ud af, i hvilken retning man skal pege, når man gerne vil have nogle penge, og desuden også hvor stort et antal af disse STU-elever, vi taler om, der vil kunne få glæde af lige præcis et ungdomskort.
Socialdemokratiet er med på i de relevante forligskredse at drøfte muligheden.