Torsten Schack Pedersen (V), 2024-04-02:
Det reelle indhold i det her beslutningsforslag er jo i vid forstand en fortsættelse af de debatter, vi tidligere har haft her i salen om en undersøgelse af FE-sagen.
Og vores holdning i Venstre har hele vejen igennem været den samme.
Vi har fundet det nødvendigt, at der skulle ske yderligere undersøgelser af forløbet i den her sag.
Det var også aftalt i regeringsgrundlaget, og sidste år vedtog vi lovgrundlaget for undersøgelseskommissionen.
Siden er straffesagerne mod Claus Hjort Frederiksen og Lars Findsen frafaldet, og regeringen sagde allerede med regeringsgrundlaget, og da vi behandlede lovforslag om nedsættelse af en undersøgelseskommission, at når straffesagerne var afsluttet, skulle der tages stilling til behovet for yderligere undersøgelser.
I forlængelse heraf har justitsministeren før påske fremsat et lovforslag, der udvider den eksisterende kommissionsundersøgelse, og dermed skal kommissionen både undersøge forløbet omkring hjemsendelsen af ledende medarbejdere i Forsvarets Efterretningstjeneste og forløbet omkring efterforskning og retsforfølgning i straffesagerne mod Lars Findsen og hr. Claus Hjort Frederiksen.
Det mener jeg er godt og det helt rigtige, for der har været mange spekulationer forbundet med de her forløb, og derfor er det vigtigt, at sagerne bliver grundigt undersøgt.
Det giver sig selv, at når kommissionens opgave er blevet udvidet, vil undersøgelsen også kræve mere tid, og i det af justitsministeren fremsatte lovforslag er der lagt op til, at kommissionen senest den 1. april 2026 skal afgive sin beretning.
Og da forældelsesfristen i ministeransvarlighedsloven dermed vil have indfundet sig for dele af kommissionens undersøgelse, ønsker forslagsstillerne at pålægge regeringen at fremsætte et lovforslag, der sikrer, at forældelsesfristen ikke overskrides, mens en kommissionsundersøgelse pågår.
Jeg er sådan set enig med forslagsstillerne i, at det vil være mærkværdigt, hvis en undersøgelseskommission afgiver en beretning, hvor det, uagtet indholdet, ikke vil være muligt at forsøge at stille en minister til ansvar, fordi forældelsesfristen i mellemtiden er udløbet.
Og derfor er jeg jo sådan set også ganske tilfreds med, at der er fundet en løsning, så eventuelle konklusioner fra FE-kommissionens arbejde ikke bliver irrelevante, fordi forældelsesfristen er passeret, for det er skrevet ind i det fremsatte lovforslag, at: »forældelsesfristen for ministres strafansvar for forhold omfattet af undersøgelseskommissionens undersøgelse i intet tilfælde er mindre end 6 måneder efter,« at der er afgivet en beretning.
Vi er altså sikre på, at der, efter at FE-kommissionen afgiver sin beretning, vil være mulighed for at forholde sig til beretningen og på den baggrund eventuelt søge at placere et retligt ansvar, uden at forældelsesfristen spiller ind.
Forslagsstillerne lægger i beslutningsforslaget op til en generel ændring af reglerne om forældelsesfrist i ministeransvarlighedsloven.
Det nævnes, at det f.eks. kan ske, ved at forældelsesfrister suspenderes eller forlænges, når der er nedsat en undersøgelses- eller granskningskommission.
Og det er helt fair at starte en diskussion om, hvorvidt der generelt er behov for at ændre forældelsesfristerne i ministeransvarlighedsloven.
Der er – som det også er fremgået af debatten – jo både argumenter for og imod at forlænge forældelsesfristen.
Men forslagsstillerne nævner selv FE-sagen i titlen på beslutningsforslaget, og at der ikke bør indtræde forældelse, før sagen er undersøgt, og den udfordring løses som sagt med regeringens lovforslag om en udvidelse af kommissionens undersøgelse, ligesom man i andre sager, der har været forbundet med forældelsesfrister og undersøgelsens tidsperspektiv, i de konkrete situationer har fundet en løsning.
Og jeg er som sagt ganske tilfreds med, at der er fundet en løsning vedrørende forældelsesfristen i FE-sagen, som i bund og grund er det, som beslutningsforslaget vedrører.
Så vi er glade for, at hele forløbet omkring FE-sagen undersøges, og at forældelsesfristen ikke overskrides i mellemtiden.
Folketinget har jo taget højde for det i de konkrete situationer, der har været.
Der er ikke nogen, der er blevet reddet af en forældelsesfrist, mens en kommission har arbejdet.
Så der er sådan set ikke noget, der er blevet ændret.
Men det må vi jo drøfte.
For som sagt er der jo et forløb, og der må partierne jo komme med deres ønsker, og så må vi også tage drøftelsen der.