Lars Boje Mathiesen (BP), 2025-11-25:
Tak, formand.
Så faldt maskerne.
Man har talt om proces, og man har talt om det ene og det andet.
Men det er præcis derfor, at vi i Borgernes Parti fremsætter det som et beslutningsforslag.
Det er, for at partierne ikke længere skal kunne gemme sig for befolkningen derude.
For det har jo afsløret, at partier som Moderaterne godt kunne leve med, at de løj over for befolkningen og gjorde det stik modsatte af, hvad de sagde før valget.
Et parti som Venstre, som sagtens kan stå ved det, de sagde, om, at de ikke ville gøre Mette Frederiksen til statsminister.
Det gjorde de alligevel, og så glemte de alt, hvad de havde lovet vælgerne.
Og nu ser vi partier som Enhedslisten og SF og endda Alternativet være i fuld gang med at positionere sig frem mod næste folketingsvalg, hvor de bliver nødt til at pege på Mette Frederiksen som statsminister, og så kan man jo ikke stå her og udtrykke mistillid til en, som man om et år måske skal gøre til statsminister.
Man er bange for borgernes reaktion, hvis man stemmer rødt, så derfor stemmer man gult, for så har man helgarderet sig.
Så kan man bagefter gå ud på de sociale medier og køre sin kampagne, samtidig med at man har gjort sine hoser grønne hos Mette Frederiksen til næste valg.
Så maskerne er faldet herinde.
Så skal vi jo huske på, hvad det er, vi står over for.
Hvorfor er vi her i dag?
Vi er her, fordi der er en grænse for, hvor langt en regering og en statsminister kan gå, før borgerne må sige, at nok er nok.
For det, vi står over for, er ikke bare en dårlig beslutning.
Det er ikke bare én sag, som gik skævt.
Det er en perlerække af sager, som gør, at vi står her i dag, og hvor man ikke med fornuften i hånden kan udtrykke andet end mistillid til den her statsminister.
Vi har at gøre med en statsminister, som under corona af taktiske årsager lukkede landet ned i længere tid end det, der var nødvendigt.
Skolebørn blev hjemme fra skolen i længere tid end nødvendigt.
Vi taler om en statsminister, som udskammede dele af befolkningen på et falsk grundlag, fordi de ikke ville tage en forsøgsvaccine.
Og hendes taktiske irrationelle frygt på diverse pressemøder gjorde, at familier blev splittet ad.
Vi taler om en statsminister, der gav en ulovlig ordre og slettede sporene, og bagefter forsøgte systemet at bilde befolkningen ind, at alt var forsøgt for at finde sandheden, hvilket ikke passede.
For fakta står stadig: En ulovlig ordre blev givet, en beslutning, der kostede familier deres levebrød, en ulovlig ordre, som sendte en unødvendig regning til danskerne på over 30 mia. kr., et girokort på 25.000 kr. til hver familie.
Jeg kan ikke lade være med at tænke på, at hvis folk faktisk havde oplevet at have fået det girokort, ville kritikken af statsministeren og regeringen nok have været noget anderledes.
Men når det er fra fælleskassen, mærkes det jo ikke rigtig.
Alt det her blev gjort uden lov, uden ret og uden respekt for grundloven.
Men det stopper ikke dér, for midt i den største politiske og juridiske krise i nyere tid forsvandt beviserne pludselig i, hvad man bedst kan betegne som en sms-gate, hvor den ene bortforklaring efter den anden – og den ene mere mærkelig end den anden – står tilbage.
Når regeringen bagefter siger, at alt var forsøgt for at genskabe beskederne, så fremkommer der, lige når ministeransvarlighedsloven er på vej ind ad døren, viden om, at der faktisk var flere muligheder, men at de så bare var gemt væk for offentligheden i 2 år.
Og gudhjælpemig om der ikke er folk, der siger: Nå ja, men det var nok bare en tilfældighed.
Det var en tilfældighed, at et centralt notat bliver holdt væk fra offentligheden i over 700 dage!
Så er der medlemmer af Folketinget, der siger: Nåh, men derfor behøver vi da ikke have mistillid til en regering, som handler på den måde.
Jo, det er præcis derfor, vi skal have mistillid til en regering, som handler på den måde.
For det er ikke sådan, man bevarer tilliden, og det er ikke sådan, man viser lederskab.
Nej, det er sådan, man forsøger at slette sporene.
Og når jeg taler med folk derude, er der ikke en eneste, der så statsministeren på DR med Kåre Quist, som ikke kunne se, at der sad en statsminister, som var i fuld gang med at dække sig selv ind juridisk, og ikke en statsminister, som tjente befolkningen.