Øjvind Vilsholm (EL), 2019-02-19:
Nærmest alle partier ønsker at fremstå som grønne.
Selv regeringen kommer med det ene grønne udspil efter det andet.
Derfor er det lovforslag, vi står med her i dag, så meget desto mere ærgerligt.
Det er et lovforslag, som bakkes op af et flertal, herunder af partier, som normalt bryster sig af at være grønne, nogle, som faktisk endog er det.
Lovforslaget står i skarp kontrast til alle de skåltaler, vi har hørt, om, hvor vigtig naturen er, ikke mindst under den debat, vi havde om Danmarks Naturfredningsforenings ret til at rejse fredningssager her for et par uger siden.
Men nu handler det om det modsatte, nemlig om at affrede.
Lærkesletten og Stejlepladsen skal affredes for at give mere beton.
Meget passende kalder mange af de grønne organisationer, som er imod loven – og dem er der mange af – loven for betonloven.
Det er jo ganske sigende.
Der bliver argumenteret for, at lovforslaget ligefrem er godt for naturen – det har vi allerede hørt – og at Strandengen i samme moment blive omfattet af fredning.
Det er jo ganske rigtigt, at Strandengen skal se ud til at blive fredet.
Det her lovforslag kommer til at betyde, at der på Lærkesletten umiddelbart vest for Strandengen skal opføres boliger med helt op til 4.500 nye indbyggere.
De mennesker kommer til at få deres daglige gang hen over Strandengen for at nå hen til den nærmeste metrostation.
Sandsynligvis kommer det til at ske via asfalterede og belyste stier, og så kan man jo nok næppe tale om, at Strandengen fredes, nej, tværtimod.
For det, at der går asfaltstier hen over et område, er jo noget helt andet, end at det offentlige sikres adgang til naturen.
Samtidig vil flertallet med lovforslaget hælde beton ud over den fredede Stejleplads i Københavns Sydhavn.
Nu ved jeg ikke, hvor mange af dem, der er til stede her i dag, og som har til hensigt at stemme for loven, som rent faktisk har været ude at se på området, men jeg har selv været der, og jeg har oplevet et unikt område, som er en af de sidste rester af det gamle København.
Det fortæller en vigtig del af byens historie, nemlig historien om, at København er anlagt, ikke af Absalon, men af fiskere.
Dette historiske åndehul skal nu fjernes, hvis det står til det betongrå flertal her i Folketinget.
Det er et kæmpe tab.
Jeg håber virkelig, at flertallet vil besinde sig og være med til at finde på nogle andre løsninger.
For hvorfor er det egentlig i grunden, at vi står her?
Jo, det er, fordi København har en metrogæld, der skal afvikles.
Det er jo egentlig underligt, at København, vores hovedstad, selv skal stå for at betale en så stor regning, når det selvsamme flertal her i Folketinget raskvæk ønsker at kaste statslige penge efter motorveje i resten af landet uden samtidig at afkræve lokal medfinansiering.
Det virker umiddelbart ikke rimeligt.
Men nuvel, nu står vi i den her knibe.
Staten vil have sin betaling, og det er der jo ikke noget at gøre ved, eller er der?
Er alle muligheder blevet afsøgt?
Det er jo ikke usædvanligt at forlænge et lån.
Det er jo også set før, at tilbagebetalingsperioden for et infrastrukturprojekt er blevet forlænget – så hvorfor ikke her?
Det ville kunne lette presset på København og sikre en mere fornuftig byudvikling.
I den forbindelse har jeg tænkt mig at stille en række spørgsmål til ministeren for at afsøge den her mulighed.
Jeg synes, at det her er en rigtig, rigtig ærgerlig sag, ikke mindst fordi den udstiller, at den grønne dagsorden, når alt kommer til alt, i virkeligheden står ret lavt hos de fleste partier.
Den prioritering står heldigvis i kontrast til de græsrødder og organisationer, der kæmper mod betonloven: Amager Fælles Venner, Stejlepladsens Venner, Verdens Skove, Fiskerihavnens Venner og Danmarks Naturfredningsforening, bare for at nævne nogle af dem, som gør en kæmpeindsats med deres engagement for naturen i København.
Enhedslisten kan selvfølgelig ikke stemme for forslaget her.