Jeppe Kofod (S), 2020-01-30:
Tak, formand.
Enhedslisten foreslår at pålægge regeringen at arbejde for, at Europa-Parlamentets vedtagelse om den tyrkiske militæroperation i det nordøstlige Syrien gennemføres.
Parlamentets drøftelse fandt sted godt 2 uger efter, at Tyrkiet indledte sin militæroperation i det nordøstlige Syrien, faktisk samme dag som vi her i Folketinget afholdt en forespørgselsdebat om samme emne, nemlig F 8.
Både Europa-Parlamentet og Folketinget vedtog en klar fordømmelse af Tyrkiets militære indgriben i det nordøstlige Syrien og en klar opfordring til Tyrkiet om at trække sig tilbage.
Hele ni partier stod bag Folketingets vedtagelse V 3, og det er jeg selvsagt meget tilfreds med.
Ugen efter, dvs. den 31. oktober 2019, havde vi endnu en forespørgselsdebat i Folketinget om Tyrkiet – denne gang med fokus på Tyrkiets status som EU-kandidatland.
Den debat mundede ud i en yderligere folketingsvedtagelse, nemlig forslag til vedtagelse V 7 med opbakning fra et bredt flertal i Folketinget.
Jeg må dog konstatere, at dagens forslagsstillere ikke var en del af flertallet bag vedtagelsen om forholdet mellem EU og Tyrkiet.
Under alle omstændigheder har regeringen en klar politisk linje over for Tyrkiet, både bilateralt, i EU og i andre fora.
Det er selvfølgelig baseret på folketingsvedtagelser og med et bredt flertal i ryggen.
Det er en linje, som er håndfast i forhold til den meget bekymrende udvikling på menneskerettighedsområdet og i forhold til retsstatsprincipperne i Tyrkiet, og som slår fast, at regeringen ikke ser for sig, at det Tyrkiet, som vi kender i dag, kan blive medlem af EU.
Men det er også en linje, som anerkender, at Tyrkiet er et land, vi ikke kan ignorere.
Det er en mangeårig allieret i NATO, en nøglepartner for EU, en helt central samarbejdspartner i spørgsmålet omkring håndtering af flygtninge og migranter.
Det er derfor regeringens holdning, at der fortsat er behov for dialog og samarbejde med Tyrkiet på områder af fælles interesse, herunder samhandel og migration.
Jeg vil gerne vende tilbage til Europa-Parlamentets vedtagelse, specifikt de udfordringer, som forslagsstillerne fra Enhedslisten henviser til i bemærkningerne i beslutningsforslaget.
For det første opfordres der til vedtagelse af en omfattende og EU-dækkende våbenembargo mod Tyrkiet, så længe den tyrkiske militæroperation og tilstedeværelse i Syrien fortsætter.
Det er meget vigtigt for mig at understrege, at Danmark i en længere periode har haft en meget restriktiv tilgang til Tyrkiet.
I oktober forpligtede samtlige EU-lande i fællesskab sig til en restriktiv tilgang til våbeneksport til Tyrkiet.
Danmark arbejdede her aktivt for at få en så restriktiv fælles linje som muligt i EU-kredsen.
Det synes jeg er lykkedes.
På den baggrund har regeringen standset alle nye tilladelser til eksport af våben til landet.
Det vil sige, at vi sammen med EU-kredsen har strammet vores tilgang endnu mere.
Det er et markant skridt, ikke mindst da det er et skridt rettet mod en NATO-allieret.
For regeringen er det vigtigt, at vi har en samlet, restriktiv EU-linje for våbeneksport til Tyrkiet.
Det ville ikke gøre en forskel i forhold til Tyrkiets adfærd, hvis vi stod alene på det her punkt.
For det andet nævnes vedtagelsen af målrettede sanktioner og visumforbud målrettet tyrkiske embedsmænd, der måtte være ansvarlige for krænkelser af menneskerettigheder både internt i Tyrkiet og under den militære intervention i det nordøstlige Syrien.
Som tidligere nævnt deler regeringen bekymringen over menneskerettighedssituationen i Tyrkiet.
Vi benytter enhver given lejlighed til at fastholde presset på den tyrkiske regering.
Grundlæggende rettigheder og internationale forpligtelser skal efterleves.
Det pres lægger vi også sammen med vores partnere i EU og i andre relevante fora.
Vores fælles bekymring over de civiles kår kom klart til udtryk i Folketingets vedtagelse V 3.
Jeg er igen godt tilfreds med den brede enighed her i Folketinget blandt partierne om det pres, vi sammen kan lægge på Tyrkiet.
Men sanktioner mod tyrkiske embedsmænd er ikke en realistisk vej at gå.
Det er jo primært den tyrkiske regering, der skal presses til at føre en anden politik både i Tyrkiet og i Syrien.
Det er vigtigt, at vi lægger det rette pres de rette steder, og det bringer mig til det tredje krav i resolutionen.