Morten Messerschmidt (DF), 2024-05-07:
Tak, formand.
Der findes jo debatter, der er interessante og afslørende, i form af hvad der bliver sagt, og så findes der debatter, som primært udmærker sig ved det, der ikke synes at blive sagt.
Jeg havde egentlig regnet med, at det her skulle være en spændende diskussion om grundlovens § 20 og den konkrete overdragelse af beføjelse, som Danmark har gennemført i 1972, i 1993 og i 1998, nemlig de tre gange, hvor Danmark ved folkeafstemninger efter grundlovens § 20 har overdraget magt til EU, men det blev lidt noget andet.
Altså, det blev lidt en taledyst om, hvem af de EU-begejstrede partier der kunne holde den mest EU-begejstrede tale, underforstået, at når EU er så fantastisk, jamen så er der ingen grund til at diskutere, om lovgrundlaget egentlig er overholdt.
Og det synes jeg er bekymrende – oprigtigt bekymrende – for er vi i virkeligheden nået dertil i dansk politik, at Folketinget og dets medlemmer kun i begrænset omfang evner at forholde sig til et så fundamentalt spørgsmål som grundlovsmedholdelighed?
Det er jo ikke, fordi det skorter på undersøgelseskommissioner og deslige her i Folketinget, hvor man vil have alskens sager belyst.
Men lige spørgsmålet om, om EU-retten overholder grundloven, kan man ikke tage stilling til, eller rettere: Man vil ikke tage stilling til det.
Det er måske, fordi man i virkeligheden godt ved, at der er noget, der ikke tåler dagens lys.
Vi har igennem de seneste år – 5, 10, 15 år, ja, 20 år er det snart
, at jeg har deltaget aktivt i EU-debatten – diskuteret en hel stribe EU-afgørelser, hvad end det har været fra Domstolen i Luxembourg, hvad end det har været fra Kommissionen eller fra EU-institutionerne som sådan i form af direktiver og forordninger, hvor man med rette og fra faglig side har kunnet rejse spørgsmål om, om det virkelig var sådan, at Danmark havde overdraget beføjelse; om Danmark vitterlig havde givet EU den magt, som EU udøver.
Mindstelønsdirektivet har været diskuteret – endda et område, hvor regeringen har valgt at anlægge et søgsmål ved Luxembourgdomstolen, fordi man mener, at det er i strid med traktaten, men altså ikke ønsker at bruge det helt åbenlyse redskab og finde ud af, om det måske også er i strid med tiltrædelsesloven, sådan at vi overhovedet ikke er bundet af det.
Vi har diskuteret spørgsmålet om, hvordan man indretter bestyrelser i private virksomheder.
Har Danmark virkelig overdraget beføjelsen til at afgøre, om der skal være kvoter for kvinder osv. i danske virksomhedsbestyrelser?
Jeg kan ikke se det formuleret i den traktat, der gælder i dag.
Hvornår overdrog vi EU magten til at bestemme over vores barselsregler?
Hvornår overdrog vi EU magten til at bestemme, hvem der skal have udbetalt su, dagpenge, kontanthjælp osv. osv.?
Det står ikke i traktaten, så hvornår gjorde vi det?
Jeg minder altså om, at vi alle 179 medlemmer har afgivet en højtidelig erklæring om at ville overholde grundloven, og det gælder altså også § 20 – i forhold til at når man giver EU magt, skal det ske i lovsform, og det skal ske i et nærmere bestemt omfang.
Man kan ikke bare lave et generaldekret og sige: Danskerne elsker EU, og så er grundloven overholdt.
Nej, uanset om så 100 pct. af danskerne var tilhængere af noget, der er i strid med grundloven, så er det stadig i strid med grundloven.
Det er sådan set hele fundamentet for vores retssamfund, at grundloven gælder, indtil den ændres.
Der er ikke en eneste af de jubeleuropæere, der har været heroppe i dag og holdt deres lovprisningstaler om, hvad der foregår i Bruxelles, som har villet svare på: Hvad var det for en af traktaterne, hvor vi overdrog magt til EU på lønområdet, på bestyrelsesområdet, på barselsområdet, på socialområdet og på, ja, hr. Søren Søndergaard, udlændingeområdet?
Jeg ved godt, at vi ser forskelligt på det, men for mig er det hjerteblod.
Det tror jeg egentlig også det er for hr. Søren Søndergaard, men han står bare i det andet ringhjørne.