runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Søren Pape Poulsen (KF), 2019-02-27:
Også tak for det spørgsmål.
De penge, der er sat af, er sat ind i overslagsårene og så i år med halv virkning.
Det vil sige, at de skal være på plads og køre i andet halvår af 2019.
Rigspolitiet er på nuværende tidspunkt sammen med de tre involverede kredse i gang med at etablere enhederne.
På baggrund af det igangværende arbejde er det også forventningen, at dyreenhederne som planlagt er i drift den 1. juli.
Derfor må jeg sige, at jeg er tilfreds med tempoet for oprettelsen af enhederne, men jeg vil selvfølgelig følge det og sikre mig, at vi er klar, for vi har jo en aftale om, at de skal være klar, for vi har sat penge af til et halvår, og det bliver så andet halvår af 2019.
Der skal det her selvfølgelig være oppe at køre.
Karina Due (DF), 2019-02-27:
Tak for det.
Spørgsmålet lyder: Er ministeren tilfreds med tempoet, for så vidt angår oprettelsen af dyrevelfærdsenhederne?
Det tilsagn er jeg rigtig glad for.
Det er et hul, vi skal have lukket.
Vi har haft nogle rigtig gode intentioner, og det har vi haft sammen med regeringen, om netop at øge muligheden for at frakende folk retten til at have med dyr at gøre.
Så vi skal få lukket det her hul, så vi virkelig kan bruge det i det daglige.
Stor ros for, at ministeren vil kigge på det.
Søren Pape Poulsen (KF), 2019-02-27:
Jeg kan da godt høre uden at kunne enhver detalje i det her, at der kan være en udfordring.
Jeg har ikke været bekendt med det før nu.
Det er klart, at politiet selvfølgelig kan se, om vedkommende må holde dyr eller ikke må.
Men det er klart, at hvis man vil erhverve sig et dyr, ved kennelejerne jo ikke nødvendigvis, om de har med en person at gøre, som har et problem.
Det tænker jeg at vi må have en dialog om hvordan kan gøres.
Jeg kan høre, at der er gode bud på det.
Jeg kan ikke sådan lige her i dag stå og give et tilsagn, for noget af det kan være en anden ministers område, mens andet kan være mit.
Men jeg tager gerne en helt fordomsfri dialog om, hvad vi kan gøre i de tilfælde.
For folk, der ikke er egnet til at have med dyr at gøre, skal jo ikke have dem.
Karina Due (DF), 2019-02-27:
Det er bare rigtig, rigtig vigtigt, at vi tager fat omkring det her.
Vi er jo fuldstændig enige om, at det, at vi har fået gjort det markant nemmere at fradømme folk retten til at have med dyr at gøre, er en rigtig, rigtig god ting.
Vi skal bare være sikre på, at det også bliver udmøntet, sådan at vi kan bruge det på den rigtige måde i hverdagen.
Søren Pape Poulsen (KF), 2019-02-27:
Det, jeg jo lidt hører, er, at den nuværende ordning giver anledning til problemer, og at der altså er noget, som man måske ikke får opklaret.
Mit svar vil afhænge af, hvad formålet er med det, der bliver nævnt her.
Men jeg kan sige, at jeg forstår spørgsmålet sådan, at folk, der er frakendt retten til at have med dyr at gøre, jo alligevel godt kan gå hen og købe nogle dyr et sted, fordi man ikke kan se, hvem de er.
Det er det, der er problemet.
Det kommer jo så ikke til at høre så meget under Kriminalregisteret, men jeg tror, det er noget, vi skal have en yderligere dialog om.
For alt efter hvad tankerne bag forslaget er, vil noget af det være noget, jeg skal kigge på, mens noget andet kommer til at ligge hos miljø- og fødevareministeren.
Det har jeg sådan en meget fordomsfri holdning til at diskutere.
Men jeg kan nok ikke på vegne af en anden minister sige, at det laver vi lige i morgen.
Karina Due (DF), 2019-02-27:
Tak for det.
Justitsministeren har fuldstændig ret.
Der er nemlig problemer.
Det er jo ikke gængs praksis, at man beder om en straffeattest, når man f.eks. skal sælge en hundehvalp eller en kattekilling – heller ikke fra internater; der kan man ikke forlange, at folk skal stille med en straffeattest.
Og så har vi jo problemet.
Det vil sige, at man den ene dag kan blive fradømt retten til at have med dyr at gøre, og den næste dag kan tage hen til et internat eller en kennel og købe sig en ny hund.
Og det er et problem, at vi ikke har det.
Det skal jo også være et register, som man kan tilgå som leder på et internat, altså som almindelig dyrehandler.
Hvis det er sådan, at man har et kuld hundehvalpe, man gerne vil have afsat, skal man nemt kunne tilgå det her register og slå køberens personnummer op.
Lisbeth Bech Poulsen (SF), 2019-02-27:
Nu synes jeg, at finansministeren kommer mig lidt i møde i forhold til den diskussion, der har været, nemlig om, hvorvidt der var en forventning om, at det kunne ende med at være f.eks. et forbrugerejet selskab, der ville sidde der, men finansministeren kom mig kun delvis i møde i forhold til at sige, at det er rigtigt, at der var en forventning om, at en af byderne kunne være et forbrugerejet selskab.
Men jeg synes bare, og det er derfor, jeg stiller det her spørgsmål, at der har været så meget diskussion i offentligheden om den proces, og så spørger jeg bare finansministeren igen: Er det ikke korrekt, at finansministeren var så overbevist om, at ikke bare en byder, men den endelige køber ville være et forbrugerejet selskab, at det retfærdigvis var den opfattelse, jeg sad tilbage med som ordfører?
Kristian Jensen (V), 2019-02-27:
Det er korrekt, at jeg har tilkendegivet, at jeg forventede, at en af byderne, en kvalificeret byder, ville være et forbrugerejet selskab.
Men vi har hele vejen igennem både på de forligskredsmøder, hvor fru Lisbeth Bech Poulsen deltog, og på de forligskredsmøder, hvor andre fra SF deltog, klart sagt, at vi ikke på forhånd kunne fordele sådan, at vi valgte, hvilket selskab der skulle eje
Det kan man ikke, når man starter en åben budrunde.
Så kan man have en forventning om, hvem man tror der vil byde mest, men man kan ikke på forhånd sige, at man laver en åben budrunde, men at det kun er en byder, der må vinde.
Og det har ligget åbent fra starten af, at laver man en åben budrunde, vil der være andre, der byder.
Så havde vi i fællesskab fastsat nogle kriterier.
Altså: Vi ville ikke have udenlanske statsejede fonde; vi ville ikke have selskaber, der havde været involveret i hvidvask; vi ville ikke have selskaber, der havde været involveret i skattesvindel og andet.
Og alle de fonde blev så sorteret fra, sådan at der til sidst var et byderfelt tilbage, der levede op til de kriterier, man på forhånd havde diskuteret og fastsat i fællesskab.
Lisbeth Bech Poulsen (SF), 2019-02-27:
Om reguleringen nu er så vandtæt eller stærk, må blive et andet spørgsmål, fordi vi har så lidt tid her, men en meget interessant diskussion er det jo i hvert fald.
Når vi – jeg selv og min medspørger – bringer det her op, er det jo, fordi der var meget debat i offentligheden i kølvandet på det, at Radiussalget blev stoppet, hvor finansministeren var, synes jeg, meget hård i sin kritik og fremlagde det sådan, at det gav et billede af, at det fra starten havde været fuldstændig åbent, hvem der kunne eje Radius.
Kristian Jensen (V), 2019-02-27:
Jeg kunne sagtens se, at en pensionskasse, f.eks. danske sygeplejerskers, var ejer af kritisk infrastruktur, uden at det var noget problem for mig.
At der kun er de her to små ejerformer, der kan eje såkaldt kritisk infrastruktur i Danmark, er jeg ikke enig i.
Jeg kan sagtens se, at der kan være andre områder.
Jeg synes faktisk, at spørgsmålet er relevant på et andet område, nemlig: Hvad er det, der skal til, for at man kan have forskellige ejerformer på kritisk infrastruktur?
Der skal en klar lovgivningsmæssig regulering til, fordi dem, der ejer kritisk infrastruktur, typisk vil være nogle, der så sidder på monopolsituation og altså er det sidste led mellem en energiproducent og en forbruger, uanset om det er en erhvervsforbruger eller en privatforbruger.
Og hvordan sørger vi for, at den monopolsituation så ikke bliver misbrugt?
Der har vi i dag en rigtig, rigtig stærk forbrugersikrende regulering, altså en regulering, der sikrer, at der er grænser for, hvor meget man kan tage i den der monopolsituation, og hvilke afkast man også kan trække ud.
Det er afhængigt af, hvor meget man investerer, altså hvad man skyder ind.
Det synes jeg er rigtigt.
Det, der faktisk er det væsentligste for mig, er, at vi sikrer den rigtige regulering.
Hvis nogen så vælger at sige, at de, på trods af at der er den der regulering, der sætter en grænse for, hvor meget man kan få ud af sin investering, alligevel gerne vil investere, f.eks. fordi det er en langsigtet investering, der passer godt til pensionskasser som for eksempel danske pensionskasser, synes jeg, at det ville være udmærket, at det også er muligt for dem at have en investering i infrastruktur i Danmark.
Jeg kan ikke på nogen måde vide, hvilken opfattelse spørgeren sad tilbage med.
Jeg kan kun gentage, hvad det er, vi har gennemgået på slides og mundtligt på forskellige møder, både møder, hvor spørgeren var til stede, og møder, hvor andre fra SF var til stede.
Det var en gennemgang, hvor vi åbent lagde ud med at sige: Her er der et bud.
Vi forventer, at en af byderne vil være et forbrugerejet selskab, men vi kan ikke på forhånd sige, hvem der byder mest.
Når vi laver en åben budrunde, vi kan ikke på forhånd sige, at der kun er en, der må vinde, for hvis man gjorde det, ville det være i modstrid med hele tankegangen bag en åben budrunde.
Derfor satte vi også nogle kriterier op: Hvem ville vi fravælge?
Det var altså et aktivt fravalg af nogle selskabstyper, fordi vi ikke ønskede, at de skulle eje kritisk infrastruktur.
Men dermed også sagt, at de, der så lå i andre kategorier end dem, vi havde fremlagt, kunne byde ind.
Og der har jeg aldrig på noget tidspunkt tilkendegivet, at jeg kunne vælge, hvem der skulle byde; jeg kunne sige, hvem jeg forventede ville være en byder, og jeg forventede også, at der ville være et forbrugerejet selskab blandt byderne.
Men vi kan ikke på forhånd sige: Alle må byde, kun en må vinde.
Lisbeth Bech Poulsen (SF), 2019-02-27:
Er ministeren enig i, at det er bedst, at selskaber, der er ansvarlige for kritisk infrastruktur, enten er under forbrugerejet ejerskab eller med offentlig kontrol, hvor det offentlige ejer over halvdelen af selskabet?
Kristian Jensen (V), 2019-02-27:
Selvfølgelig vil det have en påvirkning, om man har et tocifret milliardbeløb i egenkapital eller man har et tocifret milliardbeløb, man skal ud og låne.
Jeg håber virkelig, at spørgeren er klar over, at det betyder noget for omkostningerne.
Jo højere omkostninger der er, jo sværere er det at vinde de udbud, der skal til for at komme til at lave den grønne omstilling.
Lisbeth Bech Poulsen (SF), 2019-02-27:
Så vil jeg bare gerne lige afslutte og sige, at det jo er rigtigt, at der var et minimalt fald lige efter det aflyste salg.
Nu er der så sket en ret markant stigning på 8 procentpoint på en måned.
Finansministeren ved jo udmærket godt, at det også har betydning for et selskab, hvad aktiekursen kan, i forhold til det her sorte billede, finansministeren maler af, at nu kan Ørsted nærmest ikke finansiere noget som helst.
Alt det andet kommer vi til at diskutere under næste spørgsmål.
Her må jeg bare slå fast, at det skræmmebillede, som finansministeren malede op, om, at den grønne omstilling ville lide, simpelt hen ikke holder.
Kristian Jensen (V), 2019-02-27:
Jeg synes, at spørgeren skal gå til en børsmægler med det spørgsmål.
Godt nok har jeg en finansiel fortid eller en fortid i en finansiel institution, men ikke på et niveau, hvor jeg kunne analysere selskaber som Ørsted.
Så det begynder jeg ikke at spekulere og gætte på nu her.
Hvis man skal kigge på aktiekurserne, skal man kigge på det i et alt andet lige-lys – altså, hvad er der sket med andre selskaber af tilsvarende art med en tilsvarende position og med en tilsvarende markedseksponering forskellige steder rundtom i verden?
Det tror jeg er svært at gøre.
Jeg ser i hvert fald bare, at umiddelbart efter beskeden kom, var der et fald i aktiekursen.
Jeg glæder mig over, at den er rettet op efterfølgende.
Jeg synes, det er godt, den er rettet, og jeg håber sådan set bare, den fortsætter med at stige, for jo mere den stiger, jo mere værdifuld bliver den danske stats andel af Ørsted.
Det vil jeg også gerne, men så skal vi ændre reglerne, så jeg har længere taletid, for ellers kan jeg ikke nå at svare på alt det, jeg blev spurgt om.
Det synes jeg er meget positivt.
Det er glædeligt.
Det gør Danmark og det danske samfund rigere.
Men lige da det skete, var der faktisk et dyk.
Derfor er det interessante jo ikke bare, hvad aktiekursen er, men hvorfor den er det, den er.
Og der må jeg nok sige, at jeg tror, vi skal spørge Ørsteds direktør og bestyrelse, aktieanalytikere eller andre om, hvad baggrunden er for den udvikling.
Jeg er ikke i en position, hvor jeg har penge, der gør, at jeg følger Ørsteds aktiekurs dagligt.
Så jeg kan ikke sige, hvad der har været elementerne i, at man er kommet derhen, hvor man er.
Jeg glæder mig over, at aktiekursen er højere.
En højere aktiekurs på Ørsted betyder jo, at statens andel bliver mere værd, og at vi dermed er i en endnu bedre økonomisk position, end hvis aktiekursen var gået ned.
Men jeg noterede mig også, at lige da meldingen kom ud, gav det altså et dyk i aktiekursen umiddelbart efter, fordi markedet reagerede negativt på det aflyste salg.
Benny Engelbrecht (S), 2019-02-27:
Tak, formand.
Jeg vil egentlig godt vende tilbage til det principielle i det oprindelige spørgsmål, altså hvorvidt det er hensigtsmæssigt, at man har den tilgang – det måtte gælde for Ørsted, Radius og andre selskaber, som har at gøre med kritisk infrastruktur – at man enten har et offentligt ejerskab, hvor mere end halvdelen af selskabet er på offentlige hænder, eller subsidiært at der er tale om et forbrugerejerskab.
Er det en overvejelse, et synspunkt, som regeringen fremadrettet vil lægge til grund, når det er, at man overvejer eventuelle salgsrunder og budrunder i forbindelse med selskaber, som måtte have at gøre med kritisk infrastruktur?
Det er således, at regeringens økonomiske plan jo baserer sig på fremskrivninger og derudover også nogle antagelser om, hvad det offentlige forbrug skal stige med i de kommende år.
Frit fra hukommelsen har regeringen lagt op til en gennemsnitlig vækst i det offentlige forbrug på 0,4, inklusive vækst i forsvaret, så det er altså ca. 0,3 i den øvrige del.
Og hvis svaret på det er et ja til, at det også skal fordeles på andre områder, på hvilke områder forestiller finansministeren sig så at spare for at kunne leve op til blot en del af det demografiske træk, som der forventes at være på sundhedsområdet?
Christian Langballe (DF), 2019-02-27:
Altså, de her mennesker er ifølge kapitel 12 skyldige i landsforræderi, terror og alt det, som er det værste af det værste og mere til.
Derfor synes jeg, det vil være rimeligt, at man bruger den ordning, vi allerede har, og fradømmer dem statsborgerskabet, og at vi så siger, at skulle de miste statsborgerskabet og blive statsløse, er det ikke noget, der bekymrer os, og så bør de udvises af landet for bestandig.
Inger Støjberg (V), 2019-02-27:
Jeg er fuldstændig enig i, at det er afskyelige mennesker, vi taler om, og de er absolut uønskede i Danmark.
Jeg er også fuldstændig enig med spørgeren i, at vi også mangler en diskussion på europæisk plan om, hvordan vi skal løse den konkrete situation, som landene formodentlig inden længe bliver bragt i, for vi kan se, at det her jo er en diskussion, der fylder i snart sagt alle europæiske lande.
Christian Langballe (DF), 2019-02-27:
Det anede mig jo, at det ville være det svar, jeg ville få, for
det er det svar, jeg normalt har fået.
Nu vil jeg så prøve at trække linjerne op i forhold til den her sag.
De her mennesker er ikke bare landsforrædere mod Danmark og mod danskerne og mod det, som Danmark står for.
De har begået de mest afskyelige forbrydelser, man overhovedet kan komme i tanker om.
På den måde har de fraskrevet sig enhver ret til Danmark, og derfor mener jeg, at det ville være på sin plads, at regeringen og i øvrigt mere bredt Europa begynder at tage stilling til, om man vil blive ved med at tolerere den her fanatisme, som er i svøb i Europa, og som truer alt, hvad vi står for – alle de retsprincipper, vi holder højt, har de trådt under fode med deres uhyggelige gerninger.
Inger Støjberg (V), 2019-02-27:
Lad mig indlede med at understrege, at fremmedkrigere er mennesker, der har vendt Danmark ryggen, og det har de ved at drage i krig imod demokrati og frihed – kort sagt alt det, vi står for i Danmark.
Det er personer, der på ingen måder har min sympati, og som heller ikke er ønskede her i Danmark.
Det ved jeg at spørgeren er enig med mig i.
Når det er sagt, er det også et komplekst problem, og der findes ingen perfekte eller lette løsninger på det her område.
For så vidt angår fratagelsen af indfødsret, har vi jo allerede i dag mulighed for ved dom at frakende indfødsretten, hvis en person dømmes for bl.a. terrorisme eller tilslutning til en terrororganisation.
Den mulighed skal vi udnytte fuldt ud.
Det er jo i øvrigt en bestemmelse, som allerede har været brugt en håndfuld gange.
I dag er det sådan, at en frakendelse kun kan ske, hvis den pågældende ikke dermed går hen og bliver statsløs.
Vores forpligtelser efter statsløsekonventionen gør, at vi i sådanne tilfælde ikke kan gøre en person statsløs ved at tage det danske statsborgerskab fra vedkommende.
Det er samme forpligtelse, som fremgår af Europarådets statsborgerretskonvention fra 1997, som Danmark jo også har tiltrådt og ratificeret.
Hertil er vi jo også forpligtet efter Den Europæiske Menneskerettighedskonvention, hvor det umiddelbart er vurderingen, at det i udgangspunktet vil være i strid med konventionen, hvis en person fratages sit statsborgerskab i et tilfælde, hvor den pågældende ikke har statsborgerskab i et andet land eller er berettiget hertil.
Nu ved jeg jo, at vi meget snart har et samråd, hvor det her også er et lille element, men også et bredere samråd om fremmedkrigere og deres fremtid.
Derfor har vi jo så også god mulighed for til den tid at diskutere emnet.
Kristian Jensen (V), 2019-02-27:
Det blev faktisk ved omdannelsen af DONG til Ørsted besluttet, hvad der egentlig ligger i forligskredsen, og hvad der ikke ligger i forligskredsen.
Det blev aftalt, hvad der er så kritisk infrastruktur, at forligskredsen har veto.
Og der var salget af Radius ikke en del af det, der blev aftalt.
Nu refererer jeg kun, for jeg sad ikke i lokalet, da jeg ikke var en del af forhandlingerne.
Det var med hr. Bjarne Corydon som finansminister, at aftalen blev indgået, og derfor kan jeg kun læse i papirerne, hvad man helt konkret aftalte, ikke hvilke overvejelser man har haft undervejs, for det var ikke en del af det.
Men helt konkret aftalte man ikke vetoret til forligskredsen vedrørende salg af Radius.
Det, man aftalte, var, at der var vetoret på nogle andre områder.
Man aftalte, at der var noget, som skulle sættes ind til statsligt ejerskab, men på Radius var der ikke aftalt nogen vetoret.
Lisbeth Bech Poulsen (SF), 2019-02-27:
Jeg håber, at finansministeren er enig med mig i, at vi fra SF's side har gjort det meget klart fra starten, hvilke bekymringer vi havde, og hvilket ejerskab af Radius vi gerne så for os.
Derfor vil jeg også gerne i forhold til al den debat, der har været, have finansministerens vurdering af, om ikke det er korrekt, at SF's ønske var, at der var et veto i forligskredsen, og at aftalen blev, at det som minimum skulle tilbage i forligskredsen i forhold til den endelige køber.
Kristian Jensen (V), 2019-02-27:
Nej, slet ikke.
Og der var sådan set langt hen ad vejen også, tror jeg, udsigt til, at danske pensionskasser i en eller anden form ville have været medejere af Radius, hvis salget var blevet gennemført.
Det, der er diskussionen her, er: Skal man udelukke, at en pensionskasse kan have en 51 pct.s aktiemajoritet i et infrastrukturselskab i Danmark?
Det synes jeg ikke.
Jeg synes faktisk, at pensionskasser er et eksempel på ansvarlig kapital, der tænker langsigtet.
Og netop noget af det, jeg kan se der er en synergi i, er, at de investerer i infrastruktur.
Og derfor deler jeg ikke den der bekymring for, om pensionskasser ejer 49 eller 51 pct. af infrastrukturen.
Jeg ser dem nemlig som nogle, der varetager det langsigtede synspunkt – både i samfundsinteresse og selvfølgelig også i interesse for deres opsparere.
Benny Engelbrecht (S), 2019-02-27:
Nu er det jo sådan, vil jeg sige til finansministeren, at der er eksempler på kritisk infrastruktur i virksomheder, hvor staten står for mere end halvdelen af ejerskabet, og der stadig væk er pensionsselskaber, som har investeret –
lad os bare tage Ørsted som eksempel.
Så det er vel ikke sådan, at de kriterier, som eksempelvis Socialdemokratiet lægger til grund, og som vil være fornuftige i forhold til offentligt ejerskab, når det handler om kritisk infrastruktur, udelukker, at der også kan være eksempelvis danske pensionsselskaber, som er medinvestorer?
Kristian Jensen (V), 2019-02-27:
Når man lever i et åbent Europa, som vi heldigvis har gjort, siden det indre marked kom i 1992, er det sådan, at der er givet mulighed for, at man kan investere på tværs af landegrænser.
Der er faktisk rigtig mange danske pensionskasser, kapitalfonde, kapitalforvaltere og private selskaber, der har investeret i andre europæiske lande – også i kritisk infrastruktur.
Og når vi forventer, at det er muligt for danske pensionskasser at investere ud af landet, må vi også have åbenhed over for, at udenlandske pensionskasser kan investere ind i Danmark.
For ellers stopper det åbne samfund, der har givet os den velstand, vi står med i dag.
Det betyder, at regeringen er åben, at jeg er åben, over for, at andre kan byde ind, hvis de lever op til de meget skrappe kriterier for, hvad det er for nogle krav, der stilles, til ansvarlighed, til at der skal være en regulering, til at man skal overholde også international lovgivning i forhold til skattesnyd, hvidvask og andet, inden man byder ind på det.
Men jeg ser ikke noget problem i, at danske pensionskasser ejer kritisk infrastruktur, hverken dansk eller udenlandsk kritisk infrastruktur.
Jeg ser danske pensionskasser som værende enormt ansvarlige ejere, der tænker langsigtet på vegne af deres opsparere.
Og hvis man er enig i det, altså at pensionskasserne er ansvarlige ejere, der har behov for langsigtede investeringer, så er investeringer i infrastruktur faktisk noget af det, der passer rigtig godt til pensionskassernes afkastprofil.
Benny Engelbrecht (S), 2019-02-27:
Jeg synes, det har været en interessant dialog at følge her mellem hovedspørgeren og finansministeren.
Egentlig havde jeg nogle forestillinger om noget, jeg gerne ville spørge om, men det undrer mig faktisk, at finansministeren ikke svarer på fru Lisbeth Bech Poulsens spørgsmål, som jeg syntes var meget relevant – altså spørgsmålet, der går på, at det jo tilsyneladende ikke er sådan, at markedet har taget den udvikling, der så har været i forhold til Ørsted og det aflyste Radiussalg, negativt ned på den måde, at det har påvirket aktiekursen i nedadgående retning.
Tværtimod er aktiekursen samlet set blevet styrket over en periode fra begyndelsen af januar og frem til nu.
Jeg synes, det kunne være relevant at få svar på fru Lisbeth Bech Poulsens spørgsmål.
Christian Langballe (DF), 2019-02-27:
Vil regeringen tage initiativ til, at Danmark udtræder af konventionen om begrænsning af statsløshed, sådan at vi i Danmark kan fratage statsborgerskabet fra syrienskrigerne, selv om de kun har et dansk statsborgerskab?
Kristian Jensen (V), 2019-02-27:
Jeg er ikke vred, jeg er bare skuffet over, at de muligheder, der var, for at få skabt synergier i vores eldistributionssektor ikke er til stede, og at de muligheder for, at Ørsted kunne få en mere lempelig finansiering af deres grønne omstilling, ikke er der.
Sagen er jo – og det har været drøftet flere gange på forligskredsmøder – at idéen bag at lave et frasalg af Radius og de øvrige elementer, som Ørsted satte til salg, var at få frigjort kapital til at lave den grønne omstilling.
Det kan simpelt hen ikke komme som nogen overraskelse for en, der har siddet med til forligskredsmøderne, at det var tankegangen bag – at der skulle frigøres kapital fra noget, der ikke var kerneområdet, til at bruge på et område, der var kerneområdet.