Ole Birk Olesen (LA), 2021-04-22:
Tak for det.
Vi støtter borgerforslaget om at indklage statsministeren for en rigsret på grund af hendes håndtering af minkerhvervet i Danmark.
Vi er også med i det flertal, der vil sætte en granskningsundersøgelse i gang, fordi det var det, der var flertal for i Folketinget.
Men hvis det havde stået til os, var vi gået direkte til Rigsretten, for der er ikke behov for at undersøge så meget i den her sag.
Lovbruddet er erkendt.
Så sent som da ordføreren for Socialdemokratiet, hr. Jeppe Bruus, stod her på talerstolen, sagde han: Ja, vi kom til at slå et erhverv ihjel, uden at der var lov til det.
Det, som statsministeren kalder lovhjemmel, er et andet ord for, at det simpelt hen er ulovligt, hvad man gør, for en regering må ikke gå ud at gøre den slags ting, uden at Folketinget har bevilget en lov til at gøre det.
Det er ikke regeringen, der bestemmer i Danmark – det er Folketinget, der bestemmer i Danmark.
Regeringen regerer på baggrund af de love, som Folketinget giver, og der er ingen lov, der tillader regeringen at slå minkerhvervet ned.
Derfor var der tale om en ulovlighed.
Regeringen har erkendt det ved flere lejligheder, og derfor er det sådan set ret overflødigt, at vi laver en undersøgelse af, om der er sket lovbrud – det er der!
Det har hr. Jeppe Bruus bekræftet så sent som for en times tid siden her fra talerstolen.
Der er sket ulovligheder.
Hr. Jeppe Bruus kalder det en fejl.
Når man kigger ned i papirerne, kan man se, at det var helt bevidst.
Det har været drøftet i regeringens udvalg, hvor flere ministre har siddet med – også flere af de ministre, som senere sidder i Koordinationsudvalget og træffer beslutningen der.
Når en minister får sådan et papir forud for et møde et regeringsudvalg, bliver ministeren bedt om at tilkendegive, at ministeren har set papiret og godkendt papiret forud for mødet.
Jeg har selv prøvet det.
Alle papirer, som er relevante for det møde, som ministeren skal deltage i, kommer op til ministerens godkendelse, og så trykker ministeren godkendt på papiret, og så går man til møde.
Så ministrene har trykket godkendt på papirer, hvori der står, at der ikke er noget lovgrundlag for at slå hele minkbranchen ned.
Og efterfølgende har de så alligevel påstået, at de, da de sad i Koordinationsudvalget og traf den beslutning med statsministeren for bordenden om, at alle mink skulle slås ned, ikke vidste det, da de sad der.
Det var en fejl.
Papirerne viser, at det ikke er sandt.
Det, vi også ved, er, at da det så på et tidspunkt går op for regeringen, at der ikke er lovhjemmel til det – at der ikke er en lov til det, at det er ulovligt at slå minkene ihjel – så træffer regeringen ikke beslutning om at stoppe, indtil loven, som regeringen søger, kommer på plads, men man fortsætter.
Hvis ikke det gælder det forløb, hvor man med statsministeren for bordenden træffer beslutning om at gøre det her, selv om der ikke er lovhjemmel til det, så er i hvert fald det forløb, hvor man også offentligt erkender, at man ikke har lovhjemmel, men alligevel fortsætter med at slå minkene ned, jo om noget beviset for, at statsministeren ikke gør det, som statsministeren skal gøre, nemlig her at stoppe den ulovlige nedslagtning af minkerhvervet.
Regeringen erkender i pressen, at der ikke er nogen lovhjemmel.
Regeringen siger til ordførerne, at der ikke er nogen lovhjemmel.
Regeringen søger lovhjemmel, søger opbakning til at få lovhjemmel, og alligevel fortsætter regeringen med at slå minkene ned.
Det sker på statsministerens vagt.
Der er ingen som helst tvivl om, at statsministeren har et ansvar for, at det fortsætter på det tidspunkt.
Derfor er det også for os helt indlysende, at statsministeren skal stilles for en rigsret.
Et flertal i Folketinget ønsker at afvente granskningsundersøgelsen, og det kan vi også godt gøre, men vi kan også bare beslutte nu, at det, vi ved, skal føre til en rigsret, og at det er statsministeren, der er en af de ministre, der skal sidde på anklagebænken.
Derfor stemmer vi for borgerforslaget.