Rosa Lund (EL), 2024-05-21:
Tak for det.
Mit stolteste øjeblik på den her talerstol var, den dag vi tredjebehandlede samtykkeloven, den dag vi havde den afstemning.
Det er stadig væk mit stolteste øjeblik på den her talerstol.
Det betyder jo ikke, at der ikke er ting omkring samtykkeloven, som vi kan undersøge, og at der ikke er ting omkring – hvad kan man sige – den situation, der opstår, når to mennesker skal have samleje med hinanden, særlig unge mennesker.
Ifølge den årlige offerundersøgelse fra 2023 anslås det, at mellem 11.000 og 17.000 kvinder årligt oplever at blive udsat for voldtægt eller forsøg på det.
Det er en undersøgelse, der laves af Justitsministeriet, Det Kriminalpræventive Råd, Rigspolitiet og Københavns Universitet.
Selv om der ses en stigning i antallet af anmeldelser af voldtægt de seneste år, var antallet i 2022 kun på 1.979.
Så vi har utvivlsomt fortsat et stort problem med, at der er mange, der ikke tør at anmelde eller ikke føler, at det nytter noget at anmelde et seksuelt overgreb.
Det bliver ofte bragt op i debatten, at vi har et stort problem med falske anmeldelser i voldtægtssager.
Der er dog intet, der indikerer, at det skulle være sådan, ud over debatspalterne i Berlingske Tidende og Weekendavisen.
Politiet oplyser, at det kun er i ca. 0,8 pct. af sagerne, at der sker en falsk anmeldelse, altså en lille håndfuld sager.
Er det for mange sager, der sker falske anmeldelser i?
Ja, det er det helt bestemt, og derfor er det også strafbart at indgive falske anmeldelser.
Til sammenligning kan man læse i Politiforbundets fagblad, at Den Uafhængige Politiklagemyndighed modtager flere hundrede falske strafanmeldelser af politipersonel årligt, så det er jo et lidt andet omfang, hvis det tal altså passer.
Men så vil jeg lige have lov til at huske alle på, at det ikke er sådan, at man bare kan sætte lighedstegn mellem frifindelse i en voldtægtssag og så en falsk anmeldelse.
Man kan sagtens blive frifundet grundet manglende bevis, selv om der ikke samtidig er bevis for, at der skulle være indgivet en falsk anmeldelse.
Derfor vil vi i Enhedslisten rigtig gerne have, at vi får lavet en undersøgelse af falske anmeldelser.
Det er netop for at vise, at der ikke pludselig er hundredvis af sager om falske anmeldelser, bare fordi vi har fået en samtykkelov.
Anmeldelser indgivet efter § 216 før samtykkeloven kunne jo være lige så falske, som de kan være det efter indførelsen.
De få sager, hvor nogen rent faktisk lyver om en andens optræden, er heldigvis sjældne, men jeg har ikke hørt om sager efter samtykkeloven, hvor nogen har indgivet en falsk anmeldelse, som de ikke også kunne have indgivet under den gamle bestemmelse, og der er ikke noget i den nye lov, der skulle animere flere til at indgive falske anmeldelser af overgreb og voldtægt.
Så i lighed med politiet er jeg ret sikker på, det her problem ikke er eksploderet efter samtykkeloven, men jeg synes ikke, at det er en dårlig idé at undersøge det, tværtimod.
Hvis vi ved, hvilke typer af sager det sker i, og hvordan det hænger sammen, kan vi bedre undgå, at der indgives falske anmeldelser, for ud over at det kan ramme den fejlagtigt anklagede helt utrolig hårdt, rammer det faktisk alle ofre for overgreb, når der indgives falske anmeldelser, og det gør, at ofre for overgreb bliver betragtet som mindre troværdige, og det kan vi ikke leve med.
Derfor er det også vigtigt for mig at sige, at den andel, der i dag er af falske anmeldelser, er ret lille, og derfor smerter det mig også, at det kun er i voldtægtssager, hvor vi virkelig har behov for, synes vi, at undersøge falske anmeldelser.
Vi burde jo have det behov i alle sager, alle kriminalsager, fordi det er vigtigt.
Enhedslisten støtter selvfølgelig det beslutningsforslag, vi selv står på, fordi vi netop gerne vil aflive den myte om, at særlig voldtægtsofre skulle indgive falske anmeldelser.
Det tror jeg simpelt hen ikke på, og jeg er sikker på, at en sådan undersøgelse vil give mig ret, men det må vi jo se.
Jeg er i hvert fald meget tilfreds med, at vi står så mange partier bag og gerne vil undersøge det her problem, så vi forhåbentlig kan aflive en myte.
Så er der det andet beslutningsforslag.
Når jeg læser det forslag igennem, synes jeg, at man kan udlede, at den primære pointe, som forslaget påpeger, er, at det er svært at afgøre sager, hvor det eneste bevis er forklaringer fra henholdsvis offer og gerningsperson.
Og det er og har altid været udfordringen i sager, hvor der ikke er objektive beviser til stede.
At der kun er vidneforklaringer som bevis, er jo ikke kun noget, der gælder i de her sager; det kan jo ske i alle typer af sager, hvad enten det handler om tyveri, afpresning, svindel eller alt muligt andet, hvor der ikke har været vidner til stede.
Det har bare ikke ændret sig med samtykkeloven.
Før samtykkeloven kunne en overgrebssag sagtens kun have subjektive forklaringer fra offer og gerningsperson som bevis, så det er ikke rigtig noget nyt, at det er et problem, vi står med i voldtægtssager, at der tit ikke er nogen vidner.