Jacob Jensen (V), 2020-10-22:
Tak for det, formand.
Jeg vil gerne takke for, at vi kan have den her diskussion i forbindelse med lovforslaget, og jeg anerkender også ministeren og regeringens – hvad kan man sige – forsøg på at tage den her dagsorden op, med hensyn til hvordan vi beskytter vores havmiljø og vandmiljø i det hele taget.
Det er nu ikke den store overraskelse, at vi ikke er store tilhængere af forslaget, al den stund at det jo er et forslag, der ruller nogle regler tilbage, som vi selv stod i spidsen for at indføre.
Så derfor er det ligesom ude af posen, at vi ikke stemmer for forslaget.
Men når det er sagt, vil vi selvfølgelig altid gerne være med til at kigge på, hvad det er for nogle virkemidler, der så skal til, for at vi netop kan beskytte naturen og miljøet og vandmiljøet efter bedste evne.
Det handler jo, synes jeg, netop også om med de virkemidler og de muligheder, som vi har her, at der, hvis man har en produktion af en bestemt karakter, så også er en mulighed for at kunne kompensere den påvirkning, som der i givet fald måtte være.
Man kan spørge: Hvad er alternativet?
Jo, det er selvfølgelig, at man helt lukker produktionen, og det ved jeg at der er nogle der er indstillet på at man skulle gøre, og så var vi ligesom ude over det.
Men forsvinder den her udvikling så?
Nej, det gør den jo ikke, for så vil den produktion jo selvfølgelig finde sted et andet sted, det kunne være nord for den polske kyst, eller det kunne være i Tyskland eller andre steder.
Min pointe med det er jo, at den udledning, der måtte være fra havbrugene, er en del af den samlede Østersø, bælterne og Kattegat, og der er netop en meget, meget stor udskiftning af vandet i de områder.
Så det er jo det samme kvælstof, der så i givet fald kommer ud.
Det kommer så bare ud fra Polen, hvor man givetvis har nogle andre forhold at kunne opdrætte fiskene under, end vi har i Danmark.
Til gengæld vil de arbejdspladser og den eksport, der følger med, så også være flyttet til Polen eller Tyskland, og så kan vi selvfølgelig godt stå og pudse vores glorie i Danmark og sige: Se, hvor er vi dygtige, vi har ikke nogen produktion.
Men til gengæld har vi den samme påvirkning af havmiljøet, og havmiljøet kender jo som bekendt ikke landegrænser.
Derfor synes jeg, at det vil være klart mest attraktivt, at vi i Danmark sikrer nogle ordentlige rammebetingelser for det, så man under kontrollerede forhold også har de muligheder, der netop ligger med de regler, der gælder i dag, altså at man, hvis man laver en påvirkning, kan få en udvidelse af sin produktion mod til gengæld at lave en kompenserende indsats, eksempelvis ved muslingeopdræt, og det er jo i hvert fald noget af det, der virker, kan man sige.
Der er kommet en analyse under overskriften »Marine Virkemidler«, som her for nylig er lavet af Aarhus Universitet, SDU og DTU, og hvis man slår op i den, jeg tror, det er på side 10, kan man eksempelvis læse som citat: Opdræt af muslinger er det marine virkemiddel, der har mest omfattende dokumentation i danske farvande.
Og videre: Både opdræt af muslinger, dyrkning af sukkertang og reetablering af ålegræs er testet i større skala i flere områder i Danmark og vurderes at være operationelt, altså virkbart, med det samme.
Så der er nogle muligheder for, at man både kan have en fornuftig og bæredygtig produktion med de arbejdspladser i yderområderne – det er jo ikke bare vandkanten, det er uden for vandkanten, det er ude i vandet, at arbejdspladserne er – eksport med indtægter til følge for vores alle sammens velfærdssamfund og samtidig have nogle virkemidler, som gør, at man kan beskytte vores hav- og vandmiljø.
Jeg har godt noteret mig i bemærkningerne til forslaget, at man fra regeringens side udtrykker en bekymring for tilstanden i vandmiljøet, og den bekymring kan man jo altid have, og vi har bestemt også en bekymring i forhold til, at vi skal passe på vores vandmiljø.
Men jeg synes nu alligevel, at det, når man laver lovgivning, så ikke skal basere sig på en mavefornemmelse, altså en bekymring, men at det skal basere sig på nogle mere faktuelle oplysninger og noget faglighed, og det synes jeg ikke man kan sige er tilfældet i det her.
Det er fair nok, at man ikke vil have den produktion, at man ikke vil have de arbejdspladser, men så skal man jo sige det i stedet for at prøve at – kan man sige – lægge nogle hindringer i vejen for, at et erhverv kan udvikle sig med deraf følgende indtægter til vores fælles samfundskasse.
Så når det er sagt, er vi selvfølgelig imod forslaget, som det ligger her, som jeg også indledte med at sige.