runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Hans Andersen (V), 2016-11-08:
Tak for det.
Jeg vil blot høre Alternativet, hvor meget mere en enlig forsørger med to børn, som i dag har 17.600 kr. om måneden, skal have, for at Alternativet synes, at det er et rimeligt beløb.
Joachim B. Olsen (LA), 2016-11-08:
Det er jo sådan klassisk hr. Christian Juhl-retorik, at vi andre er ligeglade med kontanthjælpsmodtagere, at vi pisker folk.
Det er jo en fantastisk retorik.
Jeg synes, at politikere skal bedømmes på konsekvenserne af den politik, de fører, ikke på intentionerne.
Sandheden er den, at vi har skabt et samfund, hvor i hundredtusindvis af mennesker er uden for arbejdsmarkedet, er henvist til et liv på overførselsindkomst, og det synes jeg ikke er værdigt.
Christian Juhl (EL), 2016-11-08:
Det var lige netop det, jeg prøvede at spørge ordføreren om.
Hvornår begynder ordføreren bare at finde ét job i hver kommune og forpligte én arbejdsgiver eller én kommune til at åbne den dør, som kontanthjælpsmodtageren kan gå ind ad, når han eller hun gerne vil have jobbet?
Nu har vi ordnet alt det grimme med at skære enormt ned, så incitamentet, som det så flot hedder, er i orden.
Jeg prøver bare at beskrive virkeligheden for nogle mennesker, som hr. Joachim B. Olsen måske ikke møder, og det er jo det, det drejer sig om.
Det er ikke værdigt ikke at vise dem, hvor de job er, og det er ikke værdigt ikke at lave de job.
Joachim B. Olsen (LA), 2016-11-08:
Vi lever ikke i et kommunistisk samfund.
Det beklager hr. Christian Juhl måske.
Vi lever i en markedsøkonomi, og det er sådan, at vi ikke har jobgarantier.
Det, vi aftaler her, er, at vi sikrer et niveau, at vi bestemmer, hvad niveauet skal være på kontanthjælp, og hvad det er, man skal have.
I den virkelige verden finder langt de fleste mennesker jobs helt uden om jobcentrene.
Jeg tror, at det er 97-98 pct., der finder et job helt uden.
Det er et dynamisk arbejdsmarked, vi har.
Der er 800.000 jobåbninger om året.
Folk finder arbejde.
Peder Hvelplund (EL), 2016-11-08:
Ja, nu oplevede jeg faktisk, at hr. Joachim B. Olsen sagde noget, som jeg er fuldstændig enig i.
Hr. Joachim B. Olsen sagde, at politikere skal dømmes på konsekvenserne og ikke på intentionerne.
Intentionen med det her er, efter hvad jeg kan høre på hr. Joachim B. Olsen, at folk skal hjælpes ud af passiv forsørgelse og over i beskæftigelse i stedet for.
Så bliver jeg nødt til at tage fat dér, hvor hr. Finn Sørensen slap før, for konsekvensen er jo netop, at der er op til 14.000 mennesker, som risikerer at blive sat ud af deres bolig.
Så må jeg bare spørge igen: Hvad er det, der gør, at de mennesker, der bliver sat ud af deres bolig, skulle have større chance for at kunne komme ind på det ordinære arbejdsmarked?
Vi taler ikke om, hvorvidt det er rimeligt, at de har den bolig, vi taler om konsekvensen af den lovgivning her.
Konsekvensen er, at de risikerer at miste deres bolig.
Hvordan bringer det dem tættere på arbejdsmarkedet?
Joachim B. Olsen (LA), 2016-11-08:
Nej, men det har jo ikke været konsekvensen af den lovgivning.
Det er jo ikke sådan, at 14.000 er blevet sat ud.
Det er sådan et argument, der er blevet fremført, et skræmmeargument, at der kan ske det her, men det er jo ikke sket, og det kommer heller ikke til at ske.
Der er bl.a. det, at kommunerne naturligvis har et ansvar for dem, som har sociale problemer og måske har svært ved at overskue deres økonomi.
Kommunerne har i dag en mulighed for at gå ind og sige: Vi betaler huslejen, inden vi udbetaler resten af kontanthjælpen.
Men det er jo ikke korrekt, når ordføreren siger, at det her kommer til at ske.
Det er jo ikke korrekt.
Det ved ordføreren ingenting om.
Jeg tror ikke, det kommer til at ske.
Peder Hvelplund (EL), 2016-11-08:
Jamen det er jo glimrende.
Vi kan bare konstatere, at der nu begynder at havne rykkerbreve ude i postkasserne hos folk, som ikke har råd til at betale deres husleje.
Men så vil jeg da gerne høre hr. Joachim B. Olsen: Når det nu slet ikke er intentionen, at folk skal sættes ud af deres bolig, og vi skal dømmes på konsekvenserne, kan Joachim B. Olsen så være med til at garantere, at de her mennesker ikke bliver sat ud af deres bolig og de i stedet bliver bragt tættere på arbejdsmarkedet?
Joachim B. Olsen (LA), 2016-11-08:
Til det her med intentioner: Intentionen med at have verdens højeste overførselsindkomster har jo været rigtig, rigtig god, altså at ingen mennesker, selv ikke i den korteste periode, skulle lide nogen form for nød.
Men hvad har konsekvenserne været?
Det har været og er et samfund, hvor en meget, meget stor andel af borgerne i den arbejdsdygtige alder er på overførselsindkomst.
Det var ikke meningen, det var ikke tilsigtet, men det er det, der er sket.
Det må vi jo forholde os til.
Jeg går op i konsekvenserne, og konsekvenserne af det her er, at det vil øge afgangen fra kontanthjælp til beskæftigelse.
Det vil medføre, at der er nogle mennesker, der ikke bliver trukket længere ind i systemet og måske til sidst ender på førtidspension.
Det står jeg på mål for.
Kirsten Normann Andersen (SF), 2016-11-08:
Når det nu altid skal kunne betale sig at arbejde, er der desværre også nogle lønninger, der er så lave, at det kan betyde, at der er nogle, der ender på en regulær sulteløn.
Jeg vil nu alligevel godt anfægte den talmagi, som jeg synes jeg lytter mig til fra ordførerens side, i forhold til hvor meget man nu rent faktisk tjener, hvis man er henholdsvis i arbejde, henholdsvis kontanthjælpsmodtager.
Hvis en social- og sundhedshjælper er nyuddannet, tjener vedkommende 22.000 kr. brutto om måneden eksklusiv tillæg, og hvad man nu ellers kan få, når det er sådan, at man trods alt er frit stillet i et arbejde, mens en kontanthjælpsmodtager modtager 14.000 kr. om måneden.
Hvis de begge to er enlige mødre med to børn – de får børnepenge, de får ekstraordinært børnetilskud, de får huslejetilskud, og de får tilskud til børnehave – vil ordføreren så forklare mig, hvad forskellen er på indtægten for de to personer?
Joachim B. Olsen (LA), 2016-11-08:
Men det beløb kan jeg ikke i hovedet.
Det, jeg i hvert fald kan konstatere, er, at SOSU-arbejderen bl.a. betaler 8 pct. i arbejdsmarkedsbidrag – det reducerer forskellen.
Men hvis man har 22.000 kr. i løn, vil der være en forskel.
Men det er ikke det, vi har taget udgangspunkt i.
Vi har taget udgangspunkt i de mindstelønninger, som er på arbejdsmarkedet i dag, fordi det er der, hvor vi vælger at lægge snittet.
Vi lægger snittet i forhold til de lønninger, mindstelønninger, som er aftalt af arbejdsmarkedets parter.
Hvis det er ordførerens holdning, at den danske fagbevægelse har været så dårlig til at sikre ordentlige mindstelønninger, hvilket ville være overraskende for mig, så må ordføreren jo stå på mål for det over for fagbevægelsen, men det mener jeg ikke.
Altså, lønningerne på arbejdsmarkedet er jo udtryk for det, som de enkelte jobfunktioner nu engang kan bære af løn.
Kirsten Normann Andersen (SF), 2016-11-08:
Interessant svar.
Det kan vi måske tales ved om til overenskomstforhandlingerne i 2019.
Jeg hjælper lige ordføreren, fordi forskellen mellem 22.000 og 14.000 er 8.000 kr. i bruttolønnen.
De øvrige tillæg er ens.
Joachim B. Olsen (LA), 2016-11-08:
Det er jo underligt at bede mig om på Folketingets talerstol at svare på sådan et spørgsmål – altså, det er jo dybt underligt.
Jeg kan jo ikke stå her og lave udregninger på et minut, det giver ikke mening.
Finn Sørensen (EL), 2016-11-08:
Jeg føler trang til virkelig at takke ordføreren for en stærk ordførertale og for nogle stærke svar til hr. Joachim B. Olsen, og især for den del af svarene, der drejer sig om at understrege, at man ikke kan vælge at være på kontanthjælp, og at man heller ikke kan vælge at være på integrationsydelse, men også for understregningen af, at de særlige ydelser, som enlige forsørgere på kontanthjælp får, er nogle ydelser, som andre mennesker, lavtlønnede, også har ret til.
Så en stor tak for det.
Så har vi jo en særlig situation i oppositionen, for vi er fire partier, der klart har sagt, at vi vil afskaffe de her fattigdomsydelser, når vi får flertal for det.
Desværre kunne vi ikke blive enige om en vedtagelsesformulering, men jeg er ikke i tvivl om, at ordføreren mener det, ordføreren og ordførerens parti har sagt.
Så spørger jeg bare ordføreren: Har ordføreren et bud på, hvordan vi kan nå frem til en situation, hvor det er en samlet opposition, der lover vælgerne, at vi vil tænde det lys i mørket, at efter et valg afskaffer vi de her fattigdomsydelser?
Sofie Carsten Nielsen (RV), 2016-11-08:
Vi har også fremlagt en økonomisk plan, hvori vi ruller alle fattigdomsydelserne tilbage og har finansieret det.
Når vi her har forskellige forslag til vedtagelse om det her, tror jeg, det handler om, at vi jo ikke har den samme politik i Enhedslisten og i Radikale Venstre, og godt det samme.
Så har vi jo en diskussion om det.
Vi har hverken den samme økonomiske politik eller øvrige politik.
Jeg er helt overbevist om, at vi kan komme til at afskaffe og rulle de her fattigdomsydelser tilbage.
Det har vi før på tværs af de her partier været enige om, og det kommer vi til at blive igen.
I Radikale Venstre vil vi gøre alt, hvad vi kan, for, at det bliver til virkelighed, hvis eller når et flertal skifter og der findes 90 mandater bag det ønske.
Hans Andersen (V), 2016-11-08:
Så for Socialistisk Folkeparti er det altså meget afgørende, om man er 29 år, eller om man er 31 år, for hvis man er en 29-årig, som er jobparat, giver økonomiske incitamenter mening, men hvis man er 31 år, er det der med økonomiske incitamenter ikke længere en mulighed, og det giver så alligevel ikke nogen mening?
Skal jeg forstå ordføreren sådan?
Karsten Hønge (SF), 2016-11-08:
Nej, det handler ikke om aldersgrænsen.
Det var forskellen dengang, hvor vi syntes, der var flere unge, der skulle gå over og tage en uddannelse, og derfor kunne man bruge det specifikt og afgrænset i forhold til nogle mennesker.
Her bruger man det som et generelt værktøj, og hvor det ikke vil virke.
Jørn Neergaard Larsen (V), 2016-11-08:
Tak for det.
Vi har i dag drøftet forespørgsel F 2 om de menneskelige og samfundsmæssige konsekvenser af kontanthjælpsloftet, 225-timersreglen og integrationsydelsen.
Fælles for disse initiativer er, at de øger incitamentet for den enkelte til at vælge et aktivt arbejdsliv frem for passiv forsørgelse.
Det er til gavn for den enkelte, for dennes børn og for samfundet.
Flere har under debatten i dag kritiseret de konsekvenser, der følger af kontanthjælpsloftet og 225-timersreglen.
Jeg er grundlæggende helt uenig i den kritik.
Det er helt rimeligt at stille krav om, at modtagere af kontanthjælp reelt står til rådighed for arbejdsmarkedet og aktivt søger at komme i arbejde.
Derfor er 225-timersreglen nødvendig, og reglerne indeholder de nødvendige undtagelser, sådan at borgere, der aktuelt slet ikke kan arbejde, ikke omfattes af kravet.
Hvad angår kontanthjælpsloftet som sådan, indebærer det, at borgerne får styrkede incitamenter og stadig har helt rimelige rådighedsbeløb.
F.eks. betyder kontanthjælpsloftet konkret, at en enlig forsørger på kontanthjælp med tre børn vil modtage ca. 285.000 kr. i samlede offentlige ydelser og tilskud og have ca. 13.000 kr. om måneden, når skat og husleje er betalt, og et ægtepar med tre børn vil fortsat have ca. 15.500 kr. til rådighed om måneden, efter at skatten og huslejen osv. er betalt, svarende til ca. 411.000 kr. i samlede offentlige overførsler årligt, når der tages udgangspunkt i de almindelige familietypeberegninger.
Den enkelte borger vil samtidig med nogle få timers arbejde om ugen kunne få hele eller dele af boligstøtten eller den særlige støtte tilbage, som vedkommende har mistet retten til på grund af loftet.
F.eks. vil en typisk enlig forsørger med et barn komme helt fri af kontanthjælpsloftet med ca. 6 timers arbejde om ugen og vil samtidig leve op til beskæftigelseskravet på de her 225 timer.
Med sin helhedsplan har regeringen ud over lavere skat i bunden lagt op til at give langtidsledige en jobpræmie på op til 45.000 kr. inden for de første par år, hvis de kommer i job, og det vil yderligere øge incitamentet til at komme i job, endda ganske mærkbart.
Det er både ret og rimeligt, at de borgere, der hver dag går på arbejde, kan se, at de faktisk får noget ud af det.
Det er samtidig nødvendigt, at flere forsørger sig selv frem for at modtage offentlig forsørgelse, hvis vi skal kunne finansiere det velfærdssamfund, vi gerne vil have for fremtiden.
Det bedste, vi kan gøre for børnene, er at understøtte, at forældrene kommer i job, og det er netop det, vi søger at gøre med jobreformen.
Tak for ordet.
Finn Sørensen (EL), 2016-11-08:
Jeg hørte ministeren sige, at kontanthjælpsloftet og den lovgivning, vi diskuterer her i dag, tilskynder kontanthjælpsmodtagere til at vælge aktiv beskæftigelse frem for passiv forsørgelse.
Det er da det klareste udtryk, jeg indtil nu har hørt fra ministeren, og en erkendelse af, at der i argumenterne for den her lovgivning ligger en grov mistænkeliggørelse af kontanthjælpsmodtagere.
Hvad er det for nogle kontanthjælpsmodtagere, der har valgt at være på passiv forsørgelse?
Det vil jeg gerne have ministeren lige fortæller mig.
Hvem er det?
Jørn Neergaard Larsen (V), 2016-11-08:
Der ligger ingen mistænkeliggørelse af nogen som helst.
Det her er en strukturel tilgang, hvor vi har sikret, at der er en lillebitte afstand imellem vores overenskomstmæssige mindstelønninger og det rådighedsbeløb, man får, når man er på kontanthjælp.
Det er vores opfattelse, at det er en nødvendig forudsætning, at man får noget ud af at komme i job, hvis man får tilbudt et job.
Man kan ikke få et samfund og et forsørgelsessystem til at hænge sammen, hvis mennesker, som går fra vores laveste offentlige forsørgelse og ind i en overenskomstfastsat stilling med mindsteløn, ikke får noget som helst økonomisk ud af det.
De økonomiske incitamenter skal virke på vores arbejdsmarked, og der, hvor de virker, kommer der noget ganske positivt ud af det.
Finn Sørensen (EL), 2016-11-08:
Det har hele tiden kunnet betale sig at arbejde.
Forskellen mellem en kontanthjælp og en HK-mindsteløn, inklusive faste tillæg, der kan gøres op i kroner og øre, er, som jeg beskrev tidligere på aftenen, for en enlig 11.000 kr. før skat og for en forsørger ca. 7.000 kr. før skat.
Så det har hele tiden kunnet betale sig at arbejde.
Men det, jeg anholdt, var ministerens formulering om, at den her lovgivning tilskynder folk til at vælge et job frem for passiv forsørgelse.
Kan ministeren ikke høre, at det er fuldstændig forkert, altså at vælge et job frem for at vælge passiv forsørgelse?
Der er ingen kontanthjælpsmodtagere, der har valgt passiv forsørgelse.
Det kan man ikke, som lovgivningen er skruet sammen.
Jørn Neergaard Larsen (V), 2016-11-08:
Man kan jo altså ikke gå ned i Brugsen og købe noget for de pensionsbidrag, der er indbetalt til Pension Danmark eller andre steder.
Så vi er nødt til at se på de rådighedsbeløb, der er, hvis man arbejder til en mindsteløn, eller hvis man er på kontanthjælp, og det er her, vi har sikret, at der er den lille afstand, så der er penge til at købe en busbillet og måske penge til at melde sig ind i en fagforening.
Det er det, vi har sikret.
Vi har sikret, at der også her er et lille, men kun et lille, økonomisk incitament.
Derfor håber jeg, at vi også får vedtaget jobreform 2, således at der kommer et reelt økonomisk incitament.
Peder Hvelplund (EL), 2016-11-08:
Det var mere formuleringen med, at man kunne vælge passiv forsørgelse.
Sådan er det jo ikke i dag.
Der er jo ingen, der kan vælge at være på passiv forsørgelse.
Ministeren siger det her med, at der skal skabes incitament for at tage et arbejde.
Hvis det er sådan, at incitamentet rent faktisk allerede er der og folk får noget ud af at få et ordinært arbejde, så har hr. Joachim B. Olsen jo været så venlig tidligere at gøre opmærksom på, at man ikke skal dømme på intentionen, men på konsekvensen, og hvis intentionen er at skaffe folk over i ordinært arbejde, men konsekvensen er, at folk mister deres bolig, bliver presset ud af deres bolig, virker lovgivningen jo ikke.
Kan ministeren så garantere, at de mennesker, som faktisk vælger at stå til rådighed for arbejdsmarkedet, fordi det skal de for at kunne få kontanthjælp, så ikke bliver ramt af de utilsigtede konsekvenser, nemlig at de mister deres bolig og dermed ryger længere væk fra arbejdsmarkedet?
Jørn Neergaard Larsen (V), 2016-11-08:
Hvis første del af spørgsmålet var møntet på mig, vil jeg gerne anholde det.
Jeg har aldrig givet udtryk for, at nogen kan vælge passiv forsørgelse.
Det kan man ikke.
Mit mål med det, vi er i gang med her, er at finde veje til, at mennesker, der har en arbejdsevne, faktisk får fodfæste på arbejdsmarkedet.
Fire ud af ti af de job, vi skaber, bliver besat med borgere fra andre europæiske lande, samtidig med at vi har en masse mennesker i Danmark på kanten af arbejdsmarkedet.
Det kan vi ikke være bekendt.
Det skal vi få ryddet ud i, således at kommunerne hjælper kontanthjælpsmodtagere med at komme i job, hvis de har en arbejdsevne, og hjælper kontanthjælpsmodtagere videre i forsørgelses- og behandlingssystemet, hvis det er den vej, de bør gå.
Den nuværende situation er ikke acceptabel.
Peder Hvelplund (EL), 2016-11-08:
Men hvis det er sådan, at konsekvenserne af den her lovgivning er, at borgere bliver presset ud af deres bolig, hvordan bringer det dem tættere på arbejdsmarkedet?
Hvordan gør det, at deres sociale situation bliver endnu mere usikker, selv om de opfylder de krav, vi stiller til dem, om at stå til rådighed for arbejdsmarkedet, hvis konsekvensen så bliver, at de bliver presset længere ud, hvor de mister deres bolig, og hvor de får dårligere sociale vilkår?
Hvordan skulle det bringe dem tættere på arbejdsmarkedet?
Det forstår jeg simpelt hen ikke.
Jørn Neergaard Larsen (V), 2016-11-08:
Kontanthjælpsloftet bringer borgere tættere på arbejdsmarkedet, hvis de har en arbejdsevne, hvis kommunerne gør det, vi stiller krav om nu.
Der er krav om, at de skal hjælpe borgere, hvis de er i risiko for at blive ramt af 225-timersreglen.
De skal hjælpe borgere, hvis de har svært ved at komme i kontakt med erhvervslivet, og de skal hjælpe borgere videre i behandlingssystemet, hvis det er den vej, de skal gå.
Vi har så sent som i går lavet aftale om satspuljen, hvor der bliver brugt et par hundrede millioner kroner de næste par år for at få vendt alle bunker, således at der bliver taget stilling til kontanthjælpsmodtagernes situation.
Det værste for kontanthjælpsmodtagerne er at køre videre ad det spor, man har kørt i de seneste år, hvor antallet er steget drastisk, og hvor vi får billeder af, at titusindvis – nej ikke titusindvis, men over titusind kontanthjælpsmodtagere har været på kontanthjælp i mere end 10 år uafbrudt, og der er masser af eksempler på kontanthjælpsmodtagere, der også har været det 15 år, 20 år, 24 år.
Det er ikke acceptabelt.
Karsten Hønge (SF), 2016-11-08:
Vi har jo i dag hørt flere eksempler på, hvordan den reelle aflønning er ude på arbejdspladserne, og alligevel fortsætter ministeren med at nævne, at der er noget med en forskel på 3 kr. i timen, eller var det måske 7 kr.?
Er der ikke et navn for den måde, ligesom med manipulation?
Det er det ene.
Det andet er: Kan ministeren ikke bekræfte, at der ikke er ret mange, der arbejder på det, vi kan kalde den rå, rene mindsteløn i overenskomsterne?
Og kan ministeren ikke også bekræfte, at dem, der så gør det, ret hurtigt derefter, typisk inden for 1-3 måneder, stiger markant i løn?
Christian Juhl (EL), 2016-11-08:
Vi kan vel godt blive enige om, at der er forskel på ordførerens og min tilgang til det her problem.
Ordføreren er jo dybest set ligeglad med, om kontanthjælpsmodtagerne finder sig et arbejde.
Det, det drejer sig om, er at få presset dem ned i løn, så de er sultne nok.
Det drejede det sig om i sidste periode, da vi snakkede om dagpenge.
Bare de kan komme langt nok ned, så må de jo finde ud af det selv.
Ordføreren spurgte, om vi kunne være det bekendt.
Så siger han: Ja, det kan vi godt.
Det må han stå model til.
Jeg synes bestemt ikke, at vi kan være bekendt at leve i et samfund, hvor vi ikke kan sikre disse mennesker adgangen til de påståede mange ledige job.
Hvad er det, ordføreren gør, ud over at piske de her mennesker?
Han gør intet for at lette adgangen til de mange tusindvis af job, vi hører om, og jobskiftåbninger, og hvad ved jeg – intet.
Han har ikke forpligtet én arbejdsgiver til noget som helst, han har ikke forpligtet én kommune til noget som helst.
Hvornår skal de have bare en lille pligt til at hjælpe de her folk ind på alle de her påståede job?
Karsten Hønge (SF), 2016-11-08:
Nej, det gør jeg ikke.
Jeg ser det i helt specifikke situationer: Over for unge, som man kan se har en interesse i at komme i gang med en uddannelse, kan man på afgrænsede områder og i en helt særlig situation bruge det.
Sagen er bare – og det viser tallene jo også selv – at det her ikke flytter noget.
Der er ikke noget argument for at lave det.
Ellers skulle man tage at kigge på det værktøj, man bruger.
Hans Andersen (V), 2016-11-08:
Men skal vi så forstå det på den måde, at SF sådan set synes godt om kontanthjælpsloftet, når vi taler om jobparate kontanthjælpsmodtagere, altså at jobparate godt kan blive omfattet af kontanthjælpsloftet, hvorimod aktivitetsparate ikke skal omfattes af kontanthjælpsloftet?
Er det en mulighed, som ordføreren ser for sig?
Finn Sørensen (EL), 2016-11-08:
Det vælger jeg også at tro på.
Ellers giver det ligesom ikke så meget mening at være i politik, hvis ikke man tror på, at man kan ændre tingene.
Men vi har jo den specielle situation, at alle partier i oppositionen kritiserer og tager afstand fra den lovgivning, vi taler om her i dag, men det er kun de fire partier, der, om jeg så må sige, har mod til at love vælgerne, at vi vil afskaffe det igen.
Sofie Carsten Nielsen (RV), 2016-11-08:
Jamen jeg har egentlig forståelse for, at man ikke lover ting, man ikke har 90 mandater til.
Jeg og mit parti siger meget tydeligt, helt klart: Vi vil afskaffe fattigdomsydelserne, såfremt vi finder 90 mandater for det efter et valg.
Det er en helt tydelig prioritet.
Derfor har vi finansieret det i vores egne oplæg.
Det kan man jo også kun opfordre alle andre partier til at gøre – fremlægge finansieringsforslag, fremlægge planer, der viser, at I mener det, når I ønsker at afskaffe disse fattigdomsydelser.
Karsten Hønge (SF), 2016-11-08:
Så tager vi den igen, altså debatten, kunne man jo fristes til at sige, men hver gang skal man da forsøge at banke noget social forståelse ind i højrefløjen – Sisyfos er mit dæknavn.
Hvad er begrundelsen for at sparke og give blå mærker på mennesker, som i forvejen har mindst?
Er det for at få flere i arbejde?
Ja, det påstår højrefløjen jo nogle gange, men som man tydeligt kan se på dem, tror de ikke rigtig selv på det, og det har de heller ikke nogen grund til.
33.127 mennesker har nu fået reduceret deres boligstøtte eller anden særlig støtte.
7.000 børn er berørt af det.
Så mange mennesker skal generes, for at arbejdsstyrken kan forøges med op mod 700 mennesker.
Ikke jobs, ikke mennesker i arbejde, men en forøgelse af arbejdsstyrken, som altså måske kan øges med op mod 700 mennesker.
Her sidder vi så igen i vores lune privilegerede politikerverden, hvor højrefløjen vil jage rundt med mennesker ude i den iskolde sociale virkelighed.
Med fine ord siger de, at økonomiske incitamenter får mennesker til at flytte sig, men det forudsætter jo, at de her mennesker rent faktisk er i stand til at flytte sig.
Hvis man får et skub, vil de fleste af os jo være i stand til at træde til side.
Men hvis man er fastlåst, vil et skub jo desværre bare betyde, at nogle mennesker vælter.
De mennesker, som er syge, handicappede, eller som er fanget i en fastlåst social situation, vil jo ofte ikke være i stand til at flytte sig ved hjælp af de her såkaldte økonomiske incitamenter.
Derfor er der stort set ingen jobmæssig effekt af de nye lavere ydelser.
Lavere ydelser vil til gengæld med sikkerhed lægge pres på mindstelønningerne, og når de laveste lønninger er presset nedad, kan man så starte forfra med at presse de sociale ydelser yderligere nedad.
Der sidder de og slikker sig om munden med udsigt til en løn- og ydelsesmæssig dødsspiral.