Martin Lidegaard (RV), 2016-11-11:
Som flere har været inde på, diskuterer vi jo tre elementer i det her lovforslag.
Det første element er ideen om at bede De Økonomiske Råd om at lave en produktivitetsanalyse en gang om året – det ligger i forlængelse af en aftale, man har lavet i EU – og det synes vi sådan set fra radikal side er en fornuftig tanke.
Det er jo en vigtig diskussion, hvad det er for noget produktivitet vi taler om.
Vi har jo både en, kan man sige, snæver definition af produktivitet i forhold til den værdi, der bliver skabt; de timer, vi arbejder; de virksomheder, vi har; hvor meget værdi, vi kan putte i arbejdet.
Der er også en bredere produktivitetsdefinition, som handler om samfundets produktivitet: Hvor mange er med på arbejdsmarkedet?
Hvor stor en del af arbejdsstyrken udvikler sig og sin værdiansættelse?
Hvor mange står uden for arbejdsmarkedet?
Og kan vi derfor øge deltagelsen af flere mennesker på vores arbejdsmarked, hvilket vi også synes er et meget vigtigt element – et strukturelt element, kunne man kalde det – at tage med i diskussionen om et samfunds produktivitet.
Det andet element er så følg eller forklar-princippet.
Man kan altid diskutere, hvad man skal lovgive om – det bør vi måske nogle gange spørge os selv lidt om – men vi har intet imod det princip.
Vi synes, det er fornuftigt og godt, så det stiller sig heller ikke i vejen for, at vi vil stemme for det her lovforslag, som er udmærket.
Det tredje element er så ideen om, at vi skal tage tænketanken CEPOS og sætte den ind i Det Økonomiske Råd.
Lad mig starte med at sige, at hvis vi nu skal være lidt ærlige, skal betydningen af, hvem der sidder i dette repræsentantskab, nok ikke overvurderes.
Det er jo et, der mødes, efter at rådet har udarbejdet sin rapport, og typisk så kan komme med nogle kommentarer til den, men det er, som jeg forstår proceduren, sjældent nogle, der har afgørende indflydelse på rådets arbejde.
Det kan man måske nogle gange beklage, for det er jo altid godt med inspiration.
Men når det er sagt, tror jeg nok, at vores sådan principielle indgang til det her er, at man ikke rigtig kan bruge argumentet om, at CEPOS nu skal ind at tage en arbejdsgiverplads, hvis arbejdsgiverne ikke indstiller CEPOS til det.
Hvis man har en indstillingsprocedure, hvor det ligesom er arbejdsmarkedets parter, der hver især indstiller deres repræsentanter, er det mest naturlige vel trods alt at følge den, altså hvis man ønsker den ligevægt, som regeringen lægger op til her, vil jeg sige i al stilfærdighed.
Ellers kan man tage en anden diskussion, som vi sådan set godt vil være med til at tage her i udvalgsarbejdet, nemlig om det – som flere ordførere har været inde på – ville være en idé ud over arbejdsmarkedets parters repræsentanter at invitere flere af de mange udmærkede seriøse tænketanke, der er kommet, med ind i De Økonomiske Råds arbejde og til at inspirere.
Og der må jeg sige, at jeg synes, det er sådan en lidt mærkelig argumentation, LA's ordfører er ude i, med, at det kun er CEPOS, der er en seriøs tænketank.
Internationalt respekterede rapporter indgår i større internationale netværk og indhenter dermed også inspiration på det område, altså det, man kunne kalde det miljøøkonomiske område eller det klimaøkonomiske område.
Så skæg for sig og snot for sig vil være vores indgang til det her.
Lad mig så sige som en sidste bemærkning, at det også har været diskuteret, om man skulle prøve at have Det Økonomiske Råd som sådan en slags backup, hvis man har en usikkerhed her i Folketinget om, om vi får de rigtige beregninger og konklusioner fra de økonomiske ministerier, som oppositionen til enhver tid er meget afhængige af.
Og vi har jo haft nogle diskussioner, hvor i hvert fald nogle partier i oppositionen har været en anelse bekymret for, om regeringen havde været lidt for langt inde over de konklusioner, der kom fra ministerierne.
Der har vi et ret rent snit hos os i Radikale Venstre.
Dette er blot en tanke til drøftelse i det videre udvalgsarbejde.
Men vi vil lægge op til denne drøftelse med et positivt fortegn.