Astrid Krag (S), 2022-04-29:
Tak for det, formand.
Jeg vil gerne starte med at sige tak til forslagsstillerne for at fremsætte beslutningsforslaget her, som sætter fokus på en meget vigtig problemstilling, nemlig mere fleksibel hjælp til borgere med handicap ved flytning mellem kommuner og efter det fyldte 18. år.
Beslutningsforslaget pålægger regeringen inden udgangen af oktober i år at fremsætte et lovforslag om afbureaukratisering af og mere fleksibel hjælp til borgere med handicap.
Lovforslaget skal for det første indebære, at borgerne kan beholde de samme hjælpemidler og tilbud om hjælp, som de var visiteret til i fraflytningskommunen, i en periode på mindst 2 år efter flytning til en anden kommune, medmindre der sker ændringer i deres situation eller livsvilkår.
For det andet skal det indebære, at der i løbet af 2023 sættes et forsøg i gang, hvor hjælp til unge med et handicap videreføres efter servicelovens børnebestemmelser efter det fyldte 18. år, medmindre der er sket væsentlige ændringer i den unges situation eller mulighederne for rehabilitering, uddannelse og job kan forbedres væsentligt via en overgang til voksenbestemmelserne.
Jeg vil allerede her indledningsvis sige, at selv om regeringen deler intentionerne bag beslutningsforslaget, kan vi ikke støtte det, og det skal jeg nok vende tilbage til og uddybe om lidt.
Som sagt deler vi intentionerne bag beslutningsforslaget om at øge tryghed, forudsigelighed og kontinuitet i hjælpen til borgerne.
Det gælder selvfølgelig både, når man flytter til en anden kommune, eller når man som ung fylder 18 år og dermed formelt overgår til voksentilværelsen, men også helt generelt.
I et velfærdssamfund som vores skal man som borger med funktionsnedsættelse ikke leve med angsten for pludselig at miste al den hjælp, som man er afhængig af for at få hverdagen til at fungere.
Men i regeringen mener vi ikke, at denne intention og klare værdi skal føres ud i livet ved at fastlåse hjælpen i en periode på 2 år, hvis man flytter til en anden kommune.
Vi bør i stedet for sikre borgernes retssikkerhed helt generelt, og her har regeringen allerede sammen med Folketingets øvrige partier taget en række gode og vigtige initiativer, bl.a. også med forslagsstillernes parti.
Her har vi på finansloven for 2022 – og nu kigger jeg ned på finanslovspartierne – afsat midler, så varslingsordningen kan blive udvidet med flere typer af hjælp, f.eks. socialpædagogisk støtte, ledsagelse og botilbud.
Det er et vigtigt skridt til at øge tryghed, forudsigelighed og kontinuitet i hjælpen, fordi man får et varsel på minimum 14 uger, hvis kommunen træffer afgørelse om frakendelse eller nedsættelse af hjælpen.
Det gælder selvfølgelig også ved flytning, forstået på den måde, at den kommune, som man flytter til, ikke kan frakende eller nedsætte hjælpen med dags varsel.
I forlængelse af det vil jeg også sige, at de løbende ydelser, f.eks. merudgiftsydelse og hjælpeordninger, som en borger modtager, fortsætter ved flytning til en anden kommune, indtil den nye kommune har truffet afgørelse i sagen.
Når det gælder løbende ydelser vil en borger altså ikke komme til at stå uden hjælp i den periode, hvor den nye kommune sagsbehandler, og hvis den nye kommunes afgørelse går ud på nedsættelse eller frakendelse af de typer af hjælp, der ligger i varslingsordningen, så kommer varslet på de 14 uger oven i.
Jeg vil også pege på den retssikkerhedspakke, som vi afsatte midler til i regi af social-, sundheds- og arbejdsmarkedsreserven for 2022-2025.
I den pakke ligger der bl.a. et initiativ med titlen »Borgeren i centrum«, som skal styrke tillid, samarbejde og borgerinddragelse helt generelt, og som dermed også skal bidrage til at øge trygheden, forudsigeligheden og kontinuiteten i hjælpen til den enkelte.
Jeg vil også fra den retssikkerhedspakke nævne initiativet med lovændring om skærpede krav til kommunalbestyrelsernes behandling af danmarkskortet , som vi var samlet her i salen for at førstebehandle i sidste uge, i tirsdags, tror jeg det var, initiativet om et handicapbarometer til måling af juridisk sagsbehandlingskvalitet og initiativet om et juridisk serviceeftersyn, hvor kommunerne bl.a. vil have pligt til at genoptage sager, hvor afgørelsen er ugyldig.
Det er også med til at øge trygheden, forudsigeligheden og kontinuiteten i hjælpen.
Med det sagt vil jeg nu komme nærmere ind på begrundelserne for, at vi i regeringen ikke kan støtte beslutningsforslaget.
Den første del af beslutningsforslaget handler om at beholde sine hjælpemidler og tilbud om hjælp i en periode på mindst 2 år, hvis man flytter til en anden kommune.
For de hjælpemidler, som man har fået bevilget, og som man fortsat har behov for, gælder det allerede i dag, at man kan tage dem med sig, hvis man flytter til en anden kommune.
Man kan altså tage sin kørestol, sin benprotese eller sit synskompenserende oplæsningsprogram til computeren med sig ved flytning, og først når der opstår behov for reparation eller udskiftning af det gamle hjælpemiddel eller man får behov for et nyt hjælpemiddel, fordi hjælpebehovet har ændret sig, skal man søge om det i den nye kommune.
Det, som ønskes indført med beslutningsforslaget omkring hjælpemidler, er altså allerede gældende ret, og godt for det.