Astrid Carøe (SF), 2019-11-21:
Tak for det.
Jeg vil starte med at sige tak til forespørgerne for at rejse debatten om et meget aktuelt emne.
I sidste uge kom der nye ændringer til Den Danske Ordbog, bl.a. er ægteskab nu ikke længere defineret som et par bestående af en mand og en kvinde, der er gift med hinanden.
Det er ændret til et par bestående af to personer, der er gift med hinanden.
Det er et tegn på, at det danske sprog udvikler sig.
Og det har det altid gjort.
Debatten om, hvordan vi taler om og til hinanden, er enorm aktuel.
Det er den ikke mindst på baggrund af en række nyere undersøgelser, som viser, at der her i 2019 stadig er rigtig mange mennesker i vores samfund, som trives meget dårligt, fordi de af den ene eller den anden grund er anderledes end flertallet.
En ny undersøgelse fra sidste uge viser, at selvmordsraten blandt homoseksuelle og biseksuelle i Danmark er halvanden gang højere end heteroseksuelles.
Den viser også, at det er særlig slemt blandt unge.
Vi ved fra andre undersøgelser, at det ser endnu værre ud for de øvrige lgbt+-personer, og at f.eks. transkønnede trives ekstremt dårligt med skræmmende høje tal for selvmord, depressioner, angst og lignende.
Sprogbrug er langtfra den eneste forklaring på de her uhyggelige tal, men jeg tror på, at det er noget af forklaringen – ikke mindst for de unge, som kan være enormt sårbare i den proces, hvor de springer ud eller tumler med, at de har en anden kønsidentitet end den, de er født med.
Ord er ikke ligegyldige.
De betyder noget.
Når ordet bøsse stadig bruges som et skældsord, når offentlige systemer insisterer på, at der kun findes han- og hunkøn, når børn som helt små konfronteres med pigefarver og drengefarver og med bestemte forventninger til, hvordan de skal se ud og opføre sig, alt efter hvilket kønsorganer de har, er det med til at gøre det enormt svært, hvis man ikke passer ind i de kasser, samfundet forventer.
Derfor finder jeg det faktisk positivt, at virksomheder som Microsoft opdaterer deres programmer til et mere inkluderende sprogbrug.
Det er ikke revolutionerende, men det er en anerkendelse af, at de som stor it-virksomhed også har et ansvar, ikke mindst fordi enormt meget kommunikation mellem mennesker i dag foregår på skrift foran en computerskærm.
Vi skal selvfølgelig holde øje med, hvor teknologier begrænser, men sådan som jeg ser det, giver den her funktion muligheder, hvis det selvfølgelig er sikret, at man kan vælge den fra.
Jeg mener, at det er udtryk for god og moderne ledelse, at medarbejderne på Institut for Kunst- og Kulturvidenskab på Københavns Universitet får en mail med en vejledning til, hvordan de kan sikre inklusion af alle studerende.
Det er en anerkendelse af, at det her ikke er nemt.
Det er en god hjælp til de undervisere, som gerne vil skabe det bedste læringsmiljø for de studerende.
Ud over at vi i SF ikke mener, at vi politisk skal detailstyre, hvilke e-mails uddannelsesinstitutionerne sender til deres ansatte, ser jeg personligt universitetsledelsens vejledning som både progressiv og enormt betænksom og som en ærlig interesse i at ville skabe det bedste læringsmiljø for deres studerende.
Desuden mener jeg ikke, at de to initiativer skaber en risiko for, at forskningsfriheden eller ytringsfriheden er i fare.
At give mulighed for et mere inkluderende sprogbrug forhindrer ikke nogen i ikke at sige eller undersøge ting, de gerne vil.
Vi deler derfor ikke forespørgernes frygt for på baggrund af eksemplerne en nysproglig glidebane, men glæder os derimod over, at sproget fortsat udvikler sig og i dette tilfælde til at være mere inkluderende.
Tak for det.