Lisbeth Bech-Nielsen (SF), 2025-12-16:
Tak til stillerne af det her borgerforslag for at bidrage til den her meget, meget vigtige principielle diskussion.
Der er en grund til, at privat kommunikation har været beskyttet i europæisk ret faktisk i alle moderne vestlige liberale demokratier.
Det er jo ikke, fordi vi er naive over for kriminalitet – hvis man vil have et 100 pct. sikkert samfund, kan man jo flytte til Nordkorea – men fordi vi har forstået afvejningen i et retssamfund af, at det er ikke alt, vi kan kontrollere eller overvåge, og at man ikke, hverken som stat eller en stor virksomhed, kan kigge borgere over skulderen, kigge med i vores private kommunikation, hvis man ikke har en dommerkendelse eller en målrettet mistanke.
Det har været nogle af principperne.
Chatkontrolsagen er historien om, hvordan en undtagelse fra nogle af de her grundlæggende rettigheder er ved at blive til et overvågningssystem uden grænser for, hvad der kan overvåges.
Vi hører i hvert fald en justitsminister, der ikke vil give nogen garantier for, hvor det kan ende henne.
Så lad mig ridse historien op i fem trin.
Først var der de rettigheder, vi havde.
Indtil for få år siden var udgangspunktet klart: GDPR og ePrivacydirektivet betød, at privat kommunikation var privat og generel scanning af beskeder var ulovligt.
Så kom som trin nummer to problemet, da man jo opdagede, at techgiganterne scannede private beskeder, og man tænkte: Hvad gør vi nu?
Brugernes indhold blev allerede scannet, og EU erkendte selv, at man stod med et problem, fordi man havde en ulovlig praksis.
Derfor kom som trin nummer tre undtagelsen i 2021 i form af en midlertidig nødforordning om frivillig scanning kun for kendt overgrebsmateriale – og hvorfor det er vigtigt, kommer jeg tilbage til – og kun for tjenester, der allerede gjorde det.
Så kom som trin fire det, vi taler om nu, altså Kommissionens forslag om obligatorisk scanning også for nyt materiale og også for grooming og i praksis en analyse af almindelige menneskers private beskeder.
Forslaget mødte jo massiv modstand, som flere af mine kolleger også har været inde på, både af hensyn til juridiske perspektiver og tekniske og politiske, men også sikkerhedsmæssige.
Det sidste trin, trin nummer 5, er kompromisforslaget, som man må forstå på justitsministeren er så lig det oprindelige forslag, at man ikke skulle have et nyt mandat i Europaudvalget, for man havde et mandat for 2½ år siden.
Samtidig hører vi, at det er noget helt, helt andet.
Så enten er man ikke gået i Europaudvalget i forhold til det europæiske arbejde, man laver, og har indhentet et mandat, fordi det her er noget helt, helt andet, eller også er det præcis det samme som før.
Nu har vi ikke masseovervågning, hører vi, vi har en risikobaseret tilgang.
Men hvad er den risikobaserede tilgang?
Det er sådan, at på enhver global tjeneste, hvor vi mennesker jo er, er der helt oprigtigt en markant risiko for, at den her type overgrebsmateriale er derude.
Det er jo ikke det, vi siger at der ikke er.
Det vil sige, at alle de steder, vi er, er der en risiko for det, og det vil sige, at alle steder skal man scanne, fordi man skal have en risikobaseret tilgang.
Den er både død og i live så at sige.
Samtidig siger man: Vi tager ikke et opgør med kryptering, for specielt tyskerne med deres historie kan jo ikke lide den slags, og derfor havde de også forkastet det første forslag.
Det, man nu gør, er igen lidt det samme som med katten, for man siger: Vi bryder ikke krypteringen, for vi kigger ikke i midten af end to end-krypteringen; vi laver det, der hedder – og der findes ikke et dansk ord, jeg beklager, formand – client-side-scanning
Det betyder, hvis vi skal bruge analogien med brevet, at vi kigger i brevet, inden det kommer i postkassen, men vi kigger ikke i det, efter at posten har hentet det – hvis vi havde et postvæsen – og har afleveret til modtageren.
I virkelighedens verden kigger man i brevet.
Jeg kan ikke nå hele min tale, men jeg vil bare slutte af med at sige, at jeg håber, at nogle af jer også spørger ind til sikkerheden eller manglen på samme i det her.
For det er et gigantisk problem, specielt i den verden, vi lever i lige nu.
Tak for ordet.