Karsten Hønge (SF), 2019-04-05:
Det går langsomt med at evaluere loven – alt for langsomt.
Og jeg undrer mig faktisk også over forløbet, for ministeren har tidligere givet udtryk for, at han forventede, at dette skulle være klar her i foråret – vel at mærke klar til at blive vedtaget.
Det kom også frem i forbindelse med den justering af loven, som vi havde i maj måned sidste år, at det var en delevaluering, og så lagde man op til den store evaluering, som så skulle køre hen over efteråret.
Og sådan som det blev lagt ud, var forventningen, at det skulle blive vedtaget her i begyndelsen af i år.
Det er jo ret tydeligt, at det ikke kan nås at få det vedtaget inden et valg.
Jeg synes i hvert fald, at det er skuffende med den langsommelighed, ikke fordi det har noget med Folketinget at gøre, men fordi det har noget at gøre med en hel masse mennesker derude i landet, der berettiget forventer, at vi får justeret loven.
Vi ændrede så heldigvis loven i maj måned sidste år, og det var nødvendigt, for der var mange kommuner, der ikke kunne finde den rigtige linje i, hvordan de skulle behandle deres syge, sårbare og udsatte borgere, og den justering, vi lavede, tvang dem dog til flere steder at gøre det på en mere human og respektfuld måde.
Det var vel egentlig heller ikke for meget forlangt.
Jeg er glad for, at jeg kan se, at Ankestyrelsen har ændret to principafgørelser, og vi kan bl.a. høre Københavns Kommune eksplicit sige, at på grund af en ændring har de faktisk også ændret praksis.
Det var en lille ændring, vi lavede i maj, men den fik faktisk konkret betydning.
Det er nok ikke lige den måde, man skal møde syge borgere på.
I stedet for at spænde snubletråde ud, skal kommunerne række borgerne en hjælpende hånd.
SF arbejder for en gennemgribende ændring af loven, og overskriften for SF er at styrke borgeren over for systemet.
De syge skal have flere håndfaste rettigheder, de skal stå stærkere over for systemet.
Igennem efteråret arrangerede jeg selv en række lyttemøder spredt ud over landet, og de var faktisk utrolig velbesøgte.
Mange mennesker kom til de lyttemøder for at fortælle om deres egne konkrete oplevelser i mødet med kommunen, og hvordan de følte sig dårligt behandlet, men der var også borgere, der fortalte, hvordan de faktisk i nogle kommuner blev godt behandlet, og hvordan de blev hjulpet videre.
Det var et nuanceret billede.
Men konklusionen er alligevel, at det er nødvendigt, at Folketinget griber ind over for det landslotteri, som foregår, for det var det hovedindtryk, jeg også stod tilbage med, at det nemlig i dag er postnummeret, som er helt afgørende for, hvilken behandling borgeren får.
Nogle kommuner behandler faktisk deres borgere med respekt, andre kommuner efterlader borgeren til sig selv.
Jeg synes, at vi seriøst skal behandle de seks forslag, som vi har modtaget fra det initiativ, der hedder »VærdigReform «.
De syge, de sårbare og de udsatte har nemlig brug for en klar lov med en række konkrete rettigheder, som kommunerne skal leve op til.
Mennesker skal stå stærkt over for kommunen.
Vi skal fjerne snubletrådene og i stedet for give svagt stillede mennesker et stærkere fundament at stå på.
SF foreslår konkrete ændringer, f.eks. at når arbejdsevnen er på under 7 timer om ugen, skal borgeren kunne vælge mellem ressourceforløb, fleksjob og førtidspension.
Og hvis borgeren ikke er afklaret inden for de 5 år, der er afsat, skal borgerne kunne vælge mellem revalidering, fleksjob, ressourceforløb og førtidspension.
Vi synes, det er borgeren selv, der skal kunne søge om ressourceforløb og i øvrigt kunne klage over forløbet.
Vi mener, at ansættelsesvilkårene i fleksjob altid skal aftales med fagforeningerne.
Vi mener, at det igen skal være muligt at få oprettet et fleksjob i den virksomhed, hvor man arbejder, og vi forestiller os en række tidsgarantier lagt ind.
I sundhedsvæsen arbejder man jo med begrebet behandlingsgaranti.
Jeg tror også, vi i den her sammenhæng kan arbejde på en måde, så borgerne får nogle garantier for, at tingene sker inden for nogle tidsfrister.
Vi bliver nødt til at stille borgere, der står svagt, på det stærkest mulige fundament.
Så vil jeg også i den her tale, som jeg også gjorde, da vi diskuterede det i efteråret, sige, at det var opmuntrende at høre Mette Frederiksens bemærkninger på Socialdemokratiets kongres om, at man nu virkelig skulle tage fat om nældens rod i den her lov.
Så må jeg også i dag, som jeg gjorde i efteråret, sige til Socialdemokraterne, at ord, magiske strygninger og lindrende salver altså ikke er nok.
Nu skal vi forbedre den her lov, som har så meget på samvittigheden.