Helle Bonnesen (KF), 2024-04-11:
Her er endnu et eksempel fra regeringens side på, at der er samlet lidt til bunke.
Vi behandler flere ting på en gang, så lad os bryde dem lidt op.
Den her del af forslaget er rigtig, rigtig kompleks.
Det er forholdsvis godt og gennembearbejdet.
Der har været ualmindelig stor interesse for området, og det kan man jo også se på de mange høringssvar, som i øvrigt er overvejende positive.
Der er nogle få opfølgende ting, som vi måske kan diskutere ved andenbehandlingen.
Men jeg forventer, at andenbehandlingen kan være afklarende, og at vi kan støtte denne del.
Så sent som i dag har jeg fået henvendelser fra folk fra branchen, der har mindre ting, de gerne vil have op.
Jeg vil også gerne sige, at jeg anerkender, at den her del af forslaget er den bærende og store del.
Jeg vil også sige, at den debat, der her har været, har handlet om en meget lille del af det, men sådan er det jo typisk.
Når vi er enige om de store brikker, behøver vi heller ikke bruge så meget tid på dem.
Så har forslaget endnu en del, hvor en minister bliver bemyndiget til egenrådigt at bestemme mere – og den her gang er det at bestemme i forhold til regler for eksamener, prøver og bedømmelser på de kunstneriske uddannelser.
Vi er noget bekymret for den her trend, og vi ser det jo i stigende grad i flere og flere lovbehandlinger og på flere og flere ministerområder.
Her er der på den ene side tale om en genindførelse af noget, der har været der tidligere, og mere eller mindre at standardisere et princip, som kendes fra andre sammenhænge.
Så her hælder vi også til at støtte det.
Men så kommer vi så til, at man benytter lejligheden til at sige: Okay, nu tager vi fat på de sproglige ting – som jo reelt intet har at gøre med resten af lovgivningen.
Man sniger værdiladet sprogbrug ind ad bagdøren og foreslår nogle ord, som end ikke findes i den danske Retskrivningsordbog.
Og her stopper støtten fra konservativ side.
Så beklager jeg over for visse personer her i salen, at jeg kom til at bruge ordet man, som jo nok kommer af ordet mand.
Men det her er i vores øjne et kulturforslag, hvor vi ser en forfladigende form for politisk korrekthed, og det virker historieløst.
Ordet mand stammer fra det gamle nordiske sprog og har en gammel germansk oprindelse.
Det kan spores tilbage til et oldnordisk ord – maðr, hvis jeg ellers udtaler det rigtigt – og det betyder simpelt hen menneske.
Så vi er i gang med at fjerne oprindelser, vi er i gang med at fjerne historie, og vi er i gang med at fjerne vores egen fortælling.
En anden meget moderne ting ud over det her med at fjerne ord i vores sprog er jo også at være inkluderende.
Så nu vil jeg høre, om man, når nu man fra regeringens side gerne vil tage sproget på wokesiden, også gerne vil være inkluderende og på den måde inkludere resten af salen og indbyde til og sørge for, at forslaget bliver delt op, så vi i hvert fald kan få den del af det, som er vigtig, igennem med et så stort stemmetal som muligt.
Hermed tak for ordet.
Fru Zenia Stampe nævnte det, at man, hvis der inden for et lokalpolitisk eller ungdomsrelateret område – sådan forstod jeg det var –
kom et ungt menneske og sagde, at man gerne ville kaldes det og det, så skulle stille sig i vejen.
Men der er jo også en forskel mellem, at der inden for et lukket miljø er en frihed, og at vi her taler om nogle standardiseringer i det danske samfund.
Synes fru Zenia Stampe, at det er i orden, at man branche for branche vælger, hvad titlerne skal være, afhængigt af hvad branchen synes, i forhold til at vi har et sprogbrug, der er nemt at finde ud af?