runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Astrid Krag (S), 2019-02-27:
Altså, kære finansminister, vi har kaldt ministeren i salen her for at diskutere den sundhedsreform, der forhandles lige nu, hvor der er en massiv utryghed omkring, hvad det er for et system, man kan bygge op med de penge, som jo også økonomer har sat store spørgsmålstegn ved om er der – tryllestavsøkonomi er det blevet kaldt, tænk på et tal.
Det er en reel utryghed, som jeg synes ministeren burde tage lidt mere alvorligt end at bruge tiden på at snakke om udlændingepolitik.
Der sidder ministerens kollega i øvrigt nede bagved og kan tale om det om lidt.
Prøv nu at svare på, hvorfor man ikke i årene fremover vil reservere de penge, der skal til, for at sikre behandling af de flere ældre patienter, altså indfri alle de ambitioner, vi har for vores sundhedsvæsen, som ministeren jo indrømmer vil koste penge.
Jeg forstår det simpelt hen ikke.
Kristian Jensen (V), 2019-02-27:
Jeg undrer mig over, at Socialdemokratiet ikke vil garantere, at man vil fastholde de lave ydelser, der er kommet på udlændingeområdet, sådan at man kan have en garanti for, at de midler, der er til rådighed, ikke bare går til, at I sætter ydelserne op.
Nu har vi jo i månedsvis efterspurgt et svar fra Socialdemokratiet på: Hvad er det, I konkret mener i forhold til det ydelsesområde?
Og det får vi ikke at vide.
Og derfor kan man jo kun tro, at det er, fordi I pønser på igen at sætte ydelserne op, hvilket både vil betyde, at udgifterne stiger for dem, der er her, og at vi får tiltrukket alt for mange flere, som vi også skal til at betale for.
Jeg har ikke sagt, at der er nogen mangel på penge, og jeg anerkender ikke, at der skulle være mangel på penge til vores sundhedsudspil i forhold til de fremskrivninger, der er.
Der er et råderum, og vi har lagt op til, at der skal være en vækst, og så er der en reserve tilbage, vi ikke har disponeret – det skal man tage stilling til år for år.
Astrid Krag (S), 2019-02-27:
Tak for det svar.
Jeg vil altså kraftigt opfordre nogle økonomer til at gå ind i den her diskussion, for finansministeren får det til at lyde, som om de her beregningstekniske tal omkring det demografiske træk er nogle, der kan svinge utrolig meget og er lavet på et utrolig usikkert grundlag.
Det er de jo ikke.
Det er jo tal, der er lavet, på baggrund af hvad man har set af udvikling gennem de seneste årtier.
Og at der pludselig skulle ske et eller andet fuldstændig grundlæggende i forhold til det, vi ser med den aldrende befolkning, flere nye behandlingsmuligheder osv., der skulle ændre det her, vil jeg gerne høre nogle økonomer komme og fortælle om, altså hvor mange gange det er sket, og hvor usikre de modeller er.
Jeg synes, finansministeren taler udenom, når det passer i hans kram.
Nu siger finansministeren her – og det er jeg glad for at han siger – at der skal bruges penge på sundhed, at der skal bruges penge på det stigende antal ældre i fremtiden.
Godt – så langt kan vi være enige.
Jeg tror ikke, vi er enige om, hvor mange penge der skal bruges, og slet ikke når man kigger på regeringens økonomiske planer, hvor der jo mangler penge, for at man overhovedet kan komme i nærheden af alt det, man siger man vil i sin sundhedsreform.
Og så vil jeg bare spørge ministeren: Når man nu er så tydelig, i forhold til at der skal bruges penge, både på vores sygehuse, men også ude i det nære sundhedsvæsen, så de ældre medicinske patienter oplever, at der bliver bygget et system op, der kan tage hånd om dem, så vi ikke skal have så mange svingdørspatienter, som vi har i dag – alle de her problemer, som er så tydelige i forhold til manglen på tid i vores sundhedsvæsen – hvorfor vil man så ikke reservere de penge, afsætte de penge i årene fremover?
Så er vi sikre på, at de ikke ved et uheld bliver brugt på topskattelettelser eller noget andet.
Så reserverer vi den del af vores økonomi, der skal til, for at man som patient kan være tryg i fremtiden, og at der i forhold til de her 500.000 behandlinger, der ikke længere må være på vores sygehuse, er midler til at opbygge det system, der skal tage hånd om de patienter.
For patienterne er jo meget dårligt tjent med ikke at måtte komme på sygehuset, hvis ikke der er bygget et stærkt system op.
Og det er ikke gratis, selv om finansministeren gerne vil have det til at lyde, som om man kan flytte opgaver fra ét sted til et andet, og så er det løst.
Der skal flere penge med, og det siger ministeren også her i dag.
Hvorfor vil man så ikke pege på, hvor mange penge man år for år vil bruge, og sørge for, at de penge også er reserveret til vores sundhed?
Kristian Jensen (V), 2019-02-27:
Det er en tilsnigelse at sige, at Finansministeriet har sagt, at der vil være et behov på 12 mia. kr.
I det svar til Folketinget, hvor de 12 mia. kr. er nævnt, bliver der sagt, at det demografiske træk er beregningsteknisk og skal bruges med varsomhed og ikke er et udtryk for, hvad det egentlige år til år-behov måtte være, for det afhænger af mange ting.
Det afhænger af den teknologiske udvikling; det afhænger af effektiviseringer; det afhænger af mange ting, som hverken spørgeren eller jeg i dag er klar over, når vi kigger frem mod 2025.
Jeg tror heller ikke, at man, hvis man spolede tiden 6 år tilbage, ville vide, præcis hvor sundhedsvæsenet skulle være i dag.
Og derfor er det ikke muligt at spole 6 år frem og bare forlænge det og sige, at lige præcis det beløb skal bruges.
Men at der er tale om et beløb, der skal bruges på området, er klart.
At der er tale om, at sundhedsvæsenet er et af de områder, som vi skal prioritere højt, er også klart.
Det har regeringen sådan set gjort i de forløbne 4 år, hvor vi, som det er nævnt i et tidligere svar på et spørgsmål her, har løftet budgetterne på sundhedsområdet med 6 mia. kr. siden valget i 2015, hvor der er kommet flere penge i regionerne, og hvor der er kommet flere penge til den kommunale del af det – der er kommet flere penge ind på finanslovene.
Vi har prioriteret, at man f.eks. har styrket psykiatrien markant med finanslovsaftalen for 2019.
Og det betyder, at nogle af de opgaver, som var, om ikke ladt tilbage, så i hvert fald ikke prioriteret så højt historisk set, nu har fået et løft.
Det skal vi også gøre fremadrettet, men om det lige præcis bliver 12 mia. kr., kan man ikke sige.
Det er ikke et tal, som Finansministeriet kan sige man skal bruge.
Det var ud fra nogle beregningstekniske forudsætninger, der blev bedt om at man regnede på, men ud fra spørgerens vilkår og ikke vores.
Det, vi kigger på, er:
Hvad er det, der år for år sker undervejs?
Hvad er det for nogle ting, der gør, at sundhedsvæsenet skal have et løft?
Og hvad er det, der samtidig gør, at sundhedsvæsenet kan blive mere effektivt?
Astrid Krag (S), 2019-02-27:
Vi bliver jo i samme boldgade, må man sige.
Spørgsmålet lyder: Vil regeringen afsætte midlerne til, at sundhedsvæsenet kan følge med, når der ifølge Finansministeriet vil være behov for en stigning i sundhedsudgifterne på ca. 12 mia. kr. i 2025 i forhold til i dag?
Kristian Jensen (V), 2019-02-27:
Jeg er bange for, at spørgeren simpelt hen ikke har forstået regeringens sundhedsudspil.
For ved at få flyttet 500.000 patienter ud af sygehusene, ud i det nære, ud til enten almen praksis eller til det kommunale, så følger de penge, der i dag ligger til opgaven på sygehusene, selvfølgelig med ud.
Det, vi har sagt der skal bruges penge til, er at få startet de nye sundhedsfællesskaber.
Det er, at vi kan få startet samarbejdet mellem almen praksis, speciallæger, kommuner og sygehuse, sådan at patienterne ikke oplever det, man gjorde under den tidligere regerings sundhedsvæsen, nemlig at oplysningerne ikke fulgte med, og at man så at sige blev tabt ned mellem flere stole, og at der derfor ikke var sammenhæng.
Nej, det var alene taletiden, der gjorde, at jeg ikke kom videre, så jeg vil fortsætte.
Det, at vi reducerer Danmarks Radios størrelse, gør faktisk, at vi får frigjort råderum i den offentlige økonomi til, at vi også kan opprioritere andre offentlige udgifter.
Og jeg vil langt hellere have, at vi bruger nogle midler på at have gode uddannelser, gode erhvervsuddannelser, end at vi har et Danmarks Radio i den størrelse, som det havde under den tidligere regering.
Derfor vil vi i de kommende år, når Danmarks Radio bliver effektiviseret og slanket, få frigjort et råderum i den offentlige økonomi, der gør, at vi også kan øge de offentlige udgifter, samtidig med at vi kan sætte det beløb, danskerne betaler ind til Danmarks Radio, ned ved at afskaffe licensen.
Det er bare for at sige, at når man kigger på, hvad der kan afsættes til velfærd, sundhed og ældre, så skal man ikke kun kigge på, hvad man vil bruge ekstra – man skal også kigge på, om de mange, mange milliarder, vi bruger i forvejen, bruges klogt.
Det synes jeg ikke altid de gør, og det strammer vi op på.
Benny Engelbrecht (S), 2019-02-27:
Er det, finansministeren kan garantere i dag, så, at det alene vil være gennem besparelser på udlændingeområdet, at man vil bruge flere penge på sundhed, eller kan man også forestille sig, at besparelser på uddannelsesområdet – f.eks. omprioriteringsbidraget – eller andre besparelser inden for den offentlige sektor kan ende med at skulle anvendes til sundhed?
For sandheden er jo den, at selv hvis man tager hele det beløb, som regeringen har til rådighed i sin økonomiske plan, så er det jo ikke nok til at leve op til det forventede yderligere pres, der bliver på sundhedsvæsenet fra nu og frem til 2025.
Kristian Jensen (V), 2019-02-27:
Den økonomi, vi skal have fremadrettet, skal dække flere udgifter, både sundhedsudgifter, ældreudgifter, forskningsudgifter, udgifter i forbindelse med retssikkerhed og andet.
Det er også derfor, det ikke bare er nok at kigge på, hvad man bruger ekstra.
Man skal også kigge på de mange, mange milliarder kroner, vi bruger i forvejen.
En af forskellene på den tidligere regering og den nuværende er, at vi har strammet op på udlændingeområdet.
Vi har sænket ydelserne.
Vi har sørget for, at der kom styr på tilstrømningen, hvilket betyder, at udgifterne til modtagelse af flygtninge er faldet brutto med 4 mia. kr., fra da det toppede og til det, vi sætter af i år.
Det er altså 4 mia. kr., vi kan bruge på noget andet.
Nogle af pengene går til udviklingsbistand ude i verden, til at hjælpe i nærområderne, hvilket gør, at færre flygtninge bevæger sig op mod Danmark, og nogle kan bruges i Danmark til andre områder.
Jeg vil da langt hellere bruge pengene på, at vi får gode forhold for vores syge, gode forhold for vores ældre og gode forhold for vores skolesøgende børn, end at vi bruger pengene på at sætte ydelserne op igen for udlændinge, der kommer til Danmark.
Det er da spørgerens eget parti, der ikke vil garantere det her, for når spørgeren begynder at inddrage spørgsmål omkring skattepolitik, er det lige så relevant at inddrage spørgsmål omkring ydelsesniveauerne.
Jeg har lige nævnt det tidligere: Det er da kæmpemæssige beløb, vi har sparet på, at vi ikke får så mange udlændinge til Danmark nu, som vi gjorde i 2015.
Det er kæmpemæssige beløb.
Hvis vi tager topniveauet, i forhold til hvor vi er i dag, så har vi sparet brutto mere end 4 mia. kr., vi kan bruge på noget andet; noget bruges på udviklingsbistand, men meget af det bruges faktisk på velfærdsydelser i Danmark.
Når man tager det svar, der er blevet givet, så står der direkte, at beregningen af det demografiske træk skal fortolkes varsomt.
Og videre: Opgørelsen af det demografiske træk tager bl.a. ikke højde for mulige produktivitetsforbedringer i den offentlige sektor.
Derfor kan man ikke tage det ... beklager.
Astrid Krag (S), 2019-02-27:
Men jeg bliver nødt til lige at prøve at holde finansministeren lidt fast på det, som finansministerens kolleger har sagt.
Der har været en meget stor bekymring og i øvrigt en meget stor kritik af, at man så hurtigt ville rykke så mange behandlinger væk fra vores sygehuse – patienter, der i dag kommer på sygehusene, og som ikke skal det fremover med regeringens plan.
Og som reaktion på den kritik siger to ministerkolleger til finansministeren, sundhedsministeren og innovationsministeren, at man vil afsætte flere penge, også her og nu, også i den kommende økonomiaftale.
Jeg mener, at man skal tage det her meget, meget alvorligt.
Og når nu to ministerkolleger går ud og siger, at vi har lyttet, og at I bare kan være rolige, hvorfor vil regeringen så ikke fortælle os, hvad det er for nogle midler, man har her og nu?
Hvorfor kan vi ikke få et beløb på, hvad man mener der skal til, for at det bliver realistisk?
Benny Engelbrecht (S), 2019-02-27:
Jeg er glad for, at jeg på den måde kan være med til at understøtte, at også finansministeren kan få lov til at komme af med noget af det, han tydeligvis har meget behov for at give udtryk for.
Det ville selvfølgelig være rart, hvis vi også kunne fokusere lidt på at besvare spørgsmål, der handler om sundhedsområdet – og det er jeg nu også sikker på at vi kommer tilbage til.
Jeg undrer mig måske en lille smule over, at regeringen ikke har udvist en vilje til at drøfte, hvad den ramme, der egentlig skal arbejdes med inden for sundhedsområdet i de kommende år, er.
Grunden til, at jeg især undrer mig over det, er, at i juni måned 2015 havde partiet Venstre, som finansministeren jo er næstformand for, sådan set ikke noget problem med at anvise, hvad den samlede ramme for sundhedsvæsenet skulle være i perioden 2016-2020.
Og vi står også umiddelbart foran et folketingsvalg – det skal komme inden for et par måneder – så på mange måder minder situationen i dag om den, der var i 2015.
Så hvorfor er det, at enten regeringen eller Venstre ikke nu vil sige, hvor meget man forventer at bruge på sundhedsområdet de kommende år?
Kristian Jensen (V), 2019-02-27:
Jeg kender ikke en såkaldt havvinddirektør, men jeg har en dialog med Ørsteds direktør, og jeg har en dialog med Ørsteds bestyrelse og bestyrelsesformanden for det her område.
Og der er det helt klart, at det får en betydning for Ørsted, hvis de skal ud at låne det beløb, de altid havde forventet ville komme som et provenu ved salg af Radius.
Det er sådan, at når man kigger på Ørsteds lånefinansiering, kan man se, at de i øjeblikket er sådan gearet, at det kan påvirke deres rating, hvis de skal ud at låne et beløb, som er tilsvarende det, der er her.
Når et selskab får en ændret rating, betyder det en ændret omkostning.
Det betyder et højere omkostningsniveau for at lave den grønne omstilling.
Det er klart, at det vil få en betydning.
Jeg skal ikke kommentere, hvad forskellige direktører har sagt rundtomkring, men jeg kan bare konstatere, at et højere omkostningsniveau vil betyde en negativ udvikling i forhold til den grønne omstilling.
Lisbeth Bech Poulsen (SF), 2019-02-27:
Så må man formode, at finansministeren dermed siger, at vedkommende, der er havvinddirektør i Ørsted, ikke kan tale på vegne af Ørsted til Reuters, når han siger, at det ingen betydning har for deres investeringsplan på 200 mia. kr.
Jeg synes, at hele den her grønne omstilling har været noget, som finansministeren har taget op, fordi finansministeren af andre årsager er vred over det aflyste Radiussalg.
Så vil jeg gerne have finansministeren til at kommentere på, at Ørsteds aktiekurs er gået markant op – 8 procentpoint – i den tid, der er gået siden det aflyste salg.
Kristian Jensen (V), 2019-02-27:
Jeg anerkender ikke den fortolkning af artiklen og den udlægning af Ørsteddirektørens ord, som der har været.
For lad os bare lige prøve at kigge på det helt sagligt set.
Ørsteds plan var at sælge Radius og bruge provenuet til at gennemføre deres store plan for at investere yderligere et trecifret milliardbeløb i grøn omstilling.
Når Radius ikke bliver solgt og de milliarder, der kunne være kommet ud af Radius, ikke er der, så er der to muligheder.
Enten nedskalerer man den grønne omstilling, eller også finder man andre finansieringskilder.
Ørsted har valgt at sige, at de ikke vil nedskalere, for de vil gerne fastholde det.
Betyder det så, at der ikke er nogen konsekvenser?
Nej, slet ikke.
For det betyder, at man skal ud på et lånemarked eller ud og have fat i andre kapitalpartnere, der vil skyde penge ind.
Det vil dermed være en dyrere finansieringsform end det, som er karakteriseret ved et salg af Radius.
Så det aflyste salg af Radius får en indflydelse på, hvordan Ørsted kan lave den grønne omstilling – hvad deres finansieringsomkostninger vil være ved at lave den grønne omstilling.
Det havde været nemmere for Ørsted, det havde været billigere, det havde været mere effektivt i forhold til den grønne omstilling, hvis Radius var blevet solgt, så der var blevet frigjort et provenu, man kunne have investeret i den grønne omstilling.
Lisbeth Bech Poulsen (SF), 2019-02-27:
Anerkender ministeren, at det aflyste Ørstedsalg af Radius ikke får konsekvenser for planen om at investere omfattende i den grønne omstilling frem mod 2025, jf. artiklen »Ørsted afviser grønt tilbageslag fra Radius-blokade« i EnergiWatch den 24. januar 2019?
Men det er bare interessant, at havvinddirektør Martin Neubert, som finansministeren også henviser til, klokkeklart siger, da han bliver spurgt af Reuters, altså det, der er omtalt i EnergiWatch den 24. januar 2019: »Det har ingen betydning for vores investeringsplan for 2025 på 200 mia. kr. og vores mål om at nå 30 gigawatt vedvarende energi i 2030«.
Det har altså ingen betydning for deres investeringsplan.
Jeg synes bare, at det er i modstrid med det skræmmebillede, finansministeren malede op, da finansministeren den 13. januar til Ritzau sagde, at det betyder, at Ørsted ikke kan sælge Radius og skaffe kapital til deres grønne omstilling.
Men Radius siger, at det ikke har nogen betydning for deres finansieringsplan.
Hvis man så kigger på kursen for Ørsted, kan man se, at den kun er gået op, ret markant endda, siden den 11. januar.
Kristian Jensen (V), 2019-02-27:
Det har vist sig i den forløbne tid, at det er lykkedes at skabe meget mere produktivitet i sundhedsvæsenet.
Sundhedsvæsenet i dag er langt mere produktivt og har flere behandlinger, end man havde i 2015.
Og når vi kigger på, hvordan vi med succes i form af kortere ventetider og højere overlevelsesrater har tilrettelagt sundhedsvæsenet fra 2015 til nu, så er det jo, fordi vi er gået ind år for år og har prioriteret nogle områder.
Når vi kigger fremad, kan vi se, at sundhedsvæsenet har nogle udfordringer, som vi er nødt til at agere på: nærhed, ulighed, sammenhæng.
Derfor er det, vi foreslår en reform, som jo handler om, hvordan vi organiserer os.
Men år for år skal vi også finde ud af, hvor mange penge der skal lægges ind i sundhedsvæsenet, og der har vi løftet hvert år siden 2015.
Benny Engelbrecht (S), 2019-02-27:
Så altså, for at oversætte det, som finansministeren sagde, til mere ordinært dansk er det, man kommer til at opleve, hvis den nuværende regering fortsætter, det samme, som man har oplevet hidtil – altså med andre ord: at der bliver markant flere patienter.
Som jeg husker det, er der 50.000 flere patienter i sundhedsvæsenet, og der er fire flere ansatte – ikke 4.000 eller 400, men 4.
Det, som vi dermed kan forvente, er sådan set blot det, som også vores sundhedspersonale er bekymret for, nemlig at de skal rende endnu stærkere.
Kristian Jensen (V), 2019-02-27:
Jeg ansætter gerne nogle flere.
Jeg vil f.eks. gerne ansætte, lad os sige 1.000 sygeplejersker – det vil jeg gerne.
Det ville jeg også gerne skabe plads til, hvis det var sådan, at de kunne ansættes.
Problemet er jo bare med den der type løfter, som nogle har kastet rundt med og sagt, at nu ville de gerne ansætte 1.000 flere sygeplejersker, at sygeplejerskerne ikke er uddannet i øjeblikket, at de ikke er ledige.
Derfor er det, regeringen går den modsatte vej.
Vi øger antallet af pladser på sygeplejeskolerne.
Vi skaber mulighed for, at man decentralt kan ansætte nogle flere, og så sørger vi selvfølgelig også for, at økonomien følger med udeomkring.
Det, der er udfordringen i dag mange steder, er ikke, at de mangler lønkroner; det er, at de mangler ansøgere til de stillinger, de opslår.
Astrid Krag (S), 2019-02-27:
Men lad os nu lige prøve at løfte niveauet her en gang.
Jeg synes, at det ville være en fremragende idé, hvis regeringen ville afsætte penge til at ansætte 1.000 flere sygeplejersker.
Og jeg synes også, at det ville være en fremragende idé, hvis der i den nærhedsfond, regeringen vil oprette, som jo ikke kun rummer nye penge, også var penge til alt det, man siger, man vil.
De penge er jo rigelig brugt, hvis man skal lave det kompetenceløft, der blev talt om, og uddanne så mange flere sygeplejersker.
Det er vist 2.000, regeringen så vil uddanne, selv om det var latterligt at ansætte 1.000 flere.
Altså, prøv nu lige at tage den her diskussion alvorligt.
Der kommer til at være en masse nye opgaver, nye patienter i fremtiden.
Det kommer til at koste penge.
Det siger finansministeren også her i dag.
Finansministerens eget parti ville for 4 år siden gerne pege på, hvordan man skulle reservere en del af økonomien til sundhed, så vi og patienterne kunne være sikre på, at pengene var der.
Det vil man ikke i dag, og vi har ikke kunnet få så meget som et eneste svar fra finansministeren på, hvorfor man ikke vil reservere de penge.
I stedet for skal vi høre om betalingsvilje, og at det nok skal komme; men det kan patienterne jo altså ikke bruge til så meget.
Det ville have noget mere værdi, hvis man ville afsætte pengene.
Kristian Jensen (V), 2019-02-27:
Det er bl.a. noget af den ulighed i sundhedsvæsenet, vi skal gøre noget for at rette op på, men jeg håber alligevel, at alle andre har hørt mine svar.
Det kan godt være, at fru Astrid Krag ikke har, men jeg har sådan set svaret hver eneste gang på, hvorfor det er, at vi år for år tilrettelægger økonomien sådan, at vi år for år beslutter, hvor meget ekstra der skal gives.
Kernen i det her er, at sundhedsvæsenet i øjeblikket er presset, og vi har fremlagt en reform, der peger på, hvordan man får mere effektivitet, større nærhed og større lighed ind i sundhedsvæsenet.
Vi har peget på, hvordan man sikrer, at flere patienter bliver behandlet tæt på deres hjem, og at man dermed sørger for, at det bliver et mere decentralt opbygget sundhedsvæsen.
Jeg glæder mig over, at der i øjeblikket er konstruktive forhandlinger om at blive enige om det, og jeg kan så undre mig over, at Socialdemokratiet ikke vil være en del af dem, der konstruktivt laver fremtidens sundhedsvæsen.
Lars Aslan Rasmussen (S), 2019-02-28:
Jeg er meget enig med fru Eva Flyvholm i, at situationen i Egypten er uacceptabel, og det var den under Mubarak, Mursi og al-Sisi.
Det er jo ikke noget nyt.
Nu er det måske det allerværste tidspunkt, men vi kan jo tage en selvstændig snak om, hvad der foregår i Egypten, og hvad de pågældende våben bliver brugt til.
Den situation kan vi jo altid tage en debat omkring.
Jeg tror ikke, at der er nogen, der synes, at det, der foregår i Egypten, er særlig heldigt, men det ændrer jo ikke ved, at det vel ikke er succesfuldt, at Danmark skal gå enegang på det her.
Det bedste er vel, at man på internationalt plan beslutter sig for, hvad vi gør, sådan at der også er lande, der eksporterer langt flere og alvorligere våben, end vi gør, som skal tænke sig om her.
Vi er altid åbne over for at kigge på forskellige ting.
Nu nævner Enhedslisten især Egypten.
Så lad os da endelig fokusere på menneskerettighedskrænkelser generelt i Egypten.
Vi ser bare gerne, at det foregår i EU-regi.
Eva Flyvholm (EL), 2019-02-28:
Jeg er meget åben over for at diskutere det med andre lande.
Holland har f.eks. også haft suspenderet Egypten.
Så jeg synes sådan set, at det giver god mening at se på det her, men det helt grundlæggende for os er jo, at vi får strammet op på lovgivningen, så det ikke bare lader sig gøre, at vi giver de her eksporttilladelser.
Jeg vil gerne høre, om Socialdemokratiet i det mindste vil være åben over for at se på, at vi så kan lave en beretningstekst eller noget andet, som rykker os tættere, fordi der er rige muligheder for at gøre det inden for rammerne af både EU's og FN's retningslinjer, som vi allerede har vedtaget.
Problemet er bare, at der slet ikke sker nok nu, og det tænker jeg altså helt ærligt heller ikke at Socialdemokratiet burde kunne leve med.