Carl Holst (V), 2019-02-06:
Tak, formand.
Jeg tilslutter mig, ikke overraskende tror jeg, rosen fra både den socialdemokratiske ordfører og ordføreren for Dansk Folkeparti, i forhold til at regeringen – først med udgangspunktet, at man vedkender sig, at man er et kristent land, og efterfølgende, at man vil gøre en indsats på det her felt – har taget nogle initiativer, og at man nu er i gang med at afdække, hvad situationen er.
Og på den baggrund har vi så fået en rapport.
Og det er vel, fordi det, vi har på bordet, ikke nødvendigvis er et handlingspapir, men i første omgang primært et diagnosepapir.
Men nu har vi fået en diagnose, som er en forudsætning for at kunne komme med en medicin.
Altså, næste skridt må være, hvad vi så vil gøre ved det.
Jeg tror, vi alle sammen med hvert vores udgangspunkt, hvor vi betoner nogle ting mere end andre, er enige om, at retten til at have en politisk overbevisning og en egen seksualitet også er en ret, der skal gælde retten til at tro, hvad man vil, eller retten til ikke at tro noget som helst, og at vi har en forpligtelse til at have fokus på det.
Så tror jeg, det vil være overraskende for nogle, at den mest forfulgte trosretning er kristendommen, at hver 12. kristne i verden er forfulgt.
Og det mener jeg at vi sammen med andre elementer skal have skarpt for øje, også med det udgangspunkt, som det også fremgår, at religionsfrihed jo ikke er frihed til, at man med religionen i hånden kan krænke andre frihedsrettigheder som ligestilling m.v., men at vi har den værdi som fælles fundament, at retten til at tro er lige så fundamental som f.eks. retten til at have en politisk overbevisning.
Så kan man have forskellig tilgang til det internationale, og det var en fornøjelse at opleve hr. Christian Langballe fra Dansk Folkeparti genfinde sig selv i på det her felt at være tro mod det internationale samarbejde.
Vi behøver jo ikke have den tilgang, at det skal være konventionsbåret, for lad os nu holde fokus på det fælles fundament, vi har.
For jeg er meget enig med ordføreren for Dansk Folkeparti i, at selvfølgelig har vi behov for et internationalt perspektiv på det her, og jeg er glad for, at vi med de initiativer, vi har taget fra dansk side, har været inspireret af og har kunnet inspirere andre lande, har været initiativtager til konferencer osv. Men vi kan også se på det, i forhold til hvad det er for nogle værdier og forudsætninger, vi vil have i det danske internationale mindset, f.eks. i Danmarks engagement i det internationale samarbejde, Danmarks engagement i udviklingsbistand og andre ting – at der også er noget her, vi kan have som forudsætning for at give støtte, nemlig at vi fremmer en positiv udvikling i retning af mindre forfølgelse af f.eks. kristne eller andre troende.
Jeg tror på, at det her kan blive et godt fundament for en fremtidig fælles indsats.
Tak for ordet.
Det, der umiddelbart fik mig til at markere, var bemærkningen om, at tro er et privat anliggende.
Jeg fornemmer, at ordføreren tror, at et privat anliggende og et personligt anliggende er det samme.
Det er det ikke.
Og det er derfor, at Huntington fik ret.
Altså, Hegel tog det ikke med ind i forhold til den liberale demokratitænkning; han glemte den kulturelle sammenhængskraft.
Det er jo derfor, at han kan lave alle de rædselsfulde forudsigelser i forhold til de kulturelle spændinger rundtom i verden, altså forudsigelser i forhold til det der med læsning – det er, ligesom hvis man havde to bøger og sagde, at man altså nuppede den, der var optimistisk, men det så var den anden, der fik ret.
Derfor tror jeg, at vi skal passe på med at sige, at det bare er et anliggende, den enkelte skal arbejde med for sig selv i et lukket rum.
Derfor er det ikke ligegyldigt, om det er privat eller ej.