Sophie Løhde (V), 2018-05-03:
Tak for det, og først og fremmest tak til alle ordførerne for indlæggene og den grundlæggende positive modtagelse hele vejen rundt.
Lovforslaget her udspringer af regeringens ambition om at skabe nogle bedre og mere sammenhængende forløb for de borgere, som i dag bliver mødt af et hav af planer, indsatser og sagsbehandlere.
Det betyder frustration for rigtig mange borgere, men det betyder også, at vi ikke nødvendigvis leverer den kvalitet, som vi kunne og burde levere til mennesker, som er i en svær situation.
Det er helt rigtigt, at lovforslaget her er inspireret af, at en række frikommuner har arbejdet med den her dagsorden igennem et stykke tid og dermed arbejdet med ambitionen om at skabe mere sammenhængende indsatser for borgerne i Danmark.
Der har vi fået nogle gode erfaringer.
Dem har vi brugt.
Vi tager dermed også ansvaret som lovgivere på os i forhold til at nedbryde nogle af de her mange siloer, der er, og skabe rammerne for en udvikling, hvor vi kan give borgerne en sammenhængende og helhedsorienteret indsats.
Jeg synes jo på mange måder, at det er et paradoks i Danmark, at dem, der har det sværest, også er de borgere, vi i dag møder med den mest uigennemskuelige jungle af tilbud og indsatser.
Det er jo ikke unormalt, at en kontanthjælpsmodtager kan have et eller andet sted mellem otte og ti forskellige handleplaner og et hav af skiftende sagsbehandlere.
Lovforslaget her er det, der for mig skaber infrastrukturen til, at vi kan få nedbrudt siloerne for at kunne levere et meget mere tværgående samarbejde med borgeren.
Det giver mulighed for, at borgeren med komplekse og sammensatte problemer kan få en helhedsorienteret plan frem for alle de her mange forskellige sektorplaner, som jo alle sammen i sin tid er opfundet og udtænkt af os som lovgivere i den bedste mening, men som i sidste ende ender med totalt at forkludre indsatsen, fordi vi ikke som lovgivere har tænkt indsatserne sammen på tværs.
Det er det, vi nu åbner mulighed for med lovforslaget her, og man kan dermed tænke indsatser og planer sammen på tværs i kommunen, herunder især social-, integrations-, uddannelses- og hele beskæftigelsesområdet, og andre indsatser, hvor der f.eks. ikke er et plankrav, vil selvfølgelig også kunne indarbejdes i planen.
Vi har målrettet den helhedsorienterede plan mod borgere med komplekse og sammensatte problemer, hvor kommunerne altså i dag udarbejder flere forskellige planer og indsatser, og hvor der er et stort koordinationsbehov forbundet med de forskellige indsatser.
Det kan være kontanthjælpsmodtageren, som får en beskæftigelsesrettet indsats i det, der hedder »Min Plan«, og som samtidig modtager støtte efter serviceloven, hvor det vil være hensigtsmæssigt at få samlet indsatserne i en helhedsorienteret plan frem for i otte til ti forskellige sektorplaner.
Den helhedsorienterede plan kan også laves som en samlet familieplan, som dermed omfatter alle i en familie.
En plan kan til gengæld ikke udarbejdes, uden at borgeren selv aktivt har sagt ja til tilbuddet.
Borgeren vil med andre ord skulle give sit samtykke til tilbuddet om at få en helhedsorienteret plan og til, at man i kommunen i det arbejde udveksler information med hinanden.
Det er samtidig også vigtigt for mig understrege, at lovforslaget her ikke ændrer på de gældende regler om borgernes rettigheder og klageadgang.
Vi ændrer heller ikke på, at kommunerne er forpligtet til at udrede borgerne og træffe afgørelse om indsatser.
Til gengæld giver vi kommunerne en organisatorisk frihed til i arbejdet med én plan at kunne tænke tingene sammen i en helhed, så vi kan nå ambitionen om: én borger – én plan.
Dermed nedbryder vi også nogle af de strukturelle barrierer, der i dag er for at give borgerne en sammenhængende indsats i praksis.
Jeg plejer altid at sige, at jeg ikke kender nogen mennesker ansat i den offentlige sektor, som hver morgen går på arbejde med ambitionen om at gøre livet rigtig svært for dem, der har det sværest.
De findes ikke.
Men som lovgivere i vores iver efter hele tiden at opfinde nye indsatser og nye planer stiller vi jo dermed nogle gange vores medarbejdere rundtom i den offentlige sektor – på socialforvaltningen, på jobcenteret – på noget, der ligner en umulig opgave, når vi på forhånd har besluttet, hvad der skal laves af forskellige planer, frem for at have tillid til, at medarbejderne sådan set kan levere en meget mere helhedsorienteret indsats samlet og forankret i én plan.
Så hører jeg flere ordførere i dag tilkendegive, at de har mod på mere.
Det har regeringen sådan set også, hvilket vi også klart tilkendegiver i bemærkningerne til lovforslaget.
Bør de ikke også medtænkes og indtænkes, uanset om vi taler somatik eller psykiatri?
Jo, det er noget af det, vi er meget optaget af at kunne arbejde videre med, og derfor er det her også første skridt i det arbejde, vi nu har sat i gang, og som jeg også har haft inviteret ordførerne over i Finansministeriet til drøftelser af, ligesom jeg jo i øvrigt også har haft inviteret frikommunenetværket og et hav af alle de relevante organisationer på området.
Og derfor vil vi også fra regeringens side i regi af sammenhængsreformen arbejde videre med dagsordenen om, hvordan vi i praksis kan sikre borgerne mere sammenhængende og helhedsorienterede indsatser.
Med de bemærkninger vil jeg takke ordførerne for indlæggene og den positive modtagelse.
Jeg noterer også med stor tilfredshed, at der blandt høringsparterne generelt er en meget stor og bred opbakning til lovforslaget.
Jeg ser frem til den videre behandling her i salen og selvfølgelig til at svare på de spørgsmål, der måtte være, i forbindelse med udvalgsbehandlingen.