Preben Bang Henriksen (V), 2022-05-06:
Tak for det.
Forslaget har sit udspring i den såkaldte Umbrellasag, hvor en sexvideo blev delt, og hvor ofret i sagen selvfølgelig skulle have en godtgørelse for det.
Offeret skulle så have, lad os sige 5.000 eller 10.000 kr. i godtgørelse.
Og det er klart, at hvis man gangede de beløb op og sagde: 250 retssager gange 5.000 kr. i godtgørelse, så ville ofret få 2,5 mio. kr.
Det sagde Højesteret så var helt uproportionalt; man mente, at loftet allerede var nået ved 267.000 kr., eller hvad det var, man var nået op på, og så sagde man stop.
Regeringen har søgt at løse problemet ved at sige, at der ikke skal være noget loft.
I mit regneeksempel skal den pågældende kvinde have godtgørelse for 250 krænkelser af 10.000 kr., så vedkommende skal have 2,5 mio. kr.
Og ja, 2,5 mio. kr. er da alligevel noget af et beløb, specielt henset til at en voldtægt indbringer 100.000 kr. i godtgørelse til ofret.
Altså, jeg kan kun sige, at hvis vi fører det her ud i livet, er vi altså på vej til at lave noget værre roderi her i Folketinget.
Jeg må advare, for man kommer til at rode rundt i forskellige erstatningsposter, og det her bliver jo ikke spor bedre af, at det beløb, som skal udredes, hvis ikke en gerningsmand kan udrede det, så efter al sandsynlighed vil være noget, som kan hentes hos det offentlige Erstatningsnævn, så staten kommer til at betale.
Altså, det er helt uoverskuelige problemer, der er i det her.
De 2,5 mio. kr. i mit regneeksempel er jo helt ude af proportioner.
Jeg synes, at den pågældende kvinder skal have en rimelig erstatning for den skade, der er overgået hende, men det er jo selvfølgelig ikke rimeligt, at hun skal have 25 gange så meget som en kvinde, der er blevet voldtaget; så der er et eller andet helt galt ved det.
Og dog – vil jeg vove pelsen at sige.
Man kunne vel forestille sig, at når det pågældende offers erstatning havde nået et rimeligt niveau, hvad det så måtte være i de konkrete sager sammenlagt, så skulle godtgørelsen i de øvrige retssager måske indbetales til en offerfond.
Så sikrede vi os, at gerningsmændene kom til at betale, og vi sikrede os, at kvinden fik en godtgørelse, vel at mærke en godtgørelse for den skade, hun har lidt, en godtgørelse, der også er proportional med andre godtgørelsesniveauer.
Det er et forslag, som jeg synes vi skal kigge nærmere på i forbindelse med udvalgsbehandlingen.
I hvert fald må jeg tage forbehold over for at gennemføre forslaget, som det ligger nu.
Det vil give kolossale problemer for Folketinget i mange, mange andre situationer.
Den anden væsentlige del af forslaget har sit udspring i Se og Hør-sagen, hvor en politiker fik sine kreditkorttransaktioner overvåget, og det mente han – og det kan jeg godt forstå at vedkommende mente – at det var en krænkelse af hans rettigheder, der burde betyde, at den pågældende udgiver måtte betale en godtgørelse til ham for det.
Det fik han ikke, fordi Højesteret sagde, at det godt kunne være, at han følte sig generet, men gerningen var ikke egnet til at påvirke hans selv- og æresfølelse.
Det er sikkert juridisk helt korrekt, men man må altså bare sige, at hvis vi tager fru Justitias bind væk fra øjnene, kan vi vist godt alle sammen se, at der er et eller andet rivende galt i, at man ikke kan få en eller anden form for godtgørelse i forhold til det, man er blevet udsat for i den situation.
Derfor fremsatte Venstre et beslutningsforslag, B 56, her i indeværende samling, hvor min kollega hr. Jan E. Jørgensen var ordfører på sagen.
Det blev vedtaget, hvorefter der i de her situationer skal ydes krænkelsesgodtgørelse for fred og ære.
Den del lyder vældig godt, og den kan vi i hvert fald støtte.
Jeg skal lige som afsluttende bemærkning til den første del sige – det glemte jeg vist – at alle de mange penge, som godtgørelserne kan summeres op i, jo betales af staten, hvis ikke offeret kan betale, for de vil være omfattet af Erstatningsnævnet; så der er et eller andet galt.