Peter Hummelgaard Thomsen (S), 2017-03-24:
Altså, fordi det ikke indgik i min indledende ordførertale, er det ikke ensbetydende med, at jeg ikke vil diskutere det.
Det vil både jeg og Socialdemokratiet sådan set gerne, og jeg mener også, at den tid, vi befinder os i lige nu, er et relevant tidspunkt at diskutere det på.
Jeg har ikke et færdigt oplæg til ordføreren, hvor han kan læse, præcis hvordan vi gerne vil indrette institutionerne anderledes.
Men hvis jeg skal dele et par tanker med ordføreren, vil jeg sige, at jeg da f.eks. mener, det for det første er en meget, meget vigtig erkendelse, at det f.eks. er et problem, at EU-samarbejdet har fungeret ud fra den målsætning, at det skulle være stadig snævrere, og man har haft en domstol, der har tolket alle afgørelser i den retning.
For det andet synes jeg tilsvarende også, at det er problem, at Kommissionen har så meget initiativret og magt i den forbindelse, som den nu engang har.
Og jeg mener også, det er en vigtig erkendelse for alle, hvilket jo efterhånden også er blevet etableret, bl.a. også af Wolfgang Schäuble i dag i Financial Times, der siger, at vi måske også bare skal erkende, at vi bevæger os i forskellige hastigheder inden for fællesskabet.
Mange tak for ordet, formand.
Vi har lige haft en lang debat om, hvordan vi ser på udviklingen af EU-samarbejdet.
Jeg tror, jeg vil starte der, hvor jeg i virkeligheden ikke nåede at svare stilleren af forespørgslen på hans spørgsmål, for det blev til en lang debat om krig og fred og alt muligt andet.
Det er ikke en uvæsentlig debat, men ikke desto mindre nåede jeg ikke at svare på, hvor jeg og Socialdemokratiet muligvis kan se områder, hvor man vil slanke samarbejdet.
Til at starte med vil jeg sige, at jeg altid har syntes, at hele den der debat om at slanke noget og om, at vi skal være større på det store og mindre på det mindre meget hurtigt bliver enormt overfladisk og med meget, meget lidt relevans.
Det skal udenrigsministeren selvfølgelig også have lov til at svare på senere.
Når det er sagt, vil jeg sige, at mange af de områder, jeg tidligere listede op i min ordførertale for alle dem, der var til stede i salen, er områder, hvor jeg grundlæggende ser, at EU skal tage sig af nogle problemer, som vi er fælles om på det europæiske kontinent.
Det gælder udfordringen med at tilpasse det indre marked, så vi undgår social dumping.
Ordføreren havde ret, da han tidligere sagde, at det vil kræve mere fælles regulering og tilpasning.
Hvis vi skal være fælles om at skabe en ordentlig politik, så vi undgår, at store virksomheder og formuende enkeltpersoner kan placere deres overskud i skattely, vil det også kræve mere samarbejde og mere regulering.
Hvis vi skal have udvidet selskabsskattebasen og lave en fælles bund under selskabsskatten, så vi bremser det skadelige ræs mod bunden, hvad angår medlemsstaternes selskabsskatter og selskabsafgifter, kræver det også mere fælles regulering.
Det kræver også mere fælles regulering, når det handler om at begrænse alle de potentielle skadevirkninger, som banker og investeringsselskaber kan lave, ligesom man gjorde op til 2008.
Hvor er det så, vi ikke skal samarbejde mere?
Det gælder først og fremmest, når det handler om at indrette vores respektive velfærdsmodeller.
Det er meget, meget vigtigt for Socialdemokratiet, at der er respekt landene imellem og i systemet, navnlig i Kommissionen og blandt dens embedsmænd, for, at vi ikke har brug for fælles regulering der.
Hvor der måtte være det, må det gerne være mindre.
På samme måde har vi slet ikke brug for mere fælles regulering, når det handler om at fastsætte regler for, hvordan man etablerer løn- og arbejdsvilkår.
Vi vil også gerne være med til at se på – det er jo en oplagt mulighed her i forbindelse med brexitdebatten – hvordan man på en ny måde kan indrette EU-budgettet, så man måske skalerer ned på landbrugsstøtte og strukturfonde for til gengæld at bruge noget af det, måske samlet set mindre, på at investere i nogle af de langsigtede tiltag, der skal til, for at mindske flygtninge- og migrantstrømme mod Europa af alle mulige indlysende årsager.
Så jeg ved ikke, om ordføreren kunne bruge de svar i den forespørgsel, han har indkaldt til, ellers uddyber jeg gerne.
Så skal jeg her til allersidst oplæse et forslag til vedtagelse, som vi er en række partier der er gået sammen om.
Det er stillet af Socialdemokratiet, Venstre, Liberal Alliance, Konservative, Alternativet, SF og De Radikale.
Det lyder sådan her:
Forslag til vedtagelse »Folketinget noterer sig, at Europa i disse år står over for en række udfordringer af grænseoverskridende karakter, der kræver fælles handling: migration, kontrollen med de ydre grænser, terrorbekæmpelse, vækst og beskæftigelse, ordnede og gode forhold på arbejdsmarkedet, klima og miljø samt håndtering af konflikterne i EU's nærområde.
De mange udfordringer har skabt grobund for en debat i hele Europa om det europæiske samarbejde.
Folketinget finder, at Europas udfordringer ikke kan løses uden et stærkt og forpligtende internationalt samarbejde, hvilket bedst foregår gennem EU.
Folketinget noterer sig, at EU allerede har bidraget til at finde løsninger på udfordringerne og leveret mange positive resultater, men at mere skal gøres.
Folketinget finder derfor, at der er behov for et Europa med fokus på at levere konkrete resultater på de grænseoverskridende udfordringer til gavn for borgerne og virksomhederne.
Folketinget noterer sig, at regeringen vil arbejde aktivt for at fremme denne dagsorden på europæisk plan.«
Nu beklager jeg, at ordføreren blev afbrudt, for jeg var faktisk ret interesseret i at høre: Hvem ellers på den europæiske venstrefløj af partier og organisationer står skulder ved skulder med Enhedslisten i kravet om, at deres respektive nationalstater skal melde sig ud af EU?
Jeg kan komme i tanker om meget, meget få.
På en rigtig god dag er det måske det svenske venstrefløjsparti eller lignende.
Jeg kan ikke komme i tanker om nogle af de partier eller bevægelser i Sydeuropa, som hr. Nikolaj Villumsen snakker om lige nu gør oprør imod nedskæringspolitikken osv., som til gengæld mener, at konsekvensen skal være, at deres nationalstater skal melde sig ud af EU, fordi de ganske udmærket er klar over, at det vil være en katastrofe i forhold til deres staters økonomi grundlæggende, og for det andet vil det gøre det langt sværere at kunne regulere den rå kapitalisme, som hr. Nikolaj Villumsen snakkede om i sin ordførertale.
Tak for det.
Det er jo ikke en fordom, at Enhedslisten altid er imod.
Jeg er med på, at Enhedslisten jo aktivt går ind i drøftelser om forskellige ting, og det synes jeg sådan set også man gør godt, al mulig respekt for det, men vi ved jo, og det var det, der var reaktionen, efter at briterne stemte sig ud af EU, at der var et krav fra Enhedslisten om, at nu skulle man også have en folkeafstemning i Danmark med det formål, at Danmark skulle melde sig ud af EU.
I forlængelse af hr. Holger K. Nielsens spørgsmål vil jeg sige, at hver gang man spørger Enhedslisten, hvad det så er, der skal træde i stedet, bliver der sagt, at vi skal have et bredere og bedre og mere forpligtende samarbejde mellem flere europæiske lande, eksempelvis med udgangspunkt i Europarådet.
Undskyld mig, nogle af de lande, som hr. Nikolaj Villumsen og hans parti kritiserer allermest, er jo medlemmer af Europarådet, Rusland, Tyrkiet, alle mulige andre lande, hvor der er dybt kritisable og udemokratiske forhold.
Så kan hr. Nikolaj Villumsen ikke forklare mig enkelt: Hvis nu man melder sig ud af EU, som man har ønsket i Enhedslisten, hvad i alverden skal så træde i stedet?
Og så det andet spørgsmål: Jeg synes, at det er glimrende, at Enhedslisten har gode drøftelser med resten af venstrefløjen i Europa, men er det ikke korrekt, at Enhedslisten stort set er de eneste i den kreds af partier og bevægelser på venstrefløjen, som mener at deres respektive lande skal melde sig ud af EU?