Morten Messerschmidt (DF), 2022-05-10:
Tak, formand.
Det mest bemærkelsesværdige ved den her andenbehandling er jo i virkeligheden, hvor få ordførere der finder anledning til at sige noget.
Den 1. juni er der en risiko for, at danskerne træffer den formodentlig mest skelsættende afgørelse over dansk forsvarspolitik, i hvert fald i den tid, vi har haft demokrati i Danmark, og de eneste, som agter at tage ordet til andenbehandlingen, er dem, der advarer imod at stemme ja, og siger, at vi skal holde fast i forbeholdet.
Desværre matcher det fuldstændig det, nogle af os oplevede lidt tidligere, da vi havde spørgetime med statsministeren: Kun undertegnede valgte at spørge til det her tema.
Det er, som om det er noget, der skal pakkes af vejen.
Det er, som om det er noget, man helst ikke skal forstyrre danskerne for meget med, inden det virkelig er alvor; inden der skal træffes en afgørelse.
Og det er på trods af, at en tredjedel af danskerne stadig væk siger, at de er i tvivl.
Et medlem af Folketinget påkalder sig dog en særlig interesse, nemlig hr. Jens Rohde, som i mange henseender lyser op som den, der tør sige tingene på en fri og oprigtig måde.
Og nu tænker jeg ikke bare på, hvordan han for ganske få øjeblikke siden sagde, at han da synes, at det var helt naturligt at gøre det, som EU-systemet nemlig også gerne vil; afskaffe vetoretten.
Nej, jeg tænker naturligvis på den kronik, han sammen med den daværende formand for Europabevægelsen, Erik Boel, tilbage i november 2012 skrev i Berlingske Tidende, hvor han skrev: »Det er hul i hovedet og et stort spild af ressourcer, at de 27 EU-lande har hver sit forsvar.«
Det var en kronik, der fik politiske konsekvenser.
Det afstedkom, at hr. Jens Rohde ikke kunne blive spidskandidat for partiet Venstre dengang.
Det forhindrede ham så ikke i at blive medlem af Radikale Venstre og, ja, vist flere andre partier efterfølgende.
Men det siger en del om, at hr. Jens Rohde trods alt er en mand, der tør tale rent ud af posen.
Gad vide, hvor han har det fra.
Ja, det kunne jo være, han havde det fra sin tid i Europa-Parlamentet.
For den vedtagelse, som vi fik fra den såkaldte borgerhøring for nogle dage siden, som meget klart siger, at man ønsker et forenet forsvar, og som meget klart siger, at i udenrigspolitikken vil man af med vetoretten, har jo for kort tid siden været til afstemning i Europa-Parlamentet, hvor man ikke bare tiltræder de ændringsforslag, der er lagt frem, men hvor man også opfordrer til, at der så nu indkaldes til et konvent, at der indkaldes til den forsamling, der altså skal ændre traktaterne med henblik på at afskaffe vetoretten.
Det er egentlig besynderligt, så lidt vi har hørt til de danske medlemmer af denne konference om Europas fremtid.
Jeg har ellers hørt et rygte om, at både fru Eva Kjær, hr. Rasmus Nordqvist, hr. Jens Joel og hr. Kim Valentin har deltaget i arbejdet.
Og desto mere forundret må man jo stå, når man ikke ser nogen af dem, der altså så heroisk har kæmpet imod de her ønsker om at fjerne vetoretten, benytte anledningen til at indtage talerstolen i dag.
I skal sandelig ikke sætte jeres lys under en skæppe.
Vi vil meget gerne høre om jeres arbejde!
Men måske er sandheden, at det arbejde kan ligge på et ret lille sted.
Og måske er årsagen til det, at når Europa-Parlamentet nu beder om, at der indkaldes til et konvent, så skyldes det, at efter EU-traktatens artikel 48 kræver det bare et simpelt flertal at indkalde til et konvent.
Og jeg citerer fra stk. 3: »Hvis Det Europæiske Råd efter høring af Europa-Parlamentet og Kommissionen med simpelt flertal vedtager en afgørelse om at behandle de foreslåede ændringer, indkalder formanden for Det Europæiske Råd et konvent sammensat af repræsentanter for de nationale parlamenter, medlemsstaternes stats- og regeringschefer, Europa-Parlamentet og Kommissionen.«
Altså et simpelt flertal.
Nu fik vi jo tallet fra hr. Kim Valentin, tror jeg, da han et kort øjeblik deltog i debatten tidligere.
Var det 13 lande, der havde sagt nej?
Så må det jo være 14 lande, der siger ja, og vi ved, at det i hvert fald er de store lande, der stemmer ja.
Mon ikke vi kan lægge til grund, at der forefindes et simpelt flertal til at indkalde til et konvent?