Alex Ahrendtsen (DF), 2023-11-09:
Tak, formand.
Jeg tror, det er på tide, at vi vender tilbage til jorden efter at have hørt på blåøjet idealisme, candyflossverdensmål og andet sødsuppe fra denne talerstol.
Tak til udenrigsministeren for redegørelsen, som jeg synes er god langt hen ad vejen og udstikker glimrende retningslinier.
Jeg vil dog lige starte et andet sted først.
Jeg vil gerne takke statsministeren for at have haft en sikker udenrigspolitisk hånd vedrørende både NATO og Ukraine.
På mange måder har hun stået i spidsen for at have vasket pletten fra anden verdenskrig væk.
Vi kan være stolte af vores indsats over for Ukraine.
De vil være frie.
De vil have et folkestyre, og de vil ikke ligge under for russisk tyranni.
Danmark står ved deres side.
Vi gør det glimrende.
Vi løfter langt over vores størrelse, og det bliver noteret rundtomkring i verden.
På samme måde har man fuldtonet bakket op om NATO, og for Dansk Folkeparti er det jo en særskilt glæde, i og med at vi i årevis har bedt om, at 2-procentsmålsætningen blev opfyldt.
Det bliver den nu i løbet af de kommende år.
Det er stærkt, og jeg vil gerne takke statsministeren for dette lederskab.
Jeg vil dog også sige, at udenrigsministeren i den senere tid har været lidt usikker.
Den russiske komikerduo kan vi jo affeje som en uheldig ting.
Straks værre var det, at udenrigsministeren foreslog, vi skulle indføre 50.000 filippinere som svar på den manglende arbejdskraft, når man samtidig i Europa har masser af arbejdsløse.
Jeg synes, vi har set udenrigsministeren ofte være indenrigsminister, og det har skabt uro internt i regeringen.
Hvorfor begynder jeg her?
Jeg kan jo være fuldstændig ligeglad med, om der er uro i regeringen.
Men det kan jeg alligevel ikke, og det skyldes, at vi lever i en urolig verden.
Vi er dybt bekymrede i Dansk Folkeparti.
Det er vi alle her.
Det har jeg jo kunnet høre på talerne hidtil, og det fremgår også af redegørelsen.
I en urolig verden kræver det en sikker udenrigspolitisk hånd, og der kunne jeg egentlig godt tænke mig, at udenrigsministeren måske koncentrerede sig lidt mere om udenrigspolitikken, for det har vi brug for.
Hans politiske tæft fejler jo ikke noget, og hans politiske evner er enestående, og derfor irriterer det mig faktisk, at den her uro forplanter sig, ikke bare i regeringen, men også i Folketinget og hos danskerne.
For der er brug for en sikker hånd.
Lad os starte med Kina.
Endelig er det gået op for os alle, at Kina er en enorm trussel.
Men det er også et land, som har kæmpestore problemer, og jeg er faktisk ret optimistisk.
Fattigdommen er stadig væk udbredt.
Korruptionen er voldsom.
Centraliseringen af magten vil på et eller andet tidspunkt også gøre, at landet stivner.
Men nu er landet stærkt og har øjnene stift rettet mod Taiwan, og Danmark kan blive en del af en eventuel konflikt på USA's side.
Så er der Afrika med en voldsom overbefolkning og store menneskemasser, der sætter sig i bevægelse over Middelhavet, og der er masserne, der kommer fra Asien og Mellemøsten på grund af krig, sult, tørke og forfølgelse.
EU er magtesløst.
Man gør ikke det, der skal gøres, nemlig et push back.
Det vil sige, at man sejler migranterne tilbage, eller at man ophæver asylretten.