runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Halime Oguz (SF), 2020-06-24:
Tak for det, og tak for spørgsmålene.
I forhold til det med skattely har det været og er stadig et krav fra SF's side, at den hjælp, der går til de europæiske lande, selvfølgelig ikke skal gå til skattely.
Det har vi pointeret, det har vi understreget, og det er også en del af kravene til de forskellige lande.
Det kan slet ikke diskuteres, altså at det må de ikke.
Så til det med, hvorvidt genopretningsfonden skal ligge under Kommissionen, og at det så kan føre til nogle ting som under finanskrisen.
Vi skal slet, slet ikke ende i samme situation, som vi gjorde under finanskrisen.
De her penge er jo ikke sådan en blankocheck, man bare giver til de forskellige lande, og så kan de gøre med de penge, som de vil.
Sådan hænger det ikke sammen.
Vi har nogle krav til landene, og de skal overholdes.
Morten Messerschmidt (DF), 2020-06-24:
For det første synes jeg, det er rart, at Socialdemokratiets finansordfører får sagt, at det er misvisende at sige, at den danske regering tilhører en sparebande.
For det, vi ser i dag, er jo også lidt underligt: Hvordan kan man være i en sparebande, når man lægger op til, at danske skatteydere skal bruge milliarder af flere kroner på andre landes indre forhold?
Så det er jeg glad for at få præciseret.
Men jeg er ikke enig i hr. Christian Rabjerg Madsens antagelse af, at det er godt, at andre lande ikke ved, hvor vores smertegrænse er.
For det kunne jo være, vi rent faktisk kunne få det, hvis vi ville true med at sige: Alt andet derudover nedlægger vi veto imod?
Christian Rabjerg Madsen (S), 2020-06-24:
Tak for det.
Altså, jeg tror, det er vigtigt at være opmærksom på her, at ja, vi er blevet beskrevet som restriktive.
Jeg har selv læst de samme artikler.
Men i virkeligheden synes jeg, at det der med, at det er restriktivt eller sparebande eller lignende, er misvisende.
Altså, vi mener, at Europa skal have et mere moderne budget.
Vi mener også, at det tidligere har været sådan, at eksempelvis størrelsen af den europæiske administration er steget, i takt med at Europa er blevet flere lande.
Og det betyder så samtidig, at når Europa bliver færre, som Europa gør nu, når vi går fra 28 til 27, så må budgettet også skulle følge med den anden vej.
Hvis man vil kalde det restriktivt, så er det helt i orden.
Jeg mener, det er ansvarligt.
Jeg mener så samtidig, at det simpelt hen ikke ville være klogt – i forhold til den forhandling, som vi står over for – at sige nu helt specifikt på kroner og øre, hvor vores grænse går.
Det ville være at sige: Det er så det, vi kan gå med til.
Vi mener, vi skal trække i retning af et mere ansvarligt budget, og vi mener, at vi skal trække i retning af en fond, hvor flere penge udbetales som lån.
Morten Messerschmidt (DF), 2020-06-24:
Jeg tror, mange har den opfattelse af regeringen, at man er meget restriktiv i EU-politikken.
Det er også lykkedes at placere historier i dansk presse om, at Danmark sådan bliver set som det mest restriktive land i EU, når man forhandler de her ting.
Og derfor kunne det jo være rart, hvis hr. Christian Rabjerg Madsen ville kaste lys over, hvor smertegrænsen ligesom går for, hvornår man siger ja til det her budget.
For vi har jo hørt fra finansministeren, at vetoretten er kastet over bord.
Man går efter et kompromis.
Og derfor ville det være dejligt at vide: Hvor er smertegrænsen for, hvor dårligt det kompromis må være?
Udspillet fra Kommissionen hedder jo 750 mia. euro.
Kan man leve med 700 mia. euro?
Er vi nede på 650 mia. euro?
Hvor meget skal danskerne betale udover den stigning på 6 mia. euro, vi har fra MFF'en?
Så kunne hr. Christian Rabjerg Madsen sige lidt om, hvad det er, vi har i vente?
Halime Oguz (SF), 2020-06-24:
De penge, vi giver, er ikke nogen, vi forærer væk.
De penge, vi giver, er noget, der kommer tilbage i form af arbejdspladser, i form af økonomisk vækst – og det tænker jeg må være i Liberal Alliances interesse også.
Ole Birk Olesen (LA), 2020-06-24:
Altså, der er jo lande i hele verden, som ville have gavn af at få nogle penge fra Danmark.
Og vi giver også en hel del penge til en masse lande i hele verden inden for EU og uden for EU, og hvis det ligefrem kommer Danmark til gavn, hvorfor giver vi så ikke dobbelt så meget?
Halime Oguz (SF), 2020-06-24:
Jeg tror ikke helt, jeg forstod spørgsmålet, altså hvorvidt 1 eller 2 milliarder skulle gøre det bedre.
Ole Birk Olesen (LA), 2020-06-24:
Jamen jeg vil bare gerne høre: Hvis nu vi bliver rigere i Danmark af at give 1 milliard til Sydeuropa, burde vi så ikke give 2 milliarder, så vi bliver dobbelt så meget rigere?
Halime Oguz (SF), 2020-06-24:
Det vil jeg hjertens gerne.
De penge, vi giver, for at nogle af de europæiske lande kan rejse sig igen økonomisk, er en fordel for Danmark og dansk økonomi, fordi vores økonomi faktisk er afhængig af, at det går godt i andre lande.
Når det går os godt økonomisk, har vi også bedre råd til ældreplejen, som jeg ved Dansk Folkeparti er meget optaget af, et stærkere sundhedsvæsen, minimumsnormeringer og en masse andet godt.
Morten Messerschmidt (DF), 2020-06-24:
Så vi er nødt til at forære penge til nogle andre lande for at sikre, at vi har velfærd i Danmark?
Altså, det er fru Oguz simpelt hen lige nødt til at forklare for mig.
Jeg kan godt forstå det der med, at de forskellige europæiske ordninger, bankordninger og sådan noget, kan sikre lån – det er jeg sådan set med på.
Og jeg er også med på, at det skal være på nogle mere favorable vilkår end dem, som er rent markedsbaseret, for ellers kunne italienere og spaniere bare gå ud at låne på markedet.
Men at det at give pengegaver, som ikke betales tilbage, skulle være godt for den danske velfærd, er fru Oguz simpelt hen nødt til lige at forklare.
Halime Oguz (SF), 2020-06-24:
Og tak for spørgsmålet.
Jeg vil sige, at det er rigtigt, at vi selvfølgelig har et afgørende mandat fra SF's side; men at vi ikke har fået noget igennem, altså nogle ting, der betyder noget for SF, er simpelt hen ikke rigtigt.
For regeringen har i høj grad gjort, som vi i SF har bedt den om, nemlig om at gøre et væsentlig grønnere tiltag til gengæld for at få vores støtte.
Så vil jeg også sige, at det jo var SF, der trak det forrige mandat i en meget grønnere retning, og det samme gjorde vi med det nye mandat.
Så regeringen har jo måttet flyttet sig i en mere grøn retning for at få vores opbakning.
Så i forhold til det om gaver.
Det vil jeg gerne lige anholde, for udgangspunktet er jo, at det skal være et lån, der skal betales tilbage med nogle rimelige renter.
Det næste er, at vi kan simpelt hen ikke kan komme uden om, at vi også er nødt til at give tilskud, hvis vi skal bevare vores velfærdssamfund.
Eva Kjer Hansen (V), 2020-06-24:
Hvad skal der til, for at ministeren vil åbne de resterende grænseovergange mellem Danmark og Tyskland?
Halime Oguz (SF), 2020-06-24:
Altså, nu har vi jo diskuteret det her spørgsmål om skattely i Europaudvalget, hvor ordføreren også har været en del af den diskussion – en diskussion, som vi har taget op, og som vi tager meget, meget alvorligt.
Pengene skal ikke gå til skattely.
Det kan vi aldrig nogen sinde i SF bakke op om.
Søren Søndergaard (EL), 2020-06-24:
Det handler jo mere om, hvilke krav man har.
Altså, jeg synes da også godt, man kan stille krav om, at der skal være grænser for, hvor billigt millionærer i Italien skal slippe i skat, før man bevilger penge, men det er jo ikke de krav, Kommissionen stiller; det er nogle helt andre krav.
Men det, der undrer mig lidt, i forhold til begge dele, altså både det med skattely og det med Kommissionens beføjelser, er, at det jo godt kan være, SF ønsker det, men det er jo ikke en del af det mandat, som regeringen har fået.
Altså, skal det forstås på den måde, at det betyder, at hvis regeringen ikke kommer igennem med det her, vil SF opfordre regeringen til at stemme imod budgettet?
Christian Rabjerg Madsen (S), 2020-06-24:
Jeg skal jo ikke kunne sige det, men det kan jo gå sådan, at Dansk Folkeparti på et tidspunkt kommer til forhandling i en regering, hvor man så skal forholde sig til, hvad for en strategi man vil lægge i udenrigspolitiske forhandlinger.
Men mit sådan almindelige kendskab til forhandlingsstrategi tror jeg vil tilsige – jeg vil i hvert fald argumentere for det med en vis fasthed i stemmen – at der er det ganske fornuftigt, at man ikke fortæller på forhånd, hvor smertegrænsen går.
Man kunne jo forestille sig, at man fik et resultat, som lå et endnu bedre sted end der, hvor smertegrænsen går.
Jens Rohde (RV), 2020-06-24:
Jeg synes jo, det er vigtigt, og jeg synes, det er vigtigt at man overholder retsstatsprincipperne.
Jeg var jo medlem af Venstre, da jeg i sin tid var en af de første, der råbte op om Orbán, fordi hans regime, da jeg i sin tid blev medlem af Europa-Parlamentet, allerede fra starten viste sig som værende noget, der kompromitterede EU.
Jeg vil så sige, at den danske regering under Lars Løkke Rasmussen jo ikke var alt for villig til altid lige at tage det her op på rådsmøderne, men jeg synes jo så, at det er fint, at vi er nået så langt, at det nu faktisk står i papiret, og at det har en stor vægt i forhold til de forhandlinger, regeringen er med i.
Og så kan man spørge, om vi skal lægge afgørende vægt på det, men der ved Jan E. Jørgensen jo godt, at jeg som udgangspunkt ved sådan nogle meget komplicerede forhandlinger grundlæggende er imod, at vi laver afgørende vægte som mandater.
Jeg går så bare med til visse afgørende vægte for at indgå i kompromiser og for at være en del af det, som skal bakke regeringen op.
Jan E. Jørgensen (V), 2020-06-24:
Hvis der er noget, som vi ser ens på i Venstre og Det Radikale Venstre, så er det retsstatsprincippet og vigtigheden af, at det bliver overholdt, og der har vi jo set en ret kedelig tendens både i Ungarn og i Polen, ikke mindst forstærket her under coronakrisen.
Derfor vil jeg spørge, hvor vigtigt det er for Det Radikale Venstre at sikre, at lande, der ikke overholder retsstatsprincipperne, heller ikke modtager penge fra genopretningsfonden.
Nicolai Wammen (S), 2020-06-24:
Jeg er meget enig i, hvis jeg lige må tage udgangspunkt i det sidste, der blev sagt, at vi skal passe på, at det her ikke bliver en evighedsmaskine, men at det er et instrument, vi bruger i en helt exceptionelt svær situation, og som også skal have et udløb, og det tror jeg både Det Konservative Folkeparti og regeringen er meget enige om.
Så det er vi meget optagede af.
Vi er også meget optagede af, at de penge, vi sender for at hjælpe, går til dem, der har størst hjælp behov, og der er de kriterier, man har lagt ind fra Kommissionens side, efter vores opfattelse ikke de mest præcise, og derfor arbejder vi fortsat på at få dem gjort så målrettede som overhovedet muligt.
Det håber jeg kan lykkes, men som jeg også sagde i mit svar til hr. Søren Søndergaard, så er det ikke nogen nem øvelse.
Det betyder ikke, at man ikke skal gøre forsøget, og det vil den danske regering sammen med andre lande gøre alt, hvad vi kan, for kommer til at blive tilfældet.
Katarina Ammitzbøll (KF), 2020-06-24:
Mit spørgsmål er egentlig meget lig hr. Søren Søndergaards spørgsmål.
Vi har jo ligesom fået et meget stort budget lagt op fra Kommissionen, uden at vi egentlig har fået en skadesvurdering eller en egentlig skadesanmeldelse.
Det er jo sådan lidt bagvendt, hvordan tingene bliver konstrueret.
Så det løb med netop fordelingsnøglen – altså de kriterier om at se på de covid-19-ramte – er vel ikke helt kørt, når man nu skal derned?
Nu kunne vi forstå på statsministeren i går, at man jo kun er i den indledende runde.
Så er der ikke baggrund for, at de fire lande – nu er Finland måske med – presser på for, at vi egentlig ser, hvad konsekvenserne af covid-19 er, og derefter også giver beløb eller lån eller tilskud ud fra, hvad der egentlig er relevant i forhold til den skade, der er sket, og så netop også presser på, så det ikke bare bliver det endeløse tilskud, der kører – nærmest ligesom i en samhørigshedspulje?
Nicolai Wammen (S), 2020-06-24:
Jeg kan sende komplimenten tilbage.
Jeg opfatter hr. Jens Rohde som et af de folketingsmedlemmer, der for det første ved mest om den her sag og for det andet også engagerer sig dybt og dedikeret i at finde en løsning.
Det vil jeg gerne sige at jeg synes er godt arbejde.
Så er der i øvrigt også noget, vi er uenige om.
Hr. Jens Rohde synes, at regeringen er for fedtet.
Jeg tager det faktisk, selv om det ikke er sådan ment, lidt som en ros, når hr. Jens Rohde kalder mig en fedtsyl, fordi jeg synes ikke, at vi skal bruge mere, end der er nødvendigt i forhold til EU's budget, fordi der faktisk også er nogle store opgaver, vi skal løse herhjemme.
Til gengæld er det jo vigtigt, at vi investerer fornuftigt i den situation, der er i Europa lige nu – også i forhold til covid-19, som har ramt nogle lande meget, meget hårdt.
Jo før man kan få den løsning på plads, jo bedre; det er jeg enig med hr. Jens Rohde i.
Jens Rohde (RV), 2020-06-24:
Jeg betragter finansministeren som en god ven, jeg betragter ham som et generøst menneske og som en særdeles dygtig finansminister.
Så det er lidt – undskyld mig – en anakronisme, at man skal opleve stoltheden over at være med i sådan en fedtsyleklub, som regeringen har meldt sig ind i.
Det er jo meget godt, at vi står her i Folketinget og diskuterer 4 eller 5 eller 6 mia. kr., og det er skam også mange penge, hvis det er sådan, at vi kigger ind i finansministerens kasse – det er jeg ikke i tvivl om – men over for det står jo et tal, der hedder 1.252 mia. euro, hvis Finansministeriets eget tal om faldet i bnp i EU står til troende.
Når vi taler hjælpepakker i Danmark, ser vi gerne, at det går hurtigst muligt.
Nu risikerer vi, at forhandlingerne om budgettet og genopretningsfonden trækker voldsomt langt ud, hvis ikke vi får gang i det her med det samme.
Derfor vil jeg spørge: Hvad er regeringens indsats for at få budgettet og genopretningsfonden forhandlet på plads hurtigst muligt, således at pengene kan komme ud at arbejde?
Nicolai Wammen (S), 2020-06-24:
Bare for en god ordens skyld vil jeg sige, at den danske regering synes, at vi skal give støtten til dem, som har det største behov.
Når Kommissionen kommer med forslag til, hvordan man så kan give støtte, og vi synes, at det kunne være skruet sammen på en bedre måde, så siger vi det også, og vi arbejder også for, at det bliver mere rettet mod dem, der reelt er blevet ramt af corona mere, end ud fra nogle andre fordelingsprincipper.
Det, jeg så også sagde i min tale, var, at det at få lavet om på det udspil, der er kommet på det punkt, er nok ikke lige noget, man gør med et fingerknips.
Hr. Søren Søndergaard har jo også en lang erfaring fra det europapolitiske og fra Europa-Parlamentet, og jeg er helt overbevist om, at vi nok vil kunne blive enige om, at når først noget er foreslået og nogle lande er blevet stillet noget i udsigt, så er de ikke til sinds bare at give det fra sig.
Det ændrer ikke på, at den danske regerings holdning er, at det ville være mere fornuftigt, at man havde nogle andre kriterier at udbetale pengene efter.
Søren Søndergaard (EL), 2020-06-24:
Det gælder om at kende reglerne.
Jeg tror, at en af grundene til, at der er en bred forståelse for, at vi skal hjælpe, er lige præcis, at det er nogle lande, der er blevet ramt af sygdom, som sådan set lige så godt kunne have ramt os.
Det er lidt tilfældigt, hvor det ramte i første omgang.
Derfor tror jeg, at rigtig mange tænker, at vi skal hjælpe.
Derfor er det jo også underligt, at i de fordelingskriterier, man har, tager man ikke hensyn til det.
Dem har man fastsat på forhånd uden hensyn til sygdommen.
Og så siger finansministeren, at det kan man ikke lave om på nu, for når de nu er fremlagt – og man vil forsøge at lave dem om til at tage hensyn til coronaen – så vil dem, der mister noget, sige nej.
Men det rejser unægtelig spørgsmålet: Hvem var det, der i første omgang fremlagde ideen om, at man skulle give den her støtte ikke på basis af coronakriterier, men på basis af nogle andre kriterier?
Hvem fik den vanvittige idé?
Hvorfor er vi havnet i den situation?
Nicolai Wammen (S), 2020-06-24:
Jeg er enig med hr. Ole Birk Olesen i, at de økonomiske problemer, en række lande i EU måtte have, som de stod med før covid-19 ramte, selvfølgelig ikke har noget med corona at gøre. Men jeg tror også, at man må være så fair og rimelig at sige, at covid-19 har ramt nogle lande meget, meget hårdt, og det var ikke noget, nogen kunne have forudset eller garderet sig mod.
Derfor er det jo ikke et argument i sig selv, at nogle lande stod og havde det svært inden, at man så ikke må hjælpe dem nu, hvor de er kommet i yderligere problemer.
Men vi skal selvfølgelig gøre det på en klog måde.
Men set med vores øjne er den bedste måde at gøre det på – ud over det, vi allerede har sat i værk – at give nogle lån, som de pågældende lande så skal betale tilbage.
Andre lande har en anden holdning.
Ole Birk Olesen (LA), 2020-06-24:
Det er klart, at når der er så stor forskel på, hvor mange der arbejder i landene, så giver det også en ret stor forskel i økonomierne i landene.
Man kan ikke have en rigtig god økonomi som Danmark, hvis man kun har 60 pct. af folk i den arbejdsdygtige alder, som arbejder.
Derfor er den dårlige økonomi i Sydeuropa ikke et resultat af corona; den er et resultat af, at man har nogle samfundsstrukturer, som ikke appellerer til, at folk går på arbejde og betaler skat osv.
Hvis Danmark ikke vil give tilskud til de lande, fordi vi siger, at det må de selv finde ud af – de må lave nogle reformer, så de kan tjene nogle flere penge – så behøver vi ikke at gøre det, vel?
Vi har en vetoret, ikke også?
Den eneste grund til, at vi kan ende med at give et tilskud til de lande, selv om det ville være dumt at gøre det, er, hvis regeringen siger: Nå, men okay, så gør vi det.
Nicolai Wammen (S), 2020-06-24:
Det er ikke min vurdering.
Min vurdering er, at det klart er i Danmarks interesse, at vi arbejder sammen med Holland, Østrig og Sverige og andre lande, der måtte have synspunkter i nærheden af eller lig vores, for at trække den endelige aftale i en retning, som er så meget dér, hvor Danmark synes det skal ende, som overhovedet muligt.
Men det må jo stå for Venstres egen regning.
Jan E. Jørgensen (V), 2020-06-24:
Jeg vil sådan set bare spørge finansministeren om, hvor godt han selv synes det går, for der blev jo sendt et brev af sted fra Danmark sammen med de tre andre lande i den her såkaldte sparebande.
Og det var på et tidspunkt, hvor det fransk-tyske forslag var fremme om 500 milliarder, og hvor Danmark så sagde, at tilskudsandelen skulle væk – det skulle være lån alt sammen.
Det, der så er sket siden da, er, at der fra Kommissionens side er spillet ud med, at de 500 milliarder er tilskud alle sammen, og oven på det er der så kommet 250 mia. euro i lån.
Så man har jo altså fra Kommissionens side bevæget sig endnu længere væk fra den danske position, endnu længere væk fra den fra den fransk-tyske position, og har altså på ingen måde imødekommet Danmark.
Hvad kan være forklaringen på det?
Nicolai Wammen (S), 2020-06-24:
Jeg tror, at hr. Morten Messerschmidt er en af de få i Europa, der mener, at regeringen har en blød holdning til det her spørgsmål.
Nogle lande, eksempelvis Italien og Spanien, er blevet ekstraordinært hårdt ramt.
Derfor har vi også allerede aftalt en række initiativer for 4.000 milliarder – det er mange penge.
Og så taler vi nu om at lave et ekstra instrument, der også kan støtte op om udviklingen.
Men vi synes grundlæggende, at det er fornuftigt, at hvis man låner penge til et land, at det pågældende land så også skal betale de penge tilbage.
Og det er derfor, vi er særdeles skeptiske over for at lave en ordning, hvor det har karakter af tilskud til landene frem for et lån i mere traditionel forstand.
Morten Messerschmidt (DF), 2020-06-24:
Det lyder meget fordrageligt alt sammen, vil jeg sige til finansministeren, men sandheden er jo, at vi ikke aner, hvad det er, regeringen i virkeligheden vil.
Jo, man vil gerne have bidraget på genopretningsfonden ned under 750 milliarder – men hvor meget?
Det er jo så også den helt sikre måde til at vide, at vi bliver skubbet rundt af de andre.
Hvis man ikke er villig til at stå fast på noget og sige f.eks., at det danske bidrag til genopretningsfonden ikke må blive mere end 1 milliard eller ½ milliard eller allerhelst, måske bare nul – og så låneprojekter – så er man jo bare genstand for de andres vilje, og de andre her er jo nok især Tyskland og Frankrig.
Så jeg må sige, at det er en helt ufattelig vattet holdning, jeg oplever at regeringen lægger for dagen her.
Og derfor synes jeg egentlig, at finansministeren skylder de danske borgere – og sikkert også en del af hans egne vælgere – et klart svar: Hvad er smertegrænsen for, hvor dårlig en aftale finansministeren vil komme hjem med fra Bruxelles?
Morten Messerschmidt (DF), 2020-06-24:
Tak, formand.
Det alvorlige består selvfølgelig på den ene side i, hvordan corona har ramt især de lande, de økonomier, der ikke i tide havde reformeret sig og var klar til de stød, som den slags kan give.
Men mindst lige så alarmerende er det selvfølgelig på den anden side, at der lægges op til at tage endnu mere magt, endnu flere penge fra medlemslandene og centrere det i EU-systemet.
Det har vi efterhånden diskuteret i Folketinget flere gange, men regeringen har af forskellige årsager ønsket, at de drøftelser, vi har haft i Europaudvalget, skulle ske bag lukkede døre.
Derfor synes vi i Dansk Folkeparti, at det er vigtigt, at vi også har den her drøftelse i dag, dels fordi det virtuelle topmøde fandt sted for nylig og derfor er relevant at få finansministerens nyeste dessiner fra, dels fordi borgerne har brug for og ret til at vide, hvad det er, der foregår med de drastiske ændringer, der lægges op til.
Hvis Kommissionens forslag, som det ligger nu, vedtages, skal de danske skatteydere sende 6,7 mia. kr. mere afsted til EU.
Det er en forøgelse af bidraget på 34 pct. i forhold til de tal, som Finansministeriet selv kommer med, og det kan vi selvfølgelig overhovedet ikke acceptere.
Så derfor glæder vi os til at høre, hvad finansministeren har at berette fra EU-slagmarken, og forhåbentlig kan han bringe godt nyt.
Peter Seier Christensen (NB), 2020-06-24:
Jeg vil godt stille et spørgsmål, som er blevet stillet før, men som jeg ikke rigtig synes der er kommet svar på, nemlig om regeringens smertegrænse.
Kan vi eksempelvis komme til at se, at regeringen kommer tilbage og har accepteret et beløb på 750 mia. eller 500 mia. euro, som bliver foræret væk?
Nicolai Wammen (S), 2020-06-24:
Nu kan man jo have forskellige tilgange, når man går til en forhandling, men min grundlæggende opfattelse er, at hvis man på forhånd har fortalt sin forhandlingsmodpart, at man kan se, at der er steder, hvor man kan gå med til en aftale, så har man vist alle sine kort, og det tror jeg ikke er nogen god idé.
Derfor er det jo vigtigt for den danske regering at sige, at vores opgave her er tosidet.
På den ene side skal vi sørge for, at vi kan give hjælp og støtte især til de lande, der er allerhårdest ramt, vise den solidaritet, der er brug for i Europa, og hjælpe dem til at komme på benene igen.
På den anden side skal vi selvfølgelig også gøre det klogt, og hvis man giver lån, er det lån, der skal betales tilbage, så det ikke er noget, som er et tilskud fra Danmark og andre lande til de pågældende lande, der har brug for hjælp.
Jens Rohde (RV), 2020-06-24:
Jamen altså, hvis man er med i et marked og en klub, er man i mit verdensbillede også med til at finansiere det og må vedstå sig både arv og gæld.
Altså, der er ikke noget, der ligger mig fjernere, end den der cherry picking, som Dansk Folkeparti står for, og det er derfor, jeg siger, at solidaritet jo ikke handler om mavefornemmelser eller om, at man skal føle sig som et bedre menneske end andre.
I den her sammenhæng er solidaritet varetagelse af danske interesser og danske arbejdspladser, og det er derfor, jeg synes, at man kan argumentere for begge dele i den sammenhæng.