Peder Hvelplund (EL), 2016-11-25:
Vi skal i dag førstebehandle L 74, som indeholder to hovedelementer.
Der er en ændring af den kommunale medfinansiering, der bl.a. betyder ændrede, og det vil sige øgede takster for kommunerne, når børn under 2 år og ældre over 65 år bliver indlagt på hospitalet.
Som den anden del er der en indførelse af en regional omfordeling som følge af de forventede effektiviseringsgevinster ved kvalitetsfondsstøttede sygehusbyggerier.
Først er der den del, der omhandler den kommunale medfinansiering, der betyder øgede takster for indlæggelse af børn under 2 år og ældre over 65 år.
Der bliver samtidig ændret i reglerne for tilbagebetaling af for meget betalt medfinansiering.
De nuværende regler medfører, at kommunerne får beløbet tilbage igennem bloktilskuddet.
I Enhedslisten er vi skeptiske over for den foreslåede ændring af den kommunale medfinansiering.
Vi deler sådan set regeringens opfattelse af, at der er en snitfladeproblematik omkring hospitalsvæsenet og den kommunale behandling og forebyggelse, men for os at se er løsningen ikke at øge betalingen for kommunerne for at sende deres børn og ældre på hospitalet.
Vi mener, det skaber en uheldig strafkultur, som fremmer kassetænkning frem for at give et virkeligt incitament til at styrke forebyggelsen i kommunerne.
Hovedproblemet er jo, at kommunerne mangler økonomiske ressourcer til at løfte hele forebyggelsesopgaven.
Det har vi svært ved at forestille os at en ændring af taksterne i den kommunale medfinansiering skulle løse.
Derfor ser vi med stor skepsis på den her del af forslaget.
Målsætningen må i stedet for være at styrke samarbejdet mellem almen praksis, kommune og hospital.
Det er for Enhedslisten helt afgørende, at borgeren får den fagligt set bedste behandling, uanset om det er på en hospitalsafdeling, eller om det er på et kommunalt sundhedscenter.
En del af argumentationen for forslaget har været, at kommunerne i forvejen har kontakt til den gruppe af borgere, der bliver berørt, og derfor har muligheden for at sætte ind med en forebyggende indsats.
Der må vi bare konstatere, at sådan er virkeligheden ikke.
Som Ældre Sagen gør opmærksom på i deres høringssvar, er det 47 pct. af de ældre over 65 år, der alene modtager behandling i det somatiske hospitalsvæsen og ikke har kontakt med den kommunale pleje.
Det samarbejde styrker det nærværende forslag ikke, men lægger i stedet op til en model, hvor man anvender øget betaling, og dermed giver det også en øget straf.
Samtidig ved vi, at alderssammensætningen er meget ulige mellem kommunerne, så man risikerer, at den foreslåede ændring rammer nogle kommuner meget hårdere end andre, typisk de kommuner, der har fraflytning af unge og familier.
Enhedslisten er ligeledes skeptisk over for den omfordeling af de meget hypotetiske effektiviseringsgevinster af de nye sygehuse, som lovforslaget indebærer.
Effektiviseringsgevinsterne er netop stadig væk hypotetiske.
Det er uklart, om der overhovedet kan realiseres gevinster.
Og det er altid uklogt at begynde at høste gevinster, inden man ved, om de er realisable.
Regeringen, både den nuværende og den tidligere, påfører i forvejen et produktivitetskrav til sygehusvæsenet, der har medført, at man i hospitalsvæsenet leverer 30 pct. flere ydelser i forhold til for 15 år siden – et faktum, der har store konsekvenser for både patientsikkerhed og arbejdsmiljø.
Der er derfor en stor risiko for, at forslaget vil fremme yderligere arbejdspres og dermed en risiko for fejlbehandlinger på de hospitaler, som skal regne med dobbelte effektiviseringskrav i de kommende år.
Enhedslisten har stillet en række spørgsmål til ministeren for at få belyst netop de byrdefordelingsmæssige konsekvenser af disse ændringer, og dem ser vi frem til at få svar på.
Enhedslisten kan ikke støtte forslaget.