Victoria Velasquez (EL), 2022-12-22:
Jeg er indigneret.
Jeg er indigneret over, hvordan Socialdemokratiet, der ellers profilerer sig som et ansvarligt parti, kan løbe fra de aftaler, man for kort tid siden har indgået.
Siden valget er der begyndt at tegne sig et mønster; et mønster for et regeringsparti, der ikke sidder i regering for at indfri sine visioner om at få gennemført forbedringer, men som i stedet klynger sig til magten af frygt for, at den glider dem af hænde.
Hvad vi skal stemme om nu, træder ind i det mønster.
Helt ærligt, for de mennesker, som dette vedrører, handler det ikke om taktik.
Det her handler om benhårde konsekvenser.
Og hvorfor er det, jeg siger det?
Ja, det er, fordi Socialdemokratiet var med i et program her i søndags, som hed »Mød Regeringen«, og der sagde den nye, men også tidligere statsminister: At have indgået den her aftale om en ny kontanthjælpsaftale handlede for Socialdemokratiet mere om taktik, end det handlede om politik – taktik i stedet for politik.
For de mennesker, det her vedrører, handler det ikke om taktik; det er benhårde politiske valg, der påvirker deres liv.
Lige nu ser tusindvis af de allerfattigste børn i Danmark ind i, at deres familier mister en betydelig del af deres levegrundlag, og de her familier har allerede svært ved at betale for så basale varer som mad og medicin.
Men gør det, at man skammer sig i toppen?
Jeg ved det ikke, men jeg tvivler.
Men uagtet de gør det eller ej, er det utvivlsomt et svigt, vi er vidne til, når man kalder sig social-demokrat og samtidig tager retten til midlertidig børnetilskud fra de allerfattigste i vores samfund, mens man på samme tid og oven i giver varige skatterabatter til de rige.
Det er faktisk noget af det mest asociale, som jeg kan forestille mig.
De allerfattigste børn og deres familier er blevet gjort til en forhandlingsvare i regeringsforhandlingerne og er tilsyneladende en vare, som Socialdemokratiet er villig til at opgive.
Socialdemokratiet er nu et parti, der tager retten til økonomisk tryghed fra de allerfattigste børn; børn, der i ekstreme tilfælde springer måltider over for at spare penge.
Socialdemokratiet har sat deres underskrift på et regeringsgrundlag, der med kapitlet om frisættelse nævner rettigheder som noget, man ønsker et opgør med.
Det er den højredrejning, som børnene nu betaler for.
De mister rettigheder; de mister retten til økonomisk tryghed, uagtet deres forældre bliver ramt af sygdom eller arbejdsløshed.
Hvordan kan man give skattelettelser til de rige i vores samfund og mene, at der er råd til, at LEGO-arvingerne skal have 12,8 mia. kr. mere, og give rabatter til advokatmillionæren, til folketingsmedlemmer og ministre herinde i salen, alt imens vi har børn i det her land, som oplever isolation fra fællesskaber, som ikke kan deltage i fritidsaktiviteter, og som, hvad der er endnu mere vidtgående, oplever reel armod.
Derfor har jeg i dag en appel, for jeg ved, at der er flere socialdemokrater, som har ondt i maven, og flere, som sågar har sagt det offentligt og åbent, f.eks. overborgmesteren i København og borgmesteren i Aalborg i Nordjylland.
Stå op for de børn, der ikke selv er herrer over, at de vokser op i fattigdom.
Stem for dette lovforslag.
Tak for ordet.