Jan E. Jørgensen (V), 2021-03-23:
Det er rigtigt, at den oprindelig er fra 1939.
Altså, det er jo lidt tilfældigt, hvilke grupper der er omfattet, og hvilke grupper der ikke er omfattet.
Man må f.eks. godt forhåne og nedværdige folk på grund af deres politiske tilhørsforhold; det må man gerne.
Så man må godt tale rigtig grimt om Nye Borgerlige-medlemmer, Venstremænd eller socialdemokrater; det må man gerne.
Så det er jo lidt tilfældigt, men omvendt virker det da, når man har spørgsmålet om seksuel orientering, umiddelbart oplagt også at kigge på kønsidentitet og andet.
Så det har jeg ikke noget klart svar på.
Mange tak.
Tak for invitationen, det var meget venligt.
Racismeparagraffen er bestemt ikke uproblematisk, og det er en bestemmelse, som ofte giver anledning til debatter.
Det er noget tid siden, vi har haft det sidst.
Så jeg vil godt takke forslagsstillerne for forslaget, fordi det giver os anledning til at drøfte ytringsfriheden og ytringsfrihedens rammer endnu en gang.
Og det er godt, at vi med jævne mellemrum forholder os til det vigtige spørgsmål.
Se, da paragraffen i sin tid, tilbage i 1971, blev indført, var der en af vores kolleger fra dengang, der fra denne talerstol sagde følgende: »Selv de tåbeligste anskuelser, selv de mest skadelige opfattelser har ret til at eksistere.
Det er udtryk for en primitiv moralistisk tankegang, at man kan bekæmpe det, som bør bekæmpes, ved at kriminalisere det.«
Hvem sagde det?
Det gjorde Poul Dam fra Socialistisk Folkeparti.
Og synspunktet er jo, at det ikke nødvendigvis er den mest hensigtsmæssige måde at bekæmpe ytringer på at kriminalisere dem, men at det kan være mere formålstjenligt at bekæmpe ytringerne med andre ytringer, og at racismeparagraffen måske risikerer at skade mere, end den gavner.
For selve formålet med racismeparagraffen er det svært at være uenig i – men om det er den mest hensigtsmæssige måde at fremme det formål på, kan i den grad diskuteres.
Racismeparagraffen blev tilbage i 1987 i øvrigt udvidet, så det ikke alene var det, man sådan traditionelt opfatter som racistiske ytringer, der blev kriminaliseret, men eksempelvis også ytringer rettet mod andre menneskers seksualitet.
Første gang sagen blev prøvet,
Hun havde tidligere i øvrigt udtalt, at vandstanden i Vesterhavet var steget som en advarsel fra Gud på grund af et indslag om kondomer i tv.
Så det var en fantasifuld kvinde, der nu skulle have en sag prøvet i Vestre Landsret.
Og det skyldtes, at hun havde skrevet følgende: Er en homofil ikke en slags tyv?
Stjæler han ikke sin næstes ære og måske hans liv ved at udnytte ham og påføre ham aids?
Og hun fortsatte ved at sige: Homosex er den ækleste form for hor.
Altså, jeg synes, det er nogle ret ubehagelige udtalelser – det skal ikke være nogen hemmelighed.
Og da hun trådte ud fra landsretssalen, blev hun hyldet med guitar og sang fra sine trosfæller, der syntes, at det var vel nok godt, at hun nu var blevet frifundet.
Andre gange ser vi, at nogle bliver dømt for at have overtrådt paragraffen.
Det har været nævnt her i debatten tidligere i dag, at nogle er blevet dømt for at have kaldt en moské for en terrorcontainer, og at de så er blevet dømt.
Og der er ingen tvivl om, at en sådan dom næppe får de pågældende til at være sådan mere venligsindede over for det danske samfund, retssystemet eller den moské, som de havde set sig sure på.
De får en slags martyrium, som gør, at de måske i virkeligheden får endnu mere opbakning til deres synspunkter.
Så debatten er vigtig, og racismeparagraffen er bestemt ikke uproblematisk.
Venstre kan dog ikke støtte beslutningsforslaget, fordi vi er imod en fuldstændig afskaffelse.
Vi mener, at det skal være forbudt at true andre på grund af deres etnicitet eller religiøsitet eller seksualitet og andet.
Deciderede trusler, selv om det er over for en bred gruppe, bør være forbudt, og det ville i øvrigt også være i strid med bl.a. FN's racismekonvention og muligvis også nogle EU-retlige regler.
Så allerede af den grund kan vi ikke støtte forslaget.
Men vi ville synes, at det kunne være en god idé, at vi fra Folketingets side bad Straffelovrådet om at lave en undersøgelse, hvor man vejer fordele og ulemper op mod hinanden, ligesom vi bad Straffelovrådet i sin tid om at komme med en undersøgelse vedrørende blasfemiparagraffen, som jo førte til, at vi ophævede den.
Så altså en afværgedagsorden, kan man sige, fra Venstres side; vi foreslår, at vi beder Straffelovrådet kigge på det.
Men vi kan ikke støtte Nye Borgerliges forslag, som det ligger.