Kristian Hegaard (RV), 2021-03-03:
Tak for ordet.
»Det er aldrig børnenes skyld.
Det er de voksnes skyld.
De voksne, der udfører uhyrlighederne.«
Sådan lød statsministerens stærke undskyldning til Godhavnsdrengene, og det var en god tale – en rigtig tale.
Budskabet i talen må gælde alle danske børn fra Holstebro til al-Hol, altså at det aldrig er børnenes skyld, og at børn er uden skyld i deres forældres handlinger.
Hvorend danske børn vokser op, skal de vokse op med muligheder – med leg og ikke i en lejr, med drømme og ikke med mareridt.
Radikale Venstre frygter, at regeringen i fremtiden skal ud at give en ny undskyldning for et gigantisk svigt – denne gang til de danske børn i livsfarlige lejre i det nordøstlige Syrien.
Men det kan man ikke bare prædike, det må man efterleve«.
Sådan sagde juraprofessor og FN's særlige rapportør for fremme og beskyttelse af menneskerettigheder og grundlæggende frihedsrettigheder, herunder at bekæmpe terrorisme, i går til DR Nyheder.
Videre sagde hun: »De her forhold er det perfekte grundlag for ekstremisme og vold.
Når folk mister alt håb, når deres dag-til-dag er defineret af vold, svigt og komplet mangel på værdighed, så trives ekstremisme, så trives rekrutteringen.«
Samme konklusion nåede PET frem til sidste år, og jeg citerer: Det er efter Center for Terroranalyses vurdering usandsynligt, at der udgår en aktuel terrortrussel fra børn af personer udrejst fra Danmark til konfliktzonen.
Jeg citerer videre: »Det er i den forbindelse også CTA’s vurdering, at risikoen for indoktrinering og påvirkning som udgangspunkt forøges, jo længere tid børnene opholder sig i et radikaliseret miljø, herunder i lejrene i det nordøstlige Syrien.
« Det er perfekte forhold for ekstremisme, og der er en forøgelse af risikoen for radikalisering, jo længere tid børnene bliver i lejrene.
Hvis man vil Danmarks sikkerhed, skal børnene hjem hurtigst muligt, for det kan da ikke være i Danmarks interesse at lade børnene blive og udvikle sig til nye fremmedkrigere, som vil Danmark eller demokratiske værdier ondt.
Vi kan også læse i medierne, at en dansk pige på 4 år har fået konstateret ptsd.
Læger siger ifølge artikler på dr.dk og i Berlingske, at det barn skal hjem hurtigst muligt, for ellers får det alvorlige og varige men.
Vi hører om dårlige madforsyninger til lejrene og om en brand i al-Hol-lejren i weekenden, hvor fire døde.
Det er ikke et sted for børn.
Venter et flertal bare på, at børnene kommer til skade?
Venter et flertal på, at det går helt, helt galt?
Regeringen må garantere, at der ikke er danske børn, der omkommer i lejrene på regeringens vagt.
Håb er ikke en strategi, ved vi er en velkendt sætning hos regeringen, men de her børn har lige nu kun et spinkelt, spinkelt håb, og hvad er egentlig regeringens strategi med det?
For den myndighedsgruppe, der koordinerer det, har, efter hvad man kan læse i medierne, ikke mødtes i halvandet år.
Og det vil være et katastrofalt, katastrofalt svigt, hvis ikke vi henter den 4-årige danske pige med ptsd hjem.
Hun og andre børn har ikke vendt nogen ryggen.
Børnene har højst vendt sig i deres mors mave, og Danmark skal ikke vende børnene ryggen.
Vi bekæmper ikke islamisme eller ondskab ved at give køb på danske børns rettigheder.
Hvor er de danske og demokratiske værdier, vi påstår at kæmpe for, hvis vi kaster dem over bord i kampen?
Hvis ikke politikerne kæmper for børnene, hvem gør så?
Hvem skal børnene sætte deres lid til, hvis de voksne på Christiansborg svigter?
De danske børn skal hjem, andet kan vi ikke være bekendt, for det er aldrig børnenes skyld.