Merete Riisager (LA), 2018-12-06:
Tak for det.
Tak til Enhedslisten for at fremsætte beslutningsforslag nr. B 21, som handler om forældres ret til at klage over manglende støtte til deres børn.
Med forslaget pålægger Enhedslisten regeringen at fremsætte de nødvendige forslag, der giver forældre til børn, der har behov for under 9 timers ugentlig støtte i folkeskolen, mulighed for at få deres klager over den tildelte støtte behandlet af Klagenævnet for Specialundervisning.
Regeringen kan ikke støtte forslaget.
Enhedslisten begrunder forslaget med, at det efter deres opfattelse ikke er rimeligt, at forældre til en folkeskoleelev, der er tildelt mindre end 9 timers støtte, ikke har mulighed for at få prøvet en klage ved Klagenævnet for Specialundervisning.
Forslagsstillerne henviser bl.a. til, at FN's handicapkomité har anbefalet, at alle børn med handicap kan indgive klage til en uafhængig myndighed.
Jeg vil gerne indlede med at slå helt fast, at alle børn med særlige behov og handicap har krav på at få et undervisningstilbud, der står mål med deres behov, og de har krav på at få den nødvendige støtte.
Det er i denne sammenhæng væsentligt at sondre mellem støtte og specialundervisning.
Hvis forældre mener, at deres barn har behov for specialundervisning, kan de klage til Klagenævnet for Specialundervisning, uanset at deres barn får støtte i under 9 timer ugentligt.
Denne ret til at klage har været gældende både før og efter inklusionslovgivningen, som den socialdemokratisk ledede regering fremsatte i 2012, og som S, SF, RV, V, KF og LA stemte for.
Det er sådan, at jo længere væk man er fra elevernes hverdag, desto sværere er det at vurdere de enkelte elevers behov.
Regeringen mener derfor ikke, at en statslig klageinstans skal træffe beslutning om, hvorvidt en elev har behov for at komme på et læsekursus, eller i hvor mange timer eller i hvilke fag der skal være en ekstra lærer i klassen.
Det er heller ikke en statslig klageinstans, der skal beslutte, om den pædagog, der står for frikvarteret, har kompetencer eller dømmekraft til at vurdere, om eleverne har en god leg, og om alle elever har mulighed for at være med.
Det er og bliver de professionelle, der lokalt og tæt på eleverne skal træffe den slags beslutninger.
Det bør ikke være et klagenævn, der er alt for langt fra skolens hverdag og praksis.
Enhedslistens forslag om at give mulighed for at klage over støtte under 9 timer ugentligt til eleverne i folkeskolen vil reelt indebære indførelse af en generel klageadgang over skolelederens pædagogiske afgørelser til en statslig klageinstans.
I dag har skolelederen den administrative og pædagogiske kompetence til at træffe alle konkrete beslutninger om skolens elever inden for de mål, rammer og principper, som kommunalbestyrelsen og skolebestyrelsen har fastsat.
Enhedslistens forslag vil være et væsentligt brud med det.
Støtten til elever med mindre støttebehov kan tilrettelægges på mange forskellige måder alt efter de konkrete behov hos eleverne på skolen.
Det kan være gennem undervisningsdifferentiering, holddannelse, tolærerordning, co-teaching, faglig støtte i klassen, supplerende undervisning og personlig assistance.
De gode beslutninger træffes som sagt bedst tæt på eleven og forældrene på den lokale skole.
Det er skolelederen, der har ansvaret over for eleven, og det er også skolelederen, der står til ansvar over for skolebestyrelse og kommunalbestyrelse.
Det vil regeringen ikke ændre på.
Regeringen mener, at det fortsat skal være en lokal beslutning.
Støtte kan dække over mange forskellige ting, og det vil kunne føre til en meget uheldig udvikling, hvis vi åbner op for, at man kan klage over skolelederens daglige beslutninger, som jo i praksis træffes i tæt samarbejde med lærere og pædagoger.
Regeringen anerkender, at elever, forældre og skoler kan se forskelligt på, om elever får den fornødne støtte i skolen og på det rigtige tidspunkt.
Men løsningen her er ikke at statsliggøre skolens undervisning og pædagogiske valg gennem udvidelse af klageadgangen til et statsligt klageorgan – det er virkelig svært at tale, når der er nogle, der taler nede i salen; det er meget svært at koncentrere sig.
Vi skal bruge helt andre metoder til at støtte kommunerne i at træffe de gode valg til elever med mindre støttebehov.
Det kan være gennem udvikling af redskaber som ordblindetesten, formidling af den nyeste viden og styrkelse af den pædagogiske og psykologiske rådgivning.
På baggrund af dette kan regeringen ikke støtte forslaget.
Tak for ordet.